АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 212/424/14-ц 22-ц/774/1070/К/14
Справа №214/6439/13-ц
№ 22-ц/774/1070/к/14
Доповідач Соколан Н.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді Соколан Н. О.

суддів - Бондар Я. М., Зубакової В.
П.

при секретарі - Бевзі М. О.

В зв'язку з неявкою в судове засідання
всіх осіб, які беруть участь у справі,
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється на
підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Кривому Розі
цивільну справу за апеляційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» на
заочне рішення Жовтневого районного
суду м. Кривого Рогу від 24 лютого 2014
року по справі за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості, -

В С Т А
Н О В И Л А:

В січні 2014 року Публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«ПриватБанк» (надалі - ПАТ КБ
"ПриватБанк") звернулося до суду з
позовом до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
посилаючись на неналежне виконання
відповідачем зобов'язань за укладеним
кредитним договором від 06.02.2008 року,
відповідно до якого на ОСОБА_2 відкрито
картковий рахунок на суму 6000 грн. зі
сплатою 30 % річних.

Відповідач не виконувала умови
договору, внаслідок чого утворилась
заборгованість, яка станом на 30.11.2013
року складає 17756,66 грн., яку просив суд
стягнути на свою користь та судові
витрати по справі.

Заочним рішенням Жовтневого районного
суду м. Кривого Рогу від 24 лютого 2014
року в задоволенні позову ПАТ КБ
"ПриватБанк" відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ставить
питання про скасування рішення суду та
ухвалення нового рішення про
задоволення позовних вимог,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.
Вважає, що судом зроблено невірний
висновок щодо пропуску позивачем
строку позовної давності та не
враховано, що відповідачем не заявлено
клопотання про застосування строку
позовної давності, при укладенні
договору сторони погодились, що термін
його дії припиняється з моменту
подання заяви відповідачем, тому не
взяв до уваги пролонгацію дії договору.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в
межах доводів апеляційної скарги та
заявлених позовних вимог, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
процесуального законодавства і
всебічно перевіривши обставини,
вирішив справу у відповідності з
нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин, а за їх відсутності на
підставі закону, що регулює подібні
відносини, або виходячи із загальних
засад і змісту законодавства України.
Обґрунтованим визнається рішення, в
якому повно відображені обставини, що
мають значення для даної справи,
висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

Проте зазначеним вимогам рішення суду
не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що
06.02.2008 року ЗАТ КБ "ПриватБанк" (назву
змінено на ПАТ КБ "ПриватБанк") видав
ОСОБА_2 платіжну картку із лімітом 6 000
грн., зі сплатою 30 відсотків за
користування карткою. Перед укладенням
договору відповідач був повідомлений
про умови кредитування, даний факт
підтверджується особистим підписом
відповідача.

Як вбачається з тексту заяви про видачу
кредитної картки (а.с. 7), строк дії
картки встановлено до лютого 2010 року.

Суд першої інстанції, відмовляючи у
задоволенні позову, виходив із того, що
позивач пропустив строк позовної
давності для звернення до суду з
позовом до відповідача.

Колегія суддів не може погодитись з
такими висновками суду першої
інстанції з наступних підстав.

Згідно положень статті 256 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Відповідно до ст.257 ЦК
України загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч.5 ст.261 ЦК України за
зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання. За зобов'язаннями, строк
виконання яких не визначений або
визначений моментом вимоги, перебіг
позовної давності починається

від дня, коли у кредитора виникає право
пред'явити вимогу про виконання
зобов'язання.

Положенням ч. 4 ст. 267 ЦК України
передбачено, що сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови у позові.

З аналізу вище вказаних норм закону
випливає, що підставою для
застосування строку позовної давності
є заява сторони під час розгляду
справи.

Відповідно до положень п.2 постанови
Пленуму ВССУ № 7 від 07.02.2014 року «Про
внесення змін і доповнень до постанови
пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 30 березня 2012
року № 5 «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин» постановлено пункт 31
викласти у такій редакції: « 31. При
застосуванні положення пункту 7
частини одинадцятої статті 11 Закону
України «Про захист прав споживачів»,
яким кредитодавцю забороняється
вимагати повернення споживчого
кредиту, строк давності якого минув,
суди мають виходити з того, що у
системному зв'язку з частиною
одинадцятою статті 11 зазначеного
Закону ця вимога стосується
позасудового порядку повернення
споживчого кредиту і спрямована на те,
щоб встановити судовий контроль за
вирішенням таких вимог кредитодавця з
метою захисту прав споживача як
слабшої сторони договору споживчого
кредиту.

У зв'язку із цим та враховуючи, що ЦК не
передбачає заборони пред'явлення
окремих вимог у зв'язку з пропущенням
строку позовної давності, при
вирішенні таких спорів, суди повинні
враховувати положення ЦК про позовну
давність.

Оскільки зі спливом строків позовної
давності до основної вимоги
вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги
(стягнення неустойки, накладення
стягнення на заставлене майно тощо),
положення пункту 7 частини одинадцятої
статті 11 Закону України «Про захист
прав споживачів» та вимоги ЦК щодо
позовної давності застосовуються й до
додаткових вимог банку (іншої
фінансової установи)».

Разом з тим, при вирішенні спору в
судовому порядку застосуванню
підлягає ст. 267 ЦК України, згідно
положень якої позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення. Сплив позовної давності,
про застосування якої заявлено
стороною у спорі, є підставою для
відмови у позові. Якщо суд визнає
поважними причини пропущення позовної
давності, порушене право підлягає
захисту.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідач ОСОБА_2 до суду першої та
апеляційної інстанції із заявою про
застосування наслідків спливу
позовної давності не зверталася.

Колегія суддів вважає безпідставним
висновок суду першої інстанції про те,
що позовна давність за позовом про
повернення споживчого кредиту
застосовується судом незалежно від
наявності заяви сторони у спорі,
оскільки пункт 7 ч. 11 ст. 11 Закону
України «Про захист прав споживачів»,
яким кредитодавцю забороняється
вимагати повернення споживчого
кредиту, строк давності якого минув, у
системному зв'язку з самою частиною 11
статті 11 зазначеного Закону стосується
позасудового порядку повернення
споживчого кредиту і спрямований на те,
щоб встановити судовий контроль за
вирішенням таких вимог кредитодавця з
метою захисту прав споживача як
слабшої сторони договору споживчого
кредиту.

На підставі наведеного, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
помилкового висновку щодо відмови в
задоволенні позовних вимог у зв'язку з
пропуском строку звернення до суду за
захистом свого порушеного права.

В силу ст. 526 ЦК України, зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору.

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння
відмова від виконання зобов'язань не
допускається.

Відповідно до ст.ст. 1050, 1054 ЦК України,
за кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові в розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти. Порушення
вищевказаних умов тягне за собою
встановлені наслідки порушення
договору позичальником.

Згідно ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Таким чином з відповідача на користь
позивача підлягає стягненню
заборгованість у зв'язку з порушенням
зобов`язань за кредитним договором від
06 лютого 2008 року в сумі 17756,66 грн., яка
складається з:

- 13666,93 грн. - заборгованість по
процентам за користування кредитом;

- 2767,98 грн. - заборгованість по комісії
за користування кредитом;

- 500 грн. - штраф (фіксована частина);

- 821,75 грн. - штраф (процентна складова).

Відповідно до ст. 88 ЦПК України,
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати, якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України,
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати, якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог.

Тому, підлягають стягненню і судові
витрати в сумі 365,40 грн. (243,60 за розгляд
справи в суді першої інстанції та 121,80
грн. за розгляд справи в суді
апеляційної інстанції) та згідно вимог
ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, ч.1 ст.309, 313- 314,
316 ЦПК України, колегія судів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "ПриватБанк" - задовольнити.

Заочне рішення Жовтневого районного
суду м. Кривого Рогу від 24 лютого 2014
року - скасувати та ухвалити нове
рішення.

Позов Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
"ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк "ПриватБанк"
заборгованість за кредитним договором
від 06.02.2008 року в сумі 17756,66 грн., яка
складається з:

- 13666,93 грн. - заборгованість по
процентам за користування кредитом;

- 2767,98 грн. - заборгованість по комісії
за користування кредитом;

- 500 грн. - штраф (фіксована частина);

- 821,75 грн. - штраф (процентна складова).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк "ПриватБанк" судовий
збір в загальному розмірі 365,40 грн.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене у касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: