АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/7399/2014
Головуючий у 1-й інстанції - Богінкевич
Доповідач Рубан С.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2014 року Колегія суддів
судової палати з цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі
:

головуючого
судді Рубан С.М.

суддів
Желепа О.В., Іванченко М.М.

при секретарі
Онищенко О.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на рішення Подільського
районного суду м. Києва від 17 квітня 2014
року у цивільній справі за позовом
ОСОБА_1 до Державного підприємства
«Науково-дослідний, виробничий
агрокомбінат «Пуща-Водиця»,
генерального директора Державного
підприємства «Науково-дослідний,
виробничий агрокомбінат «Пуща-Водиця»
- Мазурка ОлександраГригоровича про
визнання дій щодо не допуску до роботи
31.07.2009 року та 03.08.2009 року ОСОБА_1
неправомірними, визнання нечинними п.1
наказу № 218-К від 17.07.2009 року Державного
підприємства «Науково-дослідний,
виробничий агрокомбінат «Пуща-Водиця»
та службової записки від 14.07.2009 року
юрисконсульта-сумісника Державного
підприємства «Науково-дослідний,
виробничий агрокомбінат «Пуща-Водиця»-
Лімонтової В.С., припинення дії п.1
наказу № 218-К від 17.07.2009 року Державного
підприємства «Науково-дослідний,
виробничий агрокомбінат «Пуща-Водиця»,
допущення до роботи на посаді
провідного юрисконсульта Державного
підприємства «Науково-дослідний,
виробничий агрокомбінат «Пуща-Водиця»,
зобов'язання внести в штатний розклад
агрокомбінату «Пуща-Водиця» посаду
провідного юрисконсульта Державного
підприємства «Науково-дослідний,
виробничий агрокомбінат «Пуща-Водиця»,
стягнення середнього місячного
заробітку в розмірі 3836 грн. 03 коп. за
період незаконного відсторонення (не
допуску) від роботи, починаючи з 01.07.2009
року по 01.04.2014 рік,-

В С Т А Н О В И
Л А :

Рішенням Подільського
районного суду м. Києва від 17 квітня 2014
року у задоволенні позову ОСОБА_1 до
Державного підприємства
«Науково-дослідний, виробничий
агрокомбінат «Пуща-Водиця»,
генерального директора Державного
підприємства «Науково-дослідний,
виробничий агрокомбінат «Пуща-Водиця»
- Мазурка Олександра Григоровича про
визнання дій щодо не допуску до роботи
31.07.2009 року та 03.08.2009 року ОСОБА_1
неправомірними, визнання нечинними п.1
наказу № 218-К від 17.07.2009 року Державного
підприємства «Науково-дослідний,
виробничий агрокомбінат «Пуща-Водиця»
та службової записки від 14.07.2009 року
юрисконсульта-сумісника Державного
підприємства «Науково-дослідний,
виробничий агрокомбінат «Пуща-Водиця»-
Лімонтової В.С., припинення дії п.1
наказу № 218-К від 17.07.2009 року Державного
підприємства «Науково-дослідний,
виробничий агрокомбінат «Пуща-Водиця»,
допущення до роботи на посаді
провідного юрисконсульта Державного
підприємства «Науково-дослідний,
виробничий агрокомбінат «Пуща-Водиця»,
зобов'язання внести в штатний розклад
агрокомбінату «Пуща-Водиця» посаду
провідного юрисконсульта Державного
підприємства «Науково-дослідний,
виробничий агрокомбінат «Пуща-Водиця»,
стягнення середнього місячного
заробітку в розмірі 3836 грн. 03 коп. за
період незаконного відсторонення (не
допуску) від роботи, починаючи з 01.07.2009
року по 01.04.2014 рік - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду,
ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права.

В судовому засіданні позивач
підтримав апеляційну скаргу.

Представник відповідача проти
апеляційної скарги заперечив.

Інші учасники процесу в судове
засідання не з'явились, про час і місце
розгляду справи повідомлені належно,
тому в порядку ч. 2 ст. 305 ЦПК України, їх
неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення осіб, які
з'явились в судове засідання, доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду та матеріали справи в межах
апеляційного оскарження, дійшла
наступного висновку.

Судом встановлено, що позивач наказом
Генерального директора ДП
«Науково-дослідний, виробничий
агрокомбінат «Пуща Водиця» від 02.01.2001
року №33-к був прийнятий на посаду
провідного юрисконсульта.

Відповідно до наказу №357-к від 05.12.2007
року позивач був звільнений з займаної
посади за прогул без поважних причин за
п.4 ст.40 КЗпП України, який він допустив
27.11.2007 року.

Рішенням Подільського районного суду
м. Києва від 26.11.2008 року ОСОБА_1 було
поновлено на посаді провідного
юрисконсульта в агрокомбінаті
«Пуща-Водиця» та стягнуто на його
користь середній заробіток за час
вимушеного прогулу - 10 798 гривень 45
копійок.

Наказом №90 -К від 31.03.2009 року було
введено в штатний розклад комбінату
«Пуща-Водиця» посаду провідного
юрисконсульта - одна одиниця, яким було
поновлено позивача на посаді
провідного юрисконсульта з посадовим
окладом 955 гривень та допущено до
роботи з дня видачі цього наказу.

09.04.2009 року було видано наказ №102-К, яким
пункт 3 наказу 90-К від 31.03.2009 року було
викладено в наступній редакції:
«Допустити ОСОБА_1 до роботи 08.04.2009 року
о 16.15 годині».

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від
14.07.2009 року рішення Подільського
районного суду м. Києва від 26.11.2008 року
скасовано. Постановлено нове рішення,
яким відмовлено в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1

Судом встановлено, що з дати видачі
наказу 90-К від 31.03.2009 року позивача було
поновлено на роботі, однак 17.07.2009 року
наказом №218-К відповідач скасував
наказ №90-К від 31.03.2009 року, виклавши
його наступним чином: «Щодо ОСОБА_1»

Підставою для видачі цього наказу була
доповідна записка від 14.07.2009 року
юрисконсульта Лімонтової B.C. та рішення
Апеляційного суду Києва від 14.07.2009 року.
Відповідачем було видано наказ №218-К
від 17.07.2009 року щодо ОСОБА_1, відповідно
до якого було зазначено, що наказ №90-К
від 31.03.2009 року із змінами, внесеними
наказом №102-к від 09.04.2009 року втратив
чинність.

Тобто, суд першої інстанції дійшов
вірного висновку, що наказ №357 -К від
05.12.2007 року про звільнення ОСОБА_1 за п.4
ст.40 КЗпП України набрав чинності.

Відповідно до п.4 ст. 40 КЗпП України
трудовий договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий
трудовий договір до закінчення строку
його чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом у випадку прогулу (в тому числі
відсутності на роботі більше трьох
годин протягом робочого дня) без
поважних причин.

Відповідно до ст. 147 КЗпП України за
порушення трудової дисципліни до
працівника може бути застосовано
заходи стягнення, зокрема - звільнення.

Відповідно до ст. 148 КЗпП України
дисциплінарне стягнення
застосовується власником або
уповноваженим ним органом
безпосередньо за виявленням проступку,
але не пізніше одного місяця з дня його
виявлення, не рахуючи часу звільнення
працівника від роботи у зв'язку з
тимчасовою непрацездатністю або
перебування його у відпустці та не може
бути накладене пізніше шести місяців з
дня вчинення проступку.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від
14 липня 2009 року встановлено, що
звільнення позивача ОСОБА_1 відбулося з
дотриманням норм чинного
законодавства, а тому рішення
Подільського районного суду м. Києва
від 26 листопада 2008 року про поновлення
позивача на роботі скасовано та
ухвалено нове рішення, яким відмовлено
в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

З ухвали Верховного суду України від 09
жовтня 2009 року вбачається, що на
рішення Апеляційного суду м. Києва від
14 липня 2009 року від ОСОБА_1 надійшла
повторна касаційна скарга, в якій він
просить його скасувати, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, а рішення суду
першої інстанції залишити в силі.

Ухвалою Верховного суду України від 09
жовтня 2009 року ОСОБА_1 у відкритті
касаційного провадження у справі за
його позовом до ДП «Науково-дослідний,
виробничий агрокомбінат «Пуща-Водиця»
про поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу відмовлено на підставі п.
4 ч. 3 ст. 328 ЦПК України.

Оскільки встановлено, що позивача
ОСОБА_1 наказом № 357-К від 05.12.2007 року
було звільнено з роботи відповідно до
п. 4 ст.40 КЗпП, наказ набрав чинності, суд
першої інстанції вірно не прийняв до
уваги твердження позивача про те, що
відповідач 31.07.2009 року та 03.08.2009 року не
допустив його до роботи, оскільки в
зазначений період позивач не перебував
в трудових відносинах з відповідачем, в
зв'язку з чим відсутні підстави для
задоволення позовних вимог позивача
щодо стягнення з ДП «Науково-дослідний
агрокомбінат «Пуща-Водиця» на його
користь середнього місячного
заробітку за період з 01.07.2009 року по
01.04.2014 року.

Також, суд першої інстанції вірно не
взяв до уваги посилання позивача на те,
що наказ 218-К від 17.07.2009 року не
являється підставою для внесення в
його трудову книжку запису про причину
звільнення, оскільки не містить
посилань на відповідну статтю кодексу
законів про працю України і взагалі
порушує всі нормативні акти, якими
регулюються дані правові відносини,
оскільки судом встановлено, що
звільнення позивача відбулось з
дотриманням вимог чинного
законодавства, в зв'язку з чим відсутні
підстави для задоволення позовних
вимог позивача щодо визнання дій щодо
не допуску до роботи 31.07.2009 року та
03.08.2009 року ОСОБА_1 неправомірними,
визнання нечинними п.1 наказу № 218-К від
17.07.2009 року державного підприємства
«Науково-дослідний, виробничий
агрокомбінат «Пуща-Водиця» та
службової записки від 14.07.2009 року
юрисконсульта-сумісника державного
підприємства «Науково-дослідний,
виробничий агрокомбінат «Пуща-Водиця»
Лімонтової B.C., припинення дії п.1 наказу
№ 218-К від 17.07.2009 року державного
підприємства «Науково-дослідний,
виробничий агрокомбінат «Пуща-Водиця»,
допущення до роботи - на посаді
провідного юрисконсульта державного
підприємства «Науково-дослідний,
виробничий агрокомбінат «Пуща-Водиця»,
зобов'язання внести в штатний розклад
«агрокомбінату «Пуща-Водиця» посаду
провідного юрисконсульта державного
підприємства «Науково-дослідний,
виробничий агрокомбінат «Пуща-Водиця».

Доводи позивача в апеляційній
інстанції про те, що на виконання
рішення Подільського районного суду м.
Києва від 26 листопада 2008 року, яким його
було поновлено на роботі в
агрокомбінаті «Пуща-Водиця», стягнуто
на його користь середній заробіток за
час вимушеного прогулу відповідачем
було видано наказ № 90-К від 31.03.2009
року про його поновлення на посаді
провідного юрисконсульта, а наказом №
102-К від 09.04.2009 року були внесені зміни
про допуск позивача до роботи із
вищевказаної дати, позивач приступив
до виконання своїх посадових
обов'язків, то на його думку, на момент,
коли рішення Апеляційного суду м. Києва
набрало чинності він вже перебував в
трудових відносинах з відповідачем,
тому рішення Апеляційного суду
«юридично мертве», і тому у відповідача
були відсутні законні підстави для
його звільнення наказом № 218-К від 17
липня 2009 року «щодо ОСОБА_1», відповідно
до якого наказ № 90-К від 31.03.2009 року (із
змінами внесеними наказом № 102-К від
09.04.2009 року) втратив чинність, колегія
суддів не приймає до уваги, оскільки
саме рішення Апеляційного суду м. Києва
від 14 липня 2009 року, яким скасовано
рішення Подільського районного суду м.
Києва від 26 листопада 2008 року про
поновлення ОСОБА_1, було підставою для
видання наказу № 218-К від 17 липня 2009
року «щодо ОСОБА_1», так як Апеляційний
суд м. Києва дійшов висновку про те, що
звільнення позивача ОСОБА_1 відбулося з
дотриманням норм чинного
законодавства, і таким чином наказ №
357-К від 05 грудня 2007 року про звільнення
ОСОБА_1 за п.4 ст.40 КЗпП України набрав
чинності, тобто жодних нових трудових
відносин не виникло між позивачем та
відповідачем до моменту ухвалення
рішення Апеляційним судом м. Києва.

Доводи апеляційної скарги щодо
визнання Апеляційним судом м. Києва
обґрунтованою заяву позивача від 17.04.2014
про відвід судді Богінкевич С.М.,
колегія суддів не приймає до уваги,
оскільки порядок вирішення заяви про
відвід передбачений ст. 24 ЦПК України,
відповідно до якої діяв суд першої
інстанції.

Інші доводи апеляційної скарги також
висновків суду не спростовують та не
впливають на правильність ухваленого у
справі рішення.

Оскільки рішення суду ухвалено з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, висновки суду
обґрунтовані, відповідають обставинам
справи, колегія суддів не вбачає
підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст.303,304,307,308,313-315
ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без
задоволення.

Рішення Подільського районного суду м.
Києва від 17 квітня 2014 року- залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів.

Головуючий :

Судді: