РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2014 року
м.Добропілля

Добропільський міськрайонний суд
Донецької області у складі:

головуючого - судді
Здоровиці О.В.

при секретарі
Сисенко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м.Добропілля
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визначення
обов»язкової частки у спадковому майні
та визнання права власності в порядку
спадкування,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з
вищевказаним позовом в якому просить
визнати за нею право власності на
обов»язкову частку у спадковому майні
у вигляді 1/6 частини квартири за
адресою АДРЕСА_1, яка належала на праві
власності її чоловіку ОСОБА_4, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року. Вказаний позов
обґрунтовувала наступним. Позивачка
перебувала у шлюбі з ОСОБА_4 з 1995 року.
ІНФОРМАЦІЯ_2 року її чоловік помер.
Після його смерті відкрилась спадщина
у вигляді належної останньому
квартири, яка розташована за
вищевказаною адресою. Чоловік, за
життя, склав заповіт від 05.05.2009 року, в
якому заповідав вказану квартиру
позивачці. За декілька місяців до
смерті, її чоловік, зробив новий
заповіт, в якому вищевказану квартиру
заповів своїм донькам - відповідачам по
справі. Рішенням Добропільського
міськрайонного суду від 13.02.2014 року, за
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 визнано право
власності в порядку спадкування на 5/12
частин за кожною спірної квартири.
Позивачка зазначає, що вона є
спадкоємицею після смерті свого
чоловіка, яка має право, на підставі
ст..1241 ЦК України, на обов»язкову частку
спадщини за законом. З приводу видачі
їй свідоцтва про право на спадщину за
законом на обов»язкову частку із
заповітаного спадкового майна,
належного її чоловіку, у вигляді
квартири, позивачка звернулась до
нотаріуса, але отримала відмову у
зв»язку з тим, що нотаріусу був наданий
дублікат правовстановлюючого
документа на квартиру, на якому
відсутня відмітка про державну
реєстрацію права власності на нерухоме
майно.

В судове засідання позивачка не
з»явилась, надавши заяву про розгляд
справи за її відсутності.

Відповідачі в судове засідання також
не з»явились. Від останніх надійшла
заява, з якої вбачається, що вони
позовні вимоги визнають в повному
обсязі і просять розглянути справу без
їх участі.

Враховуючи наведене, суд вважає
можливим розглянути справу на підставі
наявних, у матеріалах справи, доказів.

Вивчивши матеріали справи суд
вважає позовні вимоги позивача
підлягають задоволенню виходячи з
наступного.

З матеріалів справи встановлено, що
батько відповідачів і чоловік
позивачки - ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2
року, про що надано копію свідоцтва
про смерть, виданого 03.05.2012 року
міським відділом ДРАЦС
Горлівського МУЮ у Донецькій області.

Згідно дублікату свідоцтва про право
власності на житло, виданного
виконавчим комітетом Новодоенцької
селищної Ради м.Добропілля, Донецької
області, який зареєстрований в журналі
реєстрації дублікатів за № 258,
вбачається, що ОСОБА_4, на праві
власності належить квартира, яка
знаходиться в АДРЕСА_1, загальною
площею 56,4 кв.м..

Довідкою № 4726 від 8 листопада 2011 року,
виданою Добропільським БТІ,
підтверджується, що на підставі
свідоцтва про право власності від 15
листопада 1994 року, за ОСОБА_4, 24
листопада 1994 року зареєстрована
нерухомість, що розташована за адресою
АДРЕСА_1.

Згідно заповіту, посвідченого
приватним нотаріусом Горлівського
міського нотаріального округу
Донецької області 18 листопада 2011 року
за № 3306, все своє майно ОСОБА_4, в
рівних частках по ? частині заповів
ОСОБА_3 та ОСОБА_2.

Зазначений заповіт не оспорений, не
скасований та не визнаний недійсним.

Згідно зі ст.1223 ЦК України право на
спадкування мають особи, визначені у
заповіті. У разі відсутності заповіту,
визнання його недійсним, неприйняття
спадщини або відмови від її прийняття
спадкоємцями за заповітом, а також у
разі неохоплення заповітом усієї
спадщини право на спадкування за
законом одержують особи, визначені у
статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на
спадкування виникає у день відкриття
спадщини.

Відповідно до ст..1241 ЦК України,
малолітні, неповнолітні, повнолітні
непрацездатні діти спадкодавця,
непрацездатна вдова (вдівець) та
непрацездатні батьки спадкують,
незалежно від змісту заповіту,
половину частки, яка належала б кожному
з них у разі спадкування за законом
(обов'язкова частка).

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_1, на момент смерті свого чоловіка
ОСОБА_4 була непрацездатна за віком,
тобто мала право на обов»язкову частку
спадщини, що залишилась після смерті
чоловіка.

Відповідно до ст..1268 ЦК України,
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її.

З копії матеріалів спадкової справи
вбачається, що ОСОБА_1, 29.05.2012 року
звернулася до Добропільської
державної нотаріальної контори з
заявою № 234 про прийняття спадщини на
майно померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року її
чоловіка - ОСОБА_4, на підставі якої була
відкрита спадкова справа № 982012 рік.

Таким чином судом встановлено, що
позивачка спадщину після смерті свого
чоловіка прийняла.

23.04.2014 року позивачка звернулась до
нотаріуса з заявою, в якій наполягала
на видачі свідоцтва про право на
спадщину за законом на підставі ст..1241
ЦК України на обов»язкову частину із
спадкового майна, яке складається з
двокімнатної квартири АДРЕСА_1,
належної її чоловіку - ОСОБА_4, який на
все своє майно, до складу якого входить
вищевказана квартира, залишив заповіт,
посвідчений 18.11.2011 року приватним
нотаріусом Горлівського міського
нотаріального округу - ОСОБА_6 на ім.»я
ОСОБА_3 та ОСОБА_2.

Постановою від 23.04.2014 року, нотаріус
Другої Добропільської державної
нотаріальної контори відмовив
ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про
право на спадщину за законом на
обов»язкову частину вищевказаної
квартири у зв»язку з відсутністю, на
дублікаті свідоцтва про право
власності на житло, відмітки про
реєстрацію права власності за
власником квартири.

У відповідності до ст. 1223 ч. 1 ЦК
України право на спадкування мають
особи, визначені у заповіті.

Позивачка, як непрацездатна вдова у
відповідності до вимог ст. 1241 ч. 1 ЦК
України має право на обов»язкову
частку у спадщині, розмір якої законом
визначений як половина частки, яка
належала б у разі спадкування за
законом.

При успадкуванні за законом після
померлого чоловіка ОСОБА_1, поряд з
двома його дочками належала б 1/3
частка спадкового майна. Тому
обов»язкова її частка становить 1/6.

Рішенням Добропільського
міськрайонного суду від 13.02.2014 року, яке
набрало чинності 01 квітня 2014 року, за
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 визнано право
власності в порядку спадкування на 5/12
частин за кожною спірної квартири.

Відповідно до п.4.18 глави 10 Порядку
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України, затвердженого Наказом МЮУ
22.02.2012 року за № 2965 передбачено, що якщо
до складу спадкового майна входить
нерухоме майно, що підлягає реєстрації
(за винятком земельної ділянки),
нотаріус виготовляє витяг з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно.
За відсутності у спадкоємця необхідних
для видачі свідоцтва про право на
спадщину документів нотаріус роз'яснює
йому процедуру вирішення зазначеного
питання в судовому порядку.

В судовому засіданні встановлено, що
нотаріус не має можливості виготовити
витяг з Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно, так у вказаному
реєстрі не зареєстроване речове право
на спірну квартиру, так як це право було
зареєстровано раніше, до існування
вказаного законодавства, в порядку
встановленому законодавством, яке
діяло на той час, а саме реєстрація була
проведена в БТІ.

Законом України "Про реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень", діючим в редакції Закону
України № 1878-У1 від 11 лютого 2010 року, в
ст.3 п. 4 визначено, що права на
нерухоме майно, що виникли до набрання
чинності цим Законом, визнаються
дійсними у разі відсутності їх
державної реєстрації, передбаченої цим
Законом, за таких умов: якщо реєстрація
прав була проведена відповідно до
законодавства, що діяло на момент їх
виникнення, або якщо на момент
виникнення прав діяло законодавство,
що не передбачало обов'язкової
реєстрації таких прав.

Право ОСОБА_4 - власника квартири
АДРЕСА_1, виникло на підставі
свідоцтва про право власності на
житло, виданого органом приватизації
15 листопада 1994 року. Дублікат даного
свідоцтва мається. Право власності на
вказану квартиру було зареєстровано у
бюро технічної інвентаризації. Тобто
право на нерухомість за власником
виникло на той момент, коли
законодавство не передбачало
обов»язкової реєстрації таких прав.
Така реєстрація була визначена з
введенням в дію 1 січня 2004 року
Цивільного кодексу України вст. 182
цього Кодексу.

Таким чином, право
власності ОСОБА_4 на квартиру за
відсутності державної реєстрації
права на нерухомість в Державному
реєстрі речових прав на нерухоме майно
є дійсним.

Суд при визнанні за позивачем права
власності в порядку успадкування на
обов»язкову частку щодо розміру їх
часток у спадковій квартирі враховує
наступне.

Згідно технічному паспорту від 9
грудня 2013 року інвентаризаційна
вартість квартири 17353 грн., загальна
площа 56,4 кв. м і житлова 32,2 кв. м.

Враховуючи наведене, суд
задовольняє вимоги позивача про
визнання за права власності в порядку
спадкування за законом на обов»язкову
частину на 1/6 частину спадкової
квартири.

Керуючись ст. ст. 1216,1261 ЦК
України , ст. ст. 10, 57,60, 130,174, 209 ЦПК
України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
визначення обов»язкової частки у
спадковому майні та визнання права
власності в порядку спадкування -
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний номерНОМЕР_1, право
власності в порядку спадкування за
законом на обов»язкову частину майна,
після смерті її чоловіка - ОСОБА_4,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року, а саме
право власності на 16 частину квартири
АДРЕСА_1 м.Добропілля, Донецької
області, житловою площею 32,2 кв.м. та
загальною площею 56,4 кв.м..

Рішення суду може бути оскаржено до
Апеляційного суду Донецької області
через Добропільський міськрайонний
суд Донецької області протягом 10 днів з
дня проголошення рішення.

Копію рішення направити сторонам для
відома.

Надруковано в нарадчій кімнаті у
одному примірнику.

Суддя
О.В.Здоровиця

30.05.2014