Справа №2/311/585/2014
Р І Ш Е Н Н Я

ІMЕНЕM УКРАЇНИ

20.06.2014 року
місто
Василівка

Василівський районний суд Запорізької
області в складі:

головуючого судді
Степаненко Ю.А..

при секретареві Шак О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Василівка цивільну
справу за позовом: ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи:
Державна реєстраційна служба
Василівського районного управління
юстиції Запорізької області, Товарна
біржа «Електронні торги України», про
визнання права власності на нерухоме
майно,-

В С Т А Н О В И В:

В позовній заяві ОСОБА_1 та ОСОБА_2
вказують, що 26 листопада 1999 року на
товарній біржі «Електронні торги
України» між ОСОБА_1, з однієї сторони
та ОСОБА_3, ОСОБА_4, яка діяла від свого
імені та імені неповнолітньої ОСОБА_5,
з іншої сторони, був укладений і
зареєстрований договір
купівлі-продажу, за яким вони шляхом
купівлі придбали у власність
трикімнатну квартиру АДРЕСА_1.

На момент придбання квартири позивачі
перебували у зареєстрованому шлюбі.

Нещодавно позивачі дізналися, що
фактично вони позбавлені права
розпорядження належною їм квартирою,
оскільки відповідно до вимог чинного
законодавства вищевказаний договір
нотаріально не посвідчений.

Крім того, на момент укладання договору
купівлі-продажу один із продавців -
ОСОБА_5 була неповнолітньою, що
суперечило законодавству про товарні
біржі.

Таким чином, право власності на належну
їм квартиру, яку вони придбали у
відповідачів ще в 1999 році, в теперішній
час належним чином не підтверджене і не
закріплене.

Позивачі просять суд визнати за ними
право власності по 1/2 частині на
квартиру АДРЕСА_2.

В судове засідання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не
з'явились, але надали суду заяви, в яких
просять розглядати справу без їх
участі, позовні вимоги підтримують у
повному обсязі з підстав, викладених у
позові, просять суд їх задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в
судове засідання не з'явились, про
причини неявки суду не повідомили, хоча
про дату, час та місце розгляду справи
були повідомлені вчасно та належним
чином.

Представник третьої особи - Товарної
біржі «Електронні торги України» в
судове засідання не з'явився, про
причини неявки суду не повідомив, хоча
про дату, час та місце розгляду справи
був повідомлений вчасно та належним
чином.

Представник третьої особи - Державної
реєстраційної служби Василівського
районного управління юстиції
Запорізької області в судове засідання
не з'явився, але надав заяву, в якій
просить розглядати справу без його
участі.

Суд, оглянувши матеріали справи,
вважає можливим, керуючись ст. ст.76, 169,
224 ЦПК України, розглянути справу та
ухвалити заочне рішення за відсутності
відповідачів, на підставі наявних у
справі доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи,
повно та всебічно з'ясувавши обставини
справи, розглянувши надані докази,
оцінивши їх належність, допустимість,
достовірність, а також достатність і
взаємний зв'язок у сукупності, вважає,
що позовні вимоги підлягають
задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до п.4 Прикінцевих та
перехідних положень ЦК України, що
набрав законної сили з 01.01.2004 року, ЦК
України застосовується до цивільних
відносин, що виникли після набрання ним
чинності. Щодо цивільних відносин, які
виникли до набрання чинності ЦК
України, положення цього Кодексу
застосовуються до тих прав і
обов'язків, що виникли або продовжують
існувати після набрання ним чинності.
Таким чином, до правовідносин, які є
предметом даного позову, суд вважає
необхідним застосовувати норми, як ЦК
України 1963 року, так і ЦК України 2004
року.

Як було встановлено в судовому
засіданні та як видно із матеріалів
справи, позивачі з 16.10.1987 року
перебувають у зареєстрованому шлюбі,
що підтверджується свідоцтвом про
укладення шлюбу, копія якого є у справі.

26 листопада 1999 року на товарній біржі
«Електронні торги України» між ОСОБА_1,
з однієї сторони та ОСОБА_3, ОСОБА_4, яка
діяла від свого імені та імені
неповнолітньої ОСОБА_5, з іншої
сторони, був укладений договір
купівлі-продажу, копія якого є у справі,
відповідно до якого, позивачі придбали
у власність трикімнатну квартиру
АДРЕСА_1.

26 листопада 1999 року зазначений договір
було зареєстровано у Василівському
РБТІ, про що свідчить реєстраційне
посвідчення, копія якого є у справі;

довідкою про склад сім'ї № 35, виданою
Житсервісом № 2 КУП «Наш Дім» ДМР 16.01.2014
року, копія якої є у справі,
підтверджується склад сім'ї ОСОБА_1, яка
складається з нього та дружини -
позивачки у справі.

Відповідно до ст.ст.47, 227 ЦК України 1963
року, який діяв на час укладення
договору, який є предметом позову,
договір купівлі-продажу квартири
повинен бути нотаріально посвідчений,
якщо хоча б однією із сторін є
громадянин.

Таким чином, зазначений договір
повинен бути посвідчений нотаріально.
Позивачі дізналися про необхідність
нотаріального посвідчення правочину у
2014 році.

На даний час позивачі не мають
можливості у інший спосіб, окрім
судового, оформити своє право на
квартиру, а тому, відповідно до ст..392 ЦК
України, вони звернулися до суду з
даним позовом.

Відповідно до ст.344 ЦК України, особа,
яка добросовісно заволоділа майном і
продовжує відкрито, безперервно
володіти нерухомим майном протягом
десяти років, набуває право власності
на це майно (набувальна давність), якщо
інше не встановлено цим Кодексом. Право
власності за набувальною давністю на
нерухоме майно набувається за рішенням
суду. При цьому, відповідно до п.п.4,8
Прикінцевих та перехідних положень ЦК
України 2004 року, ЦК України
застосовується до цивільних відносин,
що виникли після набрання ним чинності.
Правила ст.344 ЦК України про набувальну
давність поширюються також на випадки,
коли володіння майном почалося за три
роки до набрання чинності цим Кодексом.

Судом встановлено, що позивачі
добросовісно заволоділи квартирою, яка
є предметом даного позову, та
продовжують відкрито, безперервно
володіти нерухомим майном протягом
більш ніж десяти років, тому вони
набули право власності на це майно за
набувальною давністю.

Відповідно до ст.ст.22 КпШС, ст.ст.60, 63 СК
України, майно, набуте подружжям за час
шлюбу, є їхньою спільною сумісною
власністю. Дружина та чоловік мають
рівні права на володіння, користування
і розпорядження майном, що належить їм
на праві спільної сумісної власності,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ними.

Оскільки зазначена квартира
позивачама була придбана у період
перебування у шлюбі, вона є їх спільною
власністю, а їх частки є рівними, отже,
їм належить по ? частині кожному.

Таким чином, суд вважає можливим
задовольнити позовні вимоги та визнати
за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності на
квартиру АДРЕСА_2, - по 1/2 частині
кожному.

Враховуючи вищевикладене, керуючись
ст.ст.47, 224-240 ЦК України 1963 року,
Прикінцевими та перехідними
положеннями ЦК України 2004 року, ст. ст.
328, 331, 386, 392, 1233 - 1241, 1268-1285,1296-1301 ЦК
України, ст.ст.22 КпШС, ст.ст.60, 63 СК
України ст.ст.10, 11, 57,58, 59, 60,88,169,208, 209,212, 213,
214, 215, 226, 228, 232, 233 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право
власності на квартиру АДРЕСА_2, -по 1/2
частині кожному - за набувальною
давністю.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Позивач може подати апеляційну скаргу
на рішення суду протягом десяти днів з
дня його проголошення, а особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні в судовому засіданні під час
його проголошення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається
апеляційному суду Запорізької області
через Василівський районний суд
Запорізької області.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не буде подано. Якщо буде подано
апеляційну скаргу, рішення, якщо його
не буде скасовано, набирає законної
сили після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя Василівського

районного суду
Ю.А. Степаненко