Справа №705/757/14-ц
У Х В А Л А

30.05.2014
Уманський міськрайонний суд
Черкаської області

в складі:

головуючого-судді Коваля А.Б.

при секретарі Безвенюк Н.В.

з участю адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Умані
Черкаської області скаргу ОСОБА_2 на
постанову старшого державного
виконавця Уманського міського відділу
державної виконавчої служби
Уманського міськрайонного управління
юстиції в Черкаській області Кравченко
М.В. від 12.11.2013 року по справі ВП № 40170643;
на постанову старшого державного
виконавця Уманського міського відділу
державної виконавчої служби
Уманського міськрайонного управління
юстиції в Черкаській області Кравченко
М.В. від 16 грудня 2013 року по справі ВП №
40170643; на постанову старшого державного
виконавця Уманського міського відділу
державної виконавчої служби
Уманського міськрайонного управління
юстиції в Черкаській області Кравченко
М.В. від 25 листопада 2013 року по справі ВП
№ 40170643, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою про
те, що Ухвалою Уманського
міськрайонного суду Черкаської
області від 13 червня 2013 року відкрито
провадження по справі за позовом
ОСОБА_4 до нього про розподіл спільного
майна подружжя.

До Уманського міськрайонного суду ним
подана зустрічна позовна заява про
визнання особистою приватною
власністю нерухомого майна, визнання
спільною сумісною власність подружжя
рухомого та нерухомого майна, поділ
спільного сумісного майна подружжя,
усунення перешкод в користуванні
житлом та вселення, стягнення боргу,
яку він просив суд об'єднати з
первісним позовом позивача ОСОБА_4

18 вересня 2013 року суддя Уманського
міськрайонного суду Іванов А.А.,
розглянувши заяву позивача за
первісним позовом ОСОБА_4 про
забезпечення позову, постановив ухвалу
про накладення арешту на спірне майно
та зобов'язання йому передати ОСОБА_4
два автомобілі: МАЗ 551, 1986 року випуску,
д.н.з. НОМЕР_1, МАЗ 504 В, 1981 року випуску,
д.н.з. НОМЕР_2 та автопогрузчик марки
УМ-38, 1989 року випуску, д.н.з. НОМЕР_3,
документи на ключі від них, позивачу за
первісним позовом ОСОБА_4

Підставою для ухвалення вказаного
рішення суд зазначив, що вказані
автомобілі та автопогрузчик хоча і
належать на праві спільної сумісної
власності подружжю ОСОБА_4, однак
оформлені на ОСОБА_4

Враховуючи вищезазначене та вважаючи,
що суд першої інстанції, постановляючи
вказану ухвалу 18 вересня 2013 року про
зобов'язання його передати спірне
майно, ключі та документи на автомобілі
ОСОБА_4, діяв упереджено та не
об'єктивно, явно прийнявши в своїх
рішеннях позицію однієї із сторін, що
суперечить чинним нормам закону, не
встановив правову належність
вказаного майна його конкретне
місцезнаходження, ним була подана
апеляційна скарга на ухвалу Уманського
міськрайонного суду про забезпечення
позову від 18 вересня 2013 року.

Адже вказане майно і так постійно
знаходиться на території виробничої
бази, яка належить на підставі договору
дарування на праві власності по 1/2
частині і йому, і ОСОБА_4 та
використовуються для обслуговування
цієї бази, а тому приймати рішення про
передачу майна спільної сумісної
власності подружжя одному з них лише на
підставі того, що воно на нього
формально зареєстровано, незаконно.

Крім того, постановляючи вказану
ухвалу суд не врахував ту обставину, що
він зазначені автомобілі ні від кого не
приймав, у зв'язку з чим і не має
можливості виконати зобов'язання щодо
передачі майна та документів ОСОБА_4,
так як вона самостійно має можливість
їх при необхідності забрати. Адже
ніколи і ніхто в цьому ОСОБА_4 не
перешкоджав та не перешкоджає на цей
час.

Накладення арешту на всі транспортні
засоби, які є спільною сумісною
власністю подружжя, він фактично не
заперечує, хоч в такому рішенні суду і
не зазначено на який період часу
накладається арешт на майно.

Однак по зазначеній ухвалі суду в
Уманському відділі ДВС 10 жовтня 2013 року
постановлена постанова про відкриття
виконавчого провадження, де його
зобов'язано в добровільному порядку
передати ОСОБА_4 вищевказані
транспортні засоби, документи та ключі
від них.

Виконати вказану ухвалу суду по
незалежним від нього причинам, як ним
вище зазначено, він не мав можливості, а
тому звернувся до Уманського МВ ДВС з
письмовою заявою про зупинення
виконання вказаної ухвали суду в
частині передачі транспортних засобів
ОСОБА_4, так як ухвала суду ним була
оскаржена до апеляційного суду
Черкаської області.

Однак, не зважаючи на очевидні фактичні
обставини справи, старший державний
виконавець Уманського міськрайонного
управління юстиції Кравченко М.В. 12
листопада 2013 року постановила
постанову про накладення на нього
штрафу в розмірі 170 гривень за
невиконання ухвали суду.

Ухвалою апеляційного суду Черкаської
області від 16 січня 2014 року його
апеляційну скаргу задоволено частково
та змінено ухвалу суду першої
інстанції - в задоволенні заяви ОСОБА_4
про забезпечення позову в частині
передачі транспортних засобів
скасовано і в цій частині в задоволенні
заяви відмовлено, а в решті ухвалу
Уманського міськрайонного суду
Черкаської області залишено без змін.

Тобто в цьому випадку старшим
державним виконавцем відносно нього 12
листопада 2013 року були застосовані
штрафні санкції за невиконання ухвали
суду першої інстанції, яка в цій
частині була змінена ухвалою
апеляційного суду Черкаської області
та втратила чинність.

Також у відповідності до ст. 89 ЗУ «Про
виконавче провадження» настає
відповідальність за невиконання
рішення, якщо державний виконавець
зобов'язує боржника вчинити певні дії у
разі невиконання без поважних причин у
встановлений державним виконавцем
строк.

Однак, у цьому випадку йому було
відмовлено, які конкретно дії він
повинен був вчинити та в який строк.

Також старший державний виконавець
Кравченко М.В. не зважила на фактичні
обставини справи, зазначені ним вище,
про неможливість виконати вказану
ухвалу суду першої інстанції.

Адже відповідальність наступає лише
тоді, якщо він не виконав рішення суду
без поважних причин. Але у нього не
виконувати вказану ухвалу суду є дуже
важливі та поважні вищевказані
причини, в тому числі і скасування
вказаної ухвали суду першої інстанції
вищестоящим судом.

Так як фактично оскаржувана постанова
державного виконавця ним була отримана
25 січня 2014 року, то і строк на
оскарження вказаної постанови від 12
листопада 2013 року ним не пропущений.

Просить винести судове рішення, яким
скаргу на дії старшого державного
виконавця Уманського міськрайонного
управління юстиції Кравченко М.В. про
накладення на ОСОБА_2 штрафу в розмірі
170 гривень за невиконання ухвали суду №
705/3517/13ц, 2/705/1204 від 18.09.2013 року по справі
ВП № 40170643 від 12.11.2013 року, задовольнити.

Визнати дії старшого державного
виконавця Уманського міськрайонного
управління юстиції Кравченко М.В. в
частині постановлення нею постанови ВП
№ 40170643 від 12 листопада 2013 року про
накладення штрафу в розмірі 170 гривень
на боржника ОСОБА_2 за невиконання
ухвали суду № 705/3517/13ц, 2/705/1204 від 18.09.2013
року в частині передачі боржником
ОСОБА_2 двох автомобілів: МАЗ 551, 1986 року
випуску, державний номерний знак
НОМЕР_1, МАЗ 504 В, 1981 року випуску,
державний номерний знак НОМЕР_2 та
автопогрузчик марки УМ-38, 1989 року
випуску, державний номерний знак
НОМЕР_3, документи та ключі від них
неправомірними, а вказану постанову
скасувати.

Зобов'язати Уманський міський відділ
державної виконавчої служби
Уманського міськрайонного управління
юстиції в Черкаській області закрити
виконавче провадження по виконанню
ухвали суду № 705/3517/13ц, 2/705/1204 від 18.09.2013
року в частині передачі боржником
ОСОБА_2 двох автомобілів: МАЗ 551, 1986 року
випуску, державний номерний знак
НОМЕР_1, МАЗ 504 В, 1981 року випуску,
державний номерний знак НОМЕР_2 та
автопогрузчик марки УМ-38, 1989 року
випуску, державний номерний знак
НОМЕР_3, документи та ключі від них
стягувачу ОСОБА_4.

04 лютого 2014 року скаржник ОСОБА_2
звернувся до суду ще з однією скаргою
на постанову старшого державного
виконавця Уманського міського відділу
державної виконавчої служби
Уманського міськрайонного управління
юстиції в Черкаській області Кравченко
М.В. від 16 грудня 2013 року по справі ВП №
40170643, у якій виклав усі обставини,
зазначені у первинні скарзі, але додав
про те, що після винесення державним
виконавцем постанови про накладення на
нього штрафу у розмірі 170 гривень за
невиконання ухвали суду першої
інстанції, 25 листопада 2013 року
виконавець винесла ще одну постанову
про накладення на нього штрафу уже в
розмірі 340 гривень, за те саме, так
зване, порушення.

Тобто, старшим державним виконавцем
Кравченко М.В. відносно нього 12
листопада 2013 року та 25 листопада 2013
року були застосовані штрафні санкції
за невиконання ухвали суду першої
інстанції, яка в цій частині була
змінена ухвалою апеляційного суду
Черкаської області та втратила
чинність.

Крім того, 03 лютого 2014 року йому
надійшла постанова старшого
державного виконавця Уманського
міськрайонного управління юстиції
Кравченко М.В. по справі ВП № 40170643 від 15
грудня 2013 року про закінчення
виконавчого провадження, у якій вона
зазначене виконавче провадження
закінчує на підставі п. 11 ч. 1 ст. 49, ст. 50
ЗУ «Про виконавче провадження» з
передачею подання та доданих
матеріалів до прокуратури для
притягнення його до кримінальної
відповідальності за ст. 382 КК України,
обґрунтовуючи своє рішення тим, що
боржник ОСОБА_2 не виконуючи ухвалу
суду від 18 вересня 2013 року не передав
стягувачу ОСОБА_4 транспортні засоби,
документи та ключі від них, хоч вказана
ухвала суду першої інстанції в частині
передачі зазначеного майна і скасована
ухвалою апеляційного суду Черкаської
області від 16 січня 2014 року.

Постановляючи зазначену постанову
старший державний виконавець
Уманського міськрайонного управління
юстиції Кравченко М.В. не зважила на
фактичні обставини справи, про
неможливість виконати вказану ухвалу
суду першої інстанції та про
скасування ухвали суду першої
інстанції в частині передачі майна
стягувачу.

Так як фактично оскаржувана постанова
державного виконавця ним була отримана
03 лютого 2014 року, строк на оскарження
постанови від 16 грудня 2013 року ним не
пропущений.

Просить винести судове рішення, яким
скаргу на дії старшого державного
виконавця Уманського міськрайонного
управління юстиції Кравченко М.В. по
справі ВП № 40170643 від 16 грудня 2013 року
про закінчення виконавчого
провадження по виконанню ухвали суду №
705/35/13ц 2/705/1204 від 18 вересня 2013 року,
задоволити.

Визнати дії старшого державного
виконавця Уманського міськрайонного
управління юстиції Кравченко М.В. в
частині постановлення нею постанови ВП
№ 40170643 від 16 грудня 2013 року про
закінчення виконавчого провадження по
виконанню ухвали суду № 705/3517/13ц 2/705/1204
від 18 вересня 2013 року неправомірними, а
вказану постанову скасувати.

Зобов'язати Уманський міський відділ
державної виконавчої служби
Уманського міськрайонного управління
юстиції в Черкаській області закрити
виконавче провадження ВП № 40170643 по
виконанню ухвали суду № 705/3517/13ц, 2/705/1204
від 18 вересня 2013 року в частині
передачі боржником ОСОБА_2 двох
автомобілів: МАЗ 551, 1986 року випуску,
д.н.з. НОМЕР_1, МАЗ 504 В, 1981 року випуску,
д.н.з. НОМЕР_2 та автопогрузчик марки
УМ-38, 1989 року випуску, д.н.з. НОМЕР_3,
документи та ключі від них стягувачу
ОСОБА_4.

В цей же день, скаржник ОСОБА_2
звернувся до суду з третьою скаргою на
постанову старшого державного
виконавця Уманського міського відділу
державної виконавчої служби
Уманського міськрайонного управління
юстиції в Черкаській області Кравченко
М.В. від 25 листопада 2013 року по справі ВП
№ 40170643, у якій виклав аналогічні факти
та просить винести судове рішення, яким
скаргу на дії старшого виконавця
Уманського міськрайонного управління
юстиції Кравченко М.В. про накладення
на нього штрафу в розмірі 340 гривень за
невиконання ухвали суду № 705/3517/13ц
2/705/1204 від 18 вересня 2013 року по справі ВП
№ 40170643 від 25 листопада 2013 року,
задоволити.

Визнати дії старшого державного
виконавця Уманського міськрайонного
управління юстиції Кравченко М.В. в
частині постановлення нею постанови ВП
№ 40170643 від 25 листопада 2013 року про
накладення штрафу в розмірі 340 гривень
на боржника ОСОБА_2 за невиконання
ухвали суду № 705/3517/13ц, 2/705/1204 від 18.09.2013
року в частині передачі боржником
ОСОБА_2 двох автомобілів: МАЗ 551, 1986 року
випуску, державний номерний знак
НОМЕР_1, МАЗ 504 В, 1981 року випуску,
державний номерний знак НОМЕР_2 та
автопогрузчик марки УМ-38, 1989 року
випуску, державний номерний знак
НОМЕР_3, документи та ключі від них
неправомірними, а вказану постанову
скасувати.

Зобов'язати Уманський міський відділ
державної виконавчої служби
Уманського міськрайонного управління
юстиції в Черкаській області закрити
виконавче провадження по виконанню
ухвали суду № 705/3517/13ц, 2/705/1204 від 18.09.2013
року в частині передачі боржником
ОСОБА_2 двох автомобілів: МАЗ 551, 1986 року
випуску, державний номерний знак
НОМЕР_1, МАЗ 504 В, 1981 року випуску,
державний номерний знак НОМЕР_2 та
автопогрузчик марки УМ-38, 1989 року
випуску, державний номерний знак
НОМЕР_3, документи та ключі від них
стягувачу ОСОБА_4.

Вказані скарги судом об'єднані в одне
провадження.

Скаржник ОСОБА_2 в судовому засіданні в
повному об'ємі підтримав факти,
викладені у скаргах, вважає дії
державного виконавця при винесенні
постанов про накладення на нього
штрафів та закриття виконавчого
провадження незаконними, зазначені
постанови необґрунтованими, та просить
суд скарги задоволити.

Представник скаржника ОСОБА_1 в
судовому засіданні в повному об'ємі
підтримав вимоги скарг, вважає їх
обґрунтованими та такими, що
підлягають до задоволення. Пояснив, що
в провадженні суду знаходилися
цивільна справа за позовом ОСОБА_4 до
його довірителя про розподіл спільного
майна подружжя та за зустрічним
позовом довірителя до ОСОБА_4 про
визнання особистою приватною
власність нерухомого майна, визнання
спільною сумісною власністю подружжя
рухомого та нерухомого майна, поділ
спільного сумісного майна подружжя,
усунення перешкод в користуванні
житлом та вселення, стягнення боргу. 18
вересня 2013 року суддею, у якого в
провадженні знаходилися вказані
позови, було винесено ухвалу про
накладення арешту на транспортні
засоби та зобов'язано його довірителя
передати ОСОБА_4 ці транспортні засоби,
документи та ключі від них. Не
погоджуючись із зазначеною ухвалою
суду ОСОБА_2 оскаржив її до
апеляційного суду і 16 січня 2014 року
апеляційною інстанцією скаргу ОСОБА_2
було задоволено частково, змінено
ухвалу суду першої інстанції від 18
вересня 2013 року та відмовлено в частині
передачі транспортних засобів. До
винесення ухвали апеляційного суду
головним державним виконавцем
Уманського МВ ДВС Кравченко М.В. було
відкрито виконавче провадження з
приводу виконання ухвали суду першої
інстанції від 18 вересня 2013 року. Після
цього ОСОБА_2 звернувся до виконавця із
заявою про зупинення виконавчого
провадження, у зв'язку із оскарженням
ухвали суду від 18 вересня 2013 року та з
поясненням, що не перешкоджає
стягувачу в користуванні
транспортними засобами, але не має
документів та ключів, щоб їх передати
ОСОБА_4 Не зважаючи уваги на цю заяву,
державний виконавець, винесла
постанову про накладення на ОСОБА_2
штрафу в сумі 170 гривень за невиконання
ухвали суду від 18 вересня 2013 року, а в
подальшому ще одну постанову про
накладення штрафу, але в розмірі 340
гривень. В грудні 2013 року державним
виконавцем винесено постанову про
закриття виконавчого провадження на
підставі ст.ст. 49 та 50 ЗУ «Про виконавче
провадження», з передачею подання та
доданих матеріалів до прокуратури для
притягнення до кримінальної
відповідальності ОСОБА_2 за ст. 382 КК
України. Вважає, що такі дії державного
виконавця є незаконними, вищевказані
постанови необґрунтованими, а тому
просить суд вимоги скарг задоволити.

Старший державний виконавець
Уманського МВ ДВС Уманського
міськрайонного управління юстиції
Кравченко М.В. в судовому засіданні
вимоги скарг не визнала, вважає, що
діяла в межах чинного законодавства та
просить суд відмовити у задоволенні
скарг. Пояснила, що при відкритті
виконавчого провадження про виконання
рішень, за якими боржник зобов'язаний
особисто вчинити дії державний
виконавець керується ст. 75 ЗУ «Про
виконавче провадження» та після
відкриття виконавчого провадження за
виконавчим документом, державний
виконавець перевіряє виконання
рішення не пізніше ніж наступний день
після закінчення строку, встановленого
ч. 2 ст. 25 цього Закону для самостійного
виконання рішення. 24 жовтня 2013 року
державним виконавцем здійснено
перевірку виконання рішення суду
боржником ОСОБА_2 та встановлено, що
рішення останнім не виконано, боржнику
вручено постанову про відкриття
виконавчого провадження та надано
термін для виконання ухвали суду до 31
жовтня 2013 року. Після отримання
постанови про відкриття виконавчого
провадження ОСОБА_2 надав заяву про те,
що він має намір оскаржувати в
апеляційному порядку ухвалу суду. 31
жовтня 2013 року стягувачем ОСОБА_4
надано пояснення, що рішення суду у
наданий державним виконавцем
добровільний термін боржником не
виконано, про що було складено
відповідний акт. 04 листопада 2013 року
боржнику направлено вимогу, у якій
роз'яснено ст. 75 ЗУ «Про виконавче
провадження» та надано строк для
виконання ухвали до 11 листопада 2013
року. 12 листопада 2013 року стягувач
пояснила, що транспортні засоби їй не
передано, тому у відповідності до ст. 89
ЗУ «Про виконавче провадження» було
винесено постанову про накладення
штрафу на боржника ОСОБА_2 14 листопада
2013 року державним виконавцем на адресу
боржника ОСОБА_2 направлено вимогу, у
якій роз'яснено ст. 75 ЗУ «Про виконавче
провадження» та встановлено строк для
виконання до 20 листопада 2013 року. 25
листопада 2013 року державним
виконавцем, з'ясовано, що ухвалу суду
знову не виконана, тому і було винесено
ще одну постанову про накладення
штрафу, але у розмірі 340 гривень. На
початку грудня 2013 року державним
виконавцем направлено попередження
ОСОБА_2 про кримінальну
відповідальність за невиконання
ухвали суду, а 09 грудня 2013 року
здійснено вихід на вул. Старицького, 7
для встановлення місця перебування
транспортних засобів, зазначених в
ухвалі. Під час огляду встановлено
місце знаходження транспортних
засобів, але через відсутність ключів
від них та документів, не з'ясовано чи
дійсно це ті самі транспортні засоби,
які зазначені в ухвалі суду, про що було
складено відповідний акт. Відповідно
до ст. 30 ЗУ «Про виконавче провадження»
державний виконавець зобов'язаний
провести виконавчі дії з виконання
рішення немайнового характеру у
двомісячний строк. Дата винесення
постанови про відкриття виконавчого
провадження 10 жовтня 2013 року та
враховуючи ч.1,2 ст. 11 ЗУ «Про виконавче
провадження» державний виконавець
зобов'язаний був вжити передбачених
Законом України «Про виконавче
провадження» заходів примусового
виконання рішень, неупереджено,
своєчасно вчиняти виконавчі дії,
здійснювати заходи, необхідні для
своєчасного виконання рішення,
зазначеного в документів на примусове
виконання рішення про зобов'язання
вчинити особисто боржнику певні дії
або утриматися від їх вчинення у спосіб
та в порядку, встановленому виконавчим
документом та ЗУ «Про виконавче
провадження». Оскільки ОСОБА_2 не було
виконано ухвалу суду першої інстанції,
на підставі ч. 3 ст. 75 та ч. 2 ст. 89 ЗУ «Про
виконавче провадження» винесено
подання правоохоронним органам для
притягнення боржника до
відповідальності згідно із законом. 16
грудня 2013 року винесена постанова про
закінчення виконавчого провадження. На
момент завершення виконавчого
провадження боржником ОСОБА_2
постанови про накладення штрафів та
закінчення виконавчого провадження
оскаржені не були. На її думку, ніяких
порушень чинного законодавства та
інструкцій в її діях не було, тому
просить суд відмовити у задоволенні
скарг.

Суд, вислухавши осіб, які беруть участь
у розгляді справи та вивчивши письмові
матеріали справи, вважає, що скарги
підлягають до часткового задоволення.

Судом достовірно встановлено, що під
час розгляду суддею Уманського
міськрайонного суду матеріалів
цивільної справи за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_2 про розподіл спільно нажитого
майна та за зустрічним позовом ОСОБА_2
до ОСОБА_4 про визнання особистою
приватною власністю нерухомого майна,
визнання спільною сумісною власністю
подружжя рухомого та нерухомого майна
і розподіл спільного сумісного майна
подружжя, усунення перешкод в
користуванні житлом та вселення,
стягнення боргу, 18 вересня 2013 року
винесено ухвалу, якою накладено арешт
на: напівпричіп-самоскид, марки ПР,
д.н.з. НОМЕР_4, 1993 року випуску,
зареєстрований за ОСОБА_2; МАЗ 5551, 1986
року випуску, д.н.з. НОМЕР_1,
зареєстрований за ОСОБА_4; МАЗ 504В, 1981
року випуску, д.н.з. НОМЕР_2,
зареєстрований за ОСОБА_4; МАЗ 9397, д.н.з.
НОМЕР_5, зареєстрований за ОСОБА_2; ОДАЗ
модель 9357, д.н.з. НОМЕР_6, зареєстрований
за ОСОБА_2; ММЗ модель 4502, д.н.з. НОМЕР_7,
зареєстрований за ОСОБА_2 та погрузчик
марки УМ-38, 1989 року випуску, д.н.з.
НОМЕР_3, зареєстрований за ОСОБА_4 та
зобов'язано ОСОБА_2 передати ОСОБА_4
транспортні засобі, документи та ключі
від транспортних засобів, що є спільною
сумісною власністю подружжя та
зареєстровані за нею, до вирішення
справи у суді, а саме: МАЗ 5551, 1986 року
випуску, д.н.з. НОМЕР_1; МАЗ 504В, 1981 року
випуску, д.н.з. 70561 та погрузчик марки
УМ-38, 1989 року випуску, д.н.з. НОМЕР_3.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою,
ОСОБА_2 звернувся до апеляційного суду
Черкаської області з апеляційною
скаргою.

Згідно ухвали апеляційного суду
Черкаської області від 16 січня 2014 року
апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволена
частково, а ухвала Уманського
міськрайонного суду від 18 вересня 2013
року змінена. В задоволенні заяви
ОСОБА_4 про забезпечення позову по
справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про
розподіл спільно нажитого майна - в
частині передачі транспортних засобів
- скасовані і в цій частині в
задоволенні заяви відмовлено. В решті
ухвалу суду залишено без змін.

На думку суду, оскільки ухвала від 18
вересня 2013 року скасована в частині
передачі транспортних засобів
боржником ОСОБА_2 стягувачу ОСОБА_4,
через те, що судом фактично вирішено
спір по суті та не було з'ясовано у кого
із сторін знаходяться ключі від цих
транспортних засобів та документи, від
них, скарги ОСОБА_2 в частині скасування
постанов старшого державного
виконавця про накладення штрафів на
ОСОБА_2 за невиконання ухвали суду та
постанова виконавця про закінчення
виконавчого провадження в частині
передачі матеріалів до прокуратури з
метою притягнення ОСОБА_2 до
кримінальної відповідальності за ст. 382
КК України, підлягають задоволенню. В
іншій частині вимог скарги - відмовити.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 386, 387 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Скарги ОСОБА_2 скаргу на постанову
старшого державного виконавця
Уманського міського відділу державної
виконавчої служби Уманського
міськрайонного управління юстиції в
Черкаській області Кравченко М.В. від
12.11.2013 року по справі ВП № 40170643; на
постанову старшого державного
виконавця Уманського міського відділу
державної виконавчої служби
Уманського міськрайонного управління
юстиції в Черкаській області Кравченко
М.В. від 16 грудня 2013 року по справі ВП №
40170643; на постанову старшого державного
виконавця Уманського міського відділу
державної виконавчої служби
Уманського міськрайонного управління
юстиції в Черкаській області Кравченко
М.В. від 25 листопада 2013 року по справі ВП
№ 40170643 - задоволити частково.

Скасувати постанову старшого
державного виконавця Уманського
міського відділу державної виконавчої
служби Уманського міськрайонного
управління юстиції в Черкаській
області Кравченко М.В. ВП № 40170643 від 12
листопада 2013 року про накладення
штрафу в розмірі 170 гривень на боржника
ОСОБА_2.

Скасувати постанову старшого
державного виконавця Уманського
міського відділу державної виконавчої
служби Уманського міськрайонного
управління юстиції в Черкаській
області Кравченко М.В. ВП № 40170643 від 25
листопада 2013 року про накладення
штрафу в розмірі 340 гривень на боржника
ОСОБА_2.

Скасувати постанову старшого
державного виконавця Уманського
міського відділу державної виконавчої
служби Уманського міськрайонного
управління юстиції в Черкаській
області Кравченко М.В. ВП № 40170643 від 16
грудня 2013 року в частині передачі
матеріалів до прокуратури міста Умані
Черкаської області про притягнення до
кримінальної відповідальності ОСОБА_2.

В іншій частині вимог скарг - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до
апеляційного суду Черкаської області
через суд першої інстанції шляхом
подачі в 5-ти денний строк з дня
проголошення ухвали апеляційної
скарги, а особами, які брали участь у
справі, але не були присутні в судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення протягом 5-ти днів з
дня отримання копії цієї ухвали.

Суддя:
А.Б. Коваль