Справа № 378/13/14-ц Головуючий у І
інстанції Скороход Т.Н.Провадження №
22-ц/780/3116/14 Доповідач у 2
інстанції Волохов Категорія 26
УХВАЛА

Іменем України

19 червня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого Волохова Л.А.,

суддів: Матвієнко Ю.О.,
Мельника Я.С.,

при секретарі Микитенко Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк "Приват Банк" на рішення
Ставищенського районного суду
Київської області від 13 березня 2014 року
у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк "Приват Банк" до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором,-

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2014 року ПАТ КБ «Приват Банк»
звернулося до суду з вказаним позовом,
посилаючись на те, що відповідно до
укладеного договору № б/н від 28 лютого
2008 року ОСОБА_1 28 лютого 2008 року отримав
кредит у розмірі 3000 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 24 %
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом. У зв'язку з порушенням
виконання зобов'язань за кредитним
договором відповідач станом на 22
листопада 2013 року має заборгованість
20074,08 грн., які позивач просив суд
стягнути з відповідача на свою користь.

Рішенням Ставищенського районного
суду Київської області від 13 березня 2014
року в задоволені заявлених позовних
вимог відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням
суду, ПАТ КБ «Приват Банк» подало
апеляційну скаргу, в якій, просило
рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити по справі нове
рішення, яким задовольнити позовні
вимоги, з підстав неправильного
застосування судом норм матеріального
та процесуального права, а також з
підстав неповного з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи
та невідповідності висновків суду
фактичним обставинам справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді - доповідача, дослідивши
матеріали цивільної справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
дійшла висновку про те, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню з наступних
підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. У пункті 2 постанови №14
Пленуму Верховного Суду України від 18
грудня 2009 року „Про судове рішення у
цивільній справі" зазначено, що рішення
є законним тоді, коли суд, виконавши всі
вимоги цивільного судочинства
відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив
справу згідно з нормами матеріального
права, що підлягають застосуванню до
даних правовідносин відповідно до
статті 8 ЦПК, а також правильно
витлумачив ці норми. Обґрунтованим
визнається рішення, ухвалене на основі
повно і всебічно з'ясованих обставин,
на які сторони посилаються як на
підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених доказами, які були
досліджені в судовому засіданні і які
відповідають вимогам закону про їх
належність та допустимість, або
обставин, що не підлягають доказуванню,
а також якщо рішення містить вичерпні
висновки суду, що відповідають
встановленим на підставі достовірних
доказів обставинам, які мають значення
для вирішення справи.

Згідно зі ст.214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд, зокрема, вирішує
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Колегія суддів вважає, що рішення суду
першої інстанції відповідає
зазначеним вимогам закону.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має
право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. Особа,
яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

Судом першої інстанції встановлено, що
28 лютого 2008 року відповідачу було
надано споживчий кредит в сумі 3000 грн.
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 24 % на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом на
строк до 12 місяців, що підтверджується
копією заяви, копією довідки про
стандартні умови кредитування ПАТ КБ
«Приват Банк» та орієнтовну сукупну
вартість Cash - кредиту, копією умов та
правил надання банківських послуг та
поясненнями відповідача, який у
судовому засіданні визнав, що
отримував вищевказану суму кредиту та
частково не повернув її.

Відповідач зобов'язувався в порядку та
на умовах, що визначені в довідці про
стандартні умови кредитування ПАТ КБ
«Приват Банк» та орієнтовну сукупну
вартість Cash - кредиту заяві повернути
кредит за 360 днів, що підтверджується
копією довідки (а.с. 9).

Проте, у зв'язку з порушенням виконання
зобов'язань за кредитним договором
відповідач станом на 22 листопада 2013
року мав заборгованість у розмірі 20074,08
грн., з яких 2187,65 грн. - заборгованість за
кредитом, 9524,33 грн. - заборгованість по
процентам за користування кредитом, 6930
грн. - заборгованість по комісії за
користуванням кредитом, а також штрафи
відповідно до пункту 8.6 Умов та правил
надання банківських послуг: 500.00 грн. -
штраф (фіксована частина), 932,10 грн. -
штраф (процентна складова), що
підтверджується копією розрахунку
заборгованості за кредитним договором
(а.с. 4-7).

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов і вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Позовна давність регламентується
статтями Глави 19 Цивільного кодексу
України, тобто нормами матеріального
права.

Відповідно до ст.ст. 256, 257 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу. Загальна позовна
давність встановлюється тривалістю у
три роки.

Згідно ч.1 ст. 261 ЦПК України перебіг
позовної давності починається від дня,
коли особа довідалася або могла
довідатися про порушення свого права
або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ч.ч. 3, 4, 5 ст.267 ЦК України
позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі
зробленою до винесення рішення; сплив
позовної давності, про застосування
якої заявлено стороною у спорі є
підставою для відмови у позові. Якщо
суд визнає поважними причини
пропущення позовної давності, порушене
право підлягає захисту.

До поважних причин пропущення строку
позовної давності відносяться
обставини, що об'єктивно перешкодили
учаснику процесу вчасно подати позовну
заяву.

Відповідно до ч.4 ст. 267 ЦК України сплив
позовної давності, про застосування
якої заявлено стороною у спорі, є
підставою для відмови в позові.

Відповідно до роз'яснень, що містяться
у п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду
України «Про судове рішення»
встановивши, що строк для звернення з
позовом пропущений без поважної
причини, суд у рішенні зазначає про
відмову в позові з цих підстав, крім
випадків, коли позов не доведений.

Зважаючи на викладене, суд першої
інстанції прийшов до обґрунтованого
висновку про те, що позивач, в порушення
норм ст. 262 ЦК України звернувся до суду
після спливу трирічного строку
позовної давності, оскільки з
матеріалів справи вбачається, що ПАТ
КБ «Приват Банк» направило до суду
зазначений позов 16 грудня 2013 року,
тобто після спливу строку позовної
давності, що підтверджується накладною
№ 1637114 від 16 грудня 2013 року (а.с. 20).

Таким чином, суд першої інстанції
правильно встановив характер спірних
правовідносин між сторонами та ухвалив
рішення про відмову в задоволенні
позову з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Інших доводів, які б спростували
законність і обґрунтованість
ухваленого судом рішення, апеляційна
скарга ПАТ КБ «Приват Банк» не містить.

Згідно зі ст.308 ЦПК України апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Враховуючи, що судом першої інстанції
повно і всебічно з'ясовані всі
обставини справи, правильно
встановлено правові відносини сторін,
дана належна правова оцінка доказам у
справі, висновки місцевого суду
відповідають фактичним обставинам
справи, рішення суду відповідає
вимогам матеріального і
процесуального права, колегія суддів
дійшла висновку про необхідність
апеляційну скаргу ПАТ КБ «Приват Банк»
відхилити, а рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк "Приват Банк" відхилити.

Рішення Ставищенського районного суду
Київської області від 13 березня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили ухвалою
апеляційного суду.

Головуючий:

Судді: