Справа № 158/3042/13-ц Провадження №
22-ц/773/609/14 Головуючий у 1 інстанції:
Костюкевич О.К. Категорія: 30 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Мудренко Л. І.,

суддів - Русинчука М.М., Матвійчук Л.В.,

при секретарі - Лимар Р.С.,

з участю:

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної
та моральної шкоди за апеляційною
скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення
Ківерцівського районного суду
Волинської області від 05 березня 2014
року,

В С Т А Н О В И Л А:

В грудні 2013 року ОСОБА_1 звернувся в суд
з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, завданої внаслідок
вчинення злочину. Позовні вимоги
обґрунтовано тим, що він є потерпілим у
кримінальній справі за фактом крадіжки
його автомобіля громадянами ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 Як доказ заявлених вимог вказує,
що у серпні 2012 року ОСОБА_3, шляхом
обману та зловживання довірою, під
приводом проведення профілактичного
ремонту електропроводки, перегнав його
автомобіль марки «IFA-W50L» в АДРЕСА_1, де
він тимчасово проживав, і де в
подальшому розкомплектував
вищевказаний автомобіль на запчастини,
та разом із дочкою ОСОБА_2 продали
розібраний автомобіль на металобрухт.

Крім того, в той же період часу ОСОБА_3
під видом страхового агента ПрАТ "НФСК
"Добробут" оформив позивачу страховий
поліс на вказаний автомобіль, за що
отримав від нього кошти в сумі 530
гривень, який позивач вважає фіктивним,
посилаючись на інформацію страхової
компанії ПрАТ "НФСК "Добробут" про те, що
вказана особа ніколи не перебувала в
штаті компанії. Внаслідок
неправомірних дій відповідачів йому
було завдано майнової шкоди, яка
становить 31200 грн. і складається з
ринкової вартості автомобіля «IFA-W50L» -
28300,00 грн., вартості страхового поліса -
530,00 грн., вартості проведення
незалежної товарознавчої експертизи -
360,00 грн., фінансових витрат на
оформлення акту технічного огляду - 540,00
грн., попередня оплата відповідачу за
ремонт електропроводки - 1200,00 грн., та
спричинена моральна шкода та витрати
на лікування, які оцінює в 5100,00 грн. і
які просив стягнути на його користь.

Рішенням Ківерцівського районного
суду Волинської області від 05 березня
2014 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 13 018
(тринадцять тисяч вісімнадцять) грн. 23
коп. матеріальної шкоди та 4 000 (чотири
тисячі) грн. спричиненої моральної
шкоди. В решті позову відмовлено. В
задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3
відмовлено. Вирішено питання щодо
судових витрат.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням,
позивач ОСОБА_1 подав апеляційну
скаргу, в якій просить рішення суду
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким задовольнити позовні вимоги в
повному обсязі.

В ході апеляційного розгляду даної
справи позивач ОСОБА_1 підтримав
апеляційну скаргу та просив її
задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове
засідання не з'явилися, хоч належним
чином були повідомлений про час
розгляду справи, про що свідчать
повідомлення про вручення
рекомендованих поштових відправлень.

Заслухавши пояснення позивача,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши доводи апеляційної скарги,
законність і обґрунтованість рішення
суду, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга
позивача ОСОБА_1 підлягає частковому
задоволенню, а рішення суду першої
інстанції зміні з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач ОСОБА_1 є власником автомобіля
ІФА -W50L, 1981 року випуску, реєстраційний
номер НОМЕР_1 (а.с. 9).

Вироком Ківерцівського районного суду
від 03.10.2013 року (а.с. 49-50) ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, засуджена за ч. 1 ст. 185 КК
України за вчинення кримінального
правопорушення, яке полягало в тому, що
вона 04.01.2013 року близько 09 години,
перебуваючи в АДРЕСА_1, достовірно
знаючи, що автомобіль марки «ІФА»
моделі «W50L», 1981 року випуску на праві
приватної власності належить ОСОБА_1 і
знаходився на території її подвір'я,
діючи умисно з корисливих мотивів, з
метою таємного викрадення чужого
майна, безперешкодно розпорядилася
вказаним транспортним засобом шляхом
його реалізації як металобрухт
чотирьом невстановленим досудовим
слідством особам, яким повідомила, що
автомобіль належить їй, попередньо
організувавши його порізку на частини.

Статтею 61 ЦПК визначено підстави
звільнення від доказування. Такими
обставинами, зокрема, є обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, у яких беруть участь ті
самі особи або особа, щодо якої
встановлено ці обставини; вирок у
кримінальній справі, що набрав
законної сили, або постанова суду у
справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

У відповідності до положень ст. 22 ЦК
України особа, якій завдано збитків у
результаті порушення її цивільного
права, має право на їх відшкодування.
Збитками, зокрема, є втрати, яких особа
зазнала у зв'язку зі знищенням або
пошкодженням речі, а також витрати, які
особа зробила або мусить зробити для
відновлення свого порушеного права
(реальні збитки).

За змістом ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова
шкода, завдана майну фізичної особи,
відшкодовується особою, яка її завдала.
Шкода, заподіяна особі або майну
підлягає відшкодуванню в повному
обсязі особою, яка її заподіяла, за
умови, що дії останньої були
неправомірними, між ними і шкодою є
безпосередній причинний зв'язок та є
вина зазначеної особи. Для
застосування такої міри
відповідальності як відшкодування
збитків необхідною є наявність усіх
елементів складу цивільного
правопорушення, а саме: протиправної
поведінки, збитків, причинного зв'язку
між протиправною поведінкою боржника
та збитками, вини. За відсутності хоча б
одного із цих елементів
цивільно-правова відповідальність не
настає.

Таким чином, суд першої інстанції
прийшов до правильного висновку, що
особою, винною у завданні позивачу
майнової шкоди, є відповідач ОСОБА_2

Однак, суд апеляційної інстанції не
погоджується з висновками суду першої
інстанції, що розмір такої шкоди
визначається вищезгаданим вироком
суду і складає 13 018,23 грн.

На підтвердження вартості знищеного
автомобіля позивач ОСОБА_1 надав суду
Звіт № 152/13 від 08.06.2013 року про оцінку
транспортного засобу відповідно до
якого ринкова вартість автомобіля
«IFA-W50L», державний реєстраційний номер
НОМЕР_1, ідентифікаційний номер (VIN)
НОМЕР_2 на дату оцінки складає 28300
(двадцять вісім тисяч триста) гривень
(а.с. 3-7), яку відповідно, а також витрати
на проведення такої оцінки в сумі 360
(триста шістдесят) гривень, а всього 28660
(двадцять вісім тисяч шістсот
шістдесят) гривень, слід стягнути з
ОСОБА_2 в користь позивача. Вказана
експертна оцінка була проведена на
підставі Постанови від 14.05.2013 р.
слідчого СВ Ківерцівського РВ УМВС
України у Волинській області про
призначення експертизи (а.с. 8).

Статтею 23 ЦК України встановлено право
особи на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав та законних інтересів. Відповідно
до частини другої цієї статті моральна
шкода полягає, в тому числі, і у
душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна, і
відшкодовується грішми, іншим майном
або в інший спосіб. Розмір грошового
відшкодування моральної шкоди
визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується
незалежно від майнової шкоди, яка
підлягає відшкодуванню, та не пов'язана
з розміром цього відшкодування

Підстави відповідальності за завдану
моральну шкоду встановлені ст. 1167 ЦК
України. Так моральна шкода, завдана
фізичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини, крім випадків,
встановлених частиною другою цієї
статті. Моральна шкода відшкодовується
незалежно від вини органу державної
влади, органу влади Автономної
Республіки Крим, органу місцевого
самоврядування, фізичної або юридичної
особи, яка її завдала якщо, зокрема,
шкоди завдано каліцтвом, іншим
ушкодженням здоров'я або смертю
фізичної особи внаслідок дії джерела
підвищеної небезпеки.

Суд першої інстанції прийшов до
правильного висновку, з яким
погоджується і суд апеляційної
інстанції, що ОСОБА_1 зазнав моральної
шкоди внаслідок неправомірних дій
ОСОБА_2, що виразилася в душевних
стражданнях, яких позивач зазнав у
зв'язку із втратою належного йому
майна, і розмір такої шкоди суд
підставно оцінив в 4000 грн.

Крім того, суд першої інстанції прийшов
до правильного висновку, що вимога
позивача про відшкодування витрат на
лікування до задоволення не підлягає,
оскільки жодних доказів про такі
витрати суду не надано, а надані
виписки із медичної карти
стаціонарного хворого (а.с. 21-23) не
містять відомостей про причинний
зв'язку між виникненням такої хвороби
та неправомірними діями відповідачів.

Матеріалами справи не доведено та в
судовому засіданні не встановлено,
протиправності поведінки відповідача
ОСОБА_3 щодо спричинення позивачу
ОСОБА_1 матеріальної та моральної шкоди
викраденням та в послідуючому
реалізацією частин належного йому
автомобіля, тому позовні вимоги
пред'явлені до ОСОБА_3 до задоволення не
підлягають.

Щодо позовних вимог про стягнення
вартості страхового поліса в сумі 530,00
грн., витрат на оформлення акту
технічного огляду в сумі 540,00 грн. та
попередньої оплати за ремонт
електропроводки в розмірі 1200,00 грн., то
аналогічні позовні вимоги ОСОБА_1
вирішені судовим рішенням в іншій
цивільній справі.

Таким чином, на підставі
вищевикладеного та відповідно до ст. 309
ЦПК України оскаржуване рішення суду
першої інстанції в частині стягнення
матеріальної шкоди та судового збору
підлягає зміні.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо
позивача, на користь якого ухвалено
рішення, звільнено від сплати судового
збору, він стягується з відповідача в
дохід держави пропорційно до
задоволеної частини позовних вимог. На
підставі ч. 3 ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_2
слід стягнути на користь держави 530
(п'ятсот тридцять) гривень 20 (двадцять)
копійок судового збору.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 314, 316, 319 ЦПК
України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1
задовольнити частково.

Рішення Ківерцівського районного суду
Волинської області від 05 березня 2014
року в частині задоволення позовних
вимог про стягнення матеріальної шкоди
та судового збору змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 28660
(двадцять вісім тисяч шістсот
шістдесят) гривень матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 530
(п'ятсот тридцять) гривень 20 (двадцять)
копійок судового збору.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: