Провадження № 2/0202/692/2014
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

10 квітня 2014 року
Індустріальний районний суд м.
Дніпропетровська

у складі: головуючої судді
Зосименко С.Г.

при секретарі
Котула А.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м.
Дніпропетровська цивільну справу за
позовною заявою Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» до Публічного
акціонерного товариства «Акцент-Банк»,
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за
кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач у січні 2013 року звернувся до
суду із позовною заявою до
відповідачів про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
яку потім уточнював. В обґрунтування
своїх позовних вимог в уточненій
позовній заяві позивач посилався на те,
що 31.01.2007 року між ним та ОСОБА_1 було
укладено кредитний договір № CNXRFB04230021,
згідно якого останній отримав кредит у
розмірі 4367 грн., зі сплатою відсотків за
користування кредитними коштами у
розмірі 5,04 % на рік з кінцевим терміном
повернення 31.07.2008 року. Вимоги до
відповідача, що випливають із
вказаного кредитного договору, були
забезпечені шляхом укладання з
відповідачем ПАТ «А-Банк» договору
поруки. Відповідач ОСОБА_1 зобов'язання
за кредитним договором належним чином
не виконав, у зв'язку з чим виникла
заборгованість станом на 29.12.2012 року у
розмірі 69916,94 грн., яка складається з: 4367
- заборгованість за кредитом, 17959,90 -
заборгованість по процентам за
користування кредитом, 2358,18 грн. -
заборгованість по комісії за
користування кредитом, 41426,29 грн. - пеня
за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором. Просили
стягнути ОСОБА_1 на користь позивача
заборгованість за кредитним договором
№ CNXRFB04230021 від 31.01.2007 року у розмірі 59916,94
грн., стягнути солідарно з відповідачів
суму у розмірі 10000 грн., стягнути з
ОСОБА_1 на користь позивача витрати на
юридичну допомогу у розмірі 3200 грн. та
судові витрати.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримала у
повному обсязі, просила задовольнити.

Представник відповідачів ОСОБА_1 у
судове засідання з'явилася, проти
задоволення позову заперечував. Суду
пояснив, що позивач ще у 2008 році
звертався із аналогічним позовом до
суду і рішенням Прилуцького
міськрайонного суду від 09.04.2008 року
було стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість
за кредитним договором № CNXRFB04230021 від
31.01.2007 року у розмірі 8760,32 грн., з яких 4367
грн. - заборгованість по кредиту, 2243,76
грн. - заборгованість по процентам, 1703,13
грн. - заборгованість по комісії, 446, 43
грн. - заборгованість з пені за
несвоєчасне виконання зобов'язань за
договором та судові витрати. Після
набрання даним рішенням законної сили
ПАТ КБ «Приватбанк» виконавчий лист не
отримував та до органів ДВС для
примусового виконання рішення суду не
звертався. Строк дії договору
скінчився 31.07.2008 року, однак позивач
20.10.2010 року укладає з ПАТ «Акцент-Банк»
договір поруки, який не змінив умови
безпосередньо самого кредитного
договору, в тому числі обсяг
відповідальності сторін. Крі того,
позивачем подано позов із вимогою, по
якій сплинув строк позовної давності.
Під час дії кредитного договору
будь-яка оплата по ньому ОСОБА_1 не
здійснювалася, а тому переривання
перебігу позовної давності не було.
Просив у задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача ПАТ «А-Банк» у
судове засідання з'явилася. Позовні
вимоги визнала, проти задоволення
позову не заперечувала.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
вивчивши матеріали справи, вважає, що
позовні вимоги не підлягають
задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до
укладеного договору № CNXRFB04230021 від
31.01.2007 року ОСОБА_1 отримав кредит у
розмірі 4367 грн., зі сплатою відсотків за
користування кредитними коштами у
розмірі 5,04 % на рік з кінцевим терміном
повернення 31.07.2008 року.

В забезпечення виконання зобов'язань
за Кредитним договором № KIF0SM042 від
24.03.2008 року між позивачем та
відповідачем ПАТ «Акцент-Банк» був
укладений договір поруки № 167 від
20.10.2010 року.

Позивачем заявлено, що відповідач
ОСОБА_1 зобов'язання за кредитним
договором належним чином не виконав, у
зв'язку з чим виникла заборгованість
станом на 29.12.2012 року у розмірі 69916,94
грн., яка складається з: 4367 -
заборгованість за кредитом, 17959,90 -
заборгованість по процентам за
користування кредитом, 2358,18 грн. -
заборгованість по комісії за
користування кредитом, 41426,29 грн. - пеня
за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором.

Рішенням Прилуцького міськрайонного
суду від 09.04.2008 року було стягнуто з
ОСОБА_1 заборгованість за кредитним
договором № CNXRFB04230021 від 31.01.2007 року у
розмірі 8760,32 грн., з яких 4367 грн. -
заборгованість по кредиту, 2243,76 грн. -
заборгованість по процентам, 1703,13 грн. -
заборгованість по комісії, 446, 43 грн. -
заборгованість з пені за несвоєчасне
виконання зобов'язань за договором та
судові витрати.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна
позовні давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України до
вимог про стягнення неустойки (штрафу,
пені) застосовується позовні давність
строком один рік.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України
перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа дізналася або могла
дізнатися про порушення свого права.

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦП України
позовні давність застосовується за
заявою сторони у спорі, зробленою до
винесення судом рішення, а відповідно
до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у справі, є
підставою для відмови у позові.

Згідно п. 31 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин», враховуючи
положення п. 7 частини 13 статті 11 Закону
України «Про захист прав споживачів»
суди мають виходити з того, що у спорах
щодо споживчого кредитування
кредитодавцю забороняється вимагати
повернення споживчого кредиту , строк
давності якого минув. У зв'язку із цим
позовні давність за позовом про
повернення споживчого кредиту
застосовується незалежно від
наявності заяви сторони у спорі.
Оскільки зі спливом строків позовної
давності до основної вимоги
вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги
(стягнення неустойки, накладання
стягнення на заставне майно, тощо),
положення п. 7 ч.13 ст.11 Закону України
«Про захист прав споживачів»
застосовуються й до додаткових вимог
банку.

Строк дії кредитного договору №
CNXRFB04230021 від 31.01.2007 року закінчився
31.07.2008 року, позовна давність за даним
договором сплинула 01.08.2011 року. Під час
дії кредитного договору будь-яка
сплата по кредитному договору №
CNXRFB04230021 від 31.01.2007 року ОСОБА_1 не
сплачував заборгованість, тому
переривання строку позовної давності
не було.

Суд не може прийняти до уваги надані
позивачем Умови надання споживчого
кредиту фізичним особам («Розстрочка»)
(«Стандарт»), оскільки дана копія Умов є
ти документом, який дії на даний час в
ПАТ КБ «Приватбанк», а не на час
укладання договору. Умови надання
споживчого кредиту фізичним
(«Розстрочка») («Стандарт») в редакції,
яка діяла на час укладання кредитного
договору № CNXRFB04230021 від 31.01.2007 року,
позивачем надавалися при розгляді
справи за позовом ЗАТ КБ «Приватбанк»
до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
у Прилуцькому міськрайонному суді.
Умови надання споживчого кредиту
фізичним особам («Розстрочка»)
(«Стандарт»), в редакції, яка діяла на
час укладання кредитного договору і в
редакції, яка діє на даний час, суттєво
відрізняються один від одного, в тому
числі обсягом відповідальності
сторін, розміром пені, штрафних
санкцій, строком позовної давності,
визначенням підсудності. Представник
позивача у судовому засіданні не
пояснила суду чому позивачем надано
саме примірник Умови надання
споживчого кредиту фізичним особам
(«Розстрочка») («Стандарт»), які діють
на теперішній час.

У відповідності зі ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Враховуючи викладене суд приходить до
висновку, що заявлені позивачем вимоги
безпідставними та такими, що не
підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 257, 258, 261, 267 ЦК України,
п. 31 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин», ст.ст.11, 15, 27,
60, 61, 212-215, 224 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк»
відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Індустріальний районний суд м.
Дніпропетровська шляхом подачі в
10-денний строк, з дня проголошення
рішення, апеляційної скарги.

Суддя
С.Г. Зосименко