Справа №587/340/14-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Дашутін І. В.Номер
провадження 22-ц/788/861/14 Суддя-доповідач -
Криворотенко В. І. Категорія - 48
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

29 квітня 2014 року
м. Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого - Криворотенка В. І.,

суддів - Маслова В. О., Сибільової Л. О.,

з участю секретаря судового засідання -
Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні апеляційного
суду цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_3

на рішення Сумського районного суду
Сумської області від 26 березня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3
про стягнення аліментів на утримання
дитини та утримання матері,-

в с т а н о в и л а :

Рішенням Сумського районного суду
Сумської області від 26 березня 2014 року
позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 аліменти на користь
ОСОБА_4 на утримання малолітньої ОСОБА_5
ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 600 грн.,
щомісячно, починаючи з 12 лютого 2014 року
і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_3 аліменти на користь
ОСОБА_4 на її утримання в розмірі 300 грн.,
щомісячно, починаючи з 12 лютого 2014 року
і то досягнення дитиною трирічного
віку.

Рішення в частині стягнення аліментів
допущено до негайного виконання в
розмірі суми платежу за один місяць.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3
посилаючись на невідповідність
висновків суду фактичним обставинам
справи, порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення суду скасувати, а
справу направити на новий розгляд.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника позивача, дослідивши
матеріали справи та перевіривши
рішення суду в межах доводів
апеляційної скарги і вимог, заявлених у
суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом 21 грудня 2012 року
між сторонами було укладено шлюб (а.с.2),
ІНФОРМАЦІЯ_1 року в них народилася
дочка ОСОБА_5 (а.с. 3).

Проте на даний час шлюбні стосунки між
сторонами припинилися.

ОСОБА_3 є студентом Національного
юридичному університеті імені
Ярослава Мудрого в м. Харкові,
стипендію не отримує.

Вказані факти встановлені судом першої
інстанції на підставі зібраних,
досліджених та оцінених доказів.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції вірно з'ясував
спірні правовідносини, всебічно
встановив обставини, що мають значення
для справи у відповідності з ч. 1 ст. 212
ЦПК України.

Правильно встановивши вказані факти на
підставі належним чином зібраних,
досліджених та оцінених доказів, суд
першої інстанції, з врахуванням статей
182, 184 СК України, дійшов обґрунтованого
висновку, що ОСОБА_4 самостійно утримує
малолітню дочку, а ОСОБА_3 фактично
ухиляється від участі в утриманні
дочки, хоча зобов'язаний надавати таку
допомогу до досягнення дитиною
повноліття, шляхом сплати щомісячно
аліментів. Згідно з ч.ч. 2,4 ст. 84 СК
України дружина, з якою проживає
дитина, має право на утримання від
чоловіка-батька дитини до досягнення
дитиною трьох років. Право на
утримання, дружина з якою проживає
дитина, має незалежно від того, чи вона
працює та незалежно від її
матеріального становища, за умови, що
чоловік може надавати матеріальну
допомогу.

З огляду на матеріальне становище
відповідача, те що він є молодою,
працездатною особою, має задовільний
стан здоров'я, інших утриманців не має
та з врахуванням принципів розумності
і справедливості, суд першої інстанції
обґрунтовано задовольнив позов
частково, стягнувши аліменти на
утримання дитини та дружини в меншому
розмірі ніж просила позивачка.

Відповідач не спростував твердження
позивачки про те, що він в змозі
сплачувати аліменти, так як має
додаткові заробітки неофіційно
підробляючи на різноманітних роботах,
в змозі винаймати квартиру в м. Харкові,
сплачуючи за неї 2000 грн в місяць.

Таке рішення суду відповідає і
закріпленим у міжнародному та
національному законодавстві,
загальним засадам щодо дітей (ст.3
Конвенції про права дитини 1959 року,
ст.ст. 51, 52 Конституції України, ст.ст. 2-
4, 11 Закону України «Про охорону
дитинства»).

Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції
про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України
при вирішення будь-яких питань щодо
дітей, суд повинен виходити з
якнайкращого забезпечення інтересів
дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про
охорону дитинства» кожна дитина має
право на рівень життя, достатній для її
фізичного, морального, культурного,
духовного і соціального розвитку.
Батьки або особи, які їх заміняють,
несуть відповідальність за створення
необхідних умов для всебічного
розвитку дитини відповідно до законів
України.

Відповідач не позбавлений права в
подальшому звертатися до суду з
позовом про зменшення розміру
аліментів.

Доводи апеляційної скарги з приводу
необґрунтованості рішення суду щодо
стягнення аліментів на утримання
дружини, зважаючи на п. 1 ч. 1 ст. 83 СК
України, є безпідставними.

Пункт 1 ч. 1 ст. 83 Сімейного Кодексу
України передбачає, що рішенням суду
може бути позбавлено одного з подружжя
права на утримання або обмежено його
строком, якщо подружжя перебувало в
шлюбних відносинах нетривалий час.
Зазначена правова норма регулює
способи впливу на недобросовісного
одержувача аліментів та випливає із
загальних норм, які регулюють право
одного з подружжя на утримання (стаття
75 СК України) та право на утримання
після розірвання шлюбу (стаття 76 СК
України).

Як вбачається з матеріалів справи
право на утримання позивачки виникло у
зв'язку з доглядом за дитиною до трьох
років, регламентоване ч.2 ст. 84 СК
України, а тому стаття 83 СК України
застосуванню до даних відносин не
підлягає, оскільки зазначена норма
регулює саме право на утримання одного
з подружжя, яке виникає на підставі
статей 75,76 СК України. Виникнення права
на утримання за вказаними нормами
закону мають різний характер по складу
суб'єктів та правових підстав.

Таким чином, рішення суду першої
інстанції в оскаржуваній частині
ухвалене з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
є законним і обґрунтованим, а тому
підстав для його зміни чи скасування не
вбачається.

У зв'язку з відхиленням апеляційної
скарги на підставі ст. 88 ЦПК України з
відповідача на користь держави
необхідно стягнути судовий збір в
розмірі 121,80 грн., сплата якого була
відстрочена до розгляду справи.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст.308, 314, 315
ЦПК України, колегія суддів

у х
в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а
рішення Сумського районного суду
Сумської області від 26 березня 2014 року
в даній справі в оскаржуваній частині
залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 121
грн. 80 коп. судового збору за
апеляційний розгляд.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і з цього часу протягом
двадцяти днів може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий -

Судді -