Єдиний унікальний номер 205/4463/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2014 року Ленінський
районний суд м. Дніпропетровська в
складі:

головуючого судді Остапенко Н.Г.

за участю народних засідателів
Прокопишиної Т.М., Цапко Н.П.

при секретарі Шевцовій М.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за заявою Комунального
закладу «Дніпропетровський
протитуберкульозний диспансер»
Дніпропетровської обласної ради»,
заінтересована особа ОСОБА_2 про
примусову госпіталізацію до
протитуберкульозного закладу, -

В С Т А Н О В И В :

Заявник 30 травня 2014 року
звернувся до Ленінського районного
суду м. Дніпропетровська із заявою про
обов'язкову госпіталізацію до
протитуберкульозного закладу,
заінтересована особа: ОСОБА_2

В обґрунтування заявлених вимог
зазначив, що хвора ОСОБА_2 знаходиться
на диспансерному обліку в
диспансерному -поліклінічному
відділенні №1 КЗ «Дніпропетровський
протитуберкульозний диспансер» ДОР» з
відкритою формою туберкульозу з 2013
року.

Діагноз туберкульоз легень ОСОБА_2
був виявлений в КЗ «Дніпропетровський
медико-санітарної допомоги №6 та
підтверджений центральною
лікарсько-консультативною комісією
диспансеру 27 червня 2013 року.

З 26.06.2013 року по 31.07.2013 року проходила
стаціонарне лікування у відділенні для
лікування хворих на ко-інфекцію
легеневий туберкульоз/ВІЛ КЗ
«Дніпропетровський
протитуберкульозний диспансер» ДОР»

З 31.07.2013 року по 18.10.2013 року лікувалася
в туберкульозному відділенні КЗ
«Дніпропетровська шоста міська
клінічна лікарня» ДОР»

З 08.04.2014 року по теперішній час на
прийом до лікаря -фтизіатра не
з'являється. Виклики здійснювалися
через дільничу амбулаторну службу.

13.05.2014 року при відвідуванні хворої
на дому, двері ніхто не відчинив,
розмовляти відмовилися. Разом з хворою
проживає двоє дітей.

Відповідно до висновку
лікарсько-консультативної комісії КЗ
«Дніпропетровський
протитуберкульозний диспансер» ДОР»
від 26.05.2014 року ОСОБА_2 має діагноз:
мультирезистентний туберкульоз правої
легені, деструкція (+), МБТ(+), М(+), К(+),
резистентність + (НRSZE), категорія 4.1 А,
когорта 3 (2013)

ОСОБА_2 є бактеріовиділювачем,
розповсюджувачем інфекції
туберкульозу, не дотримується
протиепідемічного режиму, режиму
лікування та становить епідемічну
загрозу для суспільства, порушує права
громадян на безпечні умови життя.

Заявник у своїй заяві просив суд
зобов'язати ОСОБА_2 пройти курс
обов'язкового лікування строком на три
місяці в умовах стаціонару КЗ
«Дніпропетровський
протитуберкульозний диспансер»
Дніпропетровської обласної ради» та
зобов'язати Ленінський РВ ДМУ УМВС
України в Дніпропетровській області
здійснити привід ОСОБА_2 до стаціонару
КЗ «Дніпропетровський
протитуберкульозний диспансер»
Дніпропетровської обласної ради».

Представник заявника Комунального
закладу «Дніпродзержинський
протитуберкульозний диспансер»
Дніпропетровської обласної ради» у
судове засідання не явився , письмово
просив розглядати справу без його
участі .

На підставі ч. 2 ч. 1 ст. 285 ЦПК України
суд вважає можливим розглядати заяву
без участі хворої ОСОБА_2, оскільки за
даними лікарського висновку № 12 вона
становить загрозу розповсюдження
хвороби.

Згідно ч.1 ст.285 ЦПК України, справи
про примусову госпіталізацію до
протитуберкульозного закладу або про
продовження строку примусової
госпіталізації суд розглядає не
пізніше 24 годин після відкриття
провадження у справі. Особі має бути
надано право особистої участі в
судовому засіданні, за винятком
випадків, коли за даними
протитуберкульозного закладу така
особа становить загрозу
розповсюдження хвороби.

Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

На підставі ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності зі ст. 59 ЦПК України
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Суд, дослідивши матеріали справи,
оцінивши надані та здобуті докази,
вважає, що заява підлягає частковому
задоволенню за наступних підстав.

В ході розгляду справи суд
встановив, що ОСОБА_2 на підставі
висновку ЛКК № 12 знаходиться на обліку
в КЗ «Дніпропетровський
протитуберкульозний диспансер»
Дніпропетровської обласної ради» з
діагнозом мультирезистентний
туберкульоз правої легені, деструкція
(+), МБТ(+), М(+), К(+), резистентність + (НRSZE),
категорія 4.1 А, когорта 3 (2013) (а.с. 3).

Хворобу ОСОБА_2 було виявлено в КЗ
«Дніпропетровський медико-санітарної
допомоги №6 та підтверджений
центральною лікарсько-консультативною
комісією диспансеру 27 червня 2013 року.

З 26.06.2013 року по 31.07.2013 року проходила
стаціонарне лікування у відділенні для
лікування хворих на ко-інфекцію
легеневий туберкульоз/ВІЛ КЗ
«Дніпропетровський
протитуберкульозний диспансер» ДОР»

З 31.07.2013 року по 18.10.2013 року лікувалася
в туберкульозному відділенні КЗ
«Дніпропетровська шоста міська
клінічна лікарня» ДОР»

Згідно ст.. 5 Закону України «Основи
законодавства України про охорону
здоров'я», державні, громадські або
інші органи, підприємства, установи,
організації, посадові особи та
громадяни зобов'язані забезпечити
пріоритетність охорони здоров'я у
власній діяльності, не завдавати шкоди
здоров'ю населення і окремих осіб, у
межах своєї компетенції надавати
допомогу хворим, інвалідам та
потерпілим від нещасних випадків,
сприяти працівникам органів і
закладів охорони здоров'я в їх
діяльності, а також виконувати інші
обов'язки, передбачені законодавством
про охорону здоров'я.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України
«Про протидію захворюванню на
туберкульоз» у разі якщо хворі на
заразні форми туберкульозу, у тому
числі під час амбулаторного чи
стаціонарного лікування, порушують
протиепідемічний режим, що ставить під
загрозу зараження туберкульозом інших
осіб, з метою запобігання поширенню
туберкульозу за рішенням суду вони
можуть бути примусово госпіталізовані
до протитуберкульозних закладів, що
мають відповідні відділення (палати)
для розміщення таких хворих. Примусова
госпіталізація осіб, стосовно яких
судом ухвалено відповідне рішення,
здійснюється з урахуванням висновку
лікаря на строк до трьох місяців.

За ст. 53 Закону України «Основи
законодавства України про охорону
здоров'я», з метою охорони здоров'я
населення органи і заклади охорони
здоров'я зобов'язані здійснювати
спеціальні заходи профілактики та
лікування соціально небезпечних
захворювань (туберкульоз, психічні,
венеричні захворювання, СНІД, лепра,
хронічний алкоголізм, наркоманія), а
також карантинних захворювань. Порядок
здійснення госпіталізації та
лікування таких хворих, у тому числі і у
примусовому порядку, встановлюється
законодавчими актами України.

На підставі ст. 286 ЦПК України
розглянувши заяву про примусову
госпіталізацію до
протитуберкульозного закладу або про
продовження строку примусової
госпіталізації, суд ухвалює рішення,
яким відхиляє або задовольняє заяву.
Рішення про задоволення заяви,
зазначеної у частині першій цієї
статті, підлягає негайному виконанню
та є підставою для примусової
госпіталізації або продовження строку
примусової госпіталізації особи в
протитуберкульозному закладі на
встановлений законом строк. Після
набрання законної сили рішенням суду
про примусову госпіталізацію до
протитуберкульозного закладу або про
продовження строку примусової
госпіталізації суд надсилає рішення
відповідному органу місцевого
самоврядування для вжиття заходів щодо
охорони майна особи, стосовно якої
ухвалено рішення суду.

Таким чином, суд з урахуванням
вищевикладеного, за своїм внутрішнім
переконанням, приходить до висновку, що
ОСОБА_2 є хворою на туберкульоз, форма
якого є заразною для оточуючих, що в
свою чергу становить епідеміологічну
загрозу для населення, ухиляється від
лікування, у зв'язку із чим, виникла
необхідність його примусової
госпіталізації до
протитуберкульозного закладу КЗ
«Дніпропетровського
протитуберкульозний диспансер»
Дніпропетровської обласної ради.

Згідно ч.5 ст. 11 Закону України «Про
протидію захворюванню на туберкульоз»,
рішення про примусову госпіталізацію
до протитуберкульозного закладу чи про
продовження строку примусової
госпіталізації хворих на заразні форми
туберкульозу приймається судом за
місцем виявлення зазначених хворих або
за місцезнаходженням
протитуберкульозного закладу та
підлягає негайному виконанню. Органи
внутрішніх справ за зверненням
керівника протитуберкульозного
закладу надають у межах своїх
повноважень допомогу у забезпеченні
виконання рішення суду.

Отже, суд дійшов висновку, що вимоги
заявника щодо зобов'язання Ленінського
РВ ДМУ УМВС України в
Дніпропетровській області виконати
примусову доставку ОСОБА_2 до КЗ
«Дніпропетровський
протитуберкульозний диспансер»
Дніпропетровської обласної ради, є
безпідставними, так як безпосередньо
пов'язані із виконанням рішення суду,
тому задоволенню не підлягають.

Рішення про задоволення заяви про
примусову госпіталізацію особи до
протитуберкульозного закладу,
підлягає негайному виконанню та є
підставою для примусової
госпіталізації на встановлений
законом строк.

На підставі викладеного, керуючись
Законом України «Основи законодавства
України про охорону здоров'я», Законом
України «Про протидію захворюванню на
туберкульоз», ст.ст.10, 11, 60, 197, 212, 213-215, 218,
283-286 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Заяву Комунального закладу
«Дніпропетровський
протитуберкульозний диспансер»
Дніпропетровської обласної ради» про
примусову госпіталізацію до
протитуберкульозного закладу -
задовольнити частково.

Примусово госпіталізувати ОСОБА_2, що
проживає за адресою: АДРЕСА_1, для
лікування до туберкульозного
відділення КЗ «Дніпропетровська шоста
міська клінічна лікарня» ДОР», вул.
Батумська,13, строком на три місяці.

Рішення підлягає негайному
виконанню.

Судові витрати віднести за рахунок
держави.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом 10 днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня
отримання копії цього рішення.

Суддя
Н.Г. Остапенко

Народні засідателі

Прокопишина Т.М.

Цапко Н.П.