Справа № 352/3250/13-ц
Провадження № 22-ц/779/1402/2014
Головуючий у 1 інстанції Хоминець М.М.
Суддя-доповідач Беркій О.Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючої Беркій О.Ю.,

суддів: Горблянського
Я.Д., Пнівчук О.В.,

секретаря Петріва Д.Б.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до
Дочірнього підприємства
«Укрнафтогазокомплект» Національної
акціонерної компанії «Нафтогаз
України» про стягнення невиплаченої
заробітної плати та відшкодування
моральної шкоди, за апеляційною
скаргою Дочірнього підприємства
«Укрнафтогазокомплект» Національної
акціонерної компанії «Нафтогаз
України» на рішення Тисменицького
районного суду від 05 травня 2014 року,-

в с т а н о в и л а :

В листопаді 2013 року ОСОБА_2 звернувся в
суд з позовом до ДП
«Укрнафтогазокомплект» НАК «Нафтогаз
України» про стягнення невиплаченої
заробітної плати в сумі 11 720 грн. та
відшкодування моральної шкоди в
розмірі 5 000 грн..

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що
згідно рішення Тисменицького
районного суду від 29 листопада 2012 року
його було поновлено на роботі на посаді
сторожа Івано-Франківської бази ДП
«Укрнафтогазокомплект» НАК «Нафтогаз
України» з 09 квітня 2012 року.

Постановою державного виконавця ВДВС
Шевченківського РУЮ у м. Києві від
25 грудня 2012 року було відкрито
виконавче провадження з примусового
виконання рішення суду.

Зазначав, що відповідач ухилявся від
виконання рішення суду і тільки листом
від 05 квітня 2013 року повідомив
про необхідність з'явитися на
Івано-Франківську базу для поновлення
на роботі.

10 квітня 2013 року його було ознайомлено
з наказом №48-к від 30.11.2012 року про
поновлення його на роботі з 09 квітня 2012
року.

Посилаючись на те, що відповідач
ухилявся від виконання рішення суду і
його вимушений прогул продовжувався до
09 квітня 2013 року, з вини відповідача,
просив стягнути з відповідача, з 01
грудня 2012 року, невиплачену заробітну
плату, виходячи із середнього
заробітку 1820 грн. в місяць.

Крім того, посилаючись на те, що
затримка поновлення на роботі призвела
до втрати нормальних життєвих зв'язків,
вимагала від нього додаткових зусиль
для організації свого життя та
призвела до погіршення стану здоров'я,
на відшкодування моральної шкоди
просив стягнути 5 000 грн.

В процесі розгляду справи ОСОБА_2
зменшив позовні вимоги та посилаючись
на те, що відповідач частково погасив
заборгованість в сумі 3379,19 грн., просив
стягнути невиплачену заробітну
плату в сумі 8 340 грн. 81 коп., 5 000 грн.
моральної шкоди та 800 грн. за
надання правової допомоги.

Рішенням Тисменицького районного суду
від 05 травня 2014 року позов задоволено
частково.

Стягнуто з ДП «Укрнафтогазокомплект»
НАК «Нафтогаз України» на користь
ОСОБА_2 7 200 грн. невиплаченої заробітної
плати, 500 грн. на відшкодування
моральної шкоди та 800 грн. за надання
правової допомоги.

Рішення в частині стягнення середнього
заробітку за один місяць у сумі 1800 грн.
звернуто до негайного виконання.

Стягнуто з ДП «Укрнафтогазокомплект»
НАК «Нафтогаз України» в дохід
державного бюджету судовий збір у
розмірі 487 грн. 20 коп.

В апеляційній скарзі на дане рішення ДП
«Укрнафтогазокомплект» НАК «Нафтогаз
України» посилається на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права і
невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Зазначає, що часом вимушеного прогулу
позивача слід вважати час з 09 квітня
2012 року по 29 листопада 2012 року,
оскільки 30 листопада 2012 року позивач
мав можливість звернутися на
Івано-Франківську базу для поновлення
його на роботі і приступити для
виконання обов'язків відповідно до
рішення суду, однак він цього не зробив.

Твердження позивача, що він з'явився на
роботу 30 листопада 2012 року, але його не
пропустили, не підтвердженні належними
доказами. Жодних перешкод позивачу
щодо виконання рішення суду ними не
здійснювалось.

Вважає, що визнане судом право
працівника на поновлення на роботі має
приватний характер, тому воно не може
бути реалізоване без волевиявлення
працівника.

А тому з 30 листопада 2012 року по 10 квітня
2013 року заробітна плата ОСОБА_2
не нараховувалася, так як, він був
відсутній на робочому місці і не
виконував своїх посадових обов'язків.

У зв'язку з цим, безпідставними є вимоги
позивача щодо відшкодування йому
моральної шкоди та витрат на правову
допомогу.

Просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення про відмову в
позові.

В судове засідання представник ДП
«Укрнафтогазокомплект» НАК «Нафтогаз
України» не з'явився, хоча про час та
місце судового розгляду належним чином
був повідомлений.

ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3
апеляційну скаргу заперечили,
посилаючись на її безпідставність.

Вислухавши доповідача, пояснення
позивача та його представника,
перевіривши письмові матеріали справи,
колегія суддів приходить до висновку
про відхилення апеляційної скарги з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
рішенням Тисменицького районного суду
від 29 листопада 2012 року
визнано незаконним наказ ДП
«Укрнафтогазокомплект» НАК «Нафтогаз
України» №13-к від 09 квітня 2012 року,
зобов'язано ДП «Укрнафтогазокомплект»
НАК «Нафтогаз України» поновити ОСОБА_2
на роботі на посаді сторожа
Івано-Франківської бази ДП
«Укрнафтогазокомплект» НАК «Нафтогаз
України» з 09 квітня 2012 року, стягнуто 14
400 середнього заробітку за час
вимушеного прогулу, 1 000 грн. на
відшкодування моральної шкоди та 800
грн. судових витрат.

Відповідно до ч. 5 ст. 235 КЗпП України
рішення про поновлення на роботі
незаконно звільненого або
переведеного на іншу роботу
працівника, прийняте органом, який
розглядає трудовий спір, підлягає
негайному виконанню.

Статтею 76 Закону України «Про
виконавче провадження» встановлено, що
рішення про поновлення на роботі
незаконно звільненого або
переведеного працівника виконується
негайно. Виконання рішення вважається
закінченим з дня видачі відповідного
наказу або розпорядження власником
підприємства, установи, організації
або уповноваженим ним органом,
фізичною особою, фізичною особою -
підприємцем, який прийняв незаконне
рішення про звільнення або переведення
працівника, після чого державний
виконавець виносить постанову про
закінчення виконавчого провадження.

Встановлено, що 25 грудня 2012 року
державним виконавцем відділу
державної виконавчої служби
Шевченківського управління юстиції
винесено постанови про відкриття
виконавчого провадження та боржнику
надано строк для добровільного
виконання рішення.

5 квітня 2013 року відповідач направив
позивачу лист, в якому просив з'явитися
9 квітня 2013 року на
Івано-Франківську базу для поновлення
на роботі.

Зазначений лист позивачем одержано 9
квітня 2013 року, що підтверджується
поштовим повідомленням.

10 квітня 2013 року позивач написав заяву
на ім'я в. о. директора ДП
«Укрнафтогазокомплект» НАК «Нафтогаз
України», в якій просив поновити його
на роботі згідно рішення суду.

В цей же день позивача було ознайомлено
з наказом №48-к від 30 листопада
2012 року про його поновлення на роботі
з 9 квітня 2012 року.

29 липня 2013 року державним виконавцем
винесено постанову про закінчення
виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 236 КЗпП України у разі
затримки власником або уповноваженим
ним органом виконання рішення органу,
який розглядав трудовий спір про
поновлення на роботі незаконно
звільненого або переведеного на іншу
роботу працівника, цей орган виносить
ухвалу про виплату йому середнього
заробітку або різниці в заробітку за
час затримки.

Таким чином, враховуючи, що позивач на
виконання рішення суду був поновлений
на роботі у відповідача 10 квітня 2013
року, тобто через рік після незаконного
звільнення, суд першої інстанції з
врахуванням того, що згідно судового
рішення від 29 листопада 2012 року з
відповідача стягнуто середній
заробіток за 8 місяців вимушеного
прогулу, прийшов до правильного
висновку про стягнення з ДП
«Укрнафтогазокомплект» НАК «Нафтогаз
України» на користь ОСОБА_2 середнього
заробітку за час затримки виконання
рішення про поновлення на роботі та
обгрунтовано стягнув середній
заробіток за 4 місяці в сумі 7200 грн.,
виходячи із встановленого зазначеним
судовим рішенням середньомісячного
заробітку - 1800 грн.

Крім того, правильним є і висновок суду
про відшкодування спричиненої
позивачу моральної шкоди в розмірі 500
грн., оскільки невиконання рішення суду
про поновлення на роботі вимагало від
нього додаткових зусиль для
організації свого життя та спричинило
душевні страждання.

Посилання апелянта на те, що позивач
був поновлений на роботі 30 листопада
2012 року, однак, на роботу не
з'являвся не заслуговують на увагу,
оскільки з приводу невиконання рішення
суду позивач у березні 2013 року
звертався в прокуратуру
Шевченківського району м. Києва щодо
невиконання ДВС рішення, що свідчить
про те, що рішення в добровільному
порядку не було виконане.

Крім того, незважаючи на те, що наказ
про поновлення на роботі датований
30 листопада 2012 року, до роботи
фактично позивача було допущено
тільки 10 квітня 2013 року після
направлення листа з пропозицією
з'явитися для поновлення на роботі.

Рішення суду постановлено з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, доводи
апеляційної скарги правильності
висновків суду першої інстанції не
спростовують, а тому підстав для його
скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Дочірнього
підприємства «Укрнафтогазокомплект»
Національної акціонерної компанії
«Нафтогаз України» відхилити.

Рішення Тисменицького районного суду
від 05 травня 2014 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з часу
проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з часу
набрання нею законної сили.

Головуюча
О.Ю. Беркій

Судді:
Я.Д. Горблянський

О.В. Пнівчук