Справа №437/6225/14-ц
У Х В А Л А

про залишення позовної
заяви без руху

06 червня 2014 року

місто Луганськ

Суддя Ленінського районного суду м.
Луганська Женеску Е.В., розглянувши
позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розподіл майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

19 травня 2014 року позивачка ОСОБА_1
звернулася до Ленінського районного
суду м. Луганська з позовною заявою до
ОСОБА_2 у якій просила провести поділ
спільного майна між нею та
відповідачем по 12 частини, покласти та
стягнути з відповідача судові витрати.

Згідно зі ст. 119 ЦПК України позовна
заява повинна містити: найменування
суду, до якого подається заява; ім’я
(найменування) позивача і відповідача,
а також ім’я представника позивача,
якщо позовна заява подається
представником, їх місце проживання або
місцезнаходження, поштовий індекс,
номер засобів зв’язку, якщо такий
відомий; зміст позовних вимог; ціну
позову щодо вимог майнового характеру;
виклад обставин, якими позивач
обґрунтовує свої вимоги; зазначення
доказів, що підтверджують кожну
обставину, наявність підстав для
звільнення від доказування; перелік
документів, що додаються до заяви.
Позовна заява підписується позивачем
або його представником із зазначенням
дати її подання. Позовна заява повинна
відповідати іншим вимогам,
встановленим законом. До позовної
заяви додаються документи, що
підтверджують сплату судового збору.

Суддя вважає за необхідне
залишити заяву без руху, оскільки вона
не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК
України, а саме: позивачем не
підтверджено ціну позову, не сплачено
судовий збір.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 80 ЦПК України,
ціна позову у позовах про стягнення
грошових коштів – сумою, яка
стягується.

Відповідно до ЗУ «Про
судовий збір» від 08.07.2011 р. за N 3674-VI за
подання до суду позовної заяви
майнового характеру сплачується
судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни
позову, але не менше 0,2 розміру
мінімальної заробітної плати та не
більше 3 розмірів мінімальної
заробітної плати.

Як вбачається з матеріалів позовної
заяви, позивачкою заявлено вимоги
майнового характеру та при цьому при
зверненні до суду з зазначеним позовом
не було сплачено судовий збір, а також
не підтверджено ціну позову, яка
визначена у сумі 85 000 грн.

Враховуючи те, що ціну
позову позивачем не підтверджено та
заявлено вимоги щодо поділу майна по ?
частині у грошовому еквіваленті, суддя
позбавлена можливості перевірити
правильність сплати судового збору в
цій частині позовних вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 80 ЦПК
України, якщо визначена позивачем ціна
позову вочевидь не відповідає дійсній
вартості спірного майна або на момент
пред’явлення позову встановити точну
його ціну неможливо, розмір судового
збору попередньо визначає суд з
наступним стягненням недоплаченого
або з поверненням переплаченого
судового збору відповідно до ціни
позову, встановленої судом при
вирішенні справи.

Крім того, судовий збір при
подачі позову до суду повинен
сплачуватись згідно вартості майна
станом на момент подачі позову до суду.
По тексту позовної заяви позивачка
зазначає, що будь-яких квитанцій та
чеків щодо вартості спільного майна
вона не зберегла та не надала їх судові.
Відтак позивачем до матеріалів
позовної заяви не надано оцінки
майна та не зазначено посилань на
докази оцінки майна в ринкових цінах
станом на день подачі позову до суду. Як
і не надано доказів про наявність
переліченого нею майна.

Так, відповідно до Постанови
Пленуму Верховному Суду України від 21
грудня 2007 р. «Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про право на шлюб, розірвання
шлюбу, визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» вирішуючи
спори між подружжям про майно,
необхідно встановлювати обсяг спільно
нажитого майна, наявного на час
припинення спільного ведення
господарства, з'ясовувати джерело і час
його придбання.

Крім того, слід зазначити, що
вартість майна, що підлягає
відшкодуванню/поділу/, визначається за
погодженням між подружжям, про що
відмічається в позовній заяві чи
акті-переліку спільного майна, а при
відсутності згоди виходячи з дійсної
його вартості на час розгляду справи.
Позивачка звертається до суду з
вимогою про поділ майна по ? частині у
грошовому еквіваленті, проте в
переліку такого майна відсутні дані
про дійсну вартість речей (товарні
чеки, квитанції про проведення оплати,
довідки комісійних магазинів, в
необхідних випадках висновки
товарознавчих експертиз про дійсну
вартість спірного майна з врахуванням
його зносу тощо), джерело та час їх
придбання. А в прохальній частині
позовної заяви позивач взагалі не
зазначає відшкодування вартості якої
саме техніки просить стягнути з
відповідача.

Крім того, відсутність
документів про дійсну вартість
спірного майна не дає можливості
визначити правильний розмір судового
збору відповідно до вимог Закону
України «Про судовий збір» від 08 липня
2011 року в цій частині позовних вимог.

А тому позивачу необхідно:

-          підтвердити документально
ціну позову;

-          сплатити судовий збір з
урахуванням заявлених вимог майнового
та ціни позову, а саме: 1 відсоток ціни
позову, але не менше 0,2 розміру
мінімальної заробітної плати та не
більше 3 розмірів мінімальної
заробітної плати;

-          у разі неможливості надати
відповідні документи щодо
підтвердження ціни позову, відповідно
до ст. 80 ЦПК України сплатити судовий
збір у максимальному розмірі, а саме: не
більше 3 розмірів мінімальної
заробітної плати, та надати суду
документ на підтвердження його сплати
в оригіналі.

-          зазначити в позовній заяві
та додати до позовної заяви докази про
дійсну вартість речей, а також
підтвердити вартість даного майна
відповідними доказами – квитанціями,
товарними чеками, квитанціями про
проведення оплати, довідками
комісійних магазинів, в необхідних
випадках висновками товарознавчих
експертиз про дійсну вартість спірного
майна з врахуванням його зносу тощо;

-          уточнити прохальну частину
позовних вимог.

Згідно зі ст. 121 ЦПК України, суддя,
встановивши, що позовну заяву подано
без додержання вимог, викладених у
статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не
сплачено судовий збір, постановляє
ухвалу, в якій зазначаються підстави
залишення заяви без руху, про що
повідомляє позивача і надає йому строк
для усунення недоліків, який не може
перевищувати п'яти днів з дня отримання
позивачем ухвали.

За таких обставин суд вважає за
необхідне залишити позовну заяву без
руху.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 119, 121 ЦПК України, суддя,-

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розподіл майна подружжя, - залишити без
руху, надавши позивачустрок для
усунення недоліків, п'ять днів з дня
отримання позивачами ухвали, в іншому
випадку позовна заява буде вважатися
неподаною та повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Е.В. Женеску