Справа№ 1412/9506/12
Провадження№2/487/726/14
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

10.04.2014 року
Заводський районний суд м.Миколаєва у
складі головуючого судді Сухаревич
З.М., при секретарі Марченко А.П., за
участю позивача ОСОБА_1, представника
позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Миколаєві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3, третьої особи приватного
нотаріуса Миколаївського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 про
визнання недійсним договору дарування,

В С Т А Н О В И В:

16.10.2012 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_3, третьої особи
приватного нотаріуса Миколаївського
міського нотаріального округу ОСОБА_4
про визнання недійсним договору
дарування укладеного між ОСОБА_5 та
ОСОБА_3, посвідченого 22 серпня 2009 року
приватним нотаріусом Миколаївського
міського нотаріального округу ОСОБА_4,
який зареєстрований в реєстрі за №4085,
посилаючись на його невідповідність
вимогам ст.ст.205, 207, 209, 657, 719 ЦК України.

Позивач вказував, що його матір ОСОБА_5
проживала разом з ним та його дружиною
АДРЕСА_1, а з березня 2009 р. в АДРЕСА_2.
06.04.2009 р. ОСОБА_5 пішла з дому, а 07 квітня
2009 р. знайшлась в лікарні, потім ОСОБА_3
повідомила, що ОСОБА_5 проживає у неї.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 померла, після чого
він, при оформленні спадкових справ,
дізнався, що 22 серпня 2009 року між ОСОБА_5
та ОСОБА_3 було укладено договір
дарування, відповідно до якого ОСОБА_5
передала безоплатно, а ОСОБА_3 прийняла
у власність як дарунок житловий
будинок АДРЕСА_3, який посвідчено
приватним нотаріусом Миколаївського
міського нотаріального округу ОСОБА_4

Посилаючись на те, що вказаний договір
дарування його мати - ОСОБА_5, не
підписувала оскільки від добре знає її
почерк, не висловлювала бажання
подарувати будинок відповідачці
ОСОБА_3, позивач просив визнати
недійсним договір дарування будинку з
усіма господарським та побутовими
спорудами, який розташований за
адресою АДРЕСА_3, укладений між ОСОБА_5
та ОСОБА_3, посвідчений 22.08.2009р.
приватним нотаріусом Миколаївського
міського нотаріального округу ОСОБА_4
та зареєстрований у реєстрі за №4085.

В судовому засіданні позивач та його
представник підтримали позовні вимоги
у повному обсязі, підтвердили
викладені обставини.

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнала,
пояснила, що позивач зловживав
спиртними напоями та бив матір, тому
вона пішла від нього та подарувала
будинок їй. При укладанні та
нотаріальному посвідченні договору
дарування була присутня вона та
особисто ОСОБА_5, яка підписувала
договір у присутності нотаріуса. Але
почерк ОСОБА_5 міг змінитися, оскільки
внаслідок побиття матері позивачем, у
неї була пошкоджена права рука.

Після отримання судом висновку судової
почеркознавчої експертизи, відповідач
ОСОБА_3 уточнила свої пояснення та
зазначила, що оскільки у її матері була
пошкоджена права рука, та мати в
достатній мірі не володіла українським
правописом, при підписанні договору
дарування зіпсувала декілька бланків
помилками у написанні свого прізвища,
ім'я та по-батькові, то нотаріус ОСОБА_4
порадила ОСОБА_3 взяти своєю рукою руку
матері та водити нею при написанні
тексту та підписанні договору, що вона
і зробила. Відповідач ОСОБА_3 просила
відмовити в задоволенні позову.

Третя особа - приватний нотаріус
Миколаївського міського нотаріального
округу ОСОБА_4 в судовому засіданні
заперечувала проти задоволення позову
та пояснила, що при укладанні та
посвідченні договору дарування
спірного будинку була присутня ОСОБА_3
та ОСОБА_5 Особу жінки, яка назвалась
ОСОБА_5 вона перевіряла за паспортом,
зовнішньо вона була схожа на особу, що
зображена на фотографії у паспорті, але
паспорт ОСОБА_5 і фотографія у ньому
були зроблені за 10 років до посвідчення
договору дарування, а тому фотографія
не завжди відповідає дійсності,
внаслідок вікових змін у зовнішності
особи. Зазначила, що жінка, яка
представилася ОСОБА_5 висловлювала
бажання подарувати свій будинок дочці
ОСОБА_3 та підписувала договір у її
присутності. Всіх деталей укладання,
підписання та посвідчення договору
дарування вона не пам'ятає, але
допускає, що під час виконання
зазначених дій вона могла виходити з
кабінету, щоб зробити копії документів.
Заперечувала той факт, що порадила
ОСОБА_3 при підписанні договору водити
рукою матері, оскільки в разі якщо
сторона договору не можу здійснити
підпис договору, то існує інший порядок
його підписання іншою особою.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні
підтвердила, що разом із ОСОБА_3 та
ОСОБА_5 двічі була присутня у
приміщенні приватного нотаріуса
ОСОБА_4 при укладанні ОСОБА_5 заповіту
та договору дарування, але детально
обставин підписання ОСОБА_5 договору
дарування вона не пам'ятає.

Допитані в судовому засіданні свідки
ОСОБА_8, ОСОБА_9 підтвердили, що за життя
ОСОБА_5 висловлювала своє бажання
подарувати спірний будинок синові
ОСОБА_1 та навіть складала на його ім'я
заповіт.

Вислухавши пояснення сторін, показання
свідків, дослідивши матеріали справи,
суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є
сином, а відповідачка ОСОБА_3 - дочкою
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 13,47,48,49).

22 серпня 2009 р. від імені ОСОБА_5 укладено
договір дарування, згідно з яким,
ОСОБА_5. передає безоплатно, а ОСОБА_3
приймає у власність як дарунок
житловий будинок АДРЕСА_3. Договір
дарування посвідчений приватним
нотаріусом Миколаївського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 за
реєстровим №4085 (а.с. 6-7, 37)

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5 (а.с. 14) та
маючи намір отримати у спадок будинок
АДРЕСА_3, позивач дізнався що вказаний
будинок подарований ОСОБА_3

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1
посилався на те, що оспорюваний договір
дарування його мати ОСОБА_5 не
підписувала та він не відображав
дійсного її волевиявлення.

Згідно ст. 717 ЦК України за договором
дарування одна сторона (дарувальник)
передає або зобов'язується передати в
майбутньому другій стороні
(обдаровуваному) безоплатно
майно(дарунок) у власність.

Оскільки договір дарування, у
розумінні ст. 202 ЦК України, є
правочином, тому на нього поширюються
загальні положення про правочини.

Статтею 215 ЦК України передбачено, що
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент його вчинення
стороною (сторонами) вимог, які
встановлені частинами першою-третьою
п'ятою та шостою ст. 203 названого
Кодексу, зокрема, ч.3 цієї статті
передбачено, що волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.

Частиною 2 ст. 207 ЦК України
передбачено, що правочин вважається
вчиненим у письмовій формі, якщо він
підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ч.2 ст. 719 ЦК України
договір дарування нерухомої речі
укладається у письмовій формі і
підлягає нотаріальному посвідченню.

Висновком судово-почеркознавчої
експертизи № 1770 від 31.01.2014 р.
проведеної експертом Миколаївського
відділення Одеського
науково-дослідницького інституту
судових експертиз Міністерства
юстиції України встановлено, що
рукописний запис "ОСОБА_5" у графі
"Дарувальник" договору дарування
житлового будинку від 22 серпня 2009 року
виконаний не самою ОСОБА_5, а іншою
особою. Підпис від імені ОСОБА_5 у графі
"Дарувальник" договору дарування
житлового будинку від 22 серпня 2009 року
виконаний не самою ОСОБА_5, а іншою
особою. Рукописний запис "ОСОБА_5" у
графі "Дарувальник" договору дарування
житлового будинку від 22 серпня 2009 року,
виконаний виконавцем, який знаходився
у звичайних для нього умовах.

Суд не приймає до уваги посилання
відповідача на той факт, що внаслідок
завданих ОСОБА_5 тілесних ушкоджень в
області правої руки, у неї відбулась
зміна почерку, що призвело до хибного
висновку експерта, оскільки відповідно
з даними висновку експерта №1770 від
31.01.2014 р. при вивченні досліджуваного
почерку та порівнянні його зі зразками
почерку ОСОБА_5 було встановлено, що у
досліджуваному почерку присутні
ознаки порушення координації рухів
тільки 1-го ступеню, яки проявилися в
хвилястості штрихів, відсутність у
досліджуваному тексті збиваючих
факторів 2-го ступеню свідчить про те,
що виконавець запису "ОСОБА_5" не
знаходився під впливом внутрішніх
збиваючих факторів, а наявність
збиваючих факторів 1-го ступеню
свідчить тільки про виконання
досліджуваного запису з наслідуванням
почерку ОСОБА_5.

Відповідно до ст.ст. 59,66 ЦПК України, суд
приймає висновок експерта №1770 від
31.01.14р. як належний та допустимий доказ
у цивільній справі.

Оцінивши надані сторонами докази в їх
сукупності суд приходить до
переконання про доведення в судовому
засіданні факту не підписання ОСОБА_5
особисто договору дарування, тобто
його (договору дарування) укладання з
порушенням вимог щодо його форми, що
відповідно до ст.. 215 ЦК України є
підставою для визнання його недійсним.

З урахуванням викладеного, суд вважає
позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтованими
та підлягаючими задоволенню.

Також на підставі ст.88 ЦПК України з
відповідача підлягають стягненню на
користь позивача понесені і
документально підтверджені судові
витрати.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 6-8, 10, 11, 213, 214, 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати договір дарування житлового
будинку АДРЕСА_3, укладений від імені
ОСОБА_5 та ОСОБА_3, посвідчений 22 серпня
2009 року приватним нотаріусом
миколаївського міського нотаріального
округу ОСОБА_4, зареєстрований в
реєстрі за №4085 - недійсним.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
понесені судові витрати в сумі 107 грн. 30
коп.

Рішення вступає в законну силу через
десять днів з дня його проголошення та
може бути оскаржено до апеляційного
суду Миколаївської області через
Заводський районний суд м. Миколаєва в
строк та порядку, передбачені ст.294, 296
ЦПК України.

Суддя:
З.М.
Сухаревич