Справа № 203/2738/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2014 року
Кіровський районний суд м.
Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Маймур
Ф.Ф.

при секретарі - Величко О.М.

за участю: позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

відповідача -ОСОБА_3

представника відповідача - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м.
Дніпропетровську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа -
приватний нотаріус Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_6
про визнання заповіту недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

17 квітня 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
Кіровського районного суду м.
Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_3,
третя особа - приватний нотаріус
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_6 про
визнання заповіту недійсним (а.с. 1-3)

Позивач у позовній заяві та
представник позивача у судовому
засіданні посилалися на те, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача
ОСОБА_7 та йому стало відомо про
існування заповіту, складеного
померлим 11.01.2012 року, відповідно до
якого останній заповів квартиру
АДРЕСА_1 ОСОБА_3 Даний заповіт було
посвідчено приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського округу
ОСОБА_6 та зареєстровано в реєстрі за №
62. Позивач вважає, що даний заповіт має
бути визнано судом недійсним, оскільки
померлий ОСОБА_7 тривалий час хворів на
тяжке невиліковне онкозахворювання -
рак легенів, та приймав знеболюючі
психотропні препарати, до складу яких
входять наркотичні речовини, які
призвели до неможливості
усвідомлювання дій померлим та
пригнічення його власної волі. Крім
того, усвідомлення наявності
невиліковної хвороби призвело до
депресивного, пригніченого
психологічного стану, тому відповідач
скористалася зазначеним безпорадним
станом ОСОБА_7, який не усвідомлював
значення своїх дій та не міг керувати
ними. Враховуючи зазначене, позивач
звернувся до суду та просив визнати
вищезазначений заповіт
недійсним(а.с.1-3)

Відповідач та представник відповідача
у судовому засіданні заперечували
проти задоволення позову, посилаючись
на те, що позивачем не надано
підтвердження неадекватного
психічного стану ОСОБА_7 саме на момент
складання заповіту, померлий розумів
значення своїх дій та це було
виявленням його волі, а тому просили
суд відмовити у задоволенні позову.

Третя особа - приватний нотаріус
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_6 у судове
засідання не з'явилась, свого
представника у судове засідання не
направила. У судовому засіданні 30.05.2013
року представник третьої особи не
визнала позов, зазначивши, що при
посвідченні заповіту нотаріус
пересвідчилась в особах, перевіривши
наявність усіх необхідних документів,
нею були проведені усі необхідні дії
передбачені як ЦК України так і
Інструкцією щодо вчинення
нотаріальних дій, встановлено
волевиявлення обох сторін для
здійснення правочину та перевірено їх
дієздатність(а.с.92-96)

Дослідивши матеріали справи,
перевіривши докази позивача, оцінивши
їх належність, допустимість,
достовірність, а також достатність і
взаємний зв'язок у їх сукупності,
встановивши правовідносини, які
випливають із встановлених обставин та
правові норми, які підлягають
застосуванню до цих правовідносин, суд
дійшов висновку про те, що позовні
вимоги з даних підстав не підлягають до
задоволення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є сином
ОСОБА_7, що підтверджується копією
свідоцтва про народження та
поясненнями сторін у судовому
засіданні(а.с.7,12)

Встановлено, що 11 січня 2012 року ОСОБА_7
було складено заповіт згідно якого
останній заповів ОСОБА_3 належну йому
квартиру АДРЕСА_1, який був посвідчений
приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_6
зареєстрований в реєстрі за № 62, що
підтверджується копією вказаного
заповіту(а.с.5)

Встановлено, що ОСОБА_7 помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 прогресивної пухлини та
прогресивного новоутворення бронхів
та легень, про що відділом Державної
реєстрації смертей Дніпропетровського
міського управління юстиції у
Дніпропетровській області видане
свідоцтво від 04 травня 2012 року серії
НОМЕР_1 та зроблено відповідний актовий
запис у книзі реєстрації смертей за №
3094 (а.с.6,8)

Судом встановлено, що ОСОБА_7 на момент
складання та підписання заповіту 11
січня 2012 року будь якими психічними
розладами не страждав та по своєму
психічному стану в той період міг
розуміти значення своїх дій та
керувати ними, що підтверджується
актом № 40 амбулаторної (посмертної)
судово-психіатричної експертизи
складеним судово-психіатричною
експертною комісією КЗ
«Дніпропетровська клінічна
психіатрична лікарня»
Дніпропетровської обласної ради» та
поясненнями судового експерта ОСОБА_9,
який був допитаний у судовому
засіданні, та який пояснив, що
судово-експертна комісія, членом якої
він був, провела експертне дослідження
на підставі матеріалів цивільної
справи, у томі числі показаннях
свідків, та медичній документації яка
була надана медичними закладами
(а.с.134-136,195-197)

Правовідносини, які виникли між
сторонами, урегульовані нормами
Цивільного кодексу України (2003 року).

Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є
особисте розпорядження фізичної особи
на випадок своєї смерті.

До загальних вимог додержання яких є
необхідним для чинності правочину
відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України -
відноситься волевиявлення учасника
правочину, яке має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.

Підставою недійсності правочину,
згідно ст. 215 ЦК України - є недодержання
в момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою ст. 203 цього Кодексу.

Згідно з ч.3 ст.10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що зміст заповіту
від 11 січня 2012 року складеного ОСОБА_7
посвідчений приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_6
зареєстрований в реєстрі за № 62 не
суперечить Цивільному кодексу України,
іншим актам цивільного законодавства,
а також моральним засадам суспільства.

Суд при розгляді позовних вимог
позивача виходив з того, що не знайшов
підтвердження факт того, що померлий
ОСОБА_7 не усвідомлював значення своїх
дій та не міг керувати ними при
складанні заповіту, адже це
спростовуються актом
судово-психіатричної експертної
комісії, а зазначений в ньому висновок
підтверджується даними матеріалів
цивільної справи, медичної
документації, що свідчать про
правильне орієнтуванні ОСОБА_7 в
навколишньому і особах на той період
часу, певної послідовності і
цілеспрямованості дій, про відсутність
в його поведінці і висловлюваннях в той
час розладів свідомості, мислення і
пам'яті, розладів у сфері сприйняття
(ілюзій, галюцинацій), продуктивних
порушень мислення (нав'язливих,
зверхцінних, бредових ідей).

Враховуючи пояснення сторін та свідків
суд приходить до висновку, що позивачем
не надано жодного належного і
допустимого доказу того, що ОСОБА_7
підписуючи заповіт, він не міг розуміти
в повному обсязі значення своїх дій та
керувати ними та що його волевиявлення
не вільним та не відповідало його
внутрішній волі, тому суд дійшов
висновку, що позов не обґрунтований та
не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись
Постановою Пленуму Верховного Суду
України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними», ст.
ст. 203, 215, 1233 ЦК України, ст. ст.10, 57-61, 208,
209, 212-215,218, 294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

ОСОБА_1 у задоволені позову до ОСОБА_3,
третя особа - приватний нотаріус
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_6 про
визнання заповіту недійсним -
відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в
порядку передбаченому ст. 223 ЦПК
України.

Рішення суду може бути оскаржено до
Апеляційного суду Дніпропетровської
області через Кіровський районний суд
м. Дніпропетровська шляхом подання
апеляційної скарги протягом 10 днів з
дня його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом 10
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Ф.Ф.
Маймур