Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Юровської Г.В., Леванчука А.О.,
Писаної Т.О.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом виконувача
обов'язків Очаківського міжрайонного
екологічного прокурора Дніпровської
екологічної прокуратури до
Очаківської районної державної
адміністрації, ОСОБА_4, треті особи
Миколаївське обласне управління
водних ресурсів. Очаківське
міськрайонне управління юстиції в
Миколаївській області. Управління
Держземагенства в Очаківському районі
Миколаївської області, Державне
підприємство «Очаківське
лісомисливське господарство» про
скасування розпорядження Очаківської
райдержадміністрації, визнання
недійсним державного акта на право
власності на землю та повернення землі,
за касаційною скаргою ОСОБА_4 на
рішення апеляційного суду
Миколаївської області від 17 березня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2013 року Очаківський
міжрайонний екологічний прокурор
Дніпровської екологічної прокуратури
(далі - прокурор) звернувся до суду з
позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим,
що розпорядженням Очаківської
районної державної адміністрації від 08
квітня 2011 року № 109 затверджено проект
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки у власність ОСОБА_4 для ведення
особистого селянського господарства
із земель державної власності не
наданих у власність або користування з
межах території Солончаківської
сільської ради Очаківського району
Миколаївської області, площею 1 га.

На підставі цього розпорядження 07
жовтня 2011 року ОСОБА_4 отримав
державний акт на право власності на
земельну ділянку серії ЯК № 255368,
відповідно до якого став її власником.

Внаслідок проведеної прокуратурою
перевірки додержання вимог районною
державною адміністрацією земельного
та природоохоронного законодавства
України, при розпорядженні землями у
межах території Солончаківської
сільської ради, при наданні земельної
ділянки у власність ОСОБА_4 було
встановлено, що передача відбулась з
грубим порушенням вимог чинного
законодавства, оскільки частина
спірної земельної ділянки вже
перебувала у законному постійному
користуванні Державного підприємства
«Очаківське лісомисливське
господарство» (далі −? ДП «Очаківське
лісомисливське господарство») і вона
знаходиться на відстані 1 928,37 метри від
водойми, тобто в межах нормативно
визначеної 2-х кілометрової
прибережної захисної смуги
Дніпровсько-Бузького лиману, а тому не
могла бути передана у власність
відповідача - фізичної особи.

На підставі наведеного, уточнивши
позовні вимоги, прокурор просив суд:
визнати незаконним та скасувати
розпорядження Очаківської РДА від 08
квітня 2011 року № 109 «Про затвердження
Проекту землеустрою щодо відведення
земельних ділянок у власність
громадянам України (37 чоловік) для
ведення особистого селянського
господарства із земель державної
власності не наданих у власність або
користування в межах території
Солончаківської сільської ради
Очаківського району Миколаївської
області» в частині затвердження
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки з кадастровим
номером :01:000:0821, площею 1 га,
вартістю 32 тис. грн для ведення
особистого селянського господарства
та передачі її ОСОБА_4; визнати
недійсним та скасувати вищезазначений
державний акт на право власності на
земельну ділянку; зобов'язати
Очаківське МРУЮ Миколаївської області
скасувати державну реєстрацію права
власності ОСОБА_4 на земельну ділянку з
кадастровим номером :01:000:0821;
повернути дану земельну ділянку у
державну власність в особі Очаківської
РДА та зобов'язати управління
Держземагентства в Очаківському
районі внести зміни до державного
земельного кадастру щодо власника
земельної ділянки.

Рішенням Очаківського міськрайонного
суду Миколаївської області від 04
грудня 2013 року у задоволенні позову
виконувача обов'язків Очаківського
міжрайонного екологічного прокурора
Дніпровської екологічної прокуратури
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Миколаївської області від 17 березня

2014 року рішення суду першої інстанції
скасовано і ухвалено нове рішення, яким
позовні вимоги виконувача обов'язків
Очаківського міжрайонного
екологічного прокурора Дніпровської
екологічної прокуратури задоволено.

Визнано незаконним та скасовано
розпорядження Очаківської районної
державної адміністрації від 08 квітня
2011 року № 109 «Про затвердження Проекту
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок у власність громадянам України
(37 чоловік) для ведення особистого
селянського господарства із земель
державної власності не наданих у
власність або користування в межах
території Солончаківської сільської
ради Очаківського району
Миколаївської області» в частині
затвердження проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки з
кадастровим номером :01:000:0821,
площею 1 га, вартістю 32 тис. грн для
ведення особистого селянського
господарства та передачі її у
власність ОСОБА_4

Визнано недійсним, виданий відділом
Держкомзему у Очаківському районі
Миколаївської області державний акт на
право власності

від 07 жовтня 2011 року серії ЯК №255368 та
зареєстрований в Книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі за № 00470,
на ім'я ОСОБА_4 на земельну ділянку
площею 1 га в межах території
Солончаківської сільської ради
Очаківського району Миколаївської
області.

Зобов'язано ОСОБА_4 повернути у
власність держави в особі Очаківської
районної державної адміністрації
Миколаївської області земельну
ділянку, площею 1 га за кадастровим №
:01:000:0821, розташовану на території
Солончаківської сільської ради
Очаківського району Миколаївської
області.

Відмовлено виконувачу обов'язків
Очаківського міжрайонного
екологічного прокурора Дніпровської
екологічної прокуратури у вимогах про
покладення на Очаківське МРУЮ
обов'язку зі скасування державної
реєстрації права власності ОСОБА_4 на
спірну земельну ділянку та на
Управління Держземагентства в
Очаківському районі Миколаївської
області по внесенню до державного
земельного кадастру інформації про її
власника.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати рішення суду апеляційної
інстанції та залишити в силі рішення
суду першої інстанції, обґрунтовуючи
свою вимогу порушенням судом норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Згідно із статтями 19, 20 ЗК України землі
України за основним цільовим
призначенням поділяються на
відповідні категорії, у тому числі:
землі житлової та громадської забудови
й землі водного фонду, та віднесення їх
до тієї чи іншої категорії
здійснюється на підставі рішень
органів державної влади та органів
місцевого самоврядування відповідно
до їх повноважень.

Порушення порядку встановлення та
зміни цільового призначення земель є
підставою для визнання, відповідно до
статті 21 ЗК України, недійсними рішень
про надання земель, угод щодо земельних
ділянок, відмови в державній
реєстрації земельних ділянок або
визнання реєстрації недійсною тощо.

За змістом ч. 1, 2 ст. 3, ст.. 4 ВК України, п.
«а» ч. 1 ст. 58, ч. ч. 1», ст. 59 ст. 60 ,
ч. 1 ст. 84 ЗК України,у редакціях на час
виникнення правовідносин, землі під
водними об'єктами, зокрема зайняті
поверхневими водами: водотоками (річки,
струмки), штучні водойми (водосховища,
ставки) і канали; іншими водними
об'єктами; підземними водами та
джерелами; внутрішніми морськими
водами та територіальним морем, як
землі зайняті водним фондом України, а
також прибережні захисні смуги вздовж
річок, морів і навколо озер,
водосховищ та інших водойм не могли
передаватись у власність громадян,
оскільки є землями водного фонду
України.

За системним аналізом законодавства на
час виникнення правовідносин,
відповідно до положень ст. 88 ВК України,
Порядку визначення розмірів і меж
водоохоронних зон та режиму ведення
господарської діяльності в них,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 8 травня 1996 року
№ 486 ( далі Постанова № 486), Порядку
погодження природоохоронними органами
матеріалів щодо вилучення (викупу),
надання земельних ділянок,
затвердженого наказом Міністерства
охорони навколишнього природного
середовища України від 5 листопада 2004
року (далі Наказ № 434), розмір та межі
прибережних захисних смуг
встановлювались за проектами
землеустрою (термін та зміст за ст. 50-54
Закону України «Про землеустрій»), а
населених пунктів - відповідно до
існуючих на час встановлення
конкретних умов забудови. При наданні у
користування земельних ділянок
навколо зазначених та інших водних
об'єктів, мали врахуватися ці положення
щодо меж водоохоронних зон та
прибережних захисних смуг, а у разі
відсутності землевпорядної
документації (документації з
землеустрою, проекту землеустрою) та
встановлених у натурі (на місцевості)
меж щодо прибережних захисних смуг
водних об'єктів, збереження водних
об'єктів мало бути досягнуто шляхом
урахування при розгляді матеріалів
щодо надання цих земельних ділянок
нормативних розмірів прибережних
захисних смуг, встановлених ст. 88
Водного Кодексу України, та
орієнтовних розмірів і меж
водоохоронних зон, що визначаються
відповідно до Постанови № 486 з
урахуванням конкретної ситуації
(правова позиція Верховного Суду
України, викладена у постанові від 21
травня 2014 року № 6-16 ц14).

Таким чином, апеляційний суд,
скасувавши рішення суду першої
інстанції, та ухваливши нове рішення,
яким позов задоволено, обґрунтовано
виходив з того, що земельна ділянка
розташована в зоні прибережної смуги
та на час прийняття рішення про її
виділення не була повністю вільною, а
тому не могла бути передана у власність
відповідача. Крім того знаходилась у
постійному користуванні на підставі
державного акта ДП «Очаківське
лісомисливське господарство», в якого
не вилучалась, а також за межами
населеного пункту.

Із матеріалів справи та змісту
ухвалених судами рішень не вбачається,
що апеляційним судом при вирішенні
спору допущено порушення норм
матеріального чи процесуального права,
які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України
як підстави для скасування рішення.

Доводи касаційної скарги висновків
апеляційного суду не спростовують.

Частиною 3 статті 332 ЦПК України
визначено, що суд касаційної інстанції
відхиляє касаційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Оскільки судом повно та всебічно
з'ясовано дійсні обставини справи,
надано належну оцінку зібраним у ній
доказам, ухвалено законне і
обґрунтоване рішення, подану касаційну
скаргу слід відхилити, а рішення
апеляційного суду у справі - залишити
без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду
Миколаївської області від 17 березня

2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Г.В. Юровська А.О. Леванчук Т.О.
Писана