У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Головуючого Кузнєцова В.О.
Суддів:Ізмайлової Т.Л., Мостової
Г.І.,Мартинюка В.І., Остапчука
Д.О.,розглянувши справу за позовом
ОСОБА_6 до садівничого кооперативу
«Електрон-3», ОСОБА_7, про визнання
частково недійсним протоколу № 5
засідання уповноважених членів
кооперативу «Електрон-3» від 27 грудня
2006 року та визнання недійсним
державного акта на право власності на
земельну ділянку № НОМЕР_1 в
садівничому товаристві «Електрон-3», за
касаційною скаргою ОСОБА_7 на рішення
Рівненського районного суду
Рівненської області від 25 листопада 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Рівненської області від 05 лютого 2014
року,-

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2009 року ОСОБА_6 звернулась до
суду з позовом до садівничого
кооперативу «Електрон-3» (далі по
тексту - СК «Електрон-3»), ОСОБА_7, про
визнання частково недійсним протоколу
№ 5 засідання уповноважених членів
кооперативу «Електрон-3» від 27 грудня
2006 року та визнання недійсним
державного акта на право власності на
земельну ділянку № НОМЕР_1 в
садівничому товаристві «Електрон-3».

Вимоги за позовом обґрунтовувала тим,
що її чоловік ОСОБА_8 був членом СК
«Електрон 3». Відповідно до заяви йому
була виділена земельна ділянка площею
0,08 га. В ІНФОРМАЦІЯ_1 її чоловік ОСОБА_8
помер. В подальшому вона отримала
рекомендований лист від садівничого
кооперативу «Електрон 3» в якому її
повідомили, що ОСОБА_8, на той час
померлого, було виключено з членів
кооперативу відповідно до протоколу
засідання уповноважених членів
кооперативу від 07 грудня 2006 року, а
ОСОБА_7 прийнято в члени кооперативу.
Крім того, їй стало відомо, що ОСОБА_7
отримав дозвіл на виготовлення
технічної документації із землеустрою
по виготовленню державного акта та
державний акт на земельну ділянку, яка
була виділена її чоловікові.

Позивачка вважає, що виключення її
чоловіка ОСОБА_8 з членів кооперативу
та надання дозволу на виготовлення
технічної документації із землеустрою
по виготовленню державного акта ОСОБА_7
та державний акт на земельну ділянку,
яка належала ОСОБА_8 є незаконним,
оскільки ОСОБА_7 прийнято в члени
кооперативу з порушенням Статуту СК
«Електрон-3», а тому просила визнати
недійсним протокол № 5 засідання
уповноважених членів СК «Електрон-3»
від 07 грудня 2006 року в частині
виключення з членів СК «Електрон-3»
ОСОБА_8 та включення в члени
кооперативу ОСОБА_7, а також визнати
недійсним державний акт на право
власності на земельну ділянку, виданий
на ім`я ОСОБА_7 04 червня 2009 року.

Рішенням Рівненського районного суду
Рівненської області від 25
листопада 2013 року, яке залишено без
змін ухвалою апеляційного суду
Рівненської області від 05 лютого 2014
року позов задоволено частково.
Визнано недійсним держаний акт на
право власності на земельні ділянку
№ НОМЕР_1 в садівничому кооперативі
«Електрон-3», що на території
Городищенської сільської ради
Рівненського району Рівненської
області, виданий на ім`я ОСОБА_7 В іншій
частині позовних вимог відмовлено.
Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_7 просить
скасувати ухвалені судові рішення,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, та ухвалити нове
рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог.

Касаційна скарга підлягає задоволенню
з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під
час ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються ; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Проте, дані рішення не відповідають
вищевказаним вимогам закону.

Задовольняючи позовні вимоги частково
та визнаючи недійсним державний акт на
право власності на земельну ділянку №
НОМЕР_1 в СК «Електрон-3», що на
території Городищенської сільської
ради Рівненського району Рівненської
області, виданий на ім`я ОСОБА_7, суд
першої інстанції, з яким погодився й
апеляційний суд, виходив із того, що
підставою для отримання дозволу ОСОБА_7
на виготовлення технічної
документації із землеустрою по
складанню державного акта на право
власності на землю для ведення
садівництва, була підроблена довідка
про членство в кооперативі, а тому
розпорядження голови Рівненської
районної державної адміністрації № 562
від 25 липня 2007 року «Про надання
дозволу на виготовлення технічної
документації із землеустрою по
складанню державних актів на право
власності на земельні ділянки для
ведення садівництва на території
Новоукраїнської, Городищенської та
Олександрійської сільських рад» є
незаконним в частині надання вказаного
дозволу ОСОБА_7 на підставі якого він
отримав державний акт на право
власності на землю.

Крім того, суд першої інстанції, з
висновками якого погодився й
апеляційний суд, вважав, що ОСОБА_6 як
спадкоємиця має право на виготовлення
державного акта на право власності на
земельну ділянку площею 0,08 га, яка була
виділена спадкодавцю ОСОБА_8 17 березня
1992 року, як члену кооперативу СК
«Електрон-3» та відповідно до рішення
Городищенської сільської ради
Рівненського району Рівненської
області № 67 від 28 січня 1994 року
вказану земельну ділянку для ведення
садівництва було передано безоплатно у
приватну власність ОСОБА_8

Однак, такий висновок зроблено судами
без належного з`ясування дійсних
обставин справи, прав та обов'язків
сторін, оцінки наданих ними доказів.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що чоловіку позивачки -
ОСОБА_8 17 березня 1992 року, як члену СК
«Електрон-3» була виділена земельна
ділянка № НОМЕР_1 площею 0,08 га.

Згідно рішення Городищенської
сільської ради народних депутатів
Рівненського району № 67 від 28 січня 1994
року було прийнято рішення про
передачу безоплатно у приватну
власність земельні ділянки для ведення
садівництва членам кооперативу
«Електрон-3», в тому числі і чоловіку
позивачки.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_8 помер.

ОСОБА_8 не скористався своїм правом
безкоштовної приватизації та на момент
смерті не отримав державний акт на
право приватної власності на землю.

Розпорядженням голови Рівненської
районної державної адміністрації № 562
від 25 липня 2007 року надано дозвіл
ОСОБА_7 на виготовлення технічної
документації для приватизації
земельної ділянки № НОМЕР_1, яка
розташована в СК «Електрон-3» та згодом
видано державний акт на право
приватної власності на землю.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.1219 ЦК України не
входять до складу спадщини прав та
обов'язки, що нерозривно пов'язані з
особою спадкодавця, зокрема право на
участь у товариствах та право членства
в об`єднаннях громадян, якщо інше не
встановлено законом або їх установчими
документами.

Частиною 1 ст. 1225 ЦК України
передбачено, що лише право власності на
земельну ділянку переходить до
спадкоємців на загальних підставах із
збереженням її цільового призначення.

Крім того, постановою Рівненського
окружного адміністративного суду від 19
жовтня 2011 року, яка залишена без змін
ухвалою Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 18 січня 2012
року встановлено та не підлягає
повторному доказуванню відповідно до
ч. 3 ст. 61 ЦПК України, що ОСОБА_6 не
приймалась у члени кооперативу та не є
членом СК «Електрон-3».

За таких обставин, суд першої інстанції
не з`ясував фактичні обставини справи,
що мають значення для правильного
вирішення справи, а саме, яке право
позивачки ОСОБА_6 порушено державним
актом на право власності на земельну
ділянку № НОМЕР_1 в СК «Електрон-3»,
виданого на ім`я ОСОБА_7 у 2007 році,
оскільки вона після смерті свого
чоловіка у ІНФОРМАЦІЯ_1, ніколи не була
ні власником, ні користувачем спірної
земельної ділянки, а її чоловік за
життя не отримав державний акт на право
приватної власності на землю, у зв'язку
з чим прийшов до передчасного висновку
щодо часткового задоволення позовних
вимог.

Переглядаючи справу в апеляційному
порядку та залишаючи рішення суду
першої інстанції без змін, апеляційний
суд на зазначені порушення норм
процесуального права уваги не звернув,
доводи апеляційної скарги належним
чином не перевірив і помилково залишив
рішення суду першої інстанції без змін.
Крім того, не з`ясував причини пропуску
строку звернення позивачки до суду з
вказаним позовом, про застосування
наслідків якого зазначав в апеляційній
скарзі ОСОБА_7

За таких обставин, обставин визнати
ухвалені судові рішення законними і
обґрунтованими не можна, тому вони
підлягають скасуванню з передачею
справи на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити
частково.

Рішення Рівненського районного суду
Рівненської області від 25
листопада 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Рівненської області
від 05 лютого 2014 року скасувати.

Справу передати на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. КузнєцовСудді: Т.Л.
Ізмайлова В.І. Мартинюк Г.І. Мостова
Д.О. Остапчук