АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа №22-ц/796/6851/2014
Головуючий у 1 - й інстанції: Волкова С.Я.
Доповідач - Ратнікова В.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2014 року колегія суддів Судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду місті Києва
в складі:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Музичко С.Г.

- Семенюк Т.А.

при секретарі - Пилипчук В.Є.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 на заочне
рішення Печерського районного суду
міста Києва від 12 березня 2014 року в
цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до
ОСОБА_3, третя особа: Печерська районна
в місті Києві державна адміністрація,
як орган опіки та піклування про
усунення перешкод у спілкуванні з
дитиною та визнання способів участі у
вихованні дитини, -

в с т а н о в и л а:

Заочним рішенням Печерського
районного суду міста Києва від 12
березня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_5
до ОСОБА_3, третя особа: Печерська
районна в місті Києві державна
адміністрація, як орган опіки та
піклування про усунення перешкод у
спілкуванні з дитиною та визнання
способів участі у вихованні дитини
задоволено частково.

Зобов'язано ОСОБА_3 не чинити перешкоди
ОСОБА_5 в вихованні та спілкуванні з
донькою ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визначено способи участі батька ОСОБА_5
у вихованні та спілкуванні з донькою
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, наступним чином:

перші та треті вихідні кожного місяця з
12.00 год. суботи до 16.00 год. неділі за
адресою проживання батька;

вівторок та четвер кожного тижня з 15.00
год. до 19.00 год. за адресою проживання
батька;

спільний відпочинок двічі на рік під
час зимових та літніх канікул терміном
на 10 (десять) діб, кожен, попередньо
узгодивши деталі з матір'ю дитини;

спільне святкування дня народження
дитини;

необмежене спілкування з донькою
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, особисто засобами
телефонного, поштового, електронного
та іншого засобу зв'язку, що не
передбачають безпосереднього
фізичного спілкування між батьком та
донькою;

в день побачення з донькою батько має
право забирати її з дому/дитячого
садка/школи особисто.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Ухвалою Печерського районного суду
міста Києва від 09 квітня 2014 року
представнику відповідача ОСОБА_3
ОСОБА_4 відмовлено в задоволенні заяви
про перегляд заочного рішення
Печерського районного суду міста Києва
від 12 березня 2014 року.

Не погоджуючись з рішенням суду 1-ї
інстанції, представник відповідача
ОСОБА_3 ОСОБА_4 звернувся до суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
заочне рішення Печерського районного
суду міста Києва від 12 березня 2014 року
скасувати та ухвалити нове рішення про
відмову в задоволенні позовних вимог в
повному обсязі.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що
рішення суду 1-ї інстанції ухвалено з
порушенням норм процесуального права
при неповному з'ясуванні обставин, які
мають значення для розгляду справи.
Вказує на те, що в основу оскаржуваного
рішення судом 1-ї інстанції було
покладено висновок Печерської
районної в м.Києві державної
адміністрації №105/01-637/в-12 від 06.03.2014
року про визначення способів участі
ОСОБА_5 у спілкуванні з малолітньою
донькою ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Поряд з
цим, судом 1-ї інстанції залишено поза
увагою той факт, що представниками
відділу з питань опіки, піклування та
усиновлення служби у справах дітей
Печерської районної в м. Києві
державної адміністрації було
проведено обстеження
житлово-побутових умов за місцем
проживання позивача, проте з висновку
не можливо встановити на яких
підставах ОСОБА_5 належить обстежене
житло, за якою адресою позивач
зареєстрований та чи співпадає адреса
місця реєстрації батька дитини з
місцем його фактичного проживання. Зі
змісту оскаржуваного судового рішення
також не вбачається за якою саме
адресою має відбуватися спілкування
ОСОБА_5 з малолітньою донькою. Зазначає
також, що суд 1-ї інстанції, ухвалюючи
оскаржуване рішення, фактично
позбавив відповідача можливості брати
участь у святкуванні дня народження її
малолітньої доньки ОСОБА_6, оскільки
вирішив, що донька свій день народження
має завжди святкувати з батьком. Також,
вважає, необґрунтованими є висновки
суду 1-ї інстанції про те, що всі
побачення батька з малолітньою дитиною
мають відбуватися без участі матері
дитини, оскільки дитина потребує
постійного догляду матері та
п'ятиразового домашнього харчування.
Крім того, в порушенні вимог
процесуального законодавства, суд
ухвалив заочне рішення, проігнорувавши
клопотання представника відповідача
про відкладення розгляду справи.

В судовому засіданні представник
відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_14 повністю
підтримала доводи апеляційної скарги
та просила її задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_5 ОСОБА_12
проти доводів апеляційної скарги
заперечував, посилаючись на те, що вони
є безпідставними, а рішення суду першої
інстанції повністю відповідає вимогам
закону.

Представник Печерської районної в
місті Києві державної адміністрації в
судове засідання не з'явився, про день
та час слухання справи судом
повідомлений у встановленому законом
порядку, причину неявки суду не
повідомив, а тому, колегія судів вважає
можливим слухати справу за його
відсутності.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової
В.М., пояснення осіб, які беруть участь у
справі, перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з слідуючих підстав.

Судом встановлено, що 07 липня 2006 року
Бабушкінським відділом реєстрації
актів цивільного стану
Дніпропетровського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області було зареєстровано шлюб між
ОСОБА_5 та ОСОБА_3, актовий запис №438. Від
шлюбу мають доньку ОСОБА_6, яка
народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Відні
Австрія.

Рішенням Печерського районного суду
міста Києва від 20 вересня 2013 року шлюб
між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 було розірвано.

Після розірвання шлюбу, донька ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1 залишилася проживати
разом з матір'ю ОСОБА_3.

З наявних матеріалах справи доказів,
зокрема, протоколу офіційного
констатування фактів №48863 від 26.08.2013
року, оформленого судовим виконавцем
Вільфранш-сюр-Мер метром Лаут Філіпом
вбачається, що ОСОБА_3 перешкоджає
позивачу приймати участь у вихованні
доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та чинить
перешкоди у спілкуванні з донькою.

У зв'язку з чим, ОСОБА_5 звернувся до
Печерської районної в м. Києві
держадміністрації, як органу опіки та
піклування, з заявою щодо участі у
вихованні малолітньої доньки ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

За результатами розгляду даної заяви
Печерська районна в м. Києві
держадміністрації, як орган опіки та
піклування, листом №105/01-2755/В-12 від
17.10.2013 року повідомила позивача про
залишення без розгляду його заяви щодо
участі у вихованні малолітньої доньки,
у зв'язку з неможливістю розгляду
даного питання по суті, оскільки мати
дитини ОСОБА_3 на жодне засідання не
з'явилася, пояснень чи заперечень з
даного приводу не надала.

31 жовтня 2013 року позивачем на можливі
адреси проживання відповідача було
направлено листи з проханням надати
можливість бачитися з донькою на
умовах, які визначить відповідач.
Будь-якої відповіді на дані листи
позивач не отримав.

У зв'язку з чим, в грудні 2013 року ОСОБА_5
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3,
третя особа: Печерська районна в місті
Києві державна адміністрація, як орган
опіки та піклування і просив
зобов'язати відповідача не чинити
перешкоди у вихованні і спілкуванні з
донькою ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1;
зобов'язати відповідача повідомити про
фактичне місце проживання та/або
перебування доньки; визначити способи
участі позивача у вихованні та
спілкуванні з дитиною наступним чином:
спільний відпочинок два рази на рік до
досягнення донькою семирічного
(шкільного) віку: щороку в літній період
з 15 по 30 липня, щороку в зимовий період з
8 по 15 січня; спільний відпочинок після
досягнення донькою семирічного
(шкільного) віку: щорічно першу
половину шкільних канікул (осінні,
зимові, весняні, літні) донька ОСОБА_6
проводить з позивачем; зустріч і
побачення з донькою ОСОБА_6 чотири рази
на місяць: з 12.00 год. кожної суботи до 16.00
год. наступного дня неділі за місцем
його проживання/перебування, в тому
числі, якщо донька перебуває/проживає
за межами України; зустріч і побачення
з донькою три рази на тиждень за її
місцем проживання/перебування, в тому
числі, якщо донька перебуває/проживає
за межами України: щотижня кожного
вівторка, середи та п'ятниці з 15.00 год.
до 19.00 год.; зустріч і побачення з
донькою в день її народження: щорічно
ІНФОРМАЦІЯ_1, спільне святкування,
починаючи з 10.00 год. до 20.00 год.;
необмежене спілкування з донькою
особисто, засобами телефонного,
поштового, електронного та інших
засобів зв'язку, що не передбачають
безпосереднього фізичного спілкування
між ним та донькою; в день побачення з
донькою він має право забирати її з
дому/дитячого садка/школи особисто або
особою, уповноваженою ним на це,
повернення доньки матері здійснюється
ним особисто або уповноваженою ним на
це особою.

Задовольняючи частково позовні вимоги
ОСОБА_5 та зобов'язуючи ОСОБА_3 не чинити
перешкоди ОСОБА_5 в вихованні та
спілкуванні з донькою ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1; визначаючи способи участі
батька ОСОБА_5 у вихованні та
спілкуванні з донькою ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, наступним чином: перші та
треті вихідні кожного місяця з 12.00 год.
суботи до 16.00 год. неділі за адресою
проживання батька; вівторок та четвер
кожного тижня з 15.00 год. до 19.00 год. за
адресою проживання батька; спільний
відпочинок двічі на рік під час зимових
та літніх канікул терміном на 10 (десять)
діб, кожен, попередньо узгодивши деталі
з матір'ю дитини; спільне святкування
дня народження дитини; необмежене
спілкування з донькою ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, особисто засобами
телефонного, поштового, електронного
та іншого засобу зв'язку, що не
передбачають безпосереднього
фізичного спілкування між батьком та
донькою; в день побачення з донькою
батько має право забирати її з
дому/дитячого садка/школи особисто, суд
1-ї інстанції виходив з того, що в даній
частині позовні вимоги є
обґрунтованими, підтверджені
належними та допустимими доказами, а
тому підлягають задоволенню.

Колегія суддів вважає, що такий
висновок суду 1-ї інстанції зроблений
на підставі повного та об'єктивного
дослідження наданих сторонами доказів
та в повній мірі відповідає вимогам
закону.

В Декларації прав дитини зазначено, що
дитина внаслідок її фізичної і
розумової незрілості, потребує
спеціальної охорони і піклування,
включаючи належний правовий захист як
до, так і після народження.

Принцип 6-й Декларації прав дитини
встановлює, що дитина для повного і
гармонічного розвитку її особистості
потребує любові та розуміння. Вона
повинна, коли це можливо, рости під
піклуванням та відповідальністю своїх
батьків і, у всякому випадку, в
атмосфері любові та моральної і
матеріальної забезпеченості.

Конвенція про права дитини, також,
визнає, що дитині для повного і
гармонійного розвитку її особи
необхідно зростати в сімейному
оточенні, в атмосфері щастя, любові і
розуміння.

Частиною 1 статті 7 Конвенції
встановлено, що дитина з моменту
народження має право на ім'я і набуття
громадянства, а також, наскільки це
можливо, право знати своїх батьків і
право на їх піклування.

Відповідно до ч.3 ст.9 Конвенції про
права дитини, держави-учасниці
поважають право дитини, яка
розлучається з одним чи обома батьками,
підтримувати на регулярній основі
особисті відносини і прямі контакти з
обома батьками, за винятком випадків,
коли це суперечить найкращим інтересам
дитини.

Сімейний Кодекс України також регулює
сімейні, особисті немайнові та майнові
відносини між подружжям, в тому числі:
відносини між матір'ю та батьком дитини
щодо її виховання, розвитку та
утримання.

Відповідно до вимог ст.141 СК України,
мати, батько, мають рівні права та
обов'язки щодо дитини, незалежно від
того, чи перебували вони у шлюбі між
собою. Розірвання шлюбу між батьками,
проживання їх окремо від дитини не
впливає на обсяг їхніх прав і не
звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно з ч.1 ст.153 СК України мати, батько
та дитина мають право на безперешкодне
спілкування між собою, крім випадків,
коли таке право обмежене законом.

У ч.2 ст.291 ЦК України зазначено, що
фізична особа не може бути проти її
волі розлучена з сім'єю крім випадків,
встановлених законом.

Статтею 158 СК України встановлено, що за
заявою матері, батька дитини орган
опіки та піклування визначає способи
участі у вихованні дитини та
спілкуванні з нею того з батьків, хто
проживає окремо від неї. Рішення про це
орган опіки та піклування постановляє
на підставі вивчення умов життя
батьків, їхнього ставлення до дитини,
інших обставин, що мають істотне
значення. Рішення органу опіки та
піклування є обов'язковим до виконання.
Особа, яка ухиляється від виконання
рішення органу опіки та піклування,
зобов'язана відшкодувати матеріальну
та моральну шкоду, завдану тому з
батьків, хто проживає окремо від
дитини.

Якщо той із батьків, з ким проживає
дитина, чинить перешкоди тому з
батьків, хто проживає окремо, у
спілкуванні з дитиною та у її
вихованні, зокрема, якщо він ухиляється
від виконання рішення органу опіки та
піклування, другий із батьків має право
звернутися до суду з позовом про
усунення цих перешкод. Суд визначає
способи участі одного з батьків у
вихованні дитини (періодичні чи
систематичні побачення, можливість
спільного відпочинку, відвідування
дитиною місця його проживання тощо),
місце та час їхнього спілкування, з
урахуванням віку, стану здоров'я
дитини, поведінки батьків, а також
інших обставин, що мають істотне
значення. В окремих випадках, якщо це
викликано інтересами дитини, суд може
обумовити побачення з дитиною
присутністю іншої особи (чч.1, 2 ст.159 СК
України).

З досліджених доказів судом
встановлено, що після розлучення
батьків дитина проживає з матір'ю,
батько проживає окремо,
характеризується позитивно, працює,
щомісячно перераховує кошти на
відкритий ним на ім'я дочки банківський
рахунок і за період з 18.05.2013 року по
06.02.2014 року перерахував кошти в сумі 800
200 гривень, в добровільному порядку
сторони не дійшли згоди щодо
визначення порядку спілкування батька
з дочкою.

Відповідно до чч.4, 5 ст. 19 СК України при
розгляді судом спорів щодо участі
одного з батьків у вихованні дитини
обов'язковою є участь органу опіки та
піклування. Разом з тим орган опіки та
піклування подає суду письмовий
висновок щодо розв'язання спору на
підставі відомостей, одержаних у
результаті обстеження умов проживання
дитини, батьків, інших осіб, які бажають
проживати з дитиною, брати участь у її
вихованні, а також на підставі інших
документів, які стосуються справи.

З матеріалів справи вбачається, що на
підставі ухвали Печерського районного
суду міста Києва спеціалістами служби
у справах дітей Печерської районної в
м. Києві державної адміністрації було
проведено обстеження
житлово-побутових умов ОСОБА_5 за
адресою:АДРЕСА_1 та встановлено, що для
проживання, виховання та всебічного
розвитку дитини створені всі необхідні
умови, санітарно-гігієнічний стан
квартири задовільний, квартира
укомплектована необхідними меблями та
побутовою технікою. За даним фактом
спеціалістами служби у справах дітей
Печерської районної в м. Києві
державної було складено відповідний
акт від 04 березня 2014 року.

06 березня 2014 року Печерською районною в
місті Києві державною адміністрацією,
як органом опіки та піклування, було
надано висновок за №105/01-637/в-12, яким
визначено способи участі ОСОБА_5 у
спілкуванні з малолітньою донькою
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме: перші та
треті вихідні кожного місяця з 12.00 год.
суботи до 16.00 год. неділі за адресою
проживання батька; вівторок та четвер
кожного тижня з 15.00 год. до 19.00 год. за
адресою проживання батька; спільний
відпочинок двічі на рік під час зимових
та літніх канікул терміном на 10 (десять)
діб, кожен, попередньо узгодивши деталі
з матір'ю дитини; спільне святкування
дня народження дитини; необмежене
спілкування з донькою ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, особисто засобами
телефонного, поштового, електронного
та іншого засобу зв'язку, що не
передбачають безпосереднього
фізичного спілкування між батьком та
донькою; в день побачення з донькою
батько має право забирати її з
дому/дитячого садка/школи особисто.

Частиною 6 статті 19 СК України
встановлено, що суд може не погодитися
з висновком органу опіки та піклування,
якщо він є недостатньо обґрунтованим,
суперечить інтересам дитини.

Колегія суддів вважає, що висновок
Печерської районної в місті Києві
державної адміністрації, як органу
опіки та піклування, за №105/01-637/в-12 від 06
березня 2014 року складений з
дотриманням вимог діючого
законодавства, уповноваженим на те
органом, а тому будь-яких підстав та
обставин, які ставили б під сумнів
об'єктивність та правильність даного
висновку немає.

Враховуючи вказані обставини, колегія
суддів погоджується з висновками суду
1-ї інстанції про наявність правових
підстав для часткового задоволення
позовних вимог та визначення способів
участі ОСОБА_5 у спілкуванні з
малолітньою донькою ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, в порядку зазначеному в
висновку Печерської районної в місті
Києві державною адміністрацією, як
органу опіки та піклування, за
№105/01-637/в-12 від 06 березня 2014 року.

Не заслуговують на увагу доводи
апеляційної скарги про те, що з тексту
висновку №105/01-637/в-12 від 06 березня 2014
року не можливо встановити на яких
підставах ОСОБА_5 належить обстежене
житло, оскільки в даному висновку
зазначено, що обстеження умов
проживання ОСОБА_5 відбувалося за
адресою: АДРЕСА_1. В даній квартирі
проживає лише орендар ОСОБА_5.

Не є підставою для скасування
правильного по суті рішення твердження
апелянта про те, що місце реєстрації
позивача не співпадає з місцем його
фактичного проживання, оскільки даний
факт ніяким чином не впливає на право
дитини спілкуватися з рідним батьком
та участь останнього у вихованні
дитини.

Доводи апеляційної скарги про те, що
суд 1-ї інстанції, ухвалюючи
оскаржуване рішення, фактично
позбавив відповідача можливості брати
участь у святкуванні дня народження її
малолітньої доньки ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки вирішив, що
донька свій день народження має завжди
святкувати з батьком є безпідставними,
оскільки судом 1-ї інстанції в рішенні
зазначено про спільне святкування дня
народження дитини, яке включає в себе
можливість участі у святкуванні як
батька, так і матері дитини.

Доводи апеляційної скарги про те, що
суд 1-ї інстанції, в порушення вимог
процесуального законодавства, ухвалив
заочне рішення, проігнорувавши
клопотання представника відповідача
про відкладення розгляду справи,
колегія суддів вважає
необґрунтованими, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі
неявки в судове засідання відповідача,
який належним чином повідомлений і від
якого не надійшло заяви про розгляд
справи за його відсутності або якщо
повідомлені ним причини неявки визнані
неповажними, суд може ухвалити заочне
рішення на підставі наявних у справі
доказів, якщо позивач не заперечує
проти такого вирішення справи.

З матеріалів справи вбачається, що про
судове засідання, призначене на 15
годину 30 хвилин 12.03.2014 року ОСОБА_3 була
повідомлена. Проте, в судове засідання
12.03.2014 року не з'явилась, заяви про
розгляд справи за її відсутності не
подавала, зазначені в клопотанні від
12.03.2014 року причини неявки в судове
засідання визнані судом неповажними, а
тому суд 1-ї ухвалив заочне рішення з
дотриманням вимог ст.224 ЦПК України.

Інші доводи апеляційної скарги
правильність висновків суду першої
інстанції також не спростовують.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що рішення суду першої
інстанції є законним та обґрунтованим,
постановлене з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
а тому підстави для задоволення
апеляційної скарги представника
відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України колегія суддів, -

у х в а л и л
а:

Апеляційну скаргу представника
відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Печерського районного
суду міста Києва від 12 березня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :
Судді: