У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.04.2014 року
місто Ужгород

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області Бенца К.К., розглянувши заяву
ОСОБА_1 про забезпечення позову у
справі за позовом ОСОБА_1 до
Управління культури Закарпатської
обласної державної адміністрації ,
Обласного організаційно-методичного
центру культури про визнання
незаконним та скасування наказу про
звільнення з посади № 36-к від 16.04.2014
року та поновлення на посаді, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області з позовом до Управління
культури Закарпатської обласної
державної адміністрації , Обласного
організаційно-методичного центру
культури про визнання незаконним та
скасування наказу про звільнення з
посади № 36-к від 16.04.2014 року та
поновлення на посаді.

Ухвалою суду від 22.04.2014 року відкрито
провадження у даній справі.

При цьому, разом із позовною заявою
позивачем подано заяву про
забезпечення позову шляхом:

- заборони Управлінню культури
Закарпатської обласної державної
адміністрації призначити на посаду
директора Обласного
організаційно-методичного центру
культури будь - яких осіб на постійній
або тимчасовій основі;

- заборони Управлінню культури
Закарпатської обласної державної
адміністрації укладати контракт з
будь - якою особою на посаду директора
Обласного організаційно-методичного
центру культури до остаточного
вирішення справи судом, тобто до
набрання чинності судового рішення по
даному спору.

В обгрунтування заяви вказує на те, що
за період судового розгляду даного
позову відповідач Управління культури
Закарпатської обласної державної
адміністрації починаючи з наступного
дня після спливу терміну дії
трудового контракту від 18.04.2011 року
укладеного з ним, може призначити
виконуючим обов'язки директора
Обласного організаційно-методичного
центру культури іншу особу, або укласти
трудовий строковий контракт на
постійній основі з іншою особою і тим
самим вкрай утруднить виконання
рішення суду або унеможливить його
виконання.

З матеріалів справи вбачається, що між
сторонами виник спір з трудових
відносин , які виникли на підставі
контракту від 18.04.2011 року укладеного
між Управлінням культури
Закарпатської обласної державної
адміністрації та ОСОБА_1.

Згідно ч.1, ч.5 ст.153 ЦПК України , заява
про забезпечення позову розглядається
судом, у провадженні якого перебуває
справа і про вжиття заходів
забезпечення позову суд постановляє
ухвалу.

При цьому згідно до п. 2 ч.1 ст. 152 ЦПК
України позов забезпечується, в тому
числі, забороною вчиняти певні дії.

Звернення з позовом до суду за захистом
порушених прав, інтересів фізичних
осіб та юридичних осіб, а також свобод
фізичних осіб є одним із способів
судового захисту.

Інститут забезпечення позову при
цьому, дає можливість суду до ухвалення
рішення по суті вжити заходів щодо
забезпечення заявленого позову у
певних визначених випадках, враховуючи
чітко визначені підстави.

Відповідно до ч.3 ст.151 ЦПК України,
забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення позову
може утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

У вирішенні питання про забезпечення
позову суд має здійснити оцінку
обґрунтованості доводів заявника щодо
необхідності вжиття відповідних
заходів з урахуванням такого:
розумності, обґрунтованості і
адекватності вимог заявника щодо
забезпечення позову; забезпечення
збалансованості інтересів сторін, а
також інших учасників судового
процесу; наявності зв'язку між
конкретним заходом до забезпечення
позову і предметом позовної вимоги,
зокрема, чи спроможний такий захід
забезпечити фактичне виконання
судового рішення в разі задоволення
позову; імовірності утруднення
виконання або невиконання рішення суду
в разі невжиття таких заходів;
запобігання порушенню у зв'язку із
вжиттям таких заходів прав та
охоронюваних законом інтересів осіб,
що не є учасниками даного судового
процесу.

Згідно з п.4 постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про практику
застосування судами

цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову»№9 від 22.12.2006 року,
розглядаючи заяву про забезпечення
позову, суд має з урахування доказів,
наданих позивачем на підтвердження
своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в
тому, що між сторонами дійсно виник
спір та існує реальна загроза
невиконання чи утруднення виконання
можливого рішення суду про задоволення
позову; з'ясувати обсяг позовних вимог,
дані про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулась з такою заявою,
позовним вимогам.

Відповідно до ч.3 ст. 152 ЦПК України види
забезпечення позову мають бути
співмірними із заявленими позивачем
вимогами.

Приймаючи до уваги наведені норми
процесуального законодавства, з
врахуванням роз'яснення Верховного
Суду України, виходячи з оцінки
обґрунтованості доводів позивача, щодо
необхідності вжиття заходів
забезпечення позову з урахуванням
розумності, обґрунтованості і
адекватності вимог заявника, щодо
забезпечення позову; забезпечення
збалансованості інтересів сторін;
наявності зв'язку між заходом, щодо
забезпечення позову і предметом
позовної вимоги, в тому числі,
спроможності заходів, який заявник
просить вжити у порядку забезпечення
позову, забезпечити фактичне виконання
судового рішення в разі задоволення
позову; імовірності утруднення
виконання, або невиконання рішення
суду в разі невжиття таких заходів; суд
вважає, що заява про забезпечення
позову не підлягає до задоволення,
зважаючи також на те, що заборона
Управлінню культури Закарпатської
обласної державної адміністрації
призначити на посаду директора
Обласного організаційно-методичного
центру культури будь - яких осіб на
постійній або тимчасовій основі або
укладати контракт може зашкодити
діяльності Обласного
організаційно-методичного центру
культури.

Сама по собі незгода з діями
відповідачів та їх оскарження в
судовому порядку, виключає
застосування інституту забезпечення
позову, позивачем в обгрунтування
вимог заяви не надано доводів та не
зазначено мотивів того, що невжиття
заходів забезпечення позову може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду, з врахуванням
вимог ЦПК України , постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення
позову»№9 від 22.12.2006 року суд вважає , що
заява позивача про забезпечення
позову є безпідставною.

Керуючись ст.ст. 151-153, 208-210 ЦПК України,
суддя,-

ухвалив:

У задоволені заяви ОСОБА_1 про
забезпечення позову у справі за
позовом ОСОБА_1 до Управління культури
Закарпатської обласної державної
адміністрації , Обласного
організаційно-методичного центру
культури про визнання незаконним та
скасування наказу про звільнення з
посади № 36-к від 16.04.2014 року та
поновлення на посаді- відмовити.

Оскарження ухвали про забезпечення
позову не зупиняє її виконання, а також
не перешкоджає подальшому розгляду
справи.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
подається протягом п'яти днів з дня її
проголошення . У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи , яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали. Апеляційна скарга
подається до апеляційного суду
Закарпатської області через
Ужгородський міськрайонний суд
Закарпатської області.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду
К.К.
Бенца