Справа № 462/1890/14
Головуючий у 1 інстанції: Колодяжний
Провадження № 22-ц/783/4243/14
Доповідач в 2-й інстанції: Тропак О. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого: Тропак О.В.,

суддів: Приколоти Т.І., Федоришина А.В.

за участю секретаря: Іванової О.О.

з участю: представника відповідача
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м.Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою
відповідача ОСОБА_3 на рішення
Залізничного районного суду м.Львова
від 05 травня 2014 року у справі за позовом
Залізничної районної адміністрації
Львівської міської ради до ОСОБА_3,
третя особа Львівське комунальне
підприємство "Сяйво" про демонтаж
самочинно влаштованої перегородки та
приведення квартири до попереднього
стану, -

в с
т а н о в и л а :

В березні 2014 року Залізнична районна
адміністрація Львівської міської ради
звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3,
третя особа Львівське комунальне
підприємство "Сяйво", в якому після
уточнення позовних вимог просила:
зобов'язати відповідача демонтувати
самочинно влаштовану перегородку на
площі кухні загального користування
під літ. XL та привести планування
квартири АДРЕСА_1 до попереднього
стану. Позовні вимоги обґрунтовано тим,
що ОСОБА_3 самовільно здійснив
перепланування вказаної квартири, а
саме влаштував перегородку на площі
приміщення загального користування,
про що Залізничною РА складено
відповідне розпорядження № 493, яке
відповідач добровільно виконувати
відмовляється.

Рішенням Залізничного районного суду
м.Львова від 05 травня 2014 року позов
задоволено, зобов'язано ОСОБА_3, наймача
квартири АДРЕСА_1, демонтувати
самочинно влаштовану перегородку на
площі кухні загального користування
під літ. XL та привести планування
квартири до попереднього стану,
стягнуто з відповідача на користь
позивача 243, 60 грн. судового збору.

Не погодившись з рішенням суду,
відповідач ОСОБА_3 оскаржив його в
апеляційному порядку, і покликаючись
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права, неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, просить рішення
скасувати та ухвалити нове рішення про
відмову в позові. В апеляційній скарзі
відповідач зазначає, що акт ЛКП «Сяйво»
від 11.11.2013 р., на який покликається суд у
рішенні, не відповідає дійсності,
оскільки працівники ЛКП до квартири не
приходили. Апелянт вказує, що саме за
пропозицією начальника ЛКП мешканцям
квартир АДРЕСА_3-АДРЕСА_4, АДРЕСА_2,
АДРЕСА_5 щодо покращення умов
користування загальною кухнею,
відповідач за згоди усіх мешканців
вказаних квартир, встановив
перегородку у загальній кухні,
відрізавши від неї площу 3,85 кв.м. На
думку ОСОБА_3, суд порушив вимоги ст. 57
ЦПК України, відмовивши у допиті
свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які
мали засвідчити надання усної згоди на
встановлення перегородки та
спростувати висновок суду про
порушення прав мешканця квартири
АДРЕСА_2 ОСОБА_5 Також апелянт зазначає,
що згідно з технічними висновками,
реконструкція квартири АДРЕСА_1
виконана відповідно до вимог ДБН і не
погіршує несучої здатності основних
конструктивних елементів, окрім того,
мешканець квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_5
погодився з проведенням реконструкції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника відповідача, перевіривши
матеріали справи в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що підстав для задоволення
апеляційної скарги немає з наступних
мотивів.

Судом першої інстанції було
встановлено, що в порушення вимог ч.ч.1, 3
ст.100 ЖК України, п.1.4.1 Правил утримання
житлових будинків та прибудинкових
територій, затверджених наказом
Державного комітету України з питань
житлово-комунального господарства від
17.05.2005 року, п. 4 Правил користування
приміщеннями жилих будинків,
затверджених Постановою КМ України від
08.10.1992 року № 572 з наступними змінами,
п.1.6.5 Положення про порядок
врегулювання питань самочинного
будівництва у Львові, затвердженого
рішенням виконавчого комітету
Львівської міської ради від 09 вересня
2011 року № 835, відповідач без належного
дозволу, здійснив самочинне
перепланування квартири АДРЕСА_1, з
влаштуванням перегородки на площі
кухні загального користування під літ.
ХL. Дані обставини не оспорюються
сторонами та підтверджуються
поясненнями представників позивача та
відповідача, свідка ОСОБА_7, актами ЛКП»
Сяйво» від 11.07.2013 року, 11.11.2013 року і
14.04.2014 року (а.с. 10, 12, 65) та схематичними
зображеннями самовільного
перепланування (а.с. 43-46,64).

Розпорядженням голови
Залізничної районної адміністрації
Львівської міської Ради № 493 від 05.08.2013
року «Про самочинне будівництво,
здійснене гр.ОСОБА_3», відповідача було
зобов»язано в термін до 20.09.2013 року
демонтувати самочинно влаштовані
перегородки на площі приміщень
загального користування, про що
попереджено відповідача, однак, як
вбачається із акту ЛКП»Сяйво» від
11.11.2013 року ( а.с. 10) згадане
розпорядження відповідачем виконано
не було. Хоча самочинна реконструкція і
виконана відповідно до діючих вимог
ДБН і не погіршує несучої здатності
основних конструктивних елементів і
квартира відповідача придатна до
експлуатації, водночас ця
реконструкція здійснена самочинно,
без відповідного дозволу органу
місцевого самоврядування, а також
порушує права мешканця квартири
АДРЕСА_2 ОСОБА_5, який не давав письмової
згоди на перепланування квартири
відповідача. Суд першої інстанції не
взяв до уваги доводів відповідача та
його представника про те, що між
мешканцями квартир АДРЕСА_3-АДРЕСА_1, в
тому числі ОСОБА_5, була попередня усна
домовленість про перепланування
квартири, що відповідачу не було відомо
про необхідність отримання дозвільних
документів на таке перепланування, а
також, що він сплачує за
житлово-комунальні послуги з
урахуванням додаткової площі, оскільки
такі твердження не ґрунтуються на
законі та не спростовують досліджених
доказів на підтвердження позовних
вимог.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції обґрунтовано дійшов
висновку, що позов підлягав до
задоволення з наступних міркувань.

Доводи апеляційної скарги про
недостовірність акту ЛКП «Сяйво» від
11.11.2013 р., законності оскаржуваного
рішення не спростовують, оскільки і
станом на 14.04.2014 року відповідачем не
було демонтовано самочинно
влаштованої перегородки, що
підтверджується актом ( а.с. 65).

Навіть при умові встановлення
відповідачем перегородки, що розділяє
приміщення загальної кухні за
пропозицією начальника ЛКП, та за умови
згоди усіх мешканців квартир
АДРЕСА_3-АДРЕСА_4, АДРЕСА_2, АДРЕСА_5 на
встановлення перегородки,
встановлення цієї перегородки було
незаконним, оскільки для її
встановлення відповідачем не було
отримано відповідного дозволу органу
місцевого самоврядування. Тому не
дають підстав для скасування
оскаржуваного рішення і доводи
апеляційної скарги щодо відмови судом
першої інстанції у допиті свідків:
ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6

При вирішенні даного спору не мали
правового значення, ні технічний
висновок про встановлення
відповідачем перегородки відповідно
до вимог ДБН, ні та обставина, що
мешканець квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_5
колись погоджувався на проведення
реконструкції приміщення загальної
кухні.

Згідно ст.308 ЦПРК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з
одних лише формальних міркувань.

Оскільки колегія суддів вважає,
що оскаржуване рішення ухвалено з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, доводи
апеляційної скарги законності і
обґрунтованості оскаржуваного рішення
не спростовують, тому апеляційну
скаргу належить відхилити, оскаржуване
рішення - залишити без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.308, ч.ч.1, 2 ст. 315,
ст.ст.317, 319 ЦПК України, колегія
суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3 -
відхилити.

Рішення Залізничного районного
суду м.Львова від 05 травня 2014 року -
залишити без змін .

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили ухвалою
апеляційного суду.

Головуючий
Тропак О.В.

Судді
Приколота Т.І.

Федоришин А.В.