Провадження № 2/554/167/2014
26 травня 2014 року Октябрський районний
суд м.Полтави у складі:
Головуючого - судді Тімошенко Н.В.,
секретарі - Малич Я.А.
за участю позивача - ОСОБА_1,
його представників - адвоката ОСОБА_2,
відповідача - Лисаченко І.А..
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Полтаві цивільну справу
за позовною заявою ОСОБА_1 до
Полтавського обласного клінічного
онкологічного диспансеру Полтавської
обласної ради про визнання наказів
незаконними та їх скасування,
поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу та відшкодування моральної
27 грудня 2013 року до суду надійшла
позовна заява ОСОБА_1, уточнивши в ході
розгляду справи позовні вимоги прохав:
- визнати звільнення з роботи ОСОБА_1 з
посади лікаря-хірурга-онколога на
підставі п.7 ст.40 КЗпП України
- скасувати Наказ № 40-зв від 28.11.2013 року
Полтавського обласного клінічного
онкологічного диспансеру Полтавської
обласної ради про звільнення ОСОБА_1 та
поновити його на роботі у Полтавському
обласному клінічному онкологічному
диспансері Полтавської обласної ради
на посаді лікаря-хірурга-онколога
диспансерного відділення;
- скасувати Наказ від 28.11.2013 року
Полтавського обласного клінічного
онкологічного диспансеру Полтавської
обласної ради про оголошення догани
- скасувати Наказ від 30.07.2013 року
Полтавського обласного клінічного
онкологічного диспансеру Полтавської
обласної ради про оголошення догани
- стягнути з Полтавського обласного
клінічного онкологічного диспансеру
Полтавської обласної ради на користь
ОСОБА_1 середній заробіток за час
- стягнути з Полтавського обласного
клінічного онкологічного диспансеру
Полтавської обласної ради на користь
ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 15 000 грн.
В обґрунтування позовних вимог
зазначив, що звільнення проведено з
порушенням вимог трудового
законодавства, що завдало йому
моральних страждань.
Зокрема, зазначив, що 28.11.2013 року
перебуваючи на робочому місці,
виконуючи свої обов'язки несподівано
відчув слабкість, йому стало зле і він
відчуваючи наявність хвороби, потрапив
до 5-ї МКЛ, після чого був
госпіталізований у терапевтичне
Отримавши необхідне лікування, 10.12.2013
року прибув на робоче місце, де
дізнався про своє звільнення, яке
відбулося ще 28.11.2013 року згідно наказу
№ 40-зв виданого Полтавським обласним
клінічним онкологічним диспансером на
підставі п.7 ст.40 КЗпП України, у зв'язку
із появою Позивача на роботі в
нетверезому стані, про що свідчить
запис в трудовій книжці ОСОБА_1 від
28.11.2013 року за № 14.
Вважаючи порушеними свої трудові
права, звернувся до суду.
В судовому засіданні позивач та його
представники позовні вимоги
підтримали, прохали задовольнити.
Представник відповідача позовні
вимоги не визнала, прохала відмовити у
їх задоволенні за безпідставністю.
Заслухавши пояснення учасників
судового засідання, свідків ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку про часткове
задоволення позовних вимог.
Судом встановлено, що наказом
виконуючого обов»язки головного
лікаря Полтавського обласного
клінічного онкологічного диспансеру
Полтавської обласної ради ОСОБА_10 № 399
від 28.11.2013 року ОСОБА_1 за неодноразове
порушення трудової дисципліни ст..п.1 147,
148,149 КЗпП України оголошено догану.
З даним наказом ОСОБА_1 ознайомлений
після виходу з лікарняного 10.12.2013 року.
Проте, комісією в складі: ОСОБА_10,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_11 28.11.2013 року
складено акт про відмову ОСОБА_1 від
ознайомлення з вищевказаним наказом.
Крім того, 28.11.2013 року о 13.40 годин
складено акт щодо встановлення факту
перебування лікаря ОСОБА_1 в стані
алкогольного сп»яніння.
В цей же день, 28.11.2013 року видано наказ
№ 40-зв від 28.11.2013 року про припинення
трудового договору з ОСОБА_1 за
порушення трудової дисципліни.
Підставою для прийняття даного наказу
став рапорт завідувача диспансерним
відділенням, акт від 28.11.2013 року, наказ
на догану № 399 від 28.11.2013 р.
Згідно листка непрацездатності ОСОБА_1
перебував на лікарняному з 28.11.2013 року
В підтвердження неодноразового
порушення трудової дисципліни ОСОБА_1,
представник відповідача надала наказ
№ 29-зв від 29 липня 2013 року про
Проте, даний наказ був не підписаний, а
ОСОБА_1 не звільнено.
Однак, наказом № 85 від 30.07.2013 року
ОСОБА_1 оголошено догану за перебування
на робочому місці у нетверезому стані
З даним наказом ОСОБА_1 не був
ознайомлений і в судовому засіданні
наполягав про існування даного наказу
дізнався лише в судовому засіданні.
В період з 12.07.2013 року по 26.07.2013 року
ОСОБА_1 перебував на стаціонарному
лікуванні у 2-ої міської клінічної
лікарні м. Полтави і лікарняний був
У відповідності до ч.7 ст.40 КЗпП України,
(трудовий договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий
трудовий договір до закінчення строку
його чинності може бути розірваний
власником або уповноваженим ним
органом у випадку появи працівника на
роботі в нетверезому стані, у стані
наркотичного або токсичного сп'яніння).
Відповідно до п.5 ст.. 36 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням»
підставами для відмови в наданні
допомоги по тимчасовій
непрацездатності є у разі тимчасової
непрацездатності у зв'язку із
захворюванням або травмою, що сталися
внаслідок алкогольного, наркотичного,
токсичного сп'яніння або дій,
пов'язаних з таким сп'янінням.
Не допускається звільнення працівника
з ініціативи власника або
уповноваженого ним органу в період
його тимчасової непрацездатності (
крім звільнення за пунктом 5 ст. 40 КЗпП
України), а також у період перебування
працівника у відпустці, передбачено у
ч.3 ст. 40 КЗпП України.
Пунктом 25 постанови Пленуму Верховного
Суду України «Про практику розгляду .-
дами трудових спорів» від 6 листопада
1992 року № 9 зазначено, що (нетверезий
стан працівника або наркотичне чи
токсичне сп'яніння може бути
підтверджено як медичним висновком,
так і іншими видами доказів.
Відповідач при обранні будь-якого з
видів дисциплінарного стягнення
повинен доводити суть дисциплінарного
стягнення до відома працівникові під
підпис, але цього Відповідачем
зроблено не було, оскільки всі Накази
та Акти були складені за відсутності
Позивача на робочому місті та під час
перебування його на лікарняному.
Окрім того, у відповідності до ч.1 ст.147
КЗпП України стягнення за порушення
трудової дисципліни може бути
застосований тільки однин із заходів
стягнень, а саме догана або звільнення,
а згідно до ч.2 ст.149 КЗпП України за
кожне порушення трудової дисципліни
може бути застосовано лише одне
дисциплінарне стягнення.
В пункті 17 постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про практику
розгляду судами трудових спорів» від 6
листопада 1992 року № 9 зазначено, що суди
при вирішення справ про поновлення на
роботі повинні врахувати (правила про
недопустимість звільнення працівника
в період тимчасової непрацездатності,
а також у період перебування у
відпустці (ч.З ст.40 КЗпП стосуються як
передбачених статтями 40, 41(1) КЗпП, так й
інших випадків, коли розірвання
трудового договору відповідно до
чинного законодавства провадиться з
ініціативи власника або
уповноваженого ним органу. Розірвання
трудового договору з ініціативи
власника або уповноваженого ним органу
не може бути визнано обгрунтованим,
якщо в день звільнення працівнику
видано лікарняний листок (довідку
встановлених законом випадках) про
його тимчасову непрацездатність).
Розірвання трудового договору з
ОСОБА_1. за ініціативою адміністрації
диспансеру відбулося саме в день
видачі лікарняного листка Позивачу, що
є порушенням ст.. 40 КЗпП України..
Застосування двох дисциплінарних
стягнень за один проступок догана та
звільнення не допускається і є
порушенням вимог ч.2 ст..149 КЗпП України.
При обранні виду стягнення не
враховані обставини, за яких вчинено
проступок і попередню роботу та стан
Наведене дає суду дійти до висновку про
те, що ОСОБА_1 було притягнуто до
дисциплінарної відповідальності з
порушення вимог трудового
Згідно до абз.1 ст.235 КЗпП України у разі
звільнення без законної підстави
працівник повинен бути поновлений на
попередній роботі органом, який
розглядає трудовий спір.
Крім того, відповідно до абз. 2 ст.235 КЗпП
України при винесенні рішення про
поновлення на роботі орган, який
розглядає трудовий спір одночасно
приймає рішення про виплату
працівникові середнього заробітку за
час вимушеного прогулу або різниці в
заробітку за час виконання нижче
оплачуваної роботи, але не більше як за
ОСОБА_1 в період звільнення працював в
ВДНЗУ «Українська стоматологічна
академія» на посаді асистента кафедри
онкології та отримував заробітну
плату в сумі 1 188,51грн.
Звільнений ОСОБА_1 28.11.2013 року, тому
середній заробіток за час вимушеного
прогулу за період з 28.11.2013 року по день
поновлення та постановлення рішення,
30.05.2014 року становить 6 місяців і
середній заробіток становить 25 121 грн. (4
186,85 грн. середньомісячний заробіток * 6
місяців час вимушеного прогулу = 25 121
грн.) різниця в заробітку за час
виконання нижче оплачуваної роботи
грн.) ., яка підлягає стягненню.
Відповідно до ст.. 237-1 КЗпП України
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівникові провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв»язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.
Позивач ОСОБА_1 працював в ВДНЗУ
«Українська стоматологічна академія»
на посаді асистента кафедри онкології
та отримував заробітну плату в сумі 1
188,51грн., доказів про завдання
моральної шкоди, суду не надав, тому
вимоги в цій частині задоволенні не
Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України
стороні на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, а відповідачеві -
пропорційно до тієї частини позовних
вимог, у задоволенні яких позивачеві
відмовлено.

На підставі вищезазначеного, керуючись
ст.ст. 40, 147, 149,150, 232-235, 237-1 КЗпП України,
ст.ст. 2, 6, 8, 10, 11, 58, 59, 60, 88, 159, 208, 209, 212-215, 218
ЦПК України суд,-

В И Р І Ш И
В:

Позовну заяву ОСОБА_1 -
задовольнити частково.

Скасувати Наказ від 30.07.2013 року
Полтавського обласного клінічного
онкологічного диспансеру Полтавської
обласної ради про оголошення догани
Позивачу ОСОБА_1.

Скасувати Наказ від 28.11.2013 року № 399
Полтавського обласного клінічного
онкологічного диспансеру Полтавської
обласної ради про оголошення догани
Позивачу ОСОБА_1.

Скасувати Наказ № 40-зв від 28.11.2013
року Полтавського обласного
клінічного онкологічного диспансеру
Полтавської обласної ради про
звільнення Позивача ОСОБА_1.

Поновити ОСОБА_1 на роботі у
Полтавському обласному клінічному
онкологічному диспансері Полтавської
обласної ради на посаді
лікаря-хірурга-онколога диспансерного
відділення з 10 грудня 2013 року.

Стягнути з Полтавського обласного
клінічного онкологічного диспансеру
Полтавської обласної ради на користь
ОСОБА_1 різниця в заробітку за час
виконання нижче оплачуваної роботи в
сумі 17 989,94 грн.

Стягнути з Полтавського обласного
клінічного онкологічного диспансеру
Полтавської обласної ради на користь
ОСОБА_1 середній заробіток за один
місяць за час вимушеного прогулу в сумі
4 186,85 грн.

Стягнути з Полтавського обласного
клінічного онкологічного диспансеру
Полтавської обласної ради на користь
держави судові витрати в сумі 229,60 грн.

У задоволенні позовних вимог щодо
стягнення з Полтавського обласного
клінічного онкологічного диспансеру
Полтавської обласної ради на користь
ОСОБА_1 моральної шкоди відмовити.

Рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на
роботі у Полтавському обласному
клінічному онкологічному диспансері
Полтавської обласної ради на посаді
лікаря-хірурга-онколога диспансерного
відділення з 10 грудня 2013 року підлягає
негайному виконанню.

Рішення в частині стягнення з
Полтавського обласного клінічного
онкологічного диспансеру Полтавської
обласної ради середнього заробітку за
час вимушеного прогулу в сумі 4 186,85 грн.
за один місяць на користь ОСОБА_1
підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Полтавської області
через районний суд шляхом подання
протягом 10 днів з дня проголошення
рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні в судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано.

СуддяН. В. Тімошенко