Справа № 347/209/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.06.2014
м. Косів

Косівський районний суд
Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді: Сабадах Б.В.,

з секретарем: Удудяк І.А.,

за участі представників: ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засідання в залі суду в м. Косові справу
за позовом ОСОБА_4 до Яблунівської
селищної ради, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8
про визнання незаконними рішень
сільської ради, визнання недійсними
державних актів на право власності на
землю та припинення права власності, за
зустрічним позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_4,
Яблунівської селищної ради про
визнання недійсним державного акта на
право приватної власності на землю та
скасування рішення 9-ї сесії
Яблунівської селищної ради від 24.12.1993
року в частині надання у власність
ОСОБА_4 земельної ділянки площею 0,02 га
та за зустрічним позовом ОСОБА_6, ОСОБА_8
до ОСОБА_4, Яблунівської селищної ради
про визнання недійсним державного акту
на право приватної власності на землю
та рішення 9-ї сесії Яблунівської
селищної ради від 24.12.1993 року,

в
с т а н о в и в :

ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до
Яблунівської селищної ради, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання
незаконними рішень сільської ради,
визнання недійсними державних актів на
право власності на землю та припинення
права власності на землю.

ОСОБА_7 звернувся до суду із зустрічним
позовом до ОСОБА_4, Яблунівської
селищної ради про визнання недійсним
державного акта на право приватної
власності на землю. Після повернення
справи на новий розгляд з суду
касаційної інстанції ОСОБА_7 збільшив
свої позовні вимоги та додатково
просить скасувати рішення 9-ї сесії
Яблунівської селищної ради від 24.12.1993
року в частині надання у власність
ОСОБА_4 земельної ділянки площею 0,02 га,
що була в користуванні ОСОБА_9.

В процесі розгляду справи із
зустрічним позовом звернулися ОСОБА_6,
ОСОБА_8 до ОСОБА_4, Яблунівської
селищної ради про визнання недійсним
державного акту на право приватної
власності на землю та рішення 9-ї сесії
Яблунівської селищної ради від 24.12.1993
року.

В судовому засіданні представник
позивачки по первинному позову та
відповідачки по зустрічних позовах
ОСОБА_1 первинний позов підтримав, а
зустрічні не визнав. Так, в судовому
засіданні пояснив, що ОСОБА_4 була і є
власником земельних ділянок площею 0,3061
га, що розташовані в АДРЕСА_1. Право
власності на дані земельні ділянки нею
було набуто в на підставі рішенням ІХ
сесії ХХІ скликання Яблуніввської
селищної ради від 24.12.1993 року, за яким їй
було видано державний акт на земельну
ділянку від 14.06.1994 року. Впродовж всього
часу від моменту набуття права
власності на вищезгадані земельні
ділянки вона сплачувала земельний
податок за них. В кінці 2011 року ОСОБА_4
виявила, що земельну ділянку площею 0,1289
га, яка знаходиться у її власності,
незаконно отримала у власність ОСОБА_6.
На її вимогу звільнити належну
позивачці ділянку ОСОБА_6 відмовилась і
пред'явила свідоцтво про право на
спадщину від свого померлого батька
ОСОБА_10 У грудні 2011 року вона
звернулася із заявою до Яблунівської
селищної ради про самовільне
захоплення земельної ділянки. 26.04.2012
Яблунівська селищна рада року
розглянула її заяву на сесії та
прийняла рішення б/н. «Про самовільне
захоплення земельної ділянки».
Відповідно до даного рішення земельну
ділянку НОМЕР_1 площею 0,1289 га, яка
згідно із державним актом перебуває у
її власності, було у неї вилучено
рішенням Яблунівської селищної ради
від 30.01.1998 року. ОСОБА_4 вважає
незаконним позбавлення її права
власності на землю і 18.06.2012 року
звернулася з інформаційним запитом до
Яблунівської селищної ради про видачу
їй копій рішень та документів, які
стосуються вилучення у неї частини
земельної ділянки. Листом від 03.07.2012
року № 57 її повідомлено про те, що
документи, які підтверджують, що
позивачку було повідомлено про
ініціювання та проведення процедури
вилучення з її приватної власності
земельної ділянки відсутні, а також
відсутні документи про передачу
частково її земельної ділянки ОСОБА_9
та ОСОБА_10, оскільки протоколи сесій та
виконкомів зберігаються з 2003 року.
18.06.2012 року та 26.07.2012 року вона
зверталася до архівного відділу
Косівської райдержадміністрації про
видачу їй копій рішень Яблунівської
селищної ради, що їй було надано і в
обох випадах заяви ОСОБА_9 та ОСОБА_10
було задоволено. Жодної письмової або
усної згоди на це позивачка не давала.
Дані рішення представник позивачки
вважає незаконними та просить їх
скасувати. Просить первинний позов
задоволити, а у зустрічних позовах
відмовити, як безпідставних.

Відповідач по первинному позову,
позивач по зустрічному позову ОСОБА_7
та його захисник ОСОБА_2 в судовому
засіданні первинний позов не визнали, а
збільшений зустрічний позов
підтримали повністю. Суду пояснили, що
вимоги ОСОБА_4 є безпідставними, хоча
дійсно 14.06.1994 року їй було видано
державний акт на право приватно
власності на землю, де в розділі
кількісна характеристика земель,
переданих у приватну власність, під
номером 1а зазначена земельна ділянка
для ведення селянського господарства
площею 0,0272 га, що в плані зовнішніх меж
земельної ділянки відповідає
позначенню «рілля». Саме це і є спірна
земельна ділянка, яка ніколи не
наділялася ОСОБА_4 і вона ніколи не
користувалася нею та не обробляла її.
Вказана земельна ділянка знаходилася у
користуванні батька ОСОБА_7, якою він
користувався ще за існування колгоспу.
Дана земельна ділянка ніколи у нього не
вилучалася і не надавалася ОСОБА_4.
Заяву його батька було задоволено та
відмінено рішення від 24.12.1993 року про
приватизацію даної земельної ділянку.
Просять збільшений зустрічний позов
задоволити повністю, а у первинному
позові відмовити.

Відповідачі по первинному позові,
позивачі по зустрічному позові ОСОБА_6,
ОСОБА_8 та їх захисник ОСОБА_3 в судовому
засіданні первинний позов не визнали, а
зустрічний позов підтримали повністю.
Суду пояснили, що позовні вимоги ОСОБА_4
є безпідставними і не підлягають до
задоволення. ОСОБА_4 пропустила термін
позовної давності. Хоча ОСОБА_4 видано
державний акт на право власності на
землю 14.06.1994 року, куда ввійшла і
земельна ділянка площею 0,0910 га для
ведення особистого селянського
господарства, яка належить позивачкам
по зустрічному позові, але даною
земельною ділянкою вона ніколи не
користувалася та не обробляла. В натурі
земельна ділянка їй не наділялася і не
могла бути наділена, так як постійно
була в користуванні померлого ОСОБА_10 З
його користування дана частина
земельної ділянки не вилучалася і не
наділялася ОСОБА_4. Позивачці по
первинному позову земельна ділянка
передана в приватну власність на
підставі рішення 9 сесії Яблунівської
селищної ради від 24.12.1993р. Згідно
діючого на той час земельного
законодавства, в приватну власність
громадянам передавалися земельні
ділянки, які були в користуванні
громадян на підставі рішень органу
місцевого самоврядування та виділені в
натурі. На той час земельна ділянка
перебувала в користуванні батька
позивачок по зустрічному позові
ОСОБА_10 і з його користування не
вилучалася. ОСОБА_4 в період з січня 1994
року по час звернення до суду бачила, що
дану земельну ділянку обробляв кожного
року обробляв їх батько а вони
допомагали йому в цьому, однак жодних
претензій не висувала. ОСОБА_6 та ОСОБА_8
є добросовісними набувачами земельної
ділянки, так як отримали її в спадщину
після смерті батька. Про те, що ОСОБА_4
передана в приватну власність земельна
ділянка площею 0,0910 га, яка належала
батькові не знали, а довідались тільки
з позовної заяви. Просять у первинному
позові відмовити, а їх зустрічний позов
задоволити повністю.

Представник відповідача по первинному
та по зустрічних позовах, представник
Яблунівської селищної ради, Скригунець
В.П. первинний позов не визнав, а
зустрічні позови визнав та суду
пояснив, що спірною земельною ділянкою
площею 0,091га користувався ОСОБА_10 на
момент передачі її в приватну
власність ОСОБА_4 рішенням 24.12.1993 року, а
також ОСОБА_9 користувався спірною
земельною ділянкою площею 0,02 га до
передачі у приватну власність ОСОБА_4
Земельні ділянки площею 0,091 та 0,02 га з
користування ОСОБА_10 та ОСОБА_9 не
вилучались, в користування ОСОБА_4 не
передавались. Акту виносу земельної
ділянки в натурі не проводилось.
Просить у первинному позові відмовити,
а зустрічні позови задоволити.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
свідків, та вивчивши матеріали справи,
прийшов до висновку, що у первинному
позові слід відмовити, а зустрічні
позови задоволити враховуючи наступне.

Судом було встановлено, що ОСОБА_4 був
виданий державний акт на земельні
ділянки для обслуговування житлового
будинку і ведення особистого
підсобного господарства 14.06.1994 року на
підставі рішення сесії Яблунівської
селищної ради від 24.12.1993 року (т. 1 а.с. 8,
133-134).

Рішенням сесії Яблунівської селищної
ради від 31.01.1998 року скасовано рішення IX
сесії I скликання від 24.12.1993 року про
приватизацію земельної ділянки
розміром 0,02 га на участку «Баньки»
ОСОБА_4 у зв'язку з тим, що до 1993 року і по
даний час користується ОСОБА_9 (т. 1 а.с.
20).

Згідно довідки Яблунівської селищної
ради від 03.07.2012 року за № 57, рішенням
селищної ради від 30.05.2001 року у ОСОБА_4
вилучено та передано ОСОБА_10 земельну
ділянку площею 0,0910 га (т. 1 а.с. 19).

Після смерті ОСОБА_9 та ОСОБА_10,
передані їм земельні ділянки перейшли
до спадкоємців - ОСОБА_7 та ОСОБА_6,
ОСОБА_8 відповідно.

Згідно з копіями свідоцтв про право на
спадщину за законом, після смерті
ОСОБА_10 земельна ділянка площею 7467 га,
надана для обслуговування житлового
будинку, господарських споруд та для
ведення особистого підсобного
господарства, що знаходиться в селищі
Яблунів Косівського району
Івано-Франківської області передана у
спадок його дочкам по 1/2 частині ОСОБА_8
та ОСОБА_6(т. 1. а.с. 125-126).

Свідки ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17,
ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21 в
судовому засіданні пояснили, що
спірною земельною ділянкою ОСОБА_4
ніколи не користувалася та не
обробляла її. Земельна ділянка
перебувала в користуванні ОСОБА_10 та
ОСОБА_9 Він нею користувався, обробляв
її, висаджував городні культури

Відповідно до ст. 17 ЗК України 1990
року, чинній на момент спірних
відносин, громадяни, заінтересовані у
передачі їм у власність земельних
ділянок із земель запасу, подають заяву
про це до сільської, селищної, міської,
а у разі відмови - до районної, міської,
в адміністративному підпорядкуванні
якої є район, Ради народних депутатів
за місцем розташування земельної
ділянки. У заяві зазначаються бажані
розмір і місце розташування ділянки,
мета її використання і склад сім'ї.

Відповідна Рада народних депутатів
розглядає заяву і у разі згоди передати
земельну ділянку у власність
громадянину замовляє землевпорядній
організації розробку проекту її
відведення. Проект відведення
земельної ділянки погоджується з
сільською (селищною) Радою народних
депутатів, з районними (міськими)
землевпорядним, природоохоронним і
санітарним органами, органом
архітектури і подається до районної
(міської) Ради народних депутатів для
прийняття рішення про передачу
громадянину земельної ділянки у
власність.

Яблунівською селищною радою при
видачі державного акту ОСОБА_4 допущено
порушення Інструкції про порядок
складання, видачі, реєстрації і
зберігання державних актів на право
власності на землю і право постійного
користування землею, договорів на
право тимчасового користування землею
(в тому числі на умовах оренди),
затвердженої наказом Державного
комітету України по земельних ресурсах
15.04.1993 № 28.

Зокрема, п. 2 вказаної Інструкції
передбачає, що роботи по складанню
державних актів виконуються в певному
порядку, в тому числі встановлення меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості). Згідно п.п. 2.2 межі наданих
(переданих) земельних ділянок
переносяться у натуру (на місцевість) і
закріплюються межовими знаками, а межі
ділянок, що знаходяться у власності та
користуванні і проходять по визначених
в натурі контурах, звіряються з
наявними планами ділянок. При
відсутності плану проводиться зйомка
зовнішніх меж земельної ділянки,
встановлюються суміжні власники землі
і землекористувачі, за участю останніх
складається протокол, в якому докладно
описується розташування меж на
місцевості.

Видаючи ОСОБА_4 державний акт в
порушення вищезазначених вимог закону
та інструкції така робота при
складанні державного акта проведена не
була, межі в натурі не визначалися,
межові знаки не встановлювалися.

З копії довідки правління колгоспу ім..
Я. Галана від 13.05.1991 року № 62 (т. 1 а.с. 226)
вбачається, що ОСОБА_9 у 1987 року
виділена земельна ділянка та території
с-ща Яблунів уч. Баньки в розмірі 0,48 га.

Разом з тим судом встановлено, що
ОСОБА_10 користувався земельною
ділянкою площею 0,0910 га на протязі
декількох десятків років, що
підтвердили в судовому засіданні
свідки та представник Яблунівської
селищної ради. З користування ОСОБА_10
дана земельна ділянка не вилучалася в
користь ОСОБА_4 і він при житті не знав,
що є приватизація на користь ОСОБА_4
цієї земельної ділянки.

Як вбачається з копії книги реєстрації
заяв громадян, земельні ділянки яких
передаються у приватну власність,
ОСОБА_10 звернувся до селищної ради про
передачу ділянки у приватну власність,
18.11.1993 року, що зареєстровано за № 198 (т. 2
а.с. 11), а позивачка по первісному позові
ОСОБА_4 звернулася з такою ж заявою
9.12.1993 року за № 439 (т. 2, а.с. 17).

Згідно, ст.17 ЗК України 1990р. передача у
власність громадян земельних ділянок ,
що перебувають у власності або
користуванні інших громадян
проводиться місцевими радами народних
депутатів після вилучення їх у порядку,
встановленими статтями 31 і 32 ЗК
України.

Статтею 31 ЗК України 1990р. передбачено,
що вилучення земельної ділянки може
бути проведено лише за згодою власника
чи користувача за рішенням селищної
ради.

В зв'язку з тим, що земельна ділянка
знаходилася в користуванні померлого
ОСОБА_10 , то ОСОБА_4 вона могла бути
надана тільки з його згоди та за
відповідним рішенням селищної ради.

Згідно, рішення сесії Яблунівської
селищної ради від 24.12.1993р. про передачу
ОСОБА_4 в приватну власність земельної
ділянки площею 0,3061 га вбачається, що
ділянка АДРЕСА_2 - для обслуговування
житлового будинку та господарських
будівель їй надано земельну ділянку 0,15
га.

Відповідно до рішення виконкому
Яблунівської селищної ради від 25.12.1989 р.
про надання земельної ділянки в
безстрокове користування для
індивідуального житлового будівництва
ОСОБА_4 по АДРЕСА_2 надано земельну
ділянку площею 0,12 га (т. 1 а.с. 228-229)

Таким чином надання у власність
земельної ділянки без будь-якого
документу та рішення Яблунівської
селищної ради ОСОБА_4 для ведення
особистого підсобного господарства в
розмірі 0,1288 га, без вилучення у
користувачів земельних ділянок ОСОБА_9
та ОСОБА_10 було незаконним.

Як вбачається з матеріалів справи,
такого рішення селищною радою не
приймалося. Таким чином, прийняте
рішення сесії селищної ради від 24.12.1993р.
в частині передачі в приватну
власність ОСОБА_4 земельної ділянки
площею 0,3061 га, куди ввійшла земельна
ділянка площею 0,0910 га та виданий
14.06.1994р. на підставі цього рішення
Державний акт на право приватної
власності на землю ОСОБА_4 є
незаконними, та такими що не
відповідають діючому на той час
земельному законодавству та
підлягають до скасування.

Згідно ст.328 ЦК України, право власності
вважається набутим правомірно , якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

Набуття відповідачем за первісним
позовом та позивачем за зустрічним
позовом права власності на земельну
ділянку ОСОБА_7 суд вважає законним,
оскільки земельна ділянка у його
померлого батька ОСОБА_9 не вилучалася,
а ОСОБА_7 отримав після смерті батька у
спадщину земельну ділянку на підставі
свідоцтва про право на спадщину, яке
ніким не скасоване і не визнане
недійсним.

Так само, суд також відмовляє в
задоволенні позовної вимоги відносно
скасування державного акту від 15.03.2010
року, оскільки ОСОБА_6 отримала даний
державний акт на земельну ділянку
згідно свідоцтва про право на спадщину
після смерті свого батька, а ОСОБА_4
свідоцтва про право на спадщину в
судовому порядку не оскаржувала.

Суд вважає що ОСОБА_7, ОСОБА_6 та ОСОБА_8
слід поновити пропущений строк
звернення до суду, як такий, що
пропущений з поважних причин.

На підставі наведеного, 71, 76, 80 ЦК УРСР,
ст. 17, 28, 31, 32 ЗК України 1990 року та
керуючись ст.ст. 213-215 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

В позові ОСОБА_4 до Яблунівської
селищної ради, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8
про визнання незаконними рішень
сільської ради, визнання недійсними
державних актів на право власності на
землю та припинення права власності на
землю - відмовити.

Поновити ОСОБА_7, ОСОБА_6,
ОСОБА_8 строк звернення до суду.

Зустрічний збільшений позов ОСОБА_7 до
ОСОБА_4, Яблунівської селищної ради про
визнання недійсним державного акта на
право приватної власності на землю та
визнання незаконним та скасування
рішення 9-ї сесії Яблунівської селищної
ради від 24.12.1993 року в частині надання у
власність ОСОБА_4 земельної ділянки
площею 0,02 га, - задоволити.

Зустрічний позов ОСОБА_6, ОСОБА_8 до
ОСОБА_4, Яблунівської селищної ради про
визнання недійсним державного акту на
право приватної власності на землю та
рішення 9-ї сесії Яблунівської селищної
ради від 24.12.1993 року, - задоволити.

Визнати незаконним та скасувати
рішення 9 сесії Яблунівської рішення 9
сесії Яблунівської селищної ради від
24.12.1993р. про передачу в приватну
власність ОСОБА_4 земельної ділянки
площею 0,3061 га для обслуговування
житлового будинку, господарських
споруд і для ведення селянського
господарства.

Визнати незаконним та скасувати
Державний акт на право приватної
власності на землю серії ІФ № 08-03-2/000056,
виданий ОСОБА_4 Яблунівською селищною
радою 14.06.1994 року та зареєстрований в
Книзі записів державних актів на право
приватної власності на землю за № 56.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду
може бути подана до
Івано-Франківського Апеляційного суду
через Косівський районний суд протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Суддя:
Б.В. Сабадах