________________________________________________________________________
_________________________________________________
Справа № 520/5975/14-ц
Провадження № 2/520/4516/14
УХВАЛА

25.06.2014 року

Київський районний суд м.Одеси в
складі:

Головуючого – судді Куриленко О.М.

за участю секретаря – Баранової Ю.О.,

розглянув у відкритому
судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про
залучення до участі у справі в якості
третьої особи, яка не заявляє
самостійні вимоги на предмет спору та
зняття арешту по цивільній справі за
позовом Публічного акціонерного
товариства Акціонерний банк
“Південний” до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
Товариства з обмеженою
відповідальністю “Фаренгейт-32”,
Товариства з обмеженою
відповідальністю “Інвестмотек” про
стягнення заборгованості за кредитним
договором,

ВСТАНОВИВ:

22.05.2014 року ПАТ АБ
“Південний” звернулось до суду з
позовом, в якому просить суд стягнути
солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
Товариства з обмеженою
відповідальністю “Фаренгейт-32”,
Товариства з обмеженою
відповідальністю “Інвестмотек”
заборгованість за кредитним договором
№ ОС2013-00006 від 04.03.2013 року в сумі 324 675
гривень 74 копійки, а також витрати на
сплату судового збору у сумі 3 654
гривень

Ухвалою Київського
районного суду м. Одеси від 23.05.2014 року
справу прийнято до провадження суду та
призначено судове засідання.

25.06.2014 року до канцелярії
суду надійшла заява від гр. ОСОБА_1, в
якій останній просить суд залучити
його до участі у справі в якості
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета
позову, оскільки вважає, що рішення в
справі може вплинути на його права та
обов’язки щодо відповідача ОСОБА_3, так
як з останнім було укладено попередній
договір купівлі-продажу квартири № 8,
що знаходиться за адресою м. Жовті Води,
вул. Франка,12 на яку ухвалою суду
накладено арешт.

Крім того, надав заяву, в
якій просить зняти арешт з майна
відповідача ОСОБА_3, а саме з квартири №
8, що знаходиться за адресою м. Жовті
Води, вул. Франка, 12, так як вважає, що
вищевказана квартира належить йому.

Представник позивача у
судовому засіданні заперечувала проти
задоволення вказаних клопотань,
вважаючи, що вони є необгрунтованими та
безпідставними.

Відповідачі по справі у
судове засідання не з’явились, про час,
дату та місце розгляду справи
сповіщались належним чином, причини
неявки суду не повідомили.

Суд, вислухавши
представника позивача, дослідивши
матеріали справи дійшов висновку, що
заяви ОСОБА_1 задоволенню не
підлягають, виходячи з наступного.

Так, з матеріалів справи
вбачається, що спір по справі виник з
приводу укладання кредитного договору
№ ОС 2013-00006 та Договорів поруки між ПАТ
АБ «Південний» та ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, Товариством з обмеженою
відповідальністю “Фаренгейт-32”,
Товариством з обмеженою
відповідальністю “Інвестмотек”, та в
свою чергу виникнення заборгованості
за вищевказаними договорами.

Відповідно до ч. 2 ст. 35 ЦПК
України треті особи, які не заявляють
самостійних вимог щодо предмета спору,
можуть вступити у справу на стороні
позивача або відповідача до ухваленням
судом рішення, якщо рішення в справі
може вплинути на їх права або
обов’язки щодо однієї із сторін.
ОСОБА_3 особи, які не заявляють
самостійних вимог щодо предмета спору,
можуть бути залучені до участі в справі
також за клопотанням сторін, інших
осіб, які беруть участь у справі. Якщо
суд при прийнятті позовної заяви,
здійсненні провадження у справі до
судового розгляду або під час судового
розгляду справи встановить, що судове
рішення може вплинути на права та
обов’язки осіб, які не є стороною у
справі, суд залучає таких осіб до
участі в справі як третіх осіб, які не
заявляють самостійних вимог на предмет
спору.

Таким чином, суд вважає, що
будь-яке майбутнє рішення суду по
справі про стягнення заборгованості за
кредитним договором № ОС 2013-00006 від
04.03.2013 року, жодним чином не може
вплинути на права та обов’язки ОСОБА_1,
який жодного відношення не має до
вищевказаного кредитного договору, а
його посилання на те, що майбутнє
рішення суду може вплинути на його
права та обов’язки, на думку суду, є
безпідставним.

З огляду на недоведеність
пов'язаності рішення у даній справі з
правами та обов'язками ОСОБА_1., суд
приходить до висновку про відсутність
підстав для залучення його до участі у
даній справі в якості третьої особи,
яка не заявляє самостійних вимог щодо
предмету спору.

Разом з тим судом
встановлено, що дійсно ухвалою
Київського районного суду м. Одеси від
23.05.2014 року по справі вжито заходи
забезпечення позову та в межах
заявленої суми позовних вимог в сумі
324675,74 грн. накладено арешт на нерухоме
майно, в тому числі на квартиру № 8,
адресою м. Жовті Води, вул. Франка, 12 що
належить на праві власності ОСОБА_3.

Відповідно до ч. 1 п. п. 1, 2 ст.
152 ЦПК України позов забезпечується
накладенням арешту на майно або
грошові кошти, що належать
відповідачеві і знаходяться у нього
або в інших осіб, забороною вчиняти
певні дії.

Забезпечення позову – це
заходи цивільного процесуального
припинення дій, які можуть утруднити
виконання майбутнього рішення суду чи
зробити його виконання неможливим.

Таким заходом забезпечення
позову, як арешт, суд захищає законні
інтереси позивача на той випадок, коли
відповідач буде діяти недобросовісно
або коли неприйняття заходів може
призвести до невиконання судового
рішення.

Заходи забезпечення позову
носять тимчасовий характер і
зберігають свою дію до фактичного
виконання рішення суду, яким
закінчується вирішення спору по суті.

Таким чином, накладання
арешту – забезпечення позовних вимог
позивача по справі не носять
дискримінаційного характеру по
відношенню до відповідача по справі.

Обгрунтовуючи заяву про
скасування заходів забезпечення
позову, ОСОБА_1 посилається на те, що
01.07.2013 року між ним та ОСОБА_3 було
укладено попередній договір № 1
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, а від
так вважає, що вжиті заходи
забезпечення позову порушують його
права.

Проте з даним твердженням
погодитися не можливо, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст.16 ЦК
України кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу.

Згідно із ч.5 ст.55
Конституції України кожен має право
будь-якими не забороненими законом
засобами захищати свої права і свободи
від порушень і протиправних посягань.

Дійсно між ОСОБА_3 та ОСОБА_1
було укладено попередній договір № 1
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1,
однак п. 3 ч. 2 ст. 331 ЦПК України
встановлено, якщо право власності на
нерухоме майно відповідно до закону
підлягає державній реєстрації, право
власності виникає з моменту державної
реєстрації.

Таким чином, суд приходить
до висновку про те, що ОСОБА_5 не набув
права власності на вищевказану
квартиру, а від так його право жодним
чином не порушено.

Крім того відповідно до п. 14
Договору встановлено, що право
власності на квартиру АДРЕСА_2
набувається Стороною 2 (ОСОБА_1В.) після
укладання договору купівлі-продажу та
державної реєстрації.

Доказів того, що між ОСОБА_3І
та ОСОБА_1 було укладено та нотаріально
посвідчено договір купівлі-продажу
вищевказаної квартири суду надано не
було.

На підставі викладеного і
керуючись ст. 35, 36, 209, 210 ЦПК України,
суд, –

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про залучення
до участі у справі в якості третьої
особи, яка не заявляє самостійні вимоги
на предмет спору та зняття арешту по
цивільній справі за позовом Публічного
акціонерного товариства Акціонерний
банк “Південний” до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, Товариства з обмеженою
відповідальністю “Фаренгейт-32”,
Товариства з обмеженою
відповідальністю “Інвестмотек” про
стягнення заборгованості за кредитним
договором – залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не
підлягає.

Суддя

Ку
риленко О. М.