АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/8692/13-ц
Номер провадження 22-ц/786/2039/14
Головуючий у 1-й інстанції Яковенко Н. Л.
Доповідач Винниченко Ю. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2014 року м. ПолтаваКолегія
суддів судової палати з цивільних
справ Апеляційного суду Полтавської
області в складі :

Головуючого судді : Винниченка Ю.М.,

Суддів : Карпушина Г.Л. Корнієнко В.І.,

При секретарі: Колодюк О.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1

На рішення Київського районного суду м.
Полтави від 04 лютого 2014 року

В справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1
про стягнення боргу,

В С Т А Н О В И Л А :

В грудні 2013 року ОСОБА_2 звернувся
в суд з позовом до відповідача ОСОБА_1
про стягнення боргу, посилаючись на те,
що 10 липня 2013 року між ним та
відповідачем укладено договір позики,
згідно з яким передав відповідачу 70 000
грн. з терміном повернення 01 листопада
2013 року. У встановлений термін
кошти йому повернуті не були. Також
посилався на те, що кошти, які передавав
відповідачу, вимушений був отримати за
договором позики у ОСОБА_3, якому
повернув 70000 грн. разом з процентами
в загальній сумі 77000 грн. Прохав
стягнути з відповідача на його
користь борг в сумі 77000 грн. та
понесені судові витрати.

Рішенням Київського районного суду м.
Полтави від 04 лютого 2014 року позовні
вимоги ОСОБА_2 задоволені частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
суму боргу в розмірі 70 000 грн., понесені
судові витрати в розмірі 700 грн., а
всього 70 700 грн.

В задоволенні решти позовних вимог
ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 прохала
рішення суду скасувати та
постановити нове рішення про відмову
в задоволенні позову, зазначала на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права зокрема ст. 75, 213
ЦПК України, зазначала, що порушено її
право на захист шляхом залучення
правової допомоги у вигляді захисника,
даний спір не підлягає розгляду в
порядку цивільного судочинства.

Перевіривши законність та
обґрунтованість судового рішення в
межах доводів апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку
про її відхилення.

Задовольняючи позовні вимоги,
місцевим судом вірно встановлено
фактичні обставини справи, що
відповідач ОСОБА_1 отримала від
позивача ОСОБА_2 грошову суму в розмірі
70000 грн., які зобов»язувалася повернути
в термін до 01 листопада 2013 року, про що
було укладено письмовий договір позики
між сторонами.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору, ЦК
України, інших актів цивільного
законодавства.

Відповідно до ст.1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику у строк та у
порядку, що встановлені договором.

У відповідності до вимог ст. 1046-1050 ЦК
України договір позики укладається у
письмовій формі.

На підтвердження укладання договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Наявність у позивача (позикодавця)
оригіналу письмової розписки
(позичальника) свідчить про те, що
позика не повернута.

У відповідності до вимог ст. 1051 ЦК
Позичальник має право оспорити
договір позики на тій підставі, що
грошові кошти або речі насправді не
були одержані ним від позикодавця
або були одержані у меншій
кількості, ніж встановлено договором.

Якщо договір позики має бути
укладений у письмовій формі,

рішення суду не може ґрунтуватися на
свідченнях свідків для

підтвердження того, що гроші або речі
насправді не були одержані

позичальником від позикодавця або
були одержані у меншій

кількості, ніж встановлено
договором. Це положення не

застосовується до випадків, коли
договір був укладений під впливом

обману, насильства, зловмисної
домовленості представника

позичальника з позикодавцем або під
впливом тяжкої обставини.

Посилання апелянта на ту
обставину, що насправді за укладеним
договором позики ОСОБА_1 не
отримувала коштів, є безпідставними.

У відповідності до вимог ст. 10, 27, 60
ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

В ході судового розгляду справи
боржником ОСОБА_1 не надано жодного
належного доказу на підтвердження
своїх заперечень.

Не спростовують висновки місцевого
суду і доводи апелянта про порушення
норм процесуального права, оскільки
вони є необґрунтованими.

За таких обставин підстави для змін
чи скасування судового рішення
відсутні.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст. 307, 308. 315, 317,
319 ЦПК України , колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Київського районного суду м.
Полтави від 04 лютого 2014 року
залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом
двадцяти діб до Вищого
Спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючи суддя: (підпис) Ю.М.
Винниченко

Судді: (підписи) Г.Л.
Карпушин

В.І.
Корнієнко

З оригіналом згідно: