АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/2820/14
Категорія: договірні
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
у складі:

головуючого -
Макарова Г.О.,

суддів:
Кружиліної О.А.,

Кіся П.В.,

при секретарі -
Сементовській О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові цивільну
справу за апеляційною скаргою
представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення
Дзержинського районного суд м. Харкова
від 20 лютого 2014 року у справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «ПриватБанк» до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Українське
Фінансове Агентство «ВЕРУС» в особі
філії Товариства з обмеженою
відповідальністю «ВЕРУС» у
Дзержинському районі м. Харкова,
ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_5 про
стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

20.12.2012 року позивач Публічне
акціонерне товариство Комерційний
банк «ПриватБанк» звернувся до суду з
позовом до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Українське
Фінансове Агентство «ВЕРУС» в особі
філії Товариства з обмеженою
відповідальністю "Українське
Фінансове Агентство «ВЕРУС» у
Дзержинському районі міста Харкова,
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
кредитним договором HAD0GK00000080 від 01.02.2008
р. у розмірі 46110.75 доларів США грн.
відповідно до службового
розпорядження НБУ від 28.11.2013 р. складає
368424.89 грн. В обґрунтування позову
зазначено, що відповідно до кредитного
договору № HAD0GK00000080 від 01.02.2008 р. (далі -
кредитний договір) укладеного між
позивачем та ОСОБА_5, позивач
зобов'язується надати ОСОБА_5 кредитні
кошти шляхом видачі готівки через касу
на строк з 01.02.2008 р. по 31.01.2028 р. включно, у
вигляді не поновлюваної лінії у
розмірі 27400 доларів США на наступні
цілі: у розмірі 22000 доларів США на
придбання нерухомості, а також у
розмірі 5400 доларів США на сплату
страхових платежів у випадку та
порядку, передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7
кредитного договору, зі сплатою за
користування кредитом відсотків у
розмірі 1,0% на місяць на суму залишку
заборгованості за кредитом, винагороди
за надання фінансового інструменту у
розмірі 2,00% від суми виданого кредиту у
момент надання кредиту, винагороди за
надання фінансового інструменту у
розмірі 0,0% від суми виданого кредиту
щомісячно в період сплати, винагороди
за резервування ресурсів у розмірі 0,48%
річних від суми зарезервованих
ресурсів, винагороди за проведення
додаткового моніторингу згідно п. 8.2
кредитного договору. Забезпечення
виконання ОСОБА_5 зобов'язань за
кредитним договором виступає іпотека
будинку загальною площею 59,50 кв.м, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. При
порушення ОСОБА_5 зобов'язань із
погашення кредиту останній сплачує
пеню у розмірі 0,15% від суми
прострочення заборгованості по
кредиту за кожен день прострочки, але
не менш 1 грн. Зобов'язання по
кредитному договору № HAD0GK00000080 від
01.02.2008 р. забезпечено порукою, а саме:
Договором поруки від 01.09.2010 року,
укладеним з поручителем - Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Українське Фінансове Агентство
«ВЕРУС», в особі філії «Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Українське Фінансове Агентство
«ВЕРУС» у Дзержинському районі міста
Харкова», розмір відповідальності
поручителя перед кредитором - 200 грн.
Договором поруки № HAD0GK00000080 від 01.02.2008
р., укладеним між ЗАТ КБ «ПриватБанк»,
правонаступником якого є ПАТ КБ
«ПриватБанк» (кредитор), ОСОБА_5 та
ОСОБА_2 (поручитель), відповідно до
якого поручитель зобов'язується
відповідати перед кредитором
солідарно в повному обсязі за
своєчасне виконання боржником усіх
його зобов'язань за договором про
іпотечний кредит № HAD0GK00000080 від 01.02.2008 р.
та додатковими угодами до нього, як
існуючими на момент укладення
договору, так і тими, що виникнуть на
його підставі в майбутньому. Взяті на
себе зобов'язання по кредитному
договору № HAD0GK00000080 від 01.02.2008 р. позивач
виконав своєчасно, надавши ОСОБА_5
кредитні кошти. У зв'язку з неналежним
виконанням ОСОБА_5 своїх зобов'язань за
кредитним договором № HAD0GK00000080 від
01.02.2008 р. станом на 20.11.2012 р.
заборгованість становила 46135.78 доларів
США, яка складається з наступного: -
22009.46 доларів США - заборгованість за
кредитом; - 9653.61 доларів США -
заборгованість по процентам за
користування кредитом; 383.26 - доларів
США - заборгованість по комісії за
користування кредитом; 11862.71 грн. - пеня
за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором, а також
штрафи: 31.29 доларів США - штраф
(фіксована частина), 2195.45 доларів США -
штраф (процентна складова).

Представник позивача ПАТ КБ
«ПриватБанк» у судовому засіданні
позовні вимоги підтримала в повному
обсязі, просила суд їх задовольнити та
надала пояснення відповідно до змісту
позову.

Відповідач Товариства з обмеженою
відповідальністю «Українське
Фінансове Агенство «ВЕРУС» в особі
філії Товариства з обмеженою
відповідальністю «Українське
Фінансове Агенство «ВЕРУС» у
Дзержинському районі м. Харкова у
судове засідання не з'явився, надав
суду заяву про розгляд справи за
відсутністю представника, зазначив, що
проти позовних вимог не заперечує .

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні
заперечувала проти позову.

Третя особа ОСОБА_5 в судове засідання
не з'явився, про час та місце розгляду
справи повідомлявся вчасно та належним
чином про причини неявки до суду не
повідомив.

Представник відповідача ОСОБА_2 та
третьої особи ОСОБА_5 - ОСОБА_3 в
судовому засіданні заперечував проти
позову. В письмових запереченнях
виклав, що позивачем не надано суду
Додаток № 2 (графік погашення) до
кредитного договору, який би
підтвердив обґрунтованість вимог
банку в частині стягнення винагороди
за резервування ресурсів та розмір
зарезервованих ресурсів, а оскільки п.
3.2 кредитного договору передбачено
першочергово погашення винагороди за
резервування ресурсів, то за
відсутності доказів обґрунтованості
вимог банка за даними нарахуваннями
неможливо встановити дійсний розмір
існуючої заборгованості ОСОБА_5 за
кредитним договором на визначену дату.
Згідно розрахунку заборгованості
(позиція розрахунку «сальдо поточне»)
вбачається, що позичальник отримав у
кредит грошові кошт у сумі 22 000 доларів
США. З того ж самого розрахунку
вбачається, що належне погашення
заборгованості відбувалось до 26.03.2009 р.,
тобто протягом року з моменту
укладення договору. Згідно п.п. 3.2, 8.1
кредитного договору, щомісячний платіж
за кредитом включає в себе в тому числі
погашення тіла кредиту. Тобто протягом
року позичальник належним чином
сплачував тіло кредиту, проте банк в
даному розрахунку заборгованості
зазначає суму кредиту до стягнення в
розмірі 22009, 46 доларів США, що на 9.46
доларів США перевищує суму отриманого
кредиту (це при справному погашенні
боргу протягом 12 місяців).
Обґрунтування доказів такого
підвищення суми кредиту позивач не
надає. Пунктом 3.2 кредитного договору
передбачено черговість погашення
заборгованості за кредитним договором,
проте в порушення даного пункту банком
невірно були розподілені кошти,
сплачені відповідачем в погашення
боргу 15.11.2010 р., де погашено було пеню та
прострочений кредит. Належних доказів
стосовно того, що платежі направлялись
на погашення кредиту саме у порядку,
визначеному в п. 3.2 договору, позивач не
надав. 07.09.2012 р. з рахунку ОСОБА_2 було
списано грошові кошти у розмірі 522,75
грн. в рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором,
проте вказане погашення в самому
розрахунку не відображено, що
підтверджує необґрунтованість вимог
банку в частині розрахунків. В судовому
засідання представник ОСОБА_3 пояснив,
що заборгованість по договору
страхування нарахована неправомірно,
оскільки у разі несплати
страхувальником, тобто ОСОБА_5
страхових платежів у встановлені
договором страхування нерухомості
строки, договір припиняється, що
передбачено п. 3.1.7 договору страхування
нерухомості. ОСОБА_5 не вносив страхові
платежі, тому договір страхування
повинен бути припинений.

Рішенням Дзержинського районного суду
м. Харкова від 20 лютого 2014 року, позов
ПАТ Комерційний банк «ПриватБанк» до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Українське
Фінансове Агентство «ВЕРУС» в особі
філії Товариства з обмеженою
відповідальністю «Українське
Фінансове Агентство «ВЕРУС» у
Дзержинському районі міста Харкова,
ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_5 про
стягнення заборгованості - задоволено
в повному обсязі. Стягнуто з ОСОБА_2 на
користь Публічного акціонерного
товариства комерційного банку
«ПриватБанк» заборгованість за
кредитним договором № НАD0GK00000080 від
01.02.2008 р. у розмірі 46110.75 доларів США грн.
відповідно до службового
розпорядження НБУ від 28.11.2013 р. складає
368424.89 грн.; стягнуто солідарно з
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Українське
Фінансове Агентство «ВЕРУС», в особі
філії «Товариства з обмеженою
відповідальністю «Українське
Фінансове Агентство «ВЕРУС» у
Дзержинському районі міста Харкова та
ОСОБА_2 на користь Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» заборгованість за
кредитним договором у розмірі 200 грн.;
стягнуто з ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку «Приват Банк»
судовий збір у розмірі 3219 грн.

В апеляційний скарзі представник
ОСОБА_2 - ОСОБА_3 просить скасувати
рішення суду першої інстанції та
ухвалити нове рішення, яким у
задоволенні позовних вимог ПАТ КБ
«ПриватБанк» до ОСОБА_2 відмовити у
повному обсязі, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, а також на
неповне з'ясування судом першої
інстанції всіх обставин справи,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, невірну оцінку
доказів.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга
представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3
задоволенню не підлягає, виходячи з
наступного:

Статтями 10, 11, 58, 60, 179, 212, 213 Цивільного
процесуального кодексу України,
передбачено, що сторони та інші особи,
які беруть участь у справі, мають рівні
права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.

Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Предметом доказування під час судового
розгляду є факти, які обґрунтовують
заявлені вимоги чи заперечення або
мають інше значення для вирішення
справи (причини пропуску строку
позовної давності тощо) і підлягають
встановленню при ухваленні судового
рішення.

Для встановлення у судовому засіданні
фактів, зазначених у частині першій
цієї статті, досліджуються показання
свідків, письмові та речові докази,
висновки експертів.

Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Результати оцінки доказів суд
відображає в рішенні, в якому
наводяться мотиви їх прийняття чи
відмови у прийнятті.

Рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відповідно до роз'яснень, які містяться
у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове
рішення у цивільній справі», рішення є
законним тоді коли суд виконавши всі
вимоги цивільного судочинства
відповідно до ст. 2 ЦПК, вирішив справу
згідно з нормами матеріального права,
що підлягають застосуванню до даних
правовідносин відповідно до статті 8
ЦПК, а також правильно розтлумачив ці
норми. Обґрунтованим визнається
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених доказами, які були
досліджені в судовому засіданні і які
відповідають вимогам закону про їх
належність та допустимість, або
обставин, що не підлягають доказуванню,
а також якщо рішення містить вичерпні
висновки суду, що відповідають
встановленим на підставі достовірних
доказів обставинам, які мають значення
для вирішення справи.

Відповідно до ст.ст. 629, 628 Цивільного
кодексу України, договір є обов'язковим
для виконання сторонами. Договір є
укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору.

З вимог ст.ст. 553, 543 Цивільного кодексу
України вбачається, що поручитель
відповідає перед кредиторами за
порушення зобов'язання боржником. У
разі солідарного обов'язку боржників
(солідарних боржників) кредитор має
право вимагати виконання обов'язку
частково або в повному обсязі, як від
усіх боржників, так і будь-кого з них
окремо.

Згідно ст.ст. 525, 526, 530 Цивільного
кодексу України, зобов'язання мають
виконуватися належним чином і в термін
передбачений договором, одностороння
відмова від виконання зобов'язання не
допускається, боржник не звільняється
від відповідальності за виконання
грошового зобов'язання.

Відповідно до частини другої статті 1054
та частини другої статті 1050 Цивільного
кодексу України, наслідком порушення
Позичальником зобов'язання щодо
повернення чергової суми кредиту є
право Банку достроково вимагати
повернення всієї суми кредиту.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу
України, неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, як боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасного
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Рішення суду першої інстанції
обґрунтоване встановленням таких
фактів та відповідних їм
правовідносин:

Відповідно до кредитного договору №
HAD0GK00000080 від 01.02.2008 р. (далі -кредитний
договір) укладеного між позивачем та
ОСОБА_5, позивач зобов'язується надати
ОСОБА_5 кредитні кошти шляхом видачі
готівки через касу на строк з 01.02.2008 р.
по 31.01.2028 р. включно, у вигляді не
поновлюваної лінії у розмірі 27400
доларів США на наступні цілі: у розмірі
22000 доларів США на придбання
нерухомості, а також у розмірі 5400
доларів США на сплату страхових
платежів у випадку та порядку,
передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 кредитного
договору, зі сплатою за користування
кредитом відсотків у розмірі 1,0 % на
місяць на суму залишку заборгованості
за кредитом, винагороди за надання
фінансового інструменту у розмірі 2,00%
від суми виданого кредиту у момент
надання кредиту, винагороди за надання
фінансового інструменту у розмірі 0,0%
від суми виданого кредиту щомісячно в
період сплати, винагороди за
резервування ресурсів у розмірі 0,48%
річних від суми зарезервованих
ресурсів, винагороди за проведення
додаткового моніторингу згідно п. 8.2
кредитного договору.

Заперечення та докази щодо невиконання
позивачем п. 8.1 Договору не надано.
Підписання позивачем та ОСОБА_5
кредитного договору № HAD0GK00000080 від
01.02.2008 р. свідчить, що сторони договору
досягли згоди з усіх істотних умов
договору.

Зобов'язання за кредитним договором №
HAD0GK00000080 від 01.02.2008 р. забезпечено:

Договором поруки від 01.09.2010 року,
укладеним з поручителем - Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Українське Фінансове Агентство
«ВЕРУС», в особі філії «Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Українське Фінансове Агентство
«ВЕРУС» у Дзержинському районі міста
Харкова», розмір відповідальності
поручителя перед кредитором - 200 грн.

Договором поруки № HAD0GK00000080 від 01.02.2008
р., укладеним між ЗАТ КБ «Приват Банк»
(кредитор), ОСОБА_5 та ОСОБА_2
(поручитель), відповідно до якого
поручитель зобов'язується відповідати
перед кредитором солідарно в повному
обсязі за своєчасне виконання
боржником усіх його зобов'язань за
договором про іпотечний кредит №
HAD0GK00000080 від 01.02.2008 р. та додатковими
угодами до нього, як існуючими на
момент укладення договору, так і тими,
що виникнуть на його підставі в
майбутньому.

У зв'язку з неналежним виконанням
ОСОБА_5 своїх зобов'язань за кредитним
договором № HAD0GK00000080 від 01.02.2008 р. станом
на 20.11.2012 р. заборгованість становила
46135.78 доларів США, яка складається з
наступного: 22009.46 доларів США -
заборгованість за кредитом; 9653.61
доларів США - заборгованість по
процентам за користування кредитом;
383.26 доларів США - заборгованість по
комісії за користування кредитом; 11862.71
грн. - пеня за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором, а також
штрафи: 31.29 доларів США - штраф
(фіксована частина), 2195.45 доларів США -
штраф (процентна складова).

Вищевказані обставини підтверджуються
кредитним договором, договорами
поруки, іншими доказами, що містяться в
матеріалах справи.

Доводи представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3,
щодо неправомірного нарахування
позивачем заборгованості за страхові
платежі, у зв'язку з тим, що договір
страхування нерухомості повинен бути
припинений на підставі п. 3.1.3 цього
договору (несплата Страхувальником
страхових платежів у встановлені цим
договором строки) спростовується п. 3.1
договору страхування нерухомості та
п.п. 2.1.3, 8.1 кредитного договору №
HAD0GK00000080 від 01.02.2008 р. Так, договір
страхування нерухомості не може бути
припинений з підстав п. 3.1.3 (несплата
Страхувальником страхових платежів у
встановлені цим договором строки) у
разі неналежного виконання кредитного
договору та наявності по ньому
заборгованості. З п. 2.1.3 кредитного
договору № HAD0GK00000080 від 01.02.2008 р.
вбачається, що відповідно до
кредитного договору позичальник
звертається до банку про надання йому
кредиту на оплату чергових страхових
платежів відповідно до Договорів
страхування, укладених відповідно до п.
2.2.7 кредитного договору, і доручає
банку щорічно перераховувати для цього
суму коштів згідно договорів
страхування. Перерахування кредитних
коштів банк зобов'язується провадити у
випадку не пред'явлення позичальником
документів, що підтверджують сплату
чергових страхових платежів за рахунки
інших джерел, до дат їхньої сплати,
передбачених договорами страхування.
Крім того, з п. 8.1 кредитного договору №
HAD0GK00000080 від 01.02.2008 р. вбачається, що
частина кредитних коштів отриманих
ОСОБА_5 у розмірі 5 400 доларів США
передбачена на сплату страхових
платежів.

Судова колегія вважає, що позовні
вимоги є обґрунтованими, а доводи
викладені в апеляційній скарзі не
знайшли свого підтвердження при
розгляді справи апеляційним судом.

З урахуванням наведеного суд першої
інстанції прийшов до вірного висновку
про задоволення позовних вимог в
частині стягнення з ОСОБА_2 на користь
ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за
кредитним договором № НАD0GK00000080 від
01.02.2008 р. у розмірі 46110.75 доларів США грн.
відповідно до службового
розпорядження НБУ від 28.11.2013 р. складає
368424.89 грн.; стягнення солідарно з ТОВ
«Українське Фінансове Агентство
«ВЕРУС», в особі філії «Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Українське Фінансове Агентство
«ВЕРУС» у Дзержинському районі міста
Харкова та ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк» заборгованість за
кредитним договором у розмірі 200 грн.

Такий висновок є обґрунтованим,
оскільки суд дійшов його на підставі
повно і всебічно з'ясованих обставин
справи, та наявних в ній доказів, яким
дана відповідна оцінка. Правильно
встановивши юридичну природу виниклих
правовідносин, суд застосував закон,
який їх регулює.

Доводи викладені в апеляційній скарзі
були предметом судової перевірки та не
дістали об'єктивного підтвердження.

Наведені у рішенні мотиви визнання цих
доводів безпідставними, судова колегія
вважає обґрунтованими, такими що
відповідають матеріалам справи.

Оскільки судове рішення ухвалене з
додержанням вимог матеріального і
процесуального права, а наведені в
скарзі доводи не відносяться до тих
підстав, з якими процесуальне
законодавство пов'язує можливість
прийняття рішення відносно скасування
чи зміни оскаржуємого судового рішення
і висновків суду першої інстанції не
спростовують, в її задоволенні
належить відмовити на підставі ст.308
Цивільного процесуального кодексу
України.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 305, 307, 308, 313-315, 317,
319, 321, 322, 324, 325 Цивільного
процесуального кодексу України, судова
колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника
ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Дзержинського районного
суду м. Харкова від 20 лютого 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної
інстанції набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів безпосередньо
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Головуючий -

Судді: