Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№ 22-ц/778/2559/14
Головуючий у 1 інстанції: Дацюк О. І.
Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого: Кримської О.М.

Суддів: Подліянової Г.С.

Дашковської
А.В.

При секретарі: Мельник З.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Шевченківського районного суду м.
Запоріжжя від 23 квітня 2014 року у справі
за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про
стягнення аліментів та коштів на
утримання,

ВСТАНОВИЛА :

У лютому 2014 року ОСОБА_4 звернулась з
позовом до ОСОБА_3, вказавши, що з
відповідачем мають неповнолітню
доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка
проживає з позивачкою та знаходиться
на її утриманні. Оскільки відповідач
добровільно матеріальної допомоги не
надає, просить стягнути з ОСОБА_3 на
свою користь аліменти на утримання
дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів
доходу відповідача, але не менше 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, а також стягнути з
відповідача кошти на своє утримання до
досягнення ОСОБА_5 трирічного віку в
розмірі 1/6 частки всіх видів доходу
відповідача.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Запоріжжя від 23 квітня 2014 року
позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3, на користь ОСОБА_4, на
утримання неповнолітньої ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі 1/4
частки всіх видів заробітку
відповідача, але не менше 30 %
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, щомісячно,
починаючи з 10 лютого 2014 року до
повноліття ОСОБА_5, а також стягнуто з
ОСОБА_3, на користь ОСОБА_4, на її
утримання кошти в розмірі 1/6 частки
всіх видів заробітку відповідача,
щомісячно, починаючи з 10 лютого 2014 року
до досягнення ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,
трирічного віку.

Не погоджуючись з рішенням суду в
частині стягнення з нього на користь
ОСОБА_4 аліменти в розмірі 16 частини
заробітку щомісячно до досягнення
дитиною трьох років, просить рішення
суду в цій частині скасувати, а в
задоволенні позову відмовити.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю - доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно зі ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Задовольняючи позов, районний суд
виходив із того, що відповідач, будучи
батьком неповнолітньої ОСОБА_5, свого
обов'язку по її утриманні та утриманню
позивачки як дружини, з якою проживає
дитина в добровільному порядку не
виконує, а тому з нього підлягають
стягненню аліменти на користь
позивачки в розмірі 14 частини його
заробітку щомісячно на утримання
неповнолітньої дитини та 16 частини
його заробітку щомісячно на її
утримання.

З таким висновком суду можна
погодитися.

Судом установлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3
перебувають в зареєстрованому шлюбі з
16.02.2013 року, про що свічить свідоцтвопро
шлюб Серія НОМЕР_1 ( а.с. 5). Шлюб між
сторонами не розірвано. Від шлюбу
сторони мають дитину - доньку ОСОБА_5,
яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1, про що
свідчить свідоцтво про народження
Серія НОМЕР_2 від 15.082013 року ( а.с. 6).
Дитина проживає разом із матір'ю, що не
заперечувалося сторонами як в суді
першої так і в суді апелційної
інстанції. На час розгляду справи
судом відповідач працює.

За положеннями ст. ст. 180 - 183
Сімейного кодексу України (далі - СК
України) батьки зобов'язані
утримувати дитину до досягнення нею
повноліття. За рішенням суду кошти на
утримання дитини (аліменти)
присуджуються у частці від доходу її
матері, батька і (або) у твердій
грошовій сумі. Мінімальний розмір
аліментів на одну дитину не може бути
меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму
для дитини відповідного віку, за
винятком випадків, передбачених ст. 184
цього Кодексу. Частка заробітку
(доходу) матері, батька, яка буде
стягуватися як аліменти на дитину,
визначається судом.

Згідно із ч. 2 ст. 84 СК України
дружина, з якою проживає дитина, має
право на утримання від чоловіка -
батька дитини до досягнення дитиною
трьох років.

Відповідно до ч. 4 ст. 84 Сімейного
кодексу України право на утримання
вагітна дружина, а також дружина, з якою
проживає дитина, має незалежно від
того, чи вона працює, та незалежно від
її матеріального становища, за умови,
що чоловік може надавати матеріальну
допомогу.

Таким чином, незалежно від
працевлаштування, наявності
постійного заробітку чи розміру доходу
чоловік зобов'язаний утримувати
дружину, з якою проживає дитина, до
досягнення дитиною трьох років. Така
особа не може бути визнана
неспроможною сплачувати аліменти, якщо
вона, будучи працездатною, не працює
без поважних причин.

За обставин отримання відповідачем
регулярного доходу, його
платоспроможності, відсутності на його
утриманні інших дітей висновки
районного суду про стягнення з
відповідача аліментів на утримання
дитини в розмірі 14 частини від його
заробітку та дружини в розмірі 1/6
частини від його заробітку (доходу) є
обґрунтованими.

Встановлено і це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржуване
рішення суду першої інстанції
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а доводи скарги про неправильне
застосування норм матеріального і
порушення норм процесуального права
безпідставні та не спростовують
висновків суду

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Запоріжжя від 23 квітня 2014 року у
цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, проте вона
може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: