ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА
КРИВОГО РОГУ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 210/649/14-ц
Провадження № 2/210/921/14
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"10" червня 2014 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого
Рогу Дніпропетровської області

в складі:

головуючого судді
Костенко В. В.

при секретарі
Панчук О.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Кривому Розі
цивільну справу за позовом ОСОБА_2,
ОСОБА_3 до Виконавчого комітету
Дзержинської районної у місті ради м.
Кривого Рогу про визнання права
власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

Звернувшись до суду із вищеназваним
позовом позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3
посилаються на ті обставини, що після
смерті батька, яка сталась ІНФОРМАЦІЯ_2
року, спадщину, шляхом подання заяв
нотаріусу, прийняли лише вони, інших
спадкоємців у батька немає. Батько
позивачів за життя розірвав шлюб з їх
матір'ю. Після спливу шестимісячного
терміну з дати відкриття спадщини
позивачі звернулись до приватного
нотаріуса Криворізького міського
нотаріального округу ОСОБА_5 із заявами
про видачу свідоцтв про право на
спадщину на домоволодіння АДРЕСА_1, яке
за життя належало спадкодавцю на праві
власності і становить спадкову масу.
Вказана адреса була присвоєна будинку
на підставі рішення Криворізького
міськвиконкому № 350 від 28.10.1975 р.
Попередня адреса домоволодіння:
«АДРЕСА_2». Вищеназваний нотаріус за
заявою позивачів виніс відмову у
вчиненні нотаріальної дії з посиланням
на відсутність факту державної
реєстрації права власності
спадкодавця на нерухоме майно. Право
власності на домоволодіння АДРЕСА_1
батько позивачів набув наступним
чином. На підставі рішення виконкому
Дзержинської районної ради м. Кривого
Рогу від 15 грудня 1953 р. № 495 «Про
відведення земельної ділянки для
будівництва житлового будинку» між
комунальним відділом виконкому
Дзержинської районної ради депутатів
трудящих та дідом позивачів ОСОБА_6
було укладено договір на право
забудови будинку та безстрокового
користування земельною ділянкою від
03.02.1954 р. реєстр. № 1179. 06.07.1956 р. Бюро
технічної інвентаризації
Криворізького міського відділу
комунального господарства було
зареєстроване домоволодіння на праві
особистої власності за гр. ОСОБА_6.
Після цього ОСОБА_6 за договором
дарування подарував своєму батьку
ОСОБА_7 1/3 частку вказаного
домоволодіння, яку у подальшому після
смерті свого батька успадкував.
ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_6. Після
його смерті відкрилась спадщина, до
складу якої увійшло домоволодіння
АДРЕСА_1. Єдиним спадкоємцем ОСОБА_6 був
батько позивачів ОСОБА_8. Однак, він не
встиг за життя оформити право на
спадщину та отримати відповідне
свідоцтво.

Звертаючись до суду, позивачі
стверджують, що до складу спадкової
маси після смерті їх батька ОСОБА_8
входить домоволодіння АДРЕСА_1, яку
вони не можуть оформити у нотаріуса у
зв'язку із наступним.

Підставою для відмови у вчиненні
нотаріальної дії - видачі позивачам
свідоцтв про право на спадщину
нотаріус вказав відсутність
правовстановлюючого документу -
нотаріально посвідченого договору на
право будівництва житлового будинку та
безстрокового користування земельною
ділянкою від 03 лютого 1954 року, що
зумовлено зіпсуванням оригіналу
документа під впливом тривалого часу.
Дублікат вказаного договору було
отримано позивачами від державного
нотаріуса Криворізької філії
Державного нотаріального архіву в
Дніпропетровській області 20 листопада
2012 року. Однак, нотаріус не може
прийняти цей дублікат у зв'язку із тим,
що він не пройшов державну реєстрацію,
що обов'язково вимагається чинним
законодавством. Оскільки право
власності на домоволодіння ніколи не
реєструвалось у реєстрі прав власності
на нерухоме майно, а зареєструвати його
згідно виданого дубліката за
власником, який вже помер, не дозволяє
законодавство, позивачі змушені
вирішувати питання про оформлення
права на спадщину в судовому порядку.

Позивачі були обізнані про дату, час та
місце розгляду справи, подали заяви про
розгляд справи у їх відсутність, в яких
позов підтримали.

Відповідач, який також був
повідомлений про розгляд цивільної
справи у встановленому процесуцальним
законом порядку, подав заяву про
розгляд справи за його відсутності.
Надав суду свої заперечення та просив
відмовити позивачам у задоволенні
позову. Свої заперечення обгрунтував
тим, що право власності за позивачами
визнати не видається можливим у зв'язку
із відсутністю факту оформлення
батьком позивачів ОСОБА_8 права на
спадкове майно після успадкування від
ОСОБА_6 та реєстрації такого права у
встановленому законодавством порядку.
На думку відповідача це призводить до
неможливості включення домоволодіння
АДРЕСА_3 до складу спадкової маси, що
підлягає спадкуванню від ОСОБА_8.

У зв»язку із поданими сторонами
заявами про розгляд справи за їх
відсутності, фіксація процесу
технічними засобами на підставі ст.197
ЦПК України не здійснюється.

Вивчивши пояснення сторін, дослідивши
матеріали справи, суд дійшов висновку,
що позов підлягає задоволенню з огляду
на наступне.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року
помер батько позивачів - ОСОБА_8.
Факт смерті та родинний зв'язок
доводиться наявними в матеріалах
справи свідоцтвом про смерть ОСОБА_8,
виданим Дзержинським відділом
реєстрації актів цивільного стану
Криворізького міського управління
юстиції ІНФОРМАЦІЯ_2 року (серія НОМЕР_1)
( а.с.9), а також свідоцтвами про
народження позивачів ( а.с.10). Після його
смерті спадщину, шляхом подання заяв
нотаріусу, прийняли лише позивачі,
інших спадкоємців у батька немає, про
що свідчать надані приватним
нотаріусом ОСОБА_5 копії спадкової
справи. Згідно свідоцтва про
розірвання шлюбу, виданого відділом
реєстрації актів громадянського стану
Саксаганського районного управління
юстиції м. Кривого Рогу 29.10.2001 р., шлюб
батька позивачів з їх матір'ю - ОСОБА_9
було розірвано 29 жовтня 2001 року, про що
в книзі реєстрації актів про
розірвання шлюбу вчинено актовий запис
за № 611 ( а.с.11).

До складу спадкової маси від
спадкодавця ОСОБА_8 входило
домоволодіння АДРЕСА_1. Висновок суду
про наявність, на дату смерті, права
власності спадкодавця ОСОБА_8 на
вказане нерухоме майно грунтується на
наступному.

На підставі рішення виконкому
Дзержинської районної ради м. Кривого
Рогу від 15 грудня 1953 р. № 495 «Про
відведення земельної ділянки для
будівництва житлового будинку» між
комунальним відділом виконкому
Дзержинської районної ради депутатів
трудящих та ОСОБА_6 (дід позивачів та
батько спадкодавця ОСОБА_8, про що
свідчать свідоцтва про народження,
наявні в матеріалах справи) було
укладено договір на право забудови
будинку та безстрокового користування
земельною ділянкою від 03.02.1954 р. реєстр.
№ 1179. Пунктом 23 вказаного договору
визначено адресу майбутнього
домоволодіння, а саме: АДРЕСА_2. 06.07.1956 р.
Бюро технічної інвентаризації
Криворізького міського відділу
комунального господарства було видано
реєстраційне посвідчення про те, що
домоволодіння по АДРЕСА_2
зареєстроване на праві особистої
власності за гр. ОСОБА_6 на підставі
договору на право забудови будинку та
безстрокового користування земельною
ділянкою від 03.02.1954 р. реєстр. № 1179 та
акту готовності будинку, виданого
райкомунгоспом 28.12.1955 р. та записано в
реєстрову книгу № 33 стор. № ІІІ запис №
ІІІ ( а.с. 15-18).

Після цього ОСОБА_6 на підставі
договору дарування, посвідченого
державним нотаріусом Третьої
криворізької державної нотаріальної
контори 01.03.56 р. за реєстр. № 6688
(засвідчена державним нотаріусом
Криворізької філії Державного
нотаріального архіву в
Дніпропетровській області ОСОБА_10
копія договору дарування перебуває в
матеріалах справи), передав право
власності на 1/3 частку домоволодіння
АДРЕСА_2 ОСОБА_7. Про що також зроблено
відмітку на зворотньому боці договору
на право будівництва житлового будинку
від 03.02.1954 р. ( а.с.93)

А вже після смерті ОСОБА_7, яка,
згідно свідоцтва про смерть, сталась
ІНФОРМАЦІЯ_3 р., ОСОБА_6 знов набув право
власності на 1/3 частку домоволодіння в
порядку спадкування за заповітом на
підставі свідоцтва про право на
спадщину за заповітом, виданого
державним нотаріусом Четвертої
криворізької державної нотаріальної
контори ОСОБА_11 02 червня 1999 року ( а.с.19).

Згідно довідки КП ДОР
«Криворізьке бюро технічної
інвентаризації» від 30.05. 2014 року № 133546,
станом на 31.12.2013 р. вказане вище
домоволодіння було зареєстроване на
праві власності за гр. ОСОБА_6 ( а.с.94). З
інформаційної довідки реєстраційної
служби Криворізького міського
управління юстиції від 28.05.2014 року №
22240727 вбачається, що відомості про
реєстрацію права власності на
домоволодіння АДРЕСА_1 в Єдиному
державному реєстрі прав власності на
нерухоме майно відсутні ( а.с.95).

Після смерті ОСОБА_6, що сталась
ІНФОРМАЦІЯ_1 року (свідоцтво про смерть
серія НОМЕР_2, в книзі реєстрації
смертей Дзержинським відділом
реєстрації актів цивільного стану
Криворізького міського управління
юстиції 17 січня 2009 року було зроблено
актовий запис № 65 про смерть ОСОБА_6) (
а.с.20), єдиним, хто прийняв від нього
спадщину на підставі заповіту
посвідченого 15.07.2004 року від імені
ОСОБА_6 приватним нотаріусом
Криворізького міського нотаріального
округу ОСОБА_12 за реєстром № 3490 ( а.с.90),
є його син ОСОБА_8, який на дату смерті
проживав разом зі спадкодавцем, про що
свідчать виписка із домової книги (
а.с.77-78). Однак, ОСОБА_8 не встиг за життя
оформити право на спадщину та отримати
відповідне свідоцтво.

В п. 1 листа Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13
«Про судову практику розгляду
цивільних справ про спадкування»
зазначено, що при розгляді справ про
визнання права власності на спадкове
нерухоме майно у випадках, якщо
спадщина прийнята, проте спадкоємцем
не було одержано свідоцтво про право на
спадщину (ст. 1297 ЦК) або не здійснено
державну реєстрацію права на спадщину
(ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що
законодавець розмежовує поняття
"виникнення права на спадщину" та
"виникнення права власності на
нерухоме майно, що входить до складу
спадщини", і пов'язує із виникненням цих
майнових прав різні правові наслідки.
Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК
незалежно від часу прийняття спадщини
вона належить спадкоємцеві з часу
відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст.
1296 ЦК відсутність свідоцтва про право
на спадщину не позбавляє спадкоємця
права на спадщину. Статтею 1297 ЦК
встановлено обов'язок спадкоємця
звернутися за свідоцтвом про право на
спадщину на нерухоме майно. Проте
нормами цієї статті, так само як й
іншими нормами цивільного права, не
визначено правових наслідків
недотримання такого обов'язку у виді
втрати права на спадщину. Виникнення у
спадкоємця права на спадщину, яке
пов'язується з її прийняттям, як
майнового права зумовлює входження
права на неї до складу спадщини після
смерті спадкоємця, який не одержав
свідоцтва про право на спадщину (статті
1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної
реєстрації (ст. 1299 ЦК)».

А відтак, суд приходить до
висновку, що відсутність факту
реєстрації права на спадщину ОСОБА_8 в
державному реєстрі прав власності на
нерухоме майно, успадкованої ним від
ОСОБА_6, не є правовою перешкодою для
включення цього майна до спадкової
маси, оскільки ОСОБА_8 в порядку,
передбаченому ч. 3 ст 1268 Цивільного
кодексу України прийняв спадщину. З
цих мотивів суд відхиляє заперечення
відповідача.

Таким чином, суд вважає, що до спадкової
маси, яка підлягає спадкуванню
позивачами після смерті батька ОСОБА_8
входить домоволодіння АДРЕСА_1, що,
згідно з технічним паспортом
складається з житлового будинку літ.
«А-1» площею 66,4 кв.м., що складається з:
коридору - 9,8 кв.м., ванної - 3,1 кв.м.,
житлової - 9,3 кв.м., житлової - 7,3 кв.м.,
кухні - 7,6 кв.м., житлової - 7,5 кв.м.,
житлової 12,7 кв.м., житлової - 9,1 кв.м.;
вбиральні літ. «Б»; сараю літ. «В»
площею 13,0 кв.м.; літньої кухні літ. «Г»
площею 13,0 кв.м.; гаражу літ. «Д» площею
28,4 кв.м.; водоколонки І; замощення ІІ;
огорожі №1; ворот №2.

У відповідності із ст. ст. 1269, 1270 ЦК
України позивачі прийняли спадщину
шляхом подання нотаріусу відповідних
заяв ( а.с.70, 71). Згідно ст. 1261 ЦК України,
вони є спадкоємцями першої черги, які в
силу ст. 1267 ЦК України успадковують
домоволодіння в рівних частках. Спір
про частки у справі на спадщину між
позивачами відсутній.

Постановами від 29 січня 2014 року та
від 04 лютого 2014 року приватний нотаріус
ОСОБА_5 відмовила позивачам у видачі
свідоцтв про право на спадщину з
посиланням на відсутність факту
державної реєстрації права власності
спадкодавця на домоволодіння АДРЕСА_1,
яке становить спадкове майно ( а.с.12, 13).

В пункті 23 постанови Пленуму
Верховного суду України від 30.05.2008 N 7
Про судову практику у справах про
спадкування вказано, що свідоцтво про
право на спадщину видається за
письмовою заявою спадкоємців, які
прийняли спадщину в порядку,
установленому цивільним
законодавством. За наявності умов
для одержання в нотаріальній конторі
свідоцтва про право на спадщину вимоги
про визнання права на спадщину
судовому розглядові не підлягають. У
разі відмови нотаріуса в оформленні
права на спадщину особа може
звернутися до суду за правилами
позовного провадження.

Вирішуючи питання про можливість
розгляду судом вимог про визнання
права власності за позивачами та
наявність підстав для судового захисту
їх інтересів, суд виходить з
наступного.

За приписами ч. 1 ст. 182 Цивільного
кодексу України, право власності та
інші речові права на нерухомі речі,
обтяження цих прав, їх виникнення,
перехід і припинення підлягають
державній реєстрації.

Згідно з п. 4.15 глави 10 розділу ІІ
Порядку вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України, затверджених
наказом Міністерства юстиції України
від 22.02.2012 № 296/5 видача свідоцтва про
право на спадщину на майно, яке
підлягає реєстрації, проводиться
нотаріусом після подання
правовстановлюючих документів щодо
належності цього майна спадкодавцеві
та перевірки відсутності заборони або
арешту цього майна.

З довідки КП ДОР «Криворізьке
бюро технічної інвентаризації» та
інформаційної довідки реєстраційної
служби Криворізького міського
управління юстиції вбачається, що
державна реєстрація права власності
ОСОБА_6 та ОСОБА_8 на домоволодіння
АДРЕСА_3 не здійснювалась.

Відповідно до ч. 7 ст. 16 ЗУ «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень» заява
про реєстрацію права власності на
нерухоме майно подається виключно
власником або іншим правонабувачем.

Законодавство не передбачає
можливість реєстрації права власності
за померлою особою в будь-який спосіб,
окрім заяви самого власника чи
правонабувача. Це означає, що
зареєструвати в реєстрі прав власності
на нерухомість речові права власника
ОСОБА_6 на домоволодіння АДРЕСА_1 з
метою подальшої подачі документа про
реєстрацію нотаріусу, в провадженні
якого перебуває спадкова справа, не
виявляється можливим.

Таким чином, суд дійшов висновку
про те, що оформити спадщину у
нотаріуса та отримати від нього
правовстановлюючі документи, позивачі
не мають можливості, що надає їм право
на підставі ст. ст. 15, 16 ЦК України
звернутись до суду за захистом свого
інтересу.

Ухвалюючі рішення суд враховує,
що рішенням Криворізького
міськвиконкому № 350 від 28.10.1975 р. було
змінено адресу домоволодіння АДРЕСА_2,
що збудовано ОСОБА_6 на земельній
ділянці, яка надавалась за договором на
право забудови будинку та
безстрокового користування земельною
ділянкою від 03.02.1954 р. реєстр. № 1179.
06.07.1956 р. на «АДРЕСА_3», про що зроблено
відмітку на зворотньому боці
реєстраційного посвідчення, виданого
ОСОБА_6 бюро технічної інвентаризації
Криворізького міського відділу
комунального господарства від 06.07.1956 р.
№ 33-ІІІ.

На стягненні на їх користь
понесених витрат з відповідача на
підставі ст.88 ЦПК України позивачі не
наполягали.

Враховуючи викладене, керуючись
ст. ст. 3, 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_3
задовольнити в повному обсязі.

Визнати право власності ОСОБА_2 в
порядку спадкування за законом після
смерті спадкодавця ОСОБА_8, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_2 року, на ? частку об'єкта
нерухомого майна, яке в цілому
складається з:

· житлового будинку літ. «А-1»
площею 66,4 кв.м., що складається з:
коридору - 9,8 кв.м., ванної - 3,1 кв.м.,
житлової - 9,3 кв.м., житлової - 7,3 кв.м.,
кухні - 7,6 кв.м., житлової - 7,5 кв.м.,
житлової 12,7 кв.м., житлової - 9,1 кв.м.;

· вбиральні літ. «Б»;

· сараю літ. «В» площею 13,0 кв.м.;

· літньої кухні літ. «Г» площею 13,0
кв.м.;

· гаражу літ. «Д» площею 28,4 кв.м.;

· водоколонки І;

· замощення ІІ;

· огорожі №1;

· ворот №2.

Визнати право власності ОСОБА_3 в
порядку спадкування за законом після
смерті спадкодавця ОСОБА_8, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_2 року, на ? частку об'єкта
нерухомого майна, яке в цілому
складається з:

· житлового будинку літ. «А-1»
площею 66,4 кв.м., що складається з:
коридору - 9,8 кв.м., ванної - 3,1 кв.м.,
житлової - 9,3 кв.м., житлової - 7,3 кв.м.,
кухні - 7,6 кв.м., житлової - 7,5 кв.м.,
житлової 12,7 кв.м., житлової - 9,1 кв.м.;

· вбиральні літ. «Б»;

· сараю літ. «В» площею 13,0 кв.м.;

· літньої кухні літ. «Г» площею 13,0
кв.м.;

· гаражу літ. «Д» площею 28,4 кв.м.;

· водоколонки І;

· замощення ІІ;

· огорожі №1;

· ворот №2.

Рішення суду може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Дзержинський районний суд м. Кривого
Рогу шляхом подачі в десятиденний
строк з дня його проголошення
апеляційної скарги, а особами, які не
були присутні при його проголошенні у
той же строк із дня отримання його
копії.

Суддя:
В. В. Костенко