РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

ун. № 759/4427/14-ц

пр. № 2/759/2759/14

24 червня 2014 року
м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва у
складі:

головуючого судді
Миколаєць І.Ю.

при секретарі
Захарченко Н.В.

за участю представника позивача
Левківського О.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду цивільну справу
за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «ВК Комунальник» до
ОСОБА_2 про визнання особи такою, що
втратила право користування житлом,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2014 року позивач в особі
директора ТОВ «ВК Комунальник» ОСОБА_3
звернувся до суду з вищезазначеним
позовом у якому просить визнати ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право
користування житловим приміщенням у
гуртожитку, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1 шляхом зняття його з
реєстрації місця проживання. Свої
вимоги обґрунтовує тим, що відповідач
не проживає в гуртожитку. Справу
просить розглянути на підставі ст. 6, 7
ЗУ «Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання в Україні»,
ст.ст. 71, 72, 128, 129, 130 ЖК України.

У судовому засіданні представник
позивача позов підтримав в повному
обсязі, просив його задовольнити та
пояснив, що ОСОБА_2 був поселений у
гуртожиток як стороння особа без
ордеру на поселення та без укладення
договору оренди, та протягом останніх
двох років останній у даному
гуртожитку не проживає.

ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився,
про день, час та місце розгляду справи
повідомлявся належним чином (а.с. 17,)
клопотання про розгляд справи за своєї
відсутності не подавав.

Суд вважає за можливе ухвалити у справі
заочне рішення, оскільки представник
позивача не заперечує проти такого
вирішення справи.

Суд, вислухавши пояснення
представника позивача, дослідивши
матеріали справи вважає, що позовні
вимоги підлягають частковому
задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що на підставі
договору купівлі-продажу нерухомого
майна від 31.08.2009 року укладеного між ВАТ
«Векон» та ТОВ «ВК Комунальник»,
останньому було передано у власність
частину цілісного майнового комплексу
- приміщення (літ. А) загальною площею
2445,60 кв.м., що розташоване по АДРЕСА_1
(а.с.7-8). Приміщення належать позивачу на
підставі реєстраційного посвідчення №
006641, виданого Київським міським бюро
технічної інвентаризації та
реєстрації права власності на об»єкти
нерухомого майна 17.03.2009 року,
записаного у реєстрову книгу за
реєстром № 91-з (а.с. 6).

Відповідно до довідки форми № 3
виданої ТОВ «ВК Комунальник» у
гуртожитку ОСОБА_2 зареєстрований
АДРЕСА_1 (а.с.14).

Відповідно до акту ТОВ «ВК
Комунальник» про неможливість
вручення повістки до суду, підписаного
посадовими особами позивача,
засвідчено факт неможливості вручення
повістки про виклик до суду ОСОБА_2 у
зв»язку з не проживанням останнього у
гуртожитку (а.с.18).

У судовому засіданні свідок ОСОБА_3
пояснила, що вона працює у ТОВ «ВК
Комунальник» з 2003 року на посадах
завідуючого гуртожитком, згодом -
директором ТОВ «ВК Комунальник»,
відповідача ніколи не бачила у
гуртожитку та не знає. Грошові кошти за
проживання від ОСОБА_2 не надходили.

Суд приймає покази свідка за
належні докази відсутності проживання
ОСОБА_2 у гуртожитку по АДРЕСА_1,
оскільки вони не протирічать
поясненням представника позивача та
іншим доказам, що містяться в
матеріалах справи.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
майном.

Відповідно до ч.1 ст. 71 ЖК України при
тимчасовій відсутності наймача або
членів його сім»ї за ними зберігається
жиле приміщення протягом шести
місяців.

Відповідно до ст. 72 ЖК України
визнання особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням
внаслідок відсутності цієї особи понад
встановлені строки, провадиться в
судовому порядку.

Судом достовірно встановлено, що
ОСОБА_2 зареєстрований в гуртожитку по
АДРЕСА_1 з 1988 року та з часу набуття ТОВ
«ВК Комкнальник» права власності у 2009
році на приміщення гуртожитку в ньому
не проживає. Реєстрація ОСОБА_2
позбавляє позивача права вільно
розпоряджатися своїм житловим
приміщенням, а тому суд вважає позовну
вимогу такою що підлягає задоволенню.

Суд відмовляє у задоволенні вимоги
щодо зобов'язання відповідача зняти з
реєстрації, оскільки дане рішення
після набрання ним законної сили є
підставою для зняття ОСОБА_2 з
реєстраційного обліку.

Керуючись ст.ст. 71, 72 ЖК України, ст. 391 ЦК
України, ст.ст.10,11, 57, 60, 179, 209, 212-215, 224-228,
292, 294 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою
відповідальністю «ВК Комунальник» до
ОСОБА_2 про визнання особи такою, що
втратила право користування житлом,
задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що
втратив право користування житловим
приміщенням у гуртожитку по АДРЕСА_1.

В решті позовних вимог - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: