Номер провадження: 22-ц/785/3707/14
Головуючий у першій інстанції Свячена
Доповідач Косогор Г. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.04.2014 року

м. Одеса

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Одеської області в складі :

головуючого
Косогор Г.О.

суддів
Луняченко А.В., Комлевої О.С.

при секретарі
Сілукової В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Одесі цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу
Приморського районного суду м. Одеси
від 27 січня 2014 року по справі за заявою
ОСОБА_3 про вжиття заходів забезпечення
позову по цивільній справі за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про визнання
договору дарування горища недійсним,

встановила:

У квітні 2013 року ОСОБА_3 звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про
визнання договору дарування горища
недійсним.

Під час розгляду справи, від позивачки
ОСОБА_3 надійшла заява про забезпечення
позову шляхом заборони відповідачам
проводити будівельні роботи з
реконструкції квартири АДРЕСА_1, а
також накладення арешту на горище по
АДРЕСА_1, що належить відповідачам на
праві власності.

Ухвалою Приморського районного суду м.
Одеси від 27 січня 2014 року заяву ОСОБА_3
було задоволено частково:

Заборонено ОСОБА_4, ОСОБА_2 проводити
будівельні роботи з реконструкції
квартири АДРЕСА_1.

У задоволенні решти вимог заяви -
відмовлено.

На дану ухвалу була принесена
апеляційна скарга ОСОБА_2, в якій
ставиться питання про скасування
ухвали суду першої інстанції в частині
заборони на проведення будівельних
робіт з реконструкції квартири
АДРЕСА_1.

Вивчивши надані документи, перевіривши
матеріали справи, доводи апеляційної
скарги, судова колегія приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно п. 2 ч.1 ст. 312 ЦПК України,
розглянувши скаргу на ухвалу суду
першої інстанції, апеляційний суд
скасовує ухвалу суду першої інстанції
і постановляє ухвалу з цього питання,
якщо воно було вирішено судом першої
інстанції з порушенням норм
процесуального права або при
правильному вирішенні було помилково
сформульовано суть процесуальної дії
чи підстави її застосування.

Як вбачається з матеріалів справи,
оскаржуваною ухвалою Приморського
районного суду м. Одеси від 27 січня 2014
року заяву ОСОБА_3 було задоволено
частково.

Однак, судова колегія не може
погодитись з таким висновком суду
першої інстанції.

Згідно ч. 3 ст. 153 ЦПК України, види
забезпечення позову мають бути
співмірними із заявленими позивачем
вимогами. Також, у п. 4 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №9 від 22 грудня
2006 року «Про практику застосування
судами цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову» вказано, що,
розглядаючи заяву про забезпечення
позову, суд (суддя) має з урахуванням
доказів, наданих позивачем на
підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема, в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулась з такою заявою,
позовним вимогам.»

Всупереч викладеному, суд першої
інстанції не пересвідчився, чи
відповідає вид забезпечення позову,
який просить застосувати позивач,
позовним вимогам. Так, позовними
вимогами позивача є визнання договору
дарування горища недійсним, а вид
забезпечення позову, який просить
застосувати позивач - заборонити
відповідачам проводити будівельні
роботи з реконструкції квартири
АДРЕСА_1. Зі вказаного не вбачається
причинно-наслідкового зв'язку між
предметом спору та видом забезпечення
позову, оскільки квартира №20 та горище
є різними об'єктами нерухомості.

Згідно ч. 3 п.7 Постанови, ухвала про
забезпечення позову постановляється в
порядку, визначеному ст. 209 ЦПК України,
і повинна включати мотивувальну
частину, де поряд із зазначенням
мотивів, із яких суддя (суд) дійшов
висновку про обґрунтованість
припущення про те, що невжиття заходів
забезпечення може в майбутньому
утруднити чи зробити неможливим
виконання судового рішення, наводиться
посилання на закон, яким суд керувався
при поставноленні ухвали.

Однак, судом першої інстанції не
наведено жодного мотиву застосування
саме такого виду забезпечення позову,
та не зазначено доказів, на підставі
яких суд дійшов такого висновку.

З урахуванням вищевикладеного, судова
колегія вважає, що оскаржувана ухвала
суду підлягає частковому скасуванню з
постановленням нової ухвали про
відмову у задоволенні заяви ОСОБА_3 про
вжиття заходів забезпечення позову по
справі шляхом заборони ОСОБА_4, ОСОБА_2
проводити будівельні роботи з
реконструкції квартири АДРЕСА_1.

Керуючись п. 2 ч.1 ст. 312, 313-315 ЦПК України,
судова колегія, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити.

Ухвалу Приморського районного суду м.
Одеси від 27 січня 2014 року - скасувати
частково.

У задоволенні заяви ОСОБА_3 про вжиття
заходів забезпечення позову по справі
шляхом заборони ОСОБА_4, ОСОБА_2
проводити будівельні роботи з
реконструкції квартири АДРЕСА_1 -
відмовити.

В іншій частині - ухвалу залишити без
змін.

Ухвала не підлягає оскарженню.

Головуючий
___________________ Г.О. Косогор

Судді
___________________ О.С. Комлева

___________________ А.В. Луняченко