Головуючий суду 1 інстанції - Рябуха
Доповідач - Медведєва Л.П.
Справа № 435/1166/14-ц
Провадження № 22ц/782/1762/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2014 року Колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Луганської області в
складі:

Головуючого - судді
Медведєвої Л.П.

Суддів - Соловей Р.С.,
Пащенко Л.В.

при секретарі - Арутюнян
Р.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань
апеляційного суду в місті Луганську
справу за позовом ОСОБА_2ОСОБА_4 до
Луганської міської ради Луганської
області про внесення змін до договору
оренди землі, за апеляційною скаргою
Луганської міської ради Луганської
області на рішення Жовтневого
районного суду міста Луганська від 18
лютого 2014 року,

В с т а н о в и л а :

У лютому 2014 року ОСОБА_2 і ОСОБА_4 подано
до суду вказаний позов.

У викладенні обставин, якими позивачі
обгрунтовували свої позовні вимоги,
вони зазначили, що на підставі рішення
Луганської міської ради від 13.12.2005 року
за №37/41 ОСОБА_2 терміном на 49 років
надана в оренду земельна ділянка
площею 0,0331 га під будівництво та
розміщення будівлі кафе благоустрій
прилеглої території за адресою;
АДРЕСА_1/.Між ОСОБА_2 та Луганською
міською радою був укладений договір
оренди землі від 04.05.2006 рокуёдержавна
реєстрація від 22.05.2006 року за №31.28
вересня 2010 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4
було укладено договір суборенди землі,
державна реєстрація від 05.07.2010 року №
15. Відповідно до договору
суборенди ОСОБА_4 в суборенду надається
земельна ділянка площею 0,0331 га під
будівництво та розміщення будівлі кафе
благоустрій прилеглої території за
адресою: АДРЕСА_1/. Позивачі звернулись
з клопотанням до Луганської міської
ради щодо внесення змін до договору
оренди землі від 04.05.2006 року, а саме:
змінити в преамбулі договору слова,
цифри та знаки «ОСОБА_2, яка проживає:
АДРЕСА_2», ідентифікаційний номер
НОМЕР_1 « на слова, цифри та знаки
«ОСОБА_4, яка мешкає за адресою:
АДРЕСА_3,ідентифікаційний номер НОМЕР_2,
паспорт НОМЕР_3, виданий Жовтневим РВ
УМВС України в Луганській області від 12
липня 2003 року», внести зміни до п.12,
виклавши його в наступній редакції:
«Річна орендна плата за земельну
ділянку сплачується орендарем до 1
вересня поточного року». До
теперішнього часу відповіді від
Луганської міської ради не надходило,
рішення Луганської міської ради з
цього питання не приймалось. Позивачі
просили внести зміни до договору
оренди землі від 04.05.2006 року, змінити в
преамбулі договору оренди землі слова,
цифри та знаки «ОСОБА_2, яка проживає:
АДРЕСА_2», ідентифікаційний номер
НОМЕР_1 « на слова, цифри та знаки
«ОСОБА_4, яка мешкає за адресою:
АДРЕСА_3,ідентифікаційний номер НОМЕР_2,
паспорт НОМЕР_3, виданий Жовтневим РВ
УМВС України в Луганській області від 12
липня 2003 року», п.9 договору викласти в
наступній редакції: «Річна орендна
плата встановлюється у розмірі
земельного податку збільшеного на
коефіцієнт 3», п.12 викласти в наступній
редакції: «Річна орендна плата за
земельну ділянку сплачується
орендарем до 1 вересня поточного року».

Рішенням Жовтневого районного суду
міста Луганська від 18 лютого 2014 року
позов задоволено.

Звернувшись з апеляційною скаргою,
відповідач посилається на порушення
норм матеріального і процесуального
права та ставить питання про зміну
рішення і відмовити у задоволенні
позовних вимог про внесення змін до
договору оренди землі в частині зміни в
преамбулі договору оренди землі слова,
цифри та знаки «ОСОБА_2, яка проживає:
АДРЕСА_2», ідентифікаційний номер
НОМЕР_1 « на слова, цифри та знаки
«ОСОБА_4, яка мешкає за адресою:
АДРЕСА_3,ідентифікаційний номер НОМЕР_2,
паспорт НОМЕР_3, виданий Жовтневим РВ
УМВС України в Луганській області від 12
липня 2003 року», у решті рішення
залишити без змін.

Позивач та представник відповідача в
судове засідання не з`явилися, про час
та місце останнього їх повідомлено
належним чином і в установленому
законом порядку.

Апеляціним судом 10 червня 2014 року
одержано клопотання позивача ОСОБА_4
про відкладення розгляду справи у
зв`язку з находженням її за межами
Луганської області.

Колегія суддів, розглянувши вказане
клопотання, дійшла висновку про
відмову у його задоволенні, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст.157 ЦПК України суд
розглядає справи протягом розумного
строку, але не більше двох місяців з дня
відкриття провадження у справі,а
справи про поновлення на роботі, про
стягнення аліментів - одного місяця.

Відповідно до ст.305 ЦПК України,
апеляційний суд відкладає розгляд
справи в разі неявки у судове засідання
особи, яка бере участь у справі, щодо
якої немає відомостей про вручення їй
судової повістки, або за її
клопотанням, коли повідомлені нею
причини неявки буде визнано судом
поважними.

Неявка сторін або інших осіб, які
беруть участь у справіёналежним чином
повідомлених про час і місце розгляду
справи, не перешкоджає розглядові
справи.

Вирішуючи питання про поважність
причин неявки в судове засідання
позивача ОСОБА_4, які зазначені у
відповідному клопотанні,колегія
суддів вважає, що визнати їх поважними
не можна, оскільки та обставина, що
позивач знаходиться за межами
Луганської області не підтверджена
відповідними доказами .

У зв`язку з викладеним, колегія суддів,
порадившись на місці, ухвалила
розглянути справу за відсутності осіб,
які беруть участь у справі, відповідно
до ч.2 ст.305 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
дослідивши матеріали
справи,обговоривши доводи апеляційної
скарги,колегія суддів встановила
наступне.

За результатами розгляду справи судом
першої інстанції встановлені наступні
обставини.

Так, судом встановлено, що на підставі
рішення Луганської міської ради від
13.12.2005 року за №37/41 ОСОБА_2 була надана в
оренду земельна ділянка загальною
площею 0,0331 га терміном на 49 років під
будівництво та розміщення будівлі кафе
благоустрій прилеглої території за
адресою: АДРЕСА_1/.

04 травня 2006 року між ОСОБА_2 та
Луганською міською радою було укладено
договір оренди землі, державна
реєстрація від 22.05.2006 року за №31,
відповідно до фотокопії договору
оренди землі від 04 травня 2006 року,
посвідченого приватним нотаріусом
Луганського міського нотаріального
округу ОСОБА_5 за реєстровим номером 1099
/ а.с.7-8/.

Згідно з п.9 розділу «Орендна плата»
Договору, річна орендна плата
встановлюється у розмірі земельного
податку, який діє на момент укладення
договору оренди земельної ділянки,
збільшеного на коефіцієнт 2,5.

Договором встановлено, що умови
договору оренди земельної ділянки
діють у випадку, коли після набрання
договором чинності законами України
встановлені інші правила, ніж ті, що
передбачені договором, крім випадків,
визначених ст.21 Закону України « Про
оренду землі».

28 вересня 2010 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4
було укладено договір суборенди землі,
державна реєстрація від 05.07.2010 року за
№15, відповідно до якого ОСОБА_4 в
суборенду була надана земельна ділянка
загальною площею 0,0331 га терміном на 49
років під будівництво та розміщення
будівлі кафе благоустрій прилеглої
території за адресою: АДРЕСА_1/ / а.с.9-14/.

З метою приведення Договору у
відповідність до вимог діючого
законодавства, ОСОБА_2 та ОСОБА_4
звернулися до Луганської міської ради
з заявою про внесення змін до договору
оренди землі від 04.05.2006 року, державна
реєстрація від 22.05.2006 року за №31,
який укладено з ОСОБА_2 / а.с.18/.

Однак, на теперішній час відповіді з
Управління Луганської міської ради з
питань земельних ресурсів з питанням
про внесення змін до договору оренди
землі від 04.05.2006 року, державна
реєстрація від 22.05.2006 року за №31,
ОСОБА_6 не надходило, рішення не
приймалося та до теперішнього часу
зміни в договір не внесені.

Спір судом вирішено на підставі
ст.ст.16,632,651,654 ЦК України, п.12 Перехідних
положень Земельного кодексу України,
п.34 ч.1 ст.26 Закону України « Про місцеве
самоврядування в Україні», п.1 ч.5 ст.288,
ст.274 Податкового кодексу України,
ст.ст.20,21,30 Закону України « Про оренду
землі», при ухваленні рішення суд
керувався ст.ст.10,11,60,209,212-215 ЦПК України.

За наслідками розгляду апеляційної
скарги колегія суддів визнала, що судом
порушено норми матеріального та
процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи /
а.с.14/ відповідач листом від 16.12.2013 року
№01/03-13/7978/0/2-13 повідомив позивачів, що
внести зміни до договору неможливо,
оскільки діюче законодавство
передбачає внесення змін тільки до
умов договору, тому суд першої
інстанції необгрунтовано зазначив в
рішенні про те, що відповіді з
управління Луганської міської ради з
питань земельних ресурсів з питання
про внесення змін до договору оренди
землі не надходило.

Відповідно до ст.78 ЗК України, яка
передбачає зміст права вланості на
землю, право власності на землю - це
право володіти, користуватися і
розпоряджатися земельними ділянками.
Право власності на землю набувається
та реалізується на підставі
Конституції України, цього Кодексу, а
також інших законів, що видаються
відповідно до них.Земля в Україні може
перебувати у приватній, комунальній та
державній власності.

Згідно ст.80 ЗК України суб`єктами права
власності на землює :

а/ територіальні громади, які
реалізують це право безпосередньо або
через органи місцевого самоврядування,
- на землі комунальної власності;

Землі, які належать на праві власності
територіальним громадам сіл, селищ,
міст, є комунальною власністю. У
комунальній власності перебувають:

а) усі землі в межах населених пунктів,
крім земельних ділянок приватної та
державної власності / ч.ч.1,2 ст.83 ЗК
України,

Відповідно до підпункту «в» ч.1 ст.12 ЗК
України, яка передбачає повноваження
сільських, селищних, міських рад у
галузі земельних відносин,До
повноважень сільських, селищних,
міських рад у галузі земельних
відносин на території сіл, селищ, міст
належить надання земельних ділянок у
користування із земель комунальної
власності відповідно до цього Кодексу;

Статтею 26 Закону України « Про місцеве
самоврядування в Україні» передбачено
виключну компетенцію сільських,
селищних, міських рад.

Виключно на пленарних засіданнях
сільської, селищної, міської ради
вирішуються такі питання: вирішення
відповідно до закону питань
регулювання земельних відносин; / п.34 ч.1
ст.26 Закону/.

Право оренди земельної ділянки - це
засноване на договорі строкове платне
володіння і користування земельною
ділянкою, необхідною орендареві для
провадження підприємницької та іншої
діяльності.Відносини, пов'язані з
орендою землі, регулюються законом /
ч.ч.1,8 ст.93 ЗК України/.

Таким Законом є Закон України « Про
оренду землі».

Статтею 16 цього Закону передбачено
порядок укладення договору оренди
землі, а саме:Укладення договору
оренди земельної ділянки із земель
приватної власності здійснюється за
згодою орендодавця та особи,яка згідно
із законом вправі набувати право
оренди на таку земельну ділянку.
Укладення договору оренди земельної
ділянки із земель державної або
комунальної власності здійснюється
на підставі рішення відповідного
органу виконавчої влади або органу
місцевого самоврядування -
орендодавця, прийнятого у порядку,
передбаченому Земельним кодексом
України, або за результатами
аукціону.

Згідно зі ст.13 Конституції України
земля є об'єктом права власності
українського народу. Від імені
українського народу права власника
здійснюють органи державної влади та
органи місцевого самоврядування в
межах, визначених цією Конституцією.

Відповідно до ст.ст.142-145 Конституції
України до матеріальної основи органів
місцевого самоврядування, крім інших
об'єктів, належить земля, управління
якою здійснюють територіальні громади
через органи самоврядування в межах
повноважень шляхом прийняття рішень.
Права органів самоврядування
захищаються у судовому порядку.

Стаття 30 Закону України "Про оренду
землі" передбачає, що зміна умов
договору оренди землі здійснюється за
взаємною згодою сторін. У разі
недосягнення згоди щодо зміни умов
договору оренди землі спір вирішується
в судовому порядку.

Таким чином, діюче законодавство
передбачає внесення змін тільки до
умов договору, проте не містять підстав
зміни сторони без згоди сторін.

Стаття 651 Цивільного кодексу України
визначає, що підставами для зміни або
розірвання договору є згода сторін,
якщо інше не встановлено договором або
законом; за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін у разі істотного
порушення договору другою стороною та
в інших випадках, встановлених
договором або законом.

Статтею 123 ЗК України передбачено
порядок надання земельних ділянок
державної або комунальної власності у
користування органами виконавчої
влади або органами місцевого
самоврядування.

Верховний Суд України в п.7 постанови
Пленуму від 16.04.2004 року №7 « Про
практику застосування судами
земельного законодавства» роз`яснив,
що при розгляді справ за позовами до
органів виконавчої влади чи органів
місцевого самоврядування в разі
незгоди з рішеннями з питань,
віднесених у галузі земельних відносин
до їх компетенції (зокрема, про
відмову в передачі земельної ділянки у
власність чи користування, у продажі
земельної ділянки, в наданні дозволу
і вимог на розроблення проекту
відведення земельної ділянки тощо), суд
за наявності підстав для задоволення
позову визнає рішення

такого органу недійсним і зобов'язує
його залежно від характеру спору
виконати певні дії, передбачені його
компетенцією (або не вчиняти чи
припинити їх), на захист порушеного
права, як цього вимагає законодавство,
або надає право позивачеві вчинити
певні дії для усунення порушень його
права. Суд вирішує ці питання по суті,
якщо це відповідає закону (наприклад,
визнає відповідно до частини третьої
статті 1 Закону України від 5 червня 2003
р. N 899-IV ( 899-15 ) "Про порядок виділення
в натурі (на місцевості) земельних
ділянок власникам земельних часток
(паїв)" право на земельну частку (пай),
якщо районною (міською) державною
адміністрацією безпідставно
відмовлено у видачі документа, що
посвідчує право на земельну частку
(пай); вирішує відповідно до частини
четвертої статті 7 Закону України від
19 червня 2003 р. N 973-IV ( 973-15 ) "Про
фермерське господарство" питання про
надання земельної ділянки у
власність або оренду для створення
фермерського господарства, якщо
відповідна районна (міська) державна
адміністрація чи орган місцевого
самоврядування безпідставно відмовили
в цьому або, незважаючи на рішення суду,
що зобов'язує їх розглянути заяву з
цього приводу, не розглядають її за
наявності необхідних документів). В
інших випадках суд не може вирішувати
питання, віднесені до компетенції
органів виконавчої влади чи органів
місцевого самоврядування, зокрема про
передачу земельних ділянок у постійне
користування, оренду, укладення чи
поновлення договору оренди земельної
ділянки, зміну цільового призначення
землі тощо.

З встановлених обставин та наведених
норм права, колегія суддів вважає, що
судом першої інстанції при ухваленні
оскаржуваного рішення не взято до
уваги норми статтей 13 та 142 Конституції
України, якими передбачено право
міської ради від імені територіальної
громади самостійного розпорядження
землею, яка є матеріальною і фінасовою
основою місцевого самоврядування,
питання регулювання земельних
відносин вирішуються виключно на
пленарних засіданнях міської ради,
порядок надання земельних ділянок
державної або комунальної власності у
користування не містить імперативного
обов`язку органу місцевого
самоврядування прийняти рішення про
укладення договору оренди землі з
особою поза межами встановленої
Земельним кодексом процедури, а також
те, що суд не може вирішувати питання,
віднесені до компетенції органів
виконавчої влади чи органів місцевого
самоврядування, зокрема про передачу
земельних ділянок у постійне
користування, оренду, укладення чи
поновлення договору оренди земельної
ділянки, зміну цільового призначення
землі тощо.

Таким чином, позивач ОСОБА_4 для того, що
внести зміни до договору оренди землі
щодо особи орендаря земельної ділянки ,
має виконати вимоги про порядок
надання земельних ділянок державної
або комунальної власності у
користування органами виконавчої
влади або органами місцевого
самоврядування, встановлений статтею
123 Земельного кодексу України, а за
відсутності рішення органу виконавчої
влади або місцевого самоврядування про
надання земельної ділянки у власність
або в користування позивач ОСОБА_4 не
має права використовувати земельну
ділянку державної або комунальної
форми власності.

При викладених обставинах, відповідно
до ст.309 ЦПК України, рішення суду
першої інстанції має бути змінено.

Керуючись ст.ст.209,307,309 ЦПК України,

В и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Луганської міської
ради Луганської області - задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду
міста Луганська від 18 лютого 2014 року -
змінити.

Абзац перший резолютивної частини
рішення викласти в наступній редакції:

Позов ОСОБА_2ОСОБА_8 до Луганської
міської ради Луганської області про
внесення змін до договору оренди землі
- задовольнити частково.

Абзаци другий та третій резолютивної
частини викласти в наступній редакції:

У задоволенні позову ОСОБА_2ОСОБА_4 до
Луганської міської ради Луганської
області про внесення змін до договору
оренди землі в частині зміни в
преамбулі договору оренди землі від 04
травня 2006 року, державна реєстрація від
22 травня 2006 року №0131,слова, цифри
та знаки «ОСОБА_2, яка проживає:
АДРЕСА_2», ідентифікаційний номер
НОМЕР_1 « на слова, цифри та знаки
«ОСОБА_4, яка мешкає за адресою:
АДРЕСА_3,ідентифікаційний номер НОМЕР_2,
паспорт НОМЕР_3, виданий Жовтневим РВ
УМВС України в Луганській області від 12
липня 2003 року» - відмовити.

У решті рішення - залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржено у
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді