Справа № 128/1088/14-ц Провадження №
22-ц/772/1914/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Шевчук Л. П.Категорія: 50
Доповідач: Медяний В. М.
Р І Ш Е Н Н Я

Апеляційного
суду Вінницької області

від 16
червня 2014 року

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Вінницької області в складі :

Головуючого : судді Медяного В.М.,

Суддів : Жданкіна В.В., Пащенко Л.В.,

при секретарі : Агеєвій Г.В.,

за участю сторін у справі: позивача
ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3 та його
представника - адвоката ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань
апеляційного суду Вінницької області
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про стягнення аліментів на
утримання дітей,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Вінницького районного суду
вінницької області від 19 травня 2014
року, -

встановила:

У березні 2014 року ОСОБА_2 звернулася в
суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення
аліментів на утримання дітей.
Посилається на те, що з 14.06.2002 року з
відповідачем у справі перебували в
шлюбі до 29.01.2014 року, який було
розірвано згідно рішення Вінницького
районного суду Вінницької області від
29.01.2014 року. Від подружнього життя з
відповідачем у справі у них є двоє
дітей, син ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та син
ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають
разом з нею та перебувають на її
утриманні. Відповідач, не дивлячись на
те, що він офіційно працює та має
стабільний дохід, припинив здійснювати
усі виплати і добровільно надавати їй
матеріальну допомогу на утримання
малолітніх дітей відмовляється. Змоги
самостійно утримувати дітей вона не
має, так як отримує мінімальну
заробітну плату та несе додаткові
витрати на розвиток та виховання дітей.
Тому вважає, що з відповідача на її
користь на утримання двох малолітніх
дітей слід стягнути аліменти у розмірі
1/3 частин усіх видів його
заробітку(доходу) щомісячно, з дня
пред'явлення позову до суду і до
досягнення дітьми повноліття.

У квітні 2014 року позивач у справі
ОСОБА_2 збільшила свої позовні вимоги
та просила суд стягнути з відповідача у
справі ОСОБА_3 на її користь аліменти на
утримання двох малолітніх дітей в
розмірі 70 % з усіх видів його
заробітку(доходу) кожного місяця з дня
пред'явлення позову до суду і до
досягнення дітьми повноліття (а.с.31).

Рішенням Вінницького районного суду
Вінницької області від 19 травня 2014 року
позов задоволено частково. Стягнуто з
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на
утримання дітей : ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1
та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3
частки всіх видів його
заробітку(доходу) щомісячно, але не
менше 30 відсотків прожиткового
мінімуму встановленого для дитини
відповідного віку, починаючи з дня
пред'явлення позову, тобто з 06.03.2014 року
і до досягнення дітьми повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави
судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Рішення в частині стягнення аліментів
у межах суми платежу за один місяць
допущено до негайного виконання (а.с.58).

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2
просить рішення суду першої інстанції
від 19 травня 2014 року скасувати та
ухвалити нове, яким її позовні вимоги
задовольнити в повному обсязі.
Посилається на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні в суді
апеляційної інстанції позивач ОСОБА_2
свою апеляційну скаргу повністю
підтримала та просила її задовольнити,
посилаючись на викладені в ній доводи.

Відповідач ОСОБА_3 та його
представник-адвокат ОСОБА_4 апеляційну
скаргу не визнали та заперечили проти
її задоволення, посилаючись на її
безпідставність та необґрунтованість,
просили рішення суду залишити без змін.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, заслухавши пояснення
сторін у справі, представника
відповідача-адвоката ОСОБА_4,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню, а
рішення суду першої інстанції до зміни,
виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відповідно до ст.4 ЦПК України,
здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст.ст.10, 57, 60 ЦПК України
суд вирішує цивільно-правовий спір на
засадах змагальності, кожна сторона
зобов'язана доказами довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог чи заперечень.

Доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, що мають
значення для справи.

Апеляційний суд на виконання вимог
ст.303 ЦПК України під час розгляду
справи в апеляційному порядку,
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Судом встановлено, що сторони
перебували в зареєстрованому шлюбі з
2002 року по січень 2014 рік, від якого
мають двох малолітніх дітей : сина
ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_6
ІНФОРМАЦІЯ_2 року (а.с.3,4). 29 січня 2014 року
згідно рішення Вінницького районного
суду Вінницької області їх шлюб було
розірвано (а.с.6).

Згідно довідки виданої 03 квітня 2014 року
за №372 Вороновицькою селищною радою
Вінницького району Вінницької області
діти ОСОБА_5 та ОСОБА_6 знаходяться на
утримані матері ОСОБА_2.(а.с.24).

Відповідно до довідки за №21 виданої
28.02.2014 року відповідач у справі ОСОБА_3
працює на ТОВ «Доліван» в м. Москва
Російської Федерації (а.с.16).

З наявних в матеріалах справи
письмової заяви відповідача у справі
(а.с.48) та пояснень наданих в суді першої
інстанції його представником, ОСОБА_3
позовні вимоги позивача у справі
ОСОБА_2 визнав частково та не заперечив
щодо стягнення з нього аліментів на
користь позивача на утримання дітей в
розмірі 1/3 частки зі всіх видів його
заробітку щомісячно, але не менше 30 %
прожиткового мінімуму на дітей.
Можливості сплачувати аліменти в
розмірі 70% у нього не має.

Частиною 1 ст.51 Конституції України
визначено, що батьки зобов'язані
утримувати дітей до їх повноліття.
Повнолітні діти зобов'язані
піклуватися про своїх непрацездатних
батьків.

Відповідно до роз'яснень викладених в
п.17 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 15 травня 2006 р. №3 «Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів», згідно з якими
відсутність домовленості між батьками
про сплату аліментів на дитину є
підставою для звернення до суду з
відповідним позовом того із них, з ким
вона проживає.

Згідно ч. 8, 9 ст.7 СК України регулювання
сімейних відносин має здійснюватися з
максимально можливим урахуванням
інтересів дитини, непрацездатних
членів сім`ї. Сімейні відносини
регулюються на засадах справедливості,
добросовісності та розумності,
відповідно до моральних засад
суспільства.

Частиною 2 ст.18 СК України передбачено,
що суд застосовує ті способи захисту
прав або інтересів учасників сімейних
відносин, які встановлені законом або
домовленістю (договором) сторін.

Положенням ст. 141 СК України визначено,
що мати, батько мають рівні права та
обов'язки щодо дитини, незалежно від
того, чи перебували вони в шлюбі між
собою. Розірвання шлюбу між батьками,
проживання їх окремо від дитини не
впливає на обсяг їхніх прав і не
звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до вимог ст.180 СК України,
батьки зобов'язані утримувати дитину
до досягнення нею повноліття.

Частиною 3 ст.181 СК України за рішенням
суду кошти на утримання дитини
(аліменти) присуджуються у частці від
доходу її матері, батька і (або) у
твердій грошовій сумі.

Відповідно ст.182 СК України, при
визначені розміру аліментів суд
враховує: стан здоров'я та матеріальне
становище дитини та платника
аліментів, наявність у платника
аліментів інших дітей, непрацездатних
чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина,
а також інші обставини, що мають
істотне значення.

Мінімальний розмір аліментів на одну
дитину не може бути меншим, ніж 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, за винятком
випадків, передбачених статтею 184 цього
Кодексу.

Відповідно до вимог ст.183 СК
України частка заробітку (доходу)
матері, батька, яка буде стягуватися як
аліменти на дитину, визначається судом.

Якщо стягуються аліменти на двох і
більше дітей, суд визначає єдину частку
від заробітку ( доходу) матері, батька
на їх утримання, яка буде стягуватися
до досягнення найстаршою дитиною
повноліття.

Якщо після досягнення повноліття
найстаршою дитиною ніхто з батьків не
звернувся до суду з позовом про
визначення розміру аліментів на інших
дітей, аліменти стягуються за
вирахуванням тієї рівної частки, що
припадала на дитину, яка досягла
повноліття.

Разом з тим, ч.4 ст.70 ЗУ «Про виконавче
провадження» визначено, що загальний
розмір усіх відрахувань під час кожної
виплати заробітної плати не може
перевищувати п'ятдесят відсотків
заробітної плати, що має бути виплачена
працівнику, у тому числі в разі
відрахування за кількома виконавчими
документами. Це обмеження не
поширюється на відрахування із
заробітної плати в разі відбування
боржником покарання у виді виправних
робіт і стягнення аліментів на
неповнолітніх дітей. У таких випадках
розмір відрахувань із заробітної плати
не може перевищувати сімдесяти
відсотків.

Також п.17 Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 15 травня 2006 року № 3
«Про застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів» роз'яснено, що
вирішуючи питання щодо розміру
аліментів, суд повинен ураховувати:
стан здоров'я, матеріальне становище
дитини і платника аліментів; наявність
в останнього інших неповнолітніх
дітей, непрацездатних чоловіка,
дружини, батьків, повнолітніх дочки,
сина; інші обставини, що мають істотне
значення.

Розмір аліментів на одну дитину не може
бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182
СК України. При цьому необхідно мати на
увазі, що зміна законодавства в частині
визначення мінімального розміру
аліментів на одну дитину не є підставою
для перегляду постановлених раніше
судових рішень про їх стягнення. Що ж до
максимального розміру аліментів, які
стягуються з боржника, то відповідно до
ч. 3 ст. 70 Закону України "Про виконавче
провадження" він не повинен
перевищувати 50 відсотків заробітної
плати цієї особи.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_2,
суд першої інстанції виходив з того, що
діти проживають разом з матір'ю та
перебувають на її утриманні.
Відповідач належним чином не виконує
обов'язки щодо утримання дітей, працює,
має постійний дохід, не заперечує проти
стягнення з нього аліментів.
Максимальний розмір аліментів, які
стягуються з боржника не повинен
перевищувати 50 відсотків заробітної
плати цієї особи.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
суд прийшов до правильного та
обґрунтованого висновку про стягнення
з відповідача аліментів на утримання
дітей в розмірі 1/3 частки заробітку
(доходу) щомісячно, але не менше 30 %
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку.

Проте, колегія суддів вважає за
необхідне змінити рішення суду саме в
частині стягнення аліментів «до
досягнення дітьми повноліття»,
оскільки вирішуючи даний спір, суд
першої інстанції в порушення вимог ч.2
ст.183 СК України, помилково зазначив в
частині стягнення аліментів про їх
стягнення саме до досягнення дітьми
повноліття. Як було встановлено в ході
розгляду справи, а також відповідно до
наявних в матеріалах справи копій
свідоцтв про народження дітей : ОСОБА_5,
2003 р.н., а ОСОБА_6, 2005 р.н.

Так, відповідно до вимог ст.183 СК
України якщо стягуються аліменти на
двох і більше дітей, суд визначає єдину
частку від заробітку (доходу) матері,
батька на їх утримання, яка буде
стягуватися до досягнення найстаршою
дитиною повноліття.

Також колегія суддів вважає, що
районний суд прийшов до правильного
висновку, що понесенні позивачем
витрати на оренду квартири та на
розвиток дітей, є додатковими
витратами і не являються аліментами, що
не позбавляє позивача можливості
звернутися до суду з відповідним
позовом.

Таким чином, колегія суддів прийшла до
висновку, що задовольняючи частково
позов ОСОБА_2, суд першої інстанції
встановив дійсні правовідносини, що
склалися між сторонами, дав їм належну
оцінку та дійшов підставного висновку
щодо заявлених в суді вимог, правильно
застосувавши при цьому норми
матеріального права та не порушивши
норми процесуального права. Ухвалюючи
дане рішення, суд виходив з доводів і
заперечень сторін, враховуючи принцип
змагальності та диспозитивності
цивільного судочинства, повно
з'ясувавши обставини справи. Тому
доводи апеляційної скарги є частково
обґрунтованими, у зв'язку з чим
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню, а рішення суду першої
інстанції до зміни.

Згідно ч.1 п.1 ст.309 ЦПК України,
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи.

Відповідно до роз'яснень, викладених в
п.21 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 15 травня 2006 р. №3 «Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів» суд відповідно до
ч.4 ст.10 ЦПК України роз'яснює сторонам
їх відповідальність за прострочення
сплати аліментів, а також щодо зміни
розміру аліментів враховуючи вимоги
ст.192 СК України.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.4, 303, 307, 309, 314, 316, 319, 324 ЦПК України,
колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Вінницького районного суду
Вінницької області від 19 травня 2014 року
змінити. В резолютивній частині
замість слів «до досягнення дітьми
повноліття» замінити словами «до
досягнення найстаршою дитиною
повноліття».

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення.

На рішення може бути подана касаційна
скарга до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:підпис.
В.М.Медяний

Судді:підписи.
В.В. Жданкін

Л.В. Пащенко

З оригіналом вірно.

Суддя: