Номер провадження № 22-ц/785/1567/14
Головуючий у першій інстанції Горяєв
Доповідач Плавич Н. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.02.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Плавич Н.Д.

суддів: Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я.

при секретарі - Сілуковій В.В.

у відкритому судовому засіданні у
присутності апелянта ОСОБА_2, його
представника, по довіреності,

розглянула апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Біляївського районного суду
Одеської області від 04.12.2013р.

по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3

про визнання майна спільним майном
подружжя, визнання права власності в
порядку спадкування за законом на
частку спадкового майна,

за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2

про визнання права власності на
житловий будинок, визнання права
власності на частку спадкового майна,-

ВСТАНОВИЛА:

В квітні 2013р. позивач ОСОБА_2 звернувся
до відповідача ОСОБА_3 з позовом про
визнання майна спільним майном
подружжя, визнання права власності в
порядку спадкування за законом на
частку спадкового майна.

В обгрунтування позовних вимог позивач
посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1. помер
його батько, ОСОБА_4, після його смерті
відкрилася спадщина. Позивач вважає, що
до складу спадщини входить ? частина
житлового будинку з надвірними
спорудами за адресою: АДРЕСА_2. Вказаний
будинок було збудовано спадкодавцем,
його батьком, і відповідачем ОСОБА_3
під час перебування у зареєстрованому
шлюбі, правововстановлюючі документи
на вказане нерухоме майно також
отримани подружжям ОСОБА_3 в період
перебування в шлюбі.

Провадження у спадковій справі
здійснювала приватний нотаріус
Біляївського районного нотаріального
округу ОСОБА_5, яка відмовила позивачу у
видачі правовстановлюючих документів
на спадкове майно з підстав ненадання
позивачем документів на спадкове
майно.

В добровільному порядку відповідач
відмовляється визнавати за позивачем
право власності на частку спадкового
майна.

Позивач стверджував, що він і його
сестра ОСОБА_6 після смерті батька є
спадкоємцями першої черги нарівні з
дружиною спадкодавця, долі їх є
рівними, сестра, відмовилася від своєї
частки спадщини на користь позивача,
вважає, що він має право на 33,2 відсотка
спадкового майна.

Уточнив позовні вимоги, позивач просив
визнати житловий будинок з
господарськими спорудами за адресою:
АДРЕСА_2 спільним майном подружжя,
батька, ОСОБА_4 і відповідача ОСОБА_3,
визнати за позивачем право власності в
порядку спадкування на 33,2 відсотка
спадкового майна, зобов'язати
приватного нотаріуса Біляївського
районного нотаріального округу видати
позивачу правовстановлюючі документи
на вказану частку спадкового майна.

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнала, в
червні 2013р. вона подала зустрічний
позов.

В обгрунтування позовних вимог ОСОБА_3
посилалася на те, що вона і її син,
ОСОБА_7 проживали разом за адресою:
АДРЕСА_1, вказане житло їй належало на
праві власності. Шлюб з спадкодавцем
ОСОБА_4 був зареєстрований 29.01.2000р.

Після продажу квартири, що належала їй
на праві власності, 16.11.2005р. вона за
своїм бажанням, за договором дарування
отримала у власність земельну ділянку
площею 0,1265га за адресою: АДРЕСА_2. Її
чоловік, ОСОБА_4 тяжко хворів, за свої
особисті кошти ОСОБА_3 побудувала
житловий будинок з господарськими
спорудами, 27.05.2010р. виконавчий комітет
Нерубайської селищної ради видав на
ім'я відповідача свідоцтво про право
власності на житловий будинок, вважає
будинок своєю власністю.

Посилаючись на вказані обставини,
просила: відмовити ОСОБА_2 в позові,
визнати її, ОСОБА_3 єдиним власником
новоствореного нерухомого майна.

Крім того, відповідач посилалася на те,
що спадкодавець на підставі державного
акту про право власності на земельну
ділянку був власником земельної
ділянки площею 4,39га, яка розташована
на території Бакшанської сільської
ради, земельний масив АДРЕСА_3, для
введення товарного
сільськогосподарського виробництва.
Вказану земельну ділянку відповідач
вважає спільним майном подружжя з
рівними долями подружжя. Відповідач
вважає, що їй належить 2,2га ( 4,39га : 2).
Решта частина земельної ділянки, 2,2га
має бути розділена між трьома
спадкоємцями, нею, як дружиною, дітьми
спадкодавця: син, позивач ОСОБА_2,
донька ОСОБА_6

З урахуванням того, що сестра позивача
відмовилася від своєї частки
спадкового майна на користь позивача,
доля позивача складає 1,46га.

З урахуванням зазначеного просила
також визнати за нею право власності на
2,93га земельної ділянки, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_4.
Зобов'язати приватного нотаріуса
видати ОСОБА_3 правовстановлюючі
документи на 2,93га земельної ділянки за
вказаною адресою ( а.с.93-96).

Позивач ОСОБА_2 зустрічний позов не
визнав.

Рішенням суду 1 інстанції від 04.12.2013р. в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2
відмовлено.

В задоволенні зустрічних позовних
вимог ОСОБА_3 відмовлено (а.с.187-190).

В апеляційній скарзі позивач просить
скасувати рішення місцевого суду в
частині відмови в його позові,
постановити нове рішення про
задоволення його позовних вимог в
повному обсязі. З висновком суду 1
інстанції про відмову в зустрічному
позові ОСОБА_3 погоджується.

В апеляційному суді позивач і його
представник доводи апеляційної скарги
підтримали.

Відповідач ОСОБА_3, її представник не
з'явилися, про день і час розгляду
справи сповіщені.

Приватний нотаріус, яка залучена до
розгляду справи як третя особа, не
з'явилася, про день і час розгляду
справи сповіщена.

У відповідності з вимогами ст. 305ч2 ЦПК
України неявка сторони, яка сповіщена
про день і час розгляду справи не
перешкоджає її розглядові.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши суддю - доповідача, доводи
скарги, колегія дійшла висновку
апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2
задовольнити з наступних підстав.

Відмовивши в позові ОСОБА_2, суд 1
інстанції виходив з того, що житловий
будинок з господарськими спорудами за
адресою: АДРЕСА_2 є особистим майном
відповідача ОСОБА_3 і не входить до
спадкової маси, яка залишилася після
смерті спадкодавця ОСОБА_4 В ході
розгляду справи позивачем не надано
доказів тому, що у спадкодавця ОСОБА_4
виникло право власності на частку
вказаного нерухомого майна.

Відмовивши у задоволенні зустрічного
позову ОСОБА_3 про визнання права
власності на житловий будинок,
місцевий суд виходив з того, що
відповідач не надала допустимих
доказів в підтвердження своїх вимог
відносно новостворенного майна, і на
об'єкт незавершеного будівництва
станом на 16.11.2005р., на час укладання
договору дарування земельної ділянки.
Щодо відмови в зустрічних вимогах
відповідача про визнання за нею права
власності в порядку спадкування на
частину земельної ділянки, яка
розташована на території Бакшанської
сільської ради, суд виходив з того, що
представник відповідача відмовилася
від цієї частини позовних вимог.

Колегія не погоджується з вказаним
висновком суду 1 інстанції.

Правовідносини, що виникли між
сторонами, регулюються нормами СК
України, вимогами Книги шостої
Спадкове право ЦК України.

По матеріалам справи встановлено, що
ОСОБА_4( спадкодавець) і відповідач
ОСОБА_3 подружжя, які перебували у
зареєстрованому шлюбі з 29.01.2000р. по час
смерті ОСОБА_4, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_2.(а.с.63, 47).

На підставі договору дарування від
16.11.2005р., який посвідчений нотаріусом,
відповідач ОСОБА_3 отримала в дар
земельну ділянку площею 0,1265га,
розташовану: АДРЕСА_2(а.с.98).

Виконавчий комітет Нерубайської
селищної ради Біляївського району
Одеської області 27.05.2010р. видав
відповідачу ОСОБА_3 свідоцтво про право
власності на житловий будинок з
господарськими спорудами за цією ж
адресою (а.с. 99).

Відповідач посилалася, що незважаючи
на те, що свідоцтво про право власності
на житловий будинок вона отримала під
час перебування у зареєстрованому
шлюбі з чоловіком ОСОБА_4, будинок вона
будувала на земельній ділянці, що
належить їй на праві власності за свої
кошти, які отримала внаслідок продажу
квартири, що належала їй на праві
власності.

Перевіряючи вказані доводи колегія
встановила наступне.

Відповідач ОСОБА_3 і ОСОБА_7( її син) на
підставі договору №99.08-1566 купівлі -
продажу від 27.08.1999р. були власниками
квартири АДРЕСА_1.

На підставі договору купівлі - продажу
від 11.11.2005р. власники розпорядилися
своїм нерухомим майно, продали вказану
квартиру ОСОБА_8 Продаж нерухомого
майна було вчинено за 12031грн. .( а.с.117).

На земельній ділянці, що належала на
праві власності відповідачу на
підставі договору дарування від
16.11.2005р. за період перебування у
зареєстрованому шлюбі подружжям
ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 було
побудовано житловий будинок з
господарськими спорудами.

В Сертифікаті на спірний житловий
будинок забудовником об'єкта вказано
відповідача ОСОБА_9 (а.с.102). Між тим,
свідоцтво про право власності на
житловий будинок ОСОБА_3 отримала
27.05.2010р., реєстрація права власності
відповідача ОСОБА_9 було також
оформлено в період, коли спадкодавць
ОСОБА_4, перебував в зареєстрованому
шлюбі з ОСОБА_3

У відповідності з вимогами ст. 60 СК
України майно набуте подружжям за час
шлюбу, належить дружині та чоловікові
на праві спільної сумісної власності,
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини( навчання, введення
домашнього господарства, догляд за
дітьми, хвороба тощо) самостійного
заробітку( доходу).

З урахуванням вимог закону, доказів, що
зібрані по справі, колегія дійшла
висновку, що житловий будинок з
господарськими спорудами за адресою:
АДРЕСА_2, був побудований подружжям
ОСОБА_3 під час перебування у
зареєстрованому шлюбі,
правовстановлюючі документи на цей
будинок також отримані відповідачем
ОСОБА_3 під час перебування у
зареєстрованому шлюбі, тому вказане
нерухоме майно є спільним сумісним
майном подружжя ОСОБА_3 з рівними
частками, по ? частині у кожного.

Спадкодавець ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2.
Таким чином до спадкової маси, що
залишилася після його смерті входить ?
частина житлового будинку з
господарськими спорудами за адресою:
АДРЕСА_2 . Заповіт на своє майно
спадкодавець не складав. Решта, ?
частина вказаного нерухомого майна на
праві власності належить особисто
дружині померлого, відповідачу ОСОБА_3

В матеріалах справи є копія спадкової
справи до майна ОСОБА_4( а.с.41-84).

Після смерті ОСОБА_4 у передбачений
законом строк з заявами про прийняття
спадщини звернулися:

дружина спадкодавця, відповідач
ОСОБА_3, його син, позивач ОСОБА_2
Донька спадкодавця, ОСОБА_6 у
передбачений законом строк
відмовилася від своєї частки спадщини
на користь сина померлого, свого брата,
ОСОБА_2, що не суперечить вимогам ст.
1274ч2 ЦК України.

Таким чином ? частина спадкового майна
розділяється між двома спадкоємцями:

дружина, відповідач ОСОБА_3 - 1/6 частка
спадкового майна + 3/6 ( або ?) частки, її
власність, всього 4/6 частки в
житловому будинку;

син, позивач ОСОБА_2 2/6 частки в
житловому будинку.

Спадкоємці правовстановлюючі
документи на спадкове майно не
отримали, тому рішення суду дає
підставу для реєстрації права
власності кожного спадкоємця на спірне
спадкове майно.

З висновком місцевого суду про відмову
в позові в частині зустрічних позовних
вимог ОСОБА_3 про визнання права
власності на житловий будинок колегія
також не погоджується.

Відповідач ОСОБА_3 вважає себе єдиним
власником житлового будинку з
господарськими спорудами за адресою:
АДРЕСА_2, тому просила визнати за нею
право власності на це нерухоме майно.

З урахуванням вимог закону, доказів, що
зібрані по справі, колегія дійшла
висновку, що відповідач ОСОБА_3 має
право власності на 3/6 частки у спірному
будинку, оскільки ця частка є її
особистою власністю.

Після смерті чоловіка, ОСОБА_4 в порядку
спадкування за законом їй належить 1/6
частка, всього її частка складає 4/6
частки житлового будинку.

Відповідно вимоги відповідача ОСОБА_3
про визнання за нею права власності на
житловий будинок підлягають
задоволенню частково. За рішенням
колегії за ОСОБА_3 визнається право
власності на 4/6 частки (3/6 +1/6 )спірного
житлового будинку.

У задоволенні зустрічних позовних
вимог відповідача ОСОБА_3 про визнання
за нею права власності на частину
земельної ділянки колегія відмовляє з
наступних підстав.

По документам, що зібрані по справі
колегія встановила, що відповідач
ОСОБА_3 не подавала будь - яких заяв про
залишення її позову в цій частини без
розгляду, або про відмову від позову.
Більш того, в матеріалах справи є
ухвала місцевого суду від 17.06.2013р. про
прийняття зустрічного позову ОСОБА_3 і
об'єднання його з первісним позовом
ОСОБА_2(а.с.110).

Тому колегія розглядає вказані
зустрічні вимоги відповідача ОСОБА_3
щодо земельної ділянки по суті.

По матеріалам справи встановлено, що на
підставі державного акту про право
власності на земельну ділянку,
виданого 28.03.2001р. спадкодавець ОСОБА_4
був власником земельної ділянки площею
4,39га, яка розташована на території
Бакшанської сільської ради, земельний
масив АДРЕСА_3, для введення товарного
сільськогосподарського
виробництва(а.с.101).

Відповідно до ч.2 ст.60 Сімейного кодексу
України, вважається, що кожна річ,
набута за час шлюбу, крім речей
індивідуального користування, є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя.

Між тим, вказані вище положення
Сімейного законодавства, що
встановлюють режим спільної власності
на майно, набуте під час шлюбу, не
поширюються на випадки безоплатної
приватизації земельної ділянки. З
положень спеціального земельного
законодавства (ст.ст.116, 121 ЗК України)
чітко випливає нерозривний зв'язок
права на приватизацію з особою його
суб'єкта.

Вказаний висновок колегії
підтверджується вимогами Закону
України від 17.05.2012 №4766-VI «Про внесення
змін до Сімейного кодексу України щодо
майна, що є особистою приватною
власністю дружини, чоловіка».

Таким чином, земельна ділянка за
вказаною адресою була власністю
спадкодавця ОСОБА_4, і не є спільною
сумісною власністю подружжя.

Після смерті спадкодавця ОСОБА_4, яка
наступила ІНФОРМАЦІЯ_2. всі спадкоємці
звернулися до нотаріальної контори з
заявами про прийняття спадщини.
Вказане підтверджується матеріалами
спадкової справи.

Суд не вправі привласнювати собі
функції нотаріуса, сторони по справі,
спадкоємці, шляхом звернення до
нотаріуса мають право отримати
правовстановлюючі документи на
земельну ділянку, що належала на праві
власності спадкодавцю ОСОБА_4

З урахуванням того, що суд 1 інстанції
допустив порушення вимог
матеріального і процесуального права,
колегія на підставі ст. 309ч1п.п.3,4 ЦПК
України дійшла висновку скасувати
рішення місцевого суду, постановити
нове рішення по суті заявлених
сторонами позовних вимог.

Керуючись ст. ст.
303,307ч1п2,309ч1п.п.3,4,316,317,319 ЦПК України,
колегія, -

ВИРІШИЛА:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити,
рішення Біляївського районного суду
Одеської області від 04.12.2013р. по справі
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
визнання майна спільним майном
подружжя, визнання права власності в
порядку спадкування за законом на його
частку,

за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2
про визнання права власності на
житловий будинок, визнання права
власності на спадкове майно скасувати.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання
майна спільним майном подружжя,
визнання права власності в порядку
спадкування за законом на його частку
задовольнити.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про
визнання права власності на житловий
будинок з господарськими спорудами
задовольнити частково.

Визнати житловий будинок з
господарськими спорудами,
розташований за адресою: АДРЕСА_2
спільним сумісним майном подружжя,
ОСОБА_4, ОСОБА_3.

Визнати за ОСОБА_2 в порядку
спадкування за законом після смерті
батька, ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.
право власності на 2/6 частки житлового
будинку з господарськими спорудами,
розташований за адресою: АДРЕСА_2.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 3/6
частки у майні подружжя, та в порядку
спадкування за законом після смерті
чоловіка ОСОБА_4, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_2., визнати право власності
на 1/6 частку, всього визнати за ОСОБА_3
право власності на 4/6 частки житлового
будинку з господарськими спорудами,
розташований за адресою: АДРЕСА_2.

В задоволенні зустрічних позовних
вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання
після смерті її чоловіка, ОСОБА_4, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_2, права власності на
4/6 частки земельної ділянки загальною
площею 4,39га, яка розташована на
території Бакшанської сільської ради,
Савранський район, Одеська область,
цільове призначення для введення
товарного сільськогосподарського
виробництва відмовити.

Рішення набирає чинності негайно після
його проголошення.

Рішення може бути оскаржено в
касаційному порядку протягом 20 днів до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді апеляційного суду Одеської
області: Плавич Н.Д.

Вадовська Л.Г.

Колесніков Г.Я.

.