Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2014 року

м. Донецьк

Будьоннівський районний суд м.
Донецька в складі:

Головуючої судді:
Реброва С.О.,

при секретарі:
Боровик С.Ю.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за
позовом за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про визнання втратившими право
користування житловим приміщенням ,
зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1,
третя особа орган опіки та піклування
Будьоннівської районної ради в м.
Донецьку про визнання права
користування житловим приміщенням та
усунення перешкод в користуванні
житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з
позовом в якому просить суд визнати
втратившими право користування
житловим приміщенням ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_1 , та її дитину ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_2 такими, що втратили право
користування житловим приміщенням за
адресою: АДРЕСА_1.

В подальшому уточнила позовні вимоги
та просила визнати втратившими право
користування житловим приміщенням
ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та її дітей
ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_5
ІНФОРМАЦІЯ_3 такими що втратили право
користування житловим приміщенням за
адресою: АДРЕСА_1 , та зняти їх з
реєстраційного обліку.

Позивач ОСОБА_1 свій позов мотивує
тим, що вона є власником
домоволодіння розташованого за
адресою: АДРЕСА_1 який придбала 15 грудня
2000 року на підставі договору
купівлі-продажу.

Відповідачка по справі колишня
невістка ОСОБА_2 була зареєстрована в
її будинку з сином ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2
з 24 травня 2008 року, але не проживають у
будинку , на її неодноразові
пропозиції знятися з реєстрації не
реагує, а тому вимушена звертатися з
позовом.

Під час розгляду справи у вересні 2014
року без її відома відповідачка
невідомим шляхом зареєструвала без її
згоди , ще одну дитину дочку ОСОБА_5
ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

ОСОБА_2 звернулась до суду з
зустрічним позовом та просить
відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову,
та просить суд забов»язати ОСОБА_1
припинити дії що порушують право
користування житловим приміщенням
розташованим за адресою: АДРЕСА_1, а
саме обмеження і не допуск її та сина
ОСОБА_4 до проживання за місцем
реєстрації, а також перешкоджання
користування приміщеннями загального
користування.

Забов»язати ОСОБА_1 утримуватися від
таких чи будь-яких інших дій, що
порушують чи можуть порушити право
користування житловим приміщенням її
та її сина ОСОБА_4 а в подальшому
ОСОБА_2 після народження дочки ОСОБА_5
ІНФОРМАЦІЯ_3 року, доповнила зустрічний
позов тими ж вимоги, та й ще стосовно
народившейся дочки.

Свій позов ОСОБА_2 мотивує тим, що 09
грудня 2006 року вона зареєструвала шлюб
з ОСОБА_6 та проживали за місцем
проживання його матері ОСОБА_1
ІНФОРМАЦІЯ_2 року від шлюбу народився
син ОСОБА_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_4 року її чоловік ОСОБА_6
загинув у автокатастрофі, а після
загибелі поведінка матері загиблого
чоловіка погіршилась, вони не знайшли
порозуміння та злагоди , та коли жити
стало нестерпним вона з чоловіком ,
дитиною покинули своє житло , щоб дати
час свекрові заспокоїтися, але ОСОБА_1
в подальшому не дозволяла повернутися
, а тому вони зняли для проживання
житло у іншому місті в смт. Оленівка
Волноваського району . Просить суд
задовольнити позов тому, як вона та її
діти на мають іншого житла .

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1
підтримала свої позовні вимоги та дала
пояснення , що 15 грудня 2000 року вона
купила невеликий будинок , та
проживала в ньому з дочкою , та сином .
Її син на момент знайомства з
відповідачкою робили разом з нею на
заводі «Норд» та проживали у смт.
Оленівка Волноваського району. Коли
відповідачка завагітніла вони не
робили весілля , а був вечір 09 грудня
2006 року на якому була присутня сестра,
та мати відповідачки, та з грудня 2006
року після укладення шлюбу молоді
проживали у неї та займали одну
кімнату. ІНФОРМАЦІЯ_2 року народився
онук ОСОБА_4 . Після народження онука
її син з відповідачкою проживати у її
будинку, але не довго тому як у червні
2007 року вночі відповідачка з сином,
онуком зібралися та раптово виїхали у
смт. Оленівку, де й проживали син до
загибелі, а відповідачка до цього часу
зі своєю рідною сестрою у спадковому
будинку за адресою АДРЕСА_2. На її думку
син з невісткою виїхали тому, як вона
робила деякі зауваження невістці, щодо
образу життя - не вживати алкоголю, не
палити та за інші побутові інші
дрібниці, але вона сім»ю сина не
вигоняла, вони з»їхали без скандалу,
таємно, добровільно .

Коли народився онук син
попросив її надати згоду для
реєстрації відповідачки для отримання
грошей за народження дитини , та вона
дала таку згоду, але їй не відомо чого
відповідачка зареєстрована 28 травня 2008
року майже рік після народження
дитини, та місяць після смерті сина.

Вона постійно спілкується, підтримує
матеріально онука надає гроші , одяг,
іграшки, продукти , до того ж бере його
на відпочинок, тому їй відомо, що
відповідачка невдовзі після смерті
сина уклала шлюб з мешканцем м.
Маріуполя ОСОБА_7 неодноразово судимим,
та на цей час відбуваючим
довгострокове покарання 10 років за
навмисне вбивство з 01.01. 2009 року. За час
до її звернення до суду невістка
ніколи не заявляла претензій до житла.

За тривалий час вона з дочкою її
чоловіком поступово перебудували, та
перепланували будинок збільшив площу,
та якість будівель, а тому звернулась
до суду.

Вона вважає образливими для неї
вислови відповідачки про те, що вона
примусила її та сина покинути житло,
про заміну замків, про те що сплачує
за оренду квартири сестрі.

На її неодноразові пропозиції
знятися з реєстрації ОСОБА_2 не реагує ,
а після звернення до суду ОСОБА_2
вимагала від неї гроші нібито за її
частку житла.

Їй не відомо, як без її згоди у її
будинку відповідачка зареєструвала
свою дочку ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 року,
яку могла б зареєструвати за місцем
проживання батька у м. Маріуполі, тому
як власник житла вона не визнає
зустрічного позову ОСОБА_2

У судовому засіданні позивач
ОСОБА_2 позов ОСОБА_1 не визнала, та
підтримала свої позовні вимоги та дала
пояснення , що познайомилася з сином
відповідачки у 2005 році під час роботи
на заводі «Норд», та на той час він ще
був одружений, зустрічалися 2-3 роки , а
після того як вона завагітніла вони
стали жити у будинку свекрові , але
із-за конфліктів зі свекров»ю та з її
дочкою вони з чоловіком виїхали
після народження сина у
червні-серпні 2007 року. Після смерті
чоловіка вони з сином в 2008 році
приїздили у м. Донецьк з метою
проживання у будинку, але не змогли
проживати тому, як були змінені замки.
Більше вона в Донецьк не їздила та не
вимогала вселити її та сина у будинок,
а усі ці роки проживає у сестри ОСОБА_8
за адресою АДРЕСА_2 . Вона не зверталася
до міліції , та до органу опіки та
піклування за місцем проживання ОСОБА_1
з вимогою вселити її та сина в будинок
відповідачки, а лише одного разу
звернулась до Донецької обласної
опікунської ради, але її звернення
ніде не зафіксовано.

Вона дійсно уклала шлюб з ОСОБА_7
, який проживав у м. Маріуполь з мамою,
а зараз відбуває покарання, та має
дочку від нього ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3
року . Вона дійсно зареєструвала дочку
за місцем проживання ОСОБА_1 та на її
думку її син , дочка та вона сама мають
право на проживання у будинку ОСОБА_1
тому що іншого житла вони не мають,
тому просить відмовити у позові
ОСОБА_1, та задовольнити її позов.

Представник третьої особи орган опіки
та піклування Будьоннівської
районної ради в м. Донецьку Стрюкова
Н.В. вважає, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2
слід задовольнити частково тому, як на
її думку тільки онук ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_2 , має право на проживання
за адресою АДРЕСА_1, а його мати ОСОБА_2
та її дочка ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 не
мають права на проживання в цьому
будинку, якій є власністю ОСОБА_1, а
тому зустрічний позов вважає слід
задовольнити частково по тих же
підставах.

Суд, заслухавши сторони, їх
представників, дослідив матеріали
справи приходить до висновку , що
первісний позов ОСОБА_1 слід
задовольнити у повному обсязі, у
задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2
варто відмовити по наступних
підставах.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи в межах
заявлених сторонами вимог на
підставі доказів сторін, та інших осіб
, які приймають участь у розгляді
справі.

Суду надана копія свідоцтва про
укладення шлюбу з якого вбачається , що
09 грудня 2006 року відповідачка ОСОБА_2
зареєструвала шлюб з ОСОБА_6 , а з копії
свідоцтва про народження вбачається,
що ІНФОРМАЦІЯ_2 року від шлюбу
народився син ОСОБА_4.

Суду надана копія свідоцтва про
смерть, з якого вбачається що
ІНФОРМАЦІЯ_4 року настала смерть
ОСОБА_6, який є сином позивачки ОСОБА_1.

Суду надана копія паспорта відповідно
до якого ОСОБА_2 зареєстрована за
адресою АДРЕСА_1 з 24 травня 2008 року .

Суду надана копія договору
купівлі-продажу з якого вбачається що
позивач ОСОБА_1 є єдиним власником
домоволодіння розташованого за
адресою: АДРЕСА_1 , який придбала 15
грудня 2000 року.

Відповідно до ст.3 Конституції України:
Людина, її життя і здоров'я, честь і
гідність, недоторканність і безпека
визнаються в Україні найвищою
соціальною цінністю.

Відповідно ст. 41 Конституції
України: Кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю, результатами своєї
інтелектуальної, творчої діяльності.

Право приватної власності набувається
в порядку, визначеному законом.

Громадяни для задоволення своїх потреб
можуть користуватися об'єктами права
державної та комунальної власності
відповідно до закону.

Ніхто не може бути протиправно
позбавлений права власності. Право
приватної власності є непорушним, а
відповідно до ст. 1 Першого протоколу
до Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод, до якої України
приєдналася 17 липня 1997 року відповідно
до ЗУ від липня 1997 року № 47597 «Про
ратифікацію Конвенції про захист
право людини і основоположних свобод
1950 року, Першого протоколу та
протоколів № 2,4, 7 та 11 Конвенції ,
закріплено принцип непорушності права
приватної власності , який означає
право особи на безперешкодне
користування своїм майном та
закріплює право власника володіти ,
користуватися і розпоряджатися
належним йому майном , на власний
розсуд вчиняти щодо свого майна будь
які угоди, відповідно до закону за
своєю волею , незалежно від воли інших
осіб, а тому позовні вимоги ОСОБА_2 про
забов»язання ОСОБА_1 припинити дії
щодо об»єкту власності порушують
констітуційне право власника, та не
можуть бути задовільнені, а у її позові
слід залишити без задоволення.

Відповідно ст. 317 ЦК України власникові
належать права володіння,
користування та розпоряджання своїм
майном, а ст. 321ЦК України передбачено
право власності є непорушним. Ніхто
не може бути протиправно
позбавлений цього права чи
обмежений у його здійсненні.

Суд вважає правильним посилання
позивача ОСОБА_1 про застосування
положень ст. 391 ЦК України яка
передбачає , що власник майна має
право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном, та на ст. 405
ЦК України, яка передбачає:

1. Члени сім'ї власника житла, які
проживають разом з ним, мають право на
користування цим житлом відповідно до
закону.

Житлове приміщення, яке вони мають
право займати, визначається його
власником.

2. Член сім'ї власника житла втрачає
право на користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

Суд вважає встановленим факт
проживання в домоволодінні
розташованому за адресою: АДРЕСА_1
ОСОБА_2 з чоловіком Герман Іллею в
період з грудня 2006 року , та дитини
ОСОБА_4 з дня народження по червень 2007
року .

На підставі пояснень сторін,
свідків , з актів складених
повноважними особами органу опіки
відповідно доручення суду
встановлено та підтверджено
документально, що ОСОБА_2 з дитиною
ОСОБА_4 з 2008 року до наступного часу
проживають за адресою АДРЕСА_2 у рідної
сестри ОСОБА_8, тобто без поважних
причин понад один рік не проживають як
члени сім'ї власника у спірному будинку
розташованому за адресою: АДРЕСА_1, як
то передбачено п. 2 ст. 405 ЦК України, а
сама ОСОБА_2 утворила нову сім»ю, що
підтверджується народженням дитини
ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3.

Суд вважає, що доводи ОСОБА_2 про
те, що позивачка ОСОБА_1 утворила
умови, які примусили її покинути
домоволодіння розташоване за
адресою: АДРЕСА_1 не можуть бути
прийняти до уваги судом, враховуючи
довготривалий термін відсутності у
спірному будинку, та ці доводи не
підтверджені відповідними
зверненнями до державних установ зі
скаргами на дії власника житла, а
тому приймаючи рішення про відмову у
задоволенні її позову суд не
позбавляє її та її малолітніх дітей
права на житло, за місцем проживання
чоловіка, рідних: сестри, та матері.

Керуючись ст.ст. 11, 88, 213-215 ЦПК
України, ст. 3, 41, 55 Конституції України,
ст.ст. 391, 405 Цивільного Кодексу України
, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання втратившим право права
користування житловим приміщенням -
задовольнити .

Визнати ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та її
дітей ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_5
ІНФОРМАЦІЯ_3 такими що втратили право
користування житловим приміщенням за
адресою: АДРЕСА_1 , та зняти їх з
реєстраційного обліку

У задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа орган
опіки та піклування Будьннівської
районної ради в м. Донецьку про
визнання права користування житловим
приміщенням та усунення перешкод в
користуванні житловим приміщенням -
відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна
скарга в Апеляційний суд Донецької
області через Будьоннівський районний
суд м. Донецька протягом десяти днів з
дня проголошення рішення, а особами
які не приймали участь у справі у то же
строк з дня отримання копії рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після
закінчення апеляційного розгляду
справи.

Суддя: