Дата документу 15.04.2014
Справа № 334/8689/13-ц
Провадження № 2/334/242/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2014 року Ленінський районний
суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Колесник
С.Г.,

при секретарі Кисельовій
О.О.

за участю адвоката ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
заподіяної внаслідок пожежі,

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з позовом
про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, заподіяної в
результаті пожежі.

В позові зазначив, що 29.04.2012 року о 02
годині 10 хвилин, в будинку АДРЕСА_1,
виникла пожежа спочатку в дачному
будинку ОСОБА_5, а потім пожежа
перейшла на дах та дачний будинок
НОМЕР_1, власником якого є він.

Згідно складеного Акту про пожежу від
29.04.2012 року пожежею було пошкоджено та
знищено дах дачного будинку на ділянці
НОМЕР_1, дерев'яні конструкції даху
будинку, домашні речі. Також в акті
зазначено, що прямі орієнтовні збитки
від пожежі складають 20 000,00 гривень,
орієнтовні побічні збитки - 61 900,00
гривень. Крім того, результаті пожежі
позивачеві була спричинена моральна
шкода оскільки у зв'язку з пожежею він
пережив душевні страждання з приводу
знищення його майна. Вважає, що
рішенням Ленінського районного суду
м.Запоріжжя від 15.03.2013 року
встановлений факт наявності вини в
діях відповідача, який порушив
необхідні норми та правила монтажу
електроустановок при здійсненні
повітряних вводів та підключення
електричного кабелю до деревинної
частини будинку, що спричинило
виникнення пожежі, тому просить суд
стягнути з відповідача на його користь
завдану йому матеріальну шкоду в сумі
32 000 гривень та 10000 гривень - моральної
шкоди, а також судові витрати в сумі 420
гривень.

У судовому засіданні позивач
підтримав позовні вимоги та додав, що
до ОСОБА_4 він ніяких претензій не має,
але вважає, що якщо суд в своєму
попередньому рішенні однозначно
вказав, що відповідач як електрик та
відповідальний за електрогосподарство
СТ «Дружба-3» ОСОБА_6, є винними у
заподіяні шкоди., бо згідно довідки від
29.04.2012 року короткого замикання в
електромережі СТ «Дружба-3» в день
пожежі не було, тому позов він
пред'являє саме до ОСОБА_4

Ані позивач ані його представник в
судовому засіданні не змогли
обґрунтувати суми заподіяної шкоди в
розмірі 32000 грн., при цьому послалися на
перелік пошкодженого майна на суму 17928
грн., а також на локальну відомість №
3-1-1 щодо будівельних робіт по
відновленню дачного будинку в розмірі
13977 грн.

Крім того, під час судових дебатів
представник позивача наполягав на
стягнення з ОСОБА_4 34570 грн.
матеріальної шкоди та 7430 грн.
моральної , не надавши при цьому
будь-яких додаткових пояснень.

Розмір моральної шкоди вважає такою
що є співрозмірною до відповідного
випадку.

Відповідач у судовому засіданні проти
позову заперечував у повному обсязі.
Вважає його необґрунтованим, оскільки
його вина у виникненні пожежі не
встановлена. Він дійсно працює в СТ
«Дружба-3» електриком за трудовою
угодою, починаючи з 2007 року. В грудні 2011
року за заявою ОСОБА_5 та з дозволу
голови садового товариства ОСОБА_7 в
повній відповідності та суворому
дотриманні вимог Правил облаштування
електроустанов ним був проведений
монтаж електропроводки будинку НОМЕР_2,
який належить ОСОБА_5, на оплатній
основі. Всі матеріали, а, саме, дріт
перерізом 2х10, металорукав та гусак
були надані замовником ОСОБА_5 Жодного
порушення правил монтажу
електропроводки в будівлі під НОМЕР_1 з
грудня 2011 року по 29.04.2012 року не
визначено.

Просив суд відмовити позивачу у
позові.

Представник відповідача у судовому
засіданні також заперечувала проти
позову, вважаючи його безпідставним та
недоведеним Згідно з відповіді з ГУ
Держтехногенбезпеки від 29.04.2012 року в
акті про пожежу, причина пожежі
встановлена - коротке замикання, тобто
винної особи на момент складання заяви
не встановлено. В порушенні
кримінальної справи за ст. 194 КК України
було відмовлено на підставі п.2ст.6 УПК
України. Просила суд відмовити
позивачу у позові.

Вислухавши сторони,
представників сторін, допитавши
свідка, вивчивши матеріали справи, суд
вважає, що позовні вимоги позивача не
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що позивач є
членом Садового товариства СТ "Дружба-3"
м. Запоріжжя та володіє на правах
власності земельною ділянкою НОМЕР_1
для ведення садівництва площею 0,0600 га
розташованою в м. Запоріжжі.

На вказаній ділянці знаходиться
дачний будинок, одна частина якого
належить позивачу та знаходиться на
його ділянці НОМЕР_1, а друга частина
дачного будинку належить ОСОБА_5 і
знаходиться на її земельній ділянці..
Будинок має спільну стіну та дах який
розділено пополам, кожен власник
будівлі має свій окремий вхід та вихід
в будинок.

29 квітня 2012 року о 02 год.15 хв.
виникла пожежа на даху дачного будинку
на дачній ділянці НОМЕР_2,НОМЕР_1, які
відповідно належать позивачу та гр-ке
ОСОБА_5, що підтверджується актом про
пожежу від 29.04.2012 року ( а.с.4).

За висновками інспектора ЗМРУ
ГУ Держтехногенбезпеки від 29.04.2012 року,
складений та підписаний ОСОБА_3 та
ОСОБА_5, прямі орієнтовні збитки від
пожежі складають 20 000,00 гривень,
орієнтовні побічні збитки - 61 900,00
гривень.

Згідно висновку по причині
пожежі, що сталося 29 квітня 2012 року на
горищі дачного будинку по АДРЕСА_1
найбільш вірогідною причиною
виникнення пожежі є коротке замикання
електромережі.

Даний висновок зроблений на
підставі протоколу огляду місця
пожежі, що осередок пожежі знаходився в
районі підводу електромережі до
будинку.

Відповідно до довідки від 29.09.2012
року в електромережі СТ «Дружба-3»
короткого замикання не було.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
чи юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частиною другою статті
1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди,
звільняється від її відшкодування,
якщо вона доведе, що шкоди завдано не з
її вини.

Отже для відшкодування шкоди
за правилами ст. 1166 ЦК України
необхідно довести такі факти:
неправомірність поведінки особи.
Неправомірною можна вважати будь-яку
поведінку, внаслідок якої завдано
шкоду, якщо особа , яка заподіяла шкоду,
не була уповноважена на такі дії.
Наявність шкоди та причинний зв'язок
між протиправною поведінкою та шкодою
є обов'язковою умовою відповідальності
та виражається в тому, що шкода має
виступати об'єктивним наслідком
поведінки особи, що завдала шкоду.

Разом з тим, жоден з наданих
письмових доказів в обґрунтування
позову не містить в собі висновків про
те, що саме ОСОБА_4 будь-яким чином
причетний до виникнення пожежі, що його
поведінка є чи була неправомірною, і
яка привела до спричинення шкоди
позивачу.

Інших належних письмових
доказів, а саме висновок спеціаліста
або експерта про дійсні причини
виникнення пожежі, а не найбільш
вірогідні з визначенням винних осіб,
позивачем суду не надано.

Постановою ДІМ Ленінського РВ ЗМУ
ГУМВС України в Запорізький області
Велічка С.М. від 31.05.2012 року у порушенні
кримінальної справи за фактом пожежі
на дачній ділянці НОМЕР_2,НОМЕР_1 СТ
«Дружба-3» відмовлено в зв'язку в
відсутністю складу злочину,
передбаченого ст..194 КК України.

Допитана в судовому засіданні
свідок ОСОБА_7 пояснила, що вона
тривалий час є головою правління СТ
«Дружба-3». Починаючи з 2007 року ОСОБА_4
по трудовій угоді виконує в СТ роботу
електрика, під головуванням ОСОБА_6,
який є відповідальним за
електрогосподарство СТ «Дружба-3». Всі
роботи, пов'язані із підключенням,
відключенням до електромережі
проводяться на підставі відповідних
дозволів голови правління.
Відповідальність за забезпечення
пожежної небезпеки на дачах
покладається на їх власників.

Крім того, в судовому засіданні
підтвердила, що дійсно на вимогу
ОСОБА_3, видала довідку від 29.09.2012 року
про відсутність короткого замикання в
електромережі СТ «Дружба-3», яка
містить в собі достовірні відомості.

Рішення Ленінського районного
суду м.Запоріжжя від 15.03.2013 року, яким
ОСОБА_3 відмовлено в стягненні
матеріальної та моральної шкоди з
ОСОБА_5, на яке посилаються позивач та
його представник, як на підставу
звільнення від доказування законності
своїх вимог (ст..61 п.3 ЦПК України), не є в
силу цього закону такою підставою,
оскільки у ній наразі беруть участь
інші особи.

ОСОБА_4 до участі у справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 залучений не
був, будь-яких пояснень або заперечень
не давав, тому відносно нього будь-яких
фактів встановлено не було.

Таким чином, суд вважає, що
позивач належними та допустимими
доказами не довів суду, що саме ОСОБА_4
є особою винною у виникненні пожежі,
що начебто ним порушено необхідні
норми та правила (без уточнення яких
саме та у відповідності до яких
нормативних актів) монтажу
електроустановок при здійсненні
повітряних вводів та підключення
електричного кабелю до деревинної
частини будинку, а тому вважає, що
ОСОБА_4 своїми діями ніякої
матеріальної шкоди позивачу не
заподіяв.

Факт того, що позивачу
спричинені прямі збитки в результаті
пожежі на вказані ними суми не
підтверджені та спростовується
матеріалами справи.

Вирішуючи питання про
стягнення моральної шкоди суд виходив
з наступного.

Статтею 1167 ЦК України
передбачено, що моральна шкода, завдана
фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини,
крім випадків, встановлених частиною
другої цієї статті.

Відповідно до роз'яснень
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 31 березня 1995 № 4 "Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди" під
моральною шкодою слід розуміти втрати
немайнового характеру внаслідок
моральних чи фізичних страждань, або
інших негативних явищ, заподіяних
фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб. Розмір відшкодування
моральної (немайнової) шкоди суд
визначає залежно від характеру та
обсягу страждань (фізичних, душевних,
психічних тощо), яких зазнав позивач,
характеру немайнових втрат (їх
тривалості, можливості відновлення
тощо). Відповідно до загальних підстав
цивільно-правової відповідальності
обов'язковому з'ясуванню при вирішенні
спору про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди підлягають:
наявність такої шкоди, протиправність
діяння її заподіювача, наявність
причинного зв'язку між шкодою і
протиправним діянням заподіювача та
вини останнього в її заподіянні.
Необхідно з'ясувати, чим
підтверджується факт заподіяння
позначених моральних чи фізичних
страждань або втрат немайнового
характеру, за яких обставин чи якими
діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в
якій грошовій сумі, чи в якій
матеріальній формі позивач оцінює
заподіяну йому шкоду, та з чого він при
цьому виходить.

Аналізуючи надані позивачем
докази, беручи до уваги, що позивачем не
надано доказів вини відповідача у
заподіяні шкоди, не надано доказів
внаслідок порушення яких норм та вимог
діяв відповідач, приходить до
висновку, що вимоги в частині
відшкодування моральної шкоди також не
підлягають задоволенню.

Суд вважає, що заперечення
відповідача, представника відповідача
обґрунтовані та знайшли своє
підтвердження у судовому засіданні, ці
обставини підтвердженні поясненнями
самих сторін, показами свідка та
письмовими доказами, які містяться в
матеріалах справи.

Згідно норм ст. 3 ЦПК України кожна
особа вправі звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів, а в інтересах інших осіб, або
державних чи суспільних інтересах лише
у випадках, встановлених законом.

Відповідно до ст. 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Перевіривши та з'ясувавши всі
необхідні обставини справи та оцінюючи
всі наявні докази по справі, досліджені
в ході судового засідання в їх
сукупності, приймаючи до уваги
вищевикладене, суд вважає, що в
задоволенні позовних вимог позивача
про стягнення матеріальної та
моральної шкоди, спричиненої об'єктом
підвищеної небезпеки необхідно
відмовити в повному обсязі.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України,
оскільки в задоволенні позовних вимог
судом відмовлено, судові витрати
понесені позивачами не
відшкодовуються.

Керуючись ст.ст.10, 11, 58, 60,61, 64, 212, 213
ЦПК України, та у відповідності до
ст.ст. 1166, 1167 ЦК України, суд

ВИРІШИВ :

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4
про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, заподіяної внаслідок
пожежі, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особа, без участі якої було
постановлено рішення, має право подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії рішення.

Суддя:
Колесник С. Г.