Справа № 2-639/1385/-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2014 р. Орджонікідзевський
районний суд міста Харкова

в складі: головуючого судді - Єрмоленко
В.Б.

при секретарі - Полікарповій Г.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові цивільну
справу за позовом:

ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
визнання такими, що втратили право
користування жилим приміщенням та
зняття з реєстрації місця проживання,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач- ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до синів ОСОБА_2, ОСОБА_3
про визнання їх такими, що втратили
право користування жилим приміщенням у
житловому будинку АДРЕСА_1, що належить
позивачеві на праві власності. В
обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1
посилається на те, що з 2003 р. ОСОБА_3, з 2007
р. ОСОБА_2 без поважних причин не
проживають у будинку, не приймають
участі у витратах по його утриманню та
сплати комунальних послуг, житловим
приміщенням не інтересуються, тривалий
час проживають та працюють за межами
України.

Відповідач ОСОБА_3 в судове
засідання не з'явився, надіслав суду
заяву про можливість розгляду справи
за його відсутністю, тому як постійно
проживає у Німеччині, надавши суду
копію паспорту, позовні вимоги визнає у
повному обсязі. Аналогічна заяву
направив суду відповідач ОСОБА_2

У відповідності зі ст. ст. 60,61 ЦПК
України обставини визнані сторонами не
підлягають доказуванню.

Суд, перевіривши надані сторонами
докази вважає за необхідне позов в
частині визнання відповідачів такими,
що втратили право користування жилим
приміщенням, задовольнити, виходячи з
вимог ст. 405 ч.2 Цивільного Кодексу
України, якими передбачено, що член
сім'ї власника житла втрачає право на
користування житлом у разі відсутності
члена сім'ї без поважних причин понад
один рік, якщо інше не встановлено
домовленістю між ними і власником
житла або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд.

При цьому, відповідно до ст. 391 ЦК
України власник майна має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є
власником житлового будинку АДРЕСА_1. У
цьому будинку зареєстровані також
відповідачі ОСОБА_3 і ОСОБА_2, які
тривалий час житлом не користуються,
витрат по утриманню будинку не несуть,
постійно проживають та працюють в
інших державах. Факт непроживання
відповідачів підтверджується також
актом, складеним за участю сусідів по
будинку.

За таких обставинах, позовні
вимоги в частині визнання відповідачів
такими, що втратили право користування
жилим приміщенням знайшли своє
підтвердження в судовому засіданні, не
оспорюються ОСОБА_2, ОСОБА_3, є
обгрунтованими і підлягають
задоволенню.

Реєстрація місця проживання
відповідачів у будинку, який належить
на праві приватної власності позивачу,
безперечно, обмежує її права власника
по користуванню нерухомим майном,
оскільки позивачка вимушена
самостійно нести витрати по утриманню
житла і сплаті комунальних послуг.

Проте, позовні вимоги в частині
зняття відповідачів з реєстрації
місця проживання не можуть бути
задоволені, тому як такі питання
відносяться до компетенції органів
державної влади та місцевого
самоврядування. Крім того, позивачка,
заявляючи такі вимоги не залучила у
якості відповідача СГІРФО Жовтневого
РВ у м.Харкові ГУ ДМС України в
Харківській області.

Відповідно до ч. 2 ст. 2, ст. ст.7,11
Закону «Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання» від
11.12.2003 року реєстрація місця проживання
чи місця перебування особи або її
відсутність не можуть бути умовою
реалізації прав і свобод, передбачених
Конституцією, законами чи міжнародними
договорами України, або підставою для
їх обмеження. Реєстрація місця
проживання та місця перебування особи
здійснюється відповідним органом
спеціально уповноваженого
центрального органу виконавчої влади з
питань реєстрації в Автономній
Республіці Крим, областях, містах,
районах, районах у містах, а також у
містах Києві та Севастополі протягом
семи днів на підставі заяви особи,
запиту органу реєстрації за новим
місцем проживання особи, остаточного
рішення суду (про позбавлення права
власності на житлове приміщення або
права користування житловим
приміщенням, визнання особи безвісно
відсутньою або померлою).

Остаточне рішення суду про
визнання особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням є
підставою для зняття її з реєстрації
за адресою спірного будинку.

На підставі викладеного і
керуючись ст.ст.10, 11, 15, 60, 61, 212, 214-215 ЦПК
України, ст. ст.317, 391,405 Цивільного
Кодексу України, ч. 2 ст. 2, ст. ст.7,11
Закону «Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання» , суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2, ОСОБА_3 такими,
що втратили право користування жилим
приміщенням у будинку АДРЕСА_1.

У задоволенні позову ОСОБА_1 про
зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_2,
ОСОБА_3 у СГІРФО Жовтневого РВ у
м.Харкові ГУ ДМС України в Харківській
області відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Харківської області
через суд першої інстанції протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

СУДДЯ -