Єдиний унікальний номер 255/1257/14-ц
Номер провадження 22-ц/775/4724/2014
Головуючий у 1 інстанції :
Апеляційний суд Донецької області
в складі : головуючого - судді
суддів
Лісового О.О., Ларіної Н.О.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Донецьку цивільну справу
за апеляційною скаргою Головного
Управління Державної Казначейської
служби України у Донецькій області на
рішення Ворошиловського районного
суду м.Донецька від 21 березня 2014 року за
позовом ОСОБА_1 до Прокуратури
Донецької області, Головного
управління Державної Казначейської
служби України у Донецькій області про
відшкодування матеріальної шкоди,
завданої внаслідок незаконно
прийнятих рішень та дій органу
прокуратури,

В С Т
А Н О В И В :

Рішенням Ворошиловського
районного суду м.Донецька від 21 березня
2014 року задоволено позов ОСОБА_1 до
Прокуратури Донецької області,
Головного управління Державної
Казначейської служби України у
Донецькій області про відшкодування
матеріальної шкоди, завданої внаслідок
незаконно прийнятих рішень та дій
органу прокуратури.

Стягнуто з Державного
Бюджету України, шляхом списання з
розрахункового рахунку Державного
Казначейства України на користь ОСОБА_1
в рахунок відшкодування матеріальної
шкоди 51 200,63 грн.

В апеляційній скарзі
відповідач Головне управління
Державної Казначейської служби
України у Донецькій області просить
рішення суду скасувати та відмовити у
задоволенні позову у зв»язку з їх
недоведеністю, оскільки судом не
наведені підстави та розмір для
відшкодування матеріальної шкоди,
Державне Казначейство України не було
притягнуто до участі у справі, а шкоду
стягнуто з нього, Головне управління не
повідомлялося про розгляд справи,
проте справу розглянуто у відсутності
відповідача.

В судове засідання
апеляційного суду сторони не
з»явилися, будучи належним чином
повідомлені про час та місце розгляду
справи.

Заслухавши доповідача,
перевіривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу відповідача слід відхилити, а
рішення суду залишити без змін з
наступних підстав.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 до
Прокуратури Донецької області,
Головного управління Державної
Казначейської служби України у
Донецькій області про відшкодування
матеріальної шкоди, завданої внаслідок
незаконно прийнятих рішень та дій
органу прокуратури, суд першої
інстанції виходив з того, що 10.12.2007 року
прокуратурою Донецької області
відносно ОСОБА_1 було порушено
кримінальну справу за ч.2 ст.368 КК
України і затримано його в порядку
ст.115 КПК України з перебуванням у
ізоляторі тимчасового утримання
м.Донецька до 21.12.2007 року. 20.12.2007 р.
слідчим винесено постанову про
відсторонення позивача від посади
голови Катеринівської сільради
Костянтинівського району Донецької
області. 21.03.2008 року ОСОБА_1 пред»явлено
обвинувачення, затверджено
обвинувальний висновок та справу
направлено до Дружківського міського
суду Донецької області для розгляду по
суті. Вироком Дружківського міського
суду від 08.10.2008 року ОСОБА_1 було
виправдано, у зв»язку із відсутністю
складу злочину, але ухвалою
апеляційного суду Донецької області
від 23.10.2009 р. зазначений вирок скасовано
і справу направлено на новий розгляд до
суду першої інстанції. 17.05.2010 р.
постановою Дружківського міського
суду кримінальну справу направлено до
прокуратури Донецької області для
проведення додаткового слідства.
Постановою Ворошиловського районного
суду м.Донецька від 16.08.2010р. скасовано
постанову прокурора Донецької області
про порушення кримінальної справи
відносно позивача від 10.12.2007 року у
зв»язку з відсутністю складу злочину.
Проте, позивач в період з 10.12.2007 року до
26.08.2010 року, тобто 2 роки 8 місяців
знаходився під слідством та судом
незаконно. Згідно довідки за період з
11.12.2007 року ( з дати затримання) до 05.01.2010
р. (до дати припинення повноважень)
позивачу повинна бути виплачена
заробітна плата у розмірі 51 200,63 грн.
Оскільки позивачу не було роз»яснено
порядок та строк відшкодування шкоди,
то суд дійшов висновку про те, що строк
звернення до суду позивачем не
пропущено, його вимоги та розмір
матеріальної шкоди обґрунтовані, тому
позов задоволено.

При таких обставинах, суд
першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про те, що
позивач має право на відшкодування
матеріальної шкоди на підставі ч.1, 2, 6, 7
ст.1176 ЦК України, Закону України «Про
порядок відшкодування шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями
органів, що здійснюють
оперативно-розшукову діяльність,
органів досудового розслідування,
прокуратури і суду».

Так, відповідно до ч.1, 2, 6, 7 ст.1176
ЦК України шкода, завдана фізичній
особі внаслідок її незаконного
засудження, незаконного притягнення до
кримінальної відповідальності,
незаконного застосування запобіжного
заходу, незаконного затримання,
незаконного накладення
адміністративного стягнення у вигляді
арешту чи виправних робіт,
відшкодовується державою у повному
обсязі незалежно від вини посадових і
службових осіб органу, що здійснює
оперативно-розшукову діяльність,
досудове розслідування, прокуратури
або суду.

Право на відшкодування шкоди,
завданої фізичній особі незаконними
діями органу, що здійснює
оперативно-розшукову діяльність,
досудове розслідування, прокуратури
або суду, виникає у випадках,
передбачених законом.

Шкода, завдана фізичній або
юридичній особі внаслідок іншої
незаконної дії або бездіяльності чи
незаконного рішення органу, що
здійснює оперативно-розшукову
діяльність, органу досудового
розслідування, прокуратури або суду,
відшкодовується на загальних
підставах.

Порядок відшкодування шкоди,
завданої незаконними рішеннями, діями
чи бездіяльністю органу, що здійснює
оперативно-розшукову діяльність,
органу досудового розслідування,
прокуратури або суду, встановлюється
законом.

Пунктом 1 ст.1 Закону України
«Про порядок відшкодування шкоди,
завданої громадянинові незаконними
діями органів, що здійснюють
оперативно-розшукову діяльність,
органів досудового розслідування,
прокуратури і суду» передбачено, що
підлягає відшкодуванню шкода, завдана
громадянинові внаслідок незаконного
засудження, незаконного притягнення
як обвинуваченого, незаконного взяття
і тримання під вартою, незаконного
проведення в ході розслідування чи
судового розгляду кримінальної справи
обшуку, виїмки, незаконного накладення
арешту на майно, незаконного
відсторонення від роботи (посади) та
інших процесуальних дій, що обмежують
права громадян.

Відповідно до п.п.1-1 п.1 ч.1 ст.2
зазначеного закону право на
відшкодування шкоди в розмірах і в
порядку, передбачених цим Законом,
виникає у випадках встановлення в
обвинувальному вироку суду чи іншому
рішенні суду (крім ухвали чи постанови
суду про повернення справи на
додаткове розслідування чи новий
судовий розгляд) факту незаконного
притягнення як бвинуваченого,
незаконного взяття і тримання під
вартою, незаконного проведення в ході
розслідування чи судового розгляду
кримінальної справи обшуку, виїмки,
незаконного накладення арешту на
майно, незаконного відсторонення від
роботи (посади) та інших процесуальних
дій, що обмежують чи порушують права
та свободи громадян, незаконного
проведення оперативно-розшукових
заходів.

Відповідно до ст.3 вказаного
закону у наведених випадках
громадянинові відшкодовуються
(повертаються): заробіток та інші
грошові доходи, які він втратив
внаслідок незаконних дій.

Відповідно до ст.4 Закону
України «Про порядок відшкодування
шкоди, завданої громадянинові
незаконними діями органів, що
здійснюють оперативно-розшукову
діяльність, органів досудового
розслідування, прокуратури і суду»
відшкодування шкоди у випадках,
передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 статті 3
цього Закону, провадиться за рахунок
коштів державного бюджету. Розмір сум,
які передбачені пунктом 1 статті 3
цього Закону і підлягають
відшкодуванню, визначається з
урахуванням заробітку, не одержаного
громадянином за час відсторонення від
роботи (посади), за час відбування
кримінального покарання чи виправних
робіт як адміністративного стягнення.

Згідно ст.11 Закону у разі
виникнення права на відшкодування
завданої шкоди відповідно до статті 2
цього Закону орган дізнання, слідчий,
прокурор або суд зобов'язані
роз'яснити особі порядок поновлення її
порушених прав чи свобод та
відшкодування завданої шкоди.

Відповідно до ст.12
зазначеного Закону розмір
відшкодовуваної шкоди, зазначеної в
пунктах 1, 3, 4 статті 3 цього Закону,
залежно від того, який орган провадив
слідчі дії чи розглядав справу, в
місячний термін з дня звернення
громадянина визначають відповідні
органи дізнання, досудового
слідства, прокуратури і суд, про що
виносять постанову (ухвалу).

З матеріалів справи
вбачається, що постановою слідчого
прокуратури Донецької області від
10.12.2007 року відносно ОСОБА_1 було
порушено кримінальну справу за ч.2 ст.368
КК України та затримано його в порядку
ст..115 КПК України з перебуванням у
слідчому ізоляторі м.Донецька.

Постановою слідчого
прокуратури Донецької області від
20.12.2007 р. ОСОБА_1 було відсторонено від
посади голови Катеринівської
сільської ради Костянтинівського
району Донецької області (а.с.13).

08.10.2008 року ОСОБА_1 було
виправдано вироком Дружківського
міського суду, який ухвалою
апеляційного суду Донецької області
від 23.10.2009 року було скасовано та
направлено справу на новий розгляд до
суду першої інстанції (а.с.23).

Постановою Дружківського
міського суду від 17.05.2010 року
кримінальну справу відносно ОСОБА_1
було направлено до прокуратури
Донецької області для проведення
додаткового слідства.

Але, постановою
Ворошиловського районного суду
м.Донецька від 16.08.2010 року скасовано
постанову слідчого прокуратури
Донецької області від 10.12.2007 року про
порушення кримінальної справи
відносно ОСОБА_1 у зв»язку із
відсутністю складу злочину.

Таким чином, ОСОБА_1 підпадає
під дію п.п.1-1. П.1 ч.1 ст.2 Закону України
«Про порядок відшкодування шкоди,
завданої громадянинові незаконними
діями органів, що здійснюють
оперативно-розшукову діяльність,
органів досудового розслідування,
прокуратури і суду» і має право на
відшкодування матеріальної шкоди,
заподіяної внаслідок незаконного
притягнення як обвинуваченого,
незаконного взяття і тримання під
вартою, незаконного відсторонення від
роботи (посади) та інших процесуальних
дій, що обмежують чи порушують права
та свободи громадян.

Посилання позивача на те, що
внаслідок незаконних дій прокуратури,
а саме знаходження його під вартою
протягом двох років 8 місяців йому
спричинено матеріальну шкоду у розмірі
51 200,63 грн., яка складається із
втраченого заробітку за період з дня
затримання до дати припинення
повноважень, тобто до 05.01.2010 року
обґрунтовані та відповідають вимогам
зазначеного закону (а.с.30).

Доводи апеляційної скарги
відповідача ГУ Державної
Казначейської служби України у
Донецькій області про те, що позивачем
не наведені підстави для відшкодування
матеріальної шкоди та її розмір
безпідставні, оскільки суперечать
матеріалам справи.

Інші доводи апеляційної
скарги відповідача також не
спростовують висновків суду першої
інстанції.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст.307, 308, 313-315 ЦПК
України, апеляційний суд

У
Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Головного
Управління Державної Казначейської
служби України у Донецькій області
відхилити.

Рішення Ворошиловського
районного суду м.Донецька від 21 березня
2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили
з моменту проголошення і може бути
оскаржено до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання чинності.

Судді :