У х в а л а

іменем україни

18 червня 2014 рокум. КиївКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ у складі:

Горелкіної Н.А.,
Завгородньої І.М., Іваненко
Ю.Г.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю «Прогрес»
про визнання недійсним договору оренди
землі, за касаційною скаргою ОСОБА_5,
який діє в інтересах ОСОБА_4, на рішення
апеляційного суду Львівської області
від 12 березня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Радехівського районного суду
Львівської області
від 16 грудня 2013 року позов задоволено.

Визнано недійсним договір оренди землі
від 07 листопада 2005 року, укладений між
ОСОБА_4 та колективним
виробничо-комерційним підприємством
«Сапсан».

Рішенням апеляційного суду Львівської
області
від 12 березня 2014 року рішення суду
першої інстанції скасовано та ухвалено
нове рішення про часткове задоволення
позову.

Визнано частково недійсним договір
оренди землі
від 07 листопада 2005 року, укладений між
ОСОБА_4 та колективним
виробничо-комерційним підприємством
«Сапсан» в частині внесення виправлень
і доповнень у пункті 2.3, 4.1. зазначеного
договору та визнано укладеними вказані
пункти договору у наступній редакції:
2.3 Нормативна грошова оцінка земельної
ділянки становить 13 510 грн; 4.1 Орендна
плата нараховується орендарем та
оплачується орендодавцю в розмірі не
меншому 10% від ціни вирощеного врожаю,
але не нижче 250 грн за 1 га. У випадку не
врожайних років орендна плата
нараховується в розмірі не меншому ніж
250 грн за 1 га.

У задоволенні решти вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, який діє в
інтересах ОСОБА_4, просить скасувати
рішення апеляційного суду, посилаючись
на порушення ним норм матеріального і
процесуального права, та залишити в
силі рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження
є неправильне застосування судом
норм матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Доводи скарги та зміст оскаржуваного
судового рішення не дає підстав для
висновку, що судами при розгляді справи
допущені порушення норм матеріального
чи процесуального права, які
передбачені ст. 342 ЦПК України як
підстави для скасування рішень.

Наведені в касаційній скарзі доводи
висновків судів першої та апеляційної
інстанцій не спростовують.

Таким чином, касаційну скаргу на
рішення апеляційного суду Львівської
області від 12 березня 2014 року слід
відхилити.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5, який діє в
інтересах ОСОБА_4, відхилити.

Рішення апеляційного суду Львівської
області від 12 березня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:Н.А. ГорелкінаІ.М. Завгородня Ю.Г.
Іваненко