Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/1746/14 Головуючий
у суді І-ї інстанції Іванова Н. Ю.
Доповідач Суровицька Л. В.
УХВАЛА

Іменем України

24.06.2014 року

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Кіровоградської області в складі:

головуючої судді - Суровицької Л.В.,

суддів - Авраменко Т.М.,
Чельник О.І.,

при секретарі - Крисановій Ю.О.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Кіровського районного суду
м. Кіровограда від 23 квітня 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
третя особа - Служба у справах дітей
виконавчого комітету Кіровоградської
міської ради про визначення способу
участі батька у вихованні та
спілкуванні з дитиною та за зустрічним
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа -
Служба у справах дітей виконавчого
комітету Кіровоградської міської ради
про визначення місця проживання
дитини.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення осіб, які прибули в судове
засідання, дослідивши матеріали
справи, колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2013 року ОСОБА_2 звернувся в
суд з позовом до ОСОБА_3 про визначення
способу участі батька у вихованні та
спілкуванні з дитиною.

Зазначав, що він без реєстрації
шлюбу проживав з ОСОБА_3 з 2007 року. У 2008
році у них народився син - ОСОБА_4. Під
час спільного проживання у них з
відповідачем виникали сварки через
різні погляди на виховання дитини та
щодо обов'язків кожного з батьків. З
жовтня 2012 року син проживає разом з
матір'ю у м. Кіровограді, яка створює
йому перешкоди у його спілкуванні з
сином, чим порушує не тільки його права,
але й права дитини на спілкування з
батьком. У грудні 2013 року відповідач
зареєструвала шлюб з іншим чоловіком.
Після цього, їх стосунки погіршились,
під час його зустрічей із сином
відповідач свариться, з її новим
чоловіком також виникають сварки,
свідком однієї з них став його син.
Просив суд, з урахуванням того, що він
проживає у м. Хмельницькому, періодично
виїжджає на заробітки, встановити , що
він має право на зустрічі із сином один
раз у три місяці строком не менше тижня
у м. Хмельницькому та один раз на рік
виїжджати із сином у відпустку (а.с.1-4).

В ході розгляду справи ОСОБА_3
звернулась в суд із зустрічним позовом,
в якому просила визначити місце
проживання сина - ОСОБА_4 разом з нею.
(а.с.27-30).

Ухвалою суду від 01 листопада 2013 року
до участі у справі залучено третю особу
- Службу у справах дітей виконавчого
комітету Кіровоградської міської ради
(а.с.42).

14 грудня 2013 року ОСОБА_3
зареєструвала шлюб та змінила прізвище
на - ОСОБА_3 (а.с.54,205).

Рішенням Кіровського районного суду
м. Кіровограда від 23 квітня 2014 року
позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Визначено спосіб спілкування ОСОБА_2,
із сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 - один раз
у три місяці по 4 дні за місцем
проживання дитини за попередньою
домовленістю та в присутності матері
ОСОБА_3.

В решті позовних вимог відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2
задоволено частково. Визначено місце
проживання малолітнього ОСОБА_4 з
матір'ю ОСОБА_3

В решті позовних вимог відмовлено.
Судом розподілено судові витрати
(а.с.210-215).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення суду першої інстанції в
частині визначення способу участі
батька у вихованні та спілкуванні з
дитиною скасувати з підстав порушення
норм матеріального і процесуального
права та ухвалити нове рішення про
задоволення його позову в повному
обсязі.

Рішення в частині визначення місця
проживання дитини не оскаржується
(а.с.222-225).

В судовому засіданні апеляційної
інстанції ОСОБА_2 та його представник
підтримали доводи апеляційної скарги.

Відповідач, її представник та
представник третьої особи заперечили
проти цих доводів і просили рішення
суду щодо визначення способу участі
батька у вихованні та спілкуванні з
дитиною залишити без змін.

Колегія суддів, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду в тій частині, в якій воно
оскаржено в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, вважає, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає із
наступних підстав.

Матеріалами справи підтверджується,
що сторони по справі є батьками ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, який проживає з матір'ю -
ОСОБА_3 (а.с.7).

Відповідно до ст. 141 СК України мати,
батько мають рівні права та обов'язки
щодо дитини, незалежно від того, чи
перебували вони у шлюбі між собою.
Розірвання шлюбу між батьками,
проживання їх окремо від дитини не
впливає на обсяг їхніх прав і не
звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно ст.157 СК України питання
виховання дитини вирішується батьками
спільно. Той із батьків, хто проживає
окремо від дитини, зобов'язаний брати
участь в її вихованні і має право на
особисте спілкування з нею. Той з
батьків, з ким проживає дитина, не має
права перешкоджати тому з батьків, хто
проживає окремо, спілкуватися з
дитиною та брати участь у її вихованні,
якщо таке спілкування не перешкоджає
нормальному розвиткові дитини.

Статею 159 СК України передбачено,
якщо той із батьків, з ким
проживає дитина, чинить перешкоди
тому з батьків, хто проживає окремо, у
спілкуванні з дитиною та у її
вихованні, зокрема якщо він
ухиляється від виконання рішення
органу опіки та піклування, другий із
батьків має право звернутися до суду з
позовом про усунення цих перешкод. Суд
визначає способи участі одного з
батьків у вихованні дитини (періодичні
чи систематичні побачення, можливість
спільного відпочинку, відвідування
дитиною місця його проживання тощо),
місце та час їхнього спілкування. В
окремих випадках, якщо це викликано
інтересами дитини, суд може обумовити
побачення з дитиною присутністю іншої
особи.

Відповідно до ч.2 ст.15 Закону України
«Про охорону дитинства» батьки, які
проживають окремо від дитини,
зобов'язані брати участь у її вихованні
і мають право спілкуватися з нею, якщо
судом визнано, що таке спілкування не
перешкоджатиме нормальному вихованню
дитини.

Частиною 1 ст.3 Конвенції про права
дитини від 20 листопада 1989 року, яка
ратифікована Україною 27 лютого 1991 року
і набула чинності 27 вересня 1991 року,
визначено, що в усіх діях щодо дітей,
незалежно від того, здійснюються вони
державними чи приватними установами,
що займаються питаннями соціального
забезпечення, судами,
адміністративними чи законодавчими
органами, першочергова увага
приділяється якнайкращому
забезпеченню інтересів дитини.

Згідно із ч.8 ст.7 СК України
регулювання сімейних відносин має
здійснюватися з максимально можливим
урахуванням інтересів дитини.

Положення ч.1 ст.3 Конвенції про права
дитини, ст.ст.7, 141, 159 СК України свідчать
про те, що при вирішенні спору щодо
участі у вихованні та порядку
зустрічей з дитиною того з батьків, хто
проживає окремо від дитини, судом мають
враховуватись передусім інтереси
дитини. Встановлений сімейним
законодавством принцип повної
рівності обох батьків у питаннях
виховання дітей може бути обмежений
судом в інтересах дитини.

Матеріалами справи підтверджено, що
позивач за місцем проживання
характеризується позитивно (а.с.33),
матеріально забезпечений, надає
допомогу на утримання дитини, на
диспансерному обліку у
психоневрологічному диспансері не
перебуває, наркологічних захворювань у
нього не виявлено, тому передбачених
законом підстав для відмови в
задоволенні позову щодо спілкування з
дитиною та участі у її вихованні, немає.

Згідно рішення органу опіки та
піклування від 12 вересня 2013 року № 491
визначено порядок участі батька у
вихованні та спілкуванні з малолітнім
сином ОСОБА_4: за попередньою
домовленістю з матір'ю дитини 4 дні під
час приїзду батька до м. Кіровограда
(а.с.16).

За даними діагностики психологічного
стану ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, проведеного
психологом Кіровоградського обласного
Центру соціально-психологічної
реабілітації 05 грудня 2013 року, дитина
сприймає батька, як саму страшну
людину, але щедру. Рідний батько
винесений за межі емоційного
включення. По відношенню до матері -
має певні страхи її втрати, йому
важлива її думка і емоційна підтримка
(а.с.124-125).

Судом встановлено, що малолітній
ОСОБА_4 проживає в новій сім'ї, яку
створила його мати, прихильний до її
нового чоловіка. У зв'язку з тим, що під
час приїзду позивача виникають
неприязні стосунки між батьками та
новим чоловіком матері дитини, які
проявлялись у присутності дитини, тому
останнім часом зв'язок дитини та батька
був перерваний.

Враховуючи вказані обставини, вік
дитини, її психологічний стан, суд
правильно відповідно до вимог
матеріального права, наданих сторонами
доказів та інтересів дитини вирішив
питання про участь позивача у
вихованні та спілкуванні з сином один
раз у три місяці по 4 дні за місцем
проживання дитини - у м. Кіровограді за
попередньою домовленістю та у
присутності матері та обґрунтовано
відмовив у задоволенні вимог про
зустрічі позивача з сином у м.
Хмельницькому та вивезенні дитини один
раз на рік у відпустку.

Доводи апеляційної скарги про те, що
суд встановив порядок спілкування
батька з сином у квартирі, в якій
дитина проживає з матір'ю та вітчимом,
не ґрунтуються на матеріалах справи.
Місцем зустрічей батька з сином судом
визначено місто Кіровоград.

Безпідставними є доводи апеляційної
скарги щодо неправильного визначення
судом порядку спілкування батька з
сином у присутності матері.

Визначення віку дитини, з якого вона
може знаходитися без матері без шкоди
для неї, залежить від індивідуальних
особливостей дитини, то вирішення
питання про відсутність необхідності
присутності матері при зустрічах
батька з дитиною можливе лише у
майбутньому, при наявності для того
підстав.

Особисті неприязні стосунки, які
склались між сторонами по справі, не
можуть бути перешкодою для реалізації
прав позивача і дитини на батьківське
виховання і спілкування, не виключають
можливість присутності відповідача
під час проведення зустрічей батька з
сином, так як зміст цих зустрічей
полягає не у спілкуванні сторін по
справі безпосередньо між собою, а у
спілкуванні позивача з сином і
обумовлені присутністю матері лише в
інтересах самої дитини.

З урахуванням вимог ст.159 СК України,
положення ст.3 Конвенції про права
дитини, встановлених обставин справи, з
урахуванням передусім інтересів
дитини, яка потребує щоденного
материнського догляду, її віку, колегія
суддів вважає, що рішення суду першої
інстанції про визначення способу
спілкування батька з сином є
правильним.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують.

Суд першої інстанції ухвалив рішення
з додержанням норм матеріального і
процесуального права, тому відповідно
до ст.308 ЦПК України апеляційна скарга
підлягає відхиленню, а рішення суду
залишається без змін.

Керуючись ст.ст.303,304, п.1 ч.1 ст.307
ст.ст.,308,313-315 ЦПК України колегія суддів
,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 23 квітня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуюча суддя:

Судді: