Справа № 0308/3961/12 Головуючий у 1
інстанції: Івасюта Л.В. Провадження №
22-ц/773/667/14 Категорія: 79 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Федонюк С. Ю.,

суддів - Грушицького А. І., Свистун О. В.,

при секретарі - Мельничук Т. Ю.,

з участю: стягувача - ОСОБА_1,

представника боржника - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за поданням
Першого відділу державної виконавчої
служби (далі по тексту ВДВС) Луцького
міського управління юстиції про
тимчасове обмеження ОСОБА_3 у праві
виїзду за межі України, за апеляційною
скаргою представника боржника - ОСОБА_2
на ухвалу Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 12 лютого 2014
року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 12 лютого 2014 року
подання Першого ВДВС Луцького міського
управління юстиції задоволено.

Тимчасово обмежено право виїзду за
межі України ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який
проживає по АДРЕСА_1, до повного
погашення ним заборгованості по
виконавчому листу № 0308/3961/12, виданому
Луцьким міськрайонним судом
Волинської області 07.06.2012 р. по справі
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
стягнення боргу за договором позики в
сумі 4925 грн. та 214,60 грн. судового збору.

Не погоджуючись із ухвалою суду,
представник боржника ОСОБА_2 подав
апеляційну скаргу, в якій через
порушення судом норм матеріального та
процесуального права просив її
скасувати та постановити нову ухвалу,
якою в задоволенні подання відмовити.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, перевіривши
законність та обґрунтованість ухвали
суду в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню, а ухвала
суду скасуванню з наступних мотивів.

Задовольняючи подання Першого ВДВС
Луцького міського управління юстиції,
місцевий суд виходив із того, що в
боржника ОСОБА_3 відсутні доходи і
майно, на які можливо було б звернути
стягнення, а встановлені судом
обставини свідчать про злісне ухилення
боржника від виконання рішення суду.

Однак із такими висновками суду не
можна погодитись з огляду на наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, на
виконанні у Першого ВДВС Луцького
міського управління юстиції перебуває
виконавчий лист №0308/3961, виданий 07.06.2012
р. Луцьким міськрайонним судом
Волинської області про стягнення з
ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 боргу за
договором позики в сумі 4925 грн. та 214,60
грн. судового збору (а.с. 21).

15.07.2013 р. державним виконавцем винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження та направлено копії
сторонам виконавчого провадження і
попереджено боржника ОСОБА_3 про
необхідність добровільного виконання
рішення у зазначені в ній строки зі
стягненням з боржника виконавчого
збору та витрат, пов'язаних з
провадженням виконавчих дій (а.с 28).

З метою повного та
своєчасного виконання виконавчих
документів щодо стягнення коштів
державним виконавцем та встановлення
інформації про наявність у боржника
ОСОБА_3 належного на праві власності
рухомого та нерухомого майна
виконавцем направлено відповідні
запити до Луцької ОДПІ, Луцького МРЕВ,
інспекції Держтехнагляду по Луцькому
району і місту Луцьку, Головного
управління Держземагенства у
Волинській області,
адресно-довідкового підрозділу УДМС
України у Волинській області (а.с.
23,29,42-46).

Згідно інформаційної довідки з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно від 01.11.2013 року
відомості відносно речових прав
боржника відсутні (а.с. 44).

Встановлено, що за ОСОБА_3 не
зареєстровані транспортні засоби та
сільськогосподарська техніка, боржник
не перебуває на обліку в Луцькому
центрі зайнятості як безробітний, на
обліку в Пенсійному фонді як отримувач
пенсії також не перебуває, відкритих
рахунків у банківських установах не
має, доходів не отримує, відомості про
наявне нерухоме майно відсутні. Згідно
довідок державного виконавця боржник
за адресою, вказаною у виконавчому
документі, не проживає.

Сторони під час судового процесу в
апеляційному суді підтвердили, що
частково - у сумі 1000 грн. борг було
погашено.

Згідно зі ст. 33 Конституції України
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території України,
гарантується свобода пересування,
вільний вибір місця проживання, право
вільно залишати територію України за
винятком обмежень, які встановлюються
законом.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про
порядок виїзду з України і в"ізду в
Україну громадян України"
громадянинові України, який має
паспорт, може бути тимчасово
відмовлено у виїзді за кордон, у
випадках, передбачених п.1-9 цієї
статті. Пунктом 5 цієї статті
передбачено, що підставою для
тимчасового обмеження у праві виїзду
громадян України за кордон є ухилення
громадянина від виконання зобов'язань,
покладених на нього судовим рішенням -
до виконання зобов'язань.

Примусове виконання рішень судів в
Україні покладається на державну
виконавчу службу, яка входить до
системи органів Міністерства юстиції
України. Умови і порядок виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), що відповідно до
закону підлягають примусовому
виконанню у разі невиконання їх у
добровільному порядку, визначені у
Законі України «Про виконавче
провадження» (далі Закон) від 21 квітня
1999 р. № 606-ХIV.

За змістом п. 18 ч. 3 ст. 11 вказаного
Закону державний виконавець під час
здійснення виконавчого провадження
має право у разі ухилення боржника від
виконання зобов'язань, покладених на
нього рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника-фізичної особи
або керівника боржника-юридичної особи
за межі України - до виконання
зобов'язань за рішенням.

Отже, Законом встановлено юридичні
санкції у вигляді тимчасового
обмеження у праві виїзду не за
наявності факту невиконання
зобов'язань, а при ухиленні боржника
від їх виконання. Право державного
виконавця на звернення з поданням до
суду про тимчасове обмеження права
виїзду за межі України виникає
винятково у випадку доведення фактів
умисного ухилення боржника від
виконання покладених на нього рішенням
суду зобов'язань.

Як роз'яснено в частині першої статті
377-1 ЦПК України питання про тимчасове
обмеження боржника - фізичної особи або
керівника боржника - юридичної особи у
праві виїзду за межі України при
виконанні судових рішень та рішень
інших органів (посадових осіб)
вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Відповідно до роз'яснень Верховного
суду України від 01.02.2013 року щодо
судової практики вирішення питання про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України, ухилення від виконання
зобов'язань, покладених на боржника
рішенням варто розуміти як будь-які
свідомі діяння (дії або бездіяльність)
боржника, спрямовані на невиконання
відповідного обов'язку у виконавчому
провадженні, коли виконати цей
обов'язок у нього є всі реальні
можливості (наприклад, наявність майна,
грошових коштів тощо) і цьому не
заважають будь-які незалежні від нього
об'єктивні обставини (непереборної
сили, події тощо).З метою всебічного і
повного з'ясування всіх обставин
справи, встановлення дійсних прав та
обов'язків учасників спірних
правовідносин, суду належить з'ясувати,
чи дійсно боржник свідомо ухиляється
від виконання зобов'язання в повному
обсязі або частково.

Державним виконавцем не надано
належних та допустимих доказів на
підтвердження того факту, що боржник
має намір виїхати за межі України і що
саме обмеження його у виїзді за кордон
яким-небудь чином вплине на виконання
боржником зобов'язань за виконавчими
документами і буде сприяти погашенню
ним заборгованості.

Крім того, з матеріалів справи
вбачається, що примусове виконання
здійснюється щодо ОСОБА_3, хоча
фактично боржником є ОСОБА_4 ( а.с.3,41,45).

Проаналізувавши матеріали справи,
колегія суддів дійшла висновку, що суд
першої інстанції, задовольняючи
подання державного виконавця,
помилково виходив з того, що наявність
статусу боржника у виконавчому
провадженні та непогашення боргу в
добровільному порядку зумовлюють
необхідність у тимчасовому обмеженні
права боржника на виїзд за межі
України. Місцевий суд не врахував, що
самостійне невиконання боржником
зобов'язань не може безумовно свідчити
про ухилення боржника від виконання
покладених на нього рішенням
обов'язків.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 313, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника
боржника ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 12 лютого 2014 року
у даній справі скасувати.

В задоволенні подання Першого відділу
державної виконавчої служби Луцького
міського управління юстиції про
тимчасове обмеження боржника ОСОБА_3 у
праві виїзду за межі України відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і оскарженню в
касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді