Провадження № 760/2839/14-ц
Справа № 2-2127/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2014 року Солом`янський
районний суд м.Києва в складі:

головуючого-судді- Лозинської М.І.,

за участі секретаря- Панченко М.М.,

прокурора прокуратури Солом`янського
району м.Києва-Гузир Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган
опіки та піклування Солом`янської
районної у місті Києві державної
адміністрації в особі Служби у справах
дітей про позбавлення батьківських
прав та стягнення заборгованості по
аліментам, -

встановив:

В лютому 2014 року позивач звернулась до
суду з позовом до відповідача, в якому
просила позбавити ОСОБА_2 батьківських
прав щодо малолітньої дитини ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнути з відповідача
заборгованість по сплаті аліментів яка
виникла на момент розгляду справи.

Позивач посилається на те, що 26.11.1999
року Відділом реєстрації актів
цивільного стану Солом'янського
управління юстиції у м. Києві було
зареєстровано шлюб з відповідачем.

Від шлюбу мають одну дитину ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач зазначає, що 26.04.2007 року
Відділом реєстрації актів цивільного
стану Солом'янського управління
юстиції у м. Києві, актовий запис № 393
шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано,
про що свідчить Свідоцтво серії НОМЕР_1.

Виходячи з інтересів дитини, позивач
просила позбавити батьківських прав
ОСОБА_2, оскільки відповідач не бере
участі у виховані дитини, матеріальної
допомоги не надає та не допомагає
вирішувати питання щодо подальшої долі
дитини.

Крім того позивач зазначила, що на
підставі виконавчого листа № 2-1266/2009
від 06.08.2009 року, виданого на підставі
рішення Солом'янського районного суду
м. Києва, на її користь з відповідача
стягнуто аліменти, у зв'язку з чим
Відділом державної виконавчої служби
Солом'янського районного управління
юстиції у місті Києві відкрито
виконавче провадження на предмет
стягнення аліментів на користь ОСОБА_1
у розмірі ? частини з усіх видів
заробітку, починаючи з 21.04.2009 року.
Проте, рішення суду та вимоги
виконавчої служби відповідачем не
виконуються, внаслідок чого у
відповідача виникла заборгованість по
сплаті аліментів на утримання дитини
на користь позивача станом на 01.10.2013
року в розмірі 17158,48 грн.

Позивач в судовому засіданні зменшила
розмір позовних вимог в частині суми
заборгованості по аліментам та
пославшись на те, що основна частина
заборгованості відповідачем сплачена,
у звязку з чим просила стягнути залишок
заборгованості. В іншій частині позов
підтримала.

Відповідач в судовому засіданні
заперечував проти позовних вимог в
частині позбавлення його батьківських
прав щодо малолітньої дитини ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідач обґрунтував свої
заперечення тим, що він неодноразово
виявляв бажання та намагається на
даний час приймати участь у розвитку та
вихованні дитини. Вказав, що має
бажання приймати участь у вихованні
дитини її духовному та фізичному
розвитку.

Крім того, щодо стягнення
заборгованості по сплаті аліментів,
відповідач зазначив, що майже вся сума
не сплачених аліментів на день
проведення судового засідання ним була
сплачена, на підтвердження чого надав
квитанції № 759.9.1 від 01.04.2014 року на суму
500,00 грн., № 13488.550.1 від 29.04.2014 року на суму
1004,46 грн., № 850.133.1 від 15.04.2014 року на суму
19664,98 грн. Виходячи з чого визнав вимоги
позивача в частині стягнення
заборгованості по не виплаченій сумі
аліментів.

Представник третьої особи - Органу
опіки та піклування Солом`янської
районної у місті Києві державної
адміністрації в особі Служби у справах
дітей Фіщук М.С. в судовому засіданні
просила позбавити батьківських прав
ОСОБА_2 щодо малолітньої дитини ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, надавши висновок Органу
опіки та піклування Солом`янської
районної у місті Києві державної
адміністрації в особі Служби у справах
дітей №108-3137/01 від 02.04.2014 року про
доцільність позбавлення батьківських
прав ОСОБА_2.

Прокурор прокуратури Солом'янського
району м. Києва Гузир Д.В. в судовому
засіданні просив задовольнити позов,
вважаючи, що наявні всі підстави для
позбавлення відповідача батьківських
прав.

Заслухавши пояснення сторін,
вислухавши представника третьої особи,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до наступного.

Відповідно до ст. 165 СК України право на
звернення до суду з позовом про
позбавлення батьківських прав мають
один з батьків, опікун, піклувальник,
особа, в сім'ї якої проживає дитина,
заклад охорони здоров'я, навчальний або
інший дитячий заклад, в якому вона
перебуває, орган опіки та піклування,
прокурор, а також сама дитина, яка
досягла чотирнадцяти років.

Судом встановлено, що 26.11.1999 року
Відділом реєстрації актів цивільного
стану Солом'янського управління
юстиції у м. Києві було зареєстровано
шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають
одну дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Відповідно до Свідоцтва серії НОМЕР_1,
шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2
зареєстрований 26.04.2007 року Відділом
реєстрації актів цивільного стану
Солом'янського управління юстиції у м.
Києві, актовий запис № 393 розірвано.

Як вбачається з довідки форми № 3,
виданої ОСББ «Замок Лева», малолітня
ОСОБА_3 проживає разом з позивачем
ОСОБА_1, та згідно Акту обстеження умов
проживання від 10.12.2013 року, умови
проживання дитини є задовільні.

Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України
батьківські права не можуть
здійснюватись всупереч інтересам
дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 152 СК України
право дитини на належне батьківське
виховання забезпечується системою
держаного контролю, що встановлена
законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України
батьки зобов'язані піклуватися про
здоров'я дитини, її фізичний, духовний
та моральний розвиток.

Відповідно до висновку Органу опіки та
піклування Солом`янської районної у
місті Києві державної адміністрації
№108-3137/01 від 02.04.2014 року, вказано про
доцільність позбавлення ОСОБА_2
батьківських прав щодо малолітньої
дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 з підстав
самоусунення відповідача від
виконання своїх обов"язків по
вихованню дитини.

Заслухана в судовому засіданні
малолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1, вказала
на те, що вона ображається на батька,
тому що він не проживає разом з нею,
проте також зазначила, що коли вона
виявляє бажання з ним поспілкуватися
та зустрітись, відповідач завжди
приїздить до неї та дарує подарунки.

Допитані в судовому засіданні свідки
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, які в
свою чергу значили, що позивач
займається вихованням дитини одна,
оскільки з дитиною бачать лише ОСОБА_1,
а відповідач провідує дитини вкрай
рідко та рідко проводив час з дочкою.

Відповідно до пунктів 15, 16 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 30
березня 2007 р. N 3 "Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про усиновлення і про
позбавлення та поновлення
батьківських прав" ухилення батьків
від виконання своїх обов'язків має
місце, коли вони не піклуються про
фізичний і духовний розвиток дитини, її
навчання, підготовку до самостійного
життя, зокрема: не забезпечують
необхідного харчування, медичного
догляду, лікування дитини, що негативно
впливає на її фізичний розвиток як
складову виховання; не спілкуються з
дитиною в обсязі, необхідному для її
нормального самоусвідомлення, не
надають дитині доступу до культурних
та інших духовних цінностей; не
сприяють засвоєнню нею
загальновизнаних норм моралі; не
виявляють інтересу до її внутрішнього
світу; не створюють умов для отримання
нею освіти. Зазначені фактори, як кожен
окремо, так і в сукупності, можна
розцінювати як ухилення від виховання
дитини лише за умови винної поведінки
батьків, свідомого нехтування своїми
обов'язками.

Таким чином, враховуючи викладене, суд
приходить до висновку, що позбавлення
батьківських прав є крайнім заходом
впливу на відповідача та може
застосовуватись при здійсненні ОСОБА_2
дій, які суперечать та перешкоджають
повноцінному розвитку дитини при
наявності останнього на такі дії.

Оскільки, відповідач має намір та
бажання брати участь у розвитку та
вихованні дитини, здійснювати та
виконувати свої батьківські обов'язки,
суд вважає доцільним в частині
позовних вимог щодо позбавлення ОСОБА_2
батьківських прав відмовити,
попередивши відповідача про
необхідність змінити ставлення до
виховання дитини.

При цьому суд враховує, що обставини на,
які посилається позивач не є
достатніми для позбавлення
відповідача батьківських прав.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття.

Враховуючи погашення відповідачем
частини заборгованості по сплаті
аліментів на утримання малолітньої
дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується квитанціями № 759.9.1 від
01.04.2014 року на суму 500,00 грн., № 13488.550.1 від
29.04.2014 року на суму 1004,46 грн., № 850.133.1 від
15.04.2014 року на суму 19664,98 грн., суд вважає,
що позовні вимоги в частині стягнення
не виплаченої суми заборгованості по
аліментам на утримання дитини
підлягають задоволенню в розмірі 3086,17
грн.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої постановлено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтвердженні судові витрати.

По даній справі позивачем було
сплачено судові витрати в сумі 243,60 грн.
Дані витрати підлягають відшкодуванню
відповідачем на користь позивача.

Керуючись ст.ст.110, 112 СК України, ст.ст.
10-11, 57-60, 88, 174, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,
-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа:
Орган опіки та піклування
Солом`янської районної у місті Києві
державної адміністрації в особі Служби
у справах дітей про позбавлення
батьківських прав та стягнення
заборгованості по аліментам
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
заборгованість по аліментам на
утримання неповнолітньої
ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 3086,17 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави
судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м.Києва через
районний суд протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Суддя: