АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
інстанції Ромазан В.В. Провадження №
22-ц/789/429/14 Доповідач - Шевчук
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2014 р. колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Тернопільської
області в складі:

головуючого - Шевчук Г.М.

суддів - Міщія О. Я., Бершадської Г. В.,

при секретарі - Дудіна Т.В.

з участю сторін - представника
апелянта

- ОСОБА_1

позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Тернополі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3
на рішення Тернопільського
міськрайонного суду від 16 січня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_2 до другого
відділу Державної виконавчої служби
Тернопільського міського управління
юстиції, третя особа ОСОБА_3 про
звільнення майна з-під арешту,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Тернопільського
міськрайонного суду від 16 січня 2014 року
позовну заяву ОСОБА_2 до другого
відділу Державної виконавчої служби
Тернопільського міського управління
юстиції, третя особа ОСОБА_3 про
звільнення з-під арешту задоволено.

Знято арешт із нерухомого майна,
яке належить ОСОБА_2, накладеного
постановою державного виконавця
другого відділу ДВС Тернопільського
міського управління юстиції від 24
лютого 2011 року у межах виконавчого
провадження №17410190.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3
просить скасувати рішення та ухвалити
нове, яким відмовити в задоволенні
позовних вимог про звільнення майна
з-під арешту, посилаючись на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права. В обгрунтування
вимог зазначає, що суд не врахував, що
позивач ніде не працює, не має
постійного доходу, а з моменту
відкриття виконавчого провадження
неодноразово допускав прострочення
сплати аліментів. Тому у випадку
зняття арешту, у нього з'явиться
можливість відчуження майна, на яке
може бути звернено стягнення .

У судовому засіданні представник
апелянта апеляційну скаргу підтримав,
зіславшись на доводи, викладені в ній.

Позивач апеляційну скаргу
заперечив, рішення суду вважає
законним .

Розглянувши справу, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги, заслухавши пояснення учасників
апеляційного розгляду справи, колегія
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення.

Згідно із ч.ч.1-3 ст.57 Закону
України «Про виконавче провадження»,
арешт майна боржника застосовується
для забезпечення реального виконання
рішення. Арешт на майно боржника може
накладатись державним виконавцем
шляхом: винесення постанови про арешт
майна боржника та оголошення заборони
на його відчуження. Постановами, може
бути накладений арешт у розмірі суми
стягнення на все майно боржника або на
окремі предмети.

Статтею 74 зазначеного Закону
установлено порядок стягнення
аліментів, частина 2 якої передбачає, що
у разі наявності заборгованості із
сплати аліментів понад три місяці
стягнення може бути звернено на майно
боржника.

Судом установлено, що 09 грудня 2009
року державним виконавцем Другого
відділу ДВС Тернопільського міського
управління юстиції Івашківим В.З.
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження із виконання
виконавчого листа Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської
області №2-6959 від 27.10.2009 р. про стягнення
з ОСОБА_2 аліментів на користь ОСОБА_5 на
утримання дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 у
твердій грошовій сумі в розмірі 400
гривень щомісячно, починаючи з 08
вересня 2009 року і до повноліття дитини.

Як вбачається із витягу про
реєстрацію в Єдиному реєстрі заборони
відчуження об'єктів нерухомого майна,
постановою державного виконавця
Другого відділу ДВС від 24 лютого 2011
року накладено арешт на все нерухоме
майно ОСОБА_2, яке знаходиться у
АДРЕСА_1.

Задовольняючи позовні вимоги
ОСОБА_2 суд виходив з того, що на час
розгляду справи відсутня
заборгованість по сплаті аліментів,
тому накладенням арешту на майно
порушені права позивача, які
підлягають захисту шляхом звільнення
з-під арешту арештованого нерухомого
майна.

Колегія суддів погоджується з
таким висновком суду першої інстанції,
оскільки він відповідає вимогам закону
та обставинам справи.

З матеріалів справи вбачається,
що заборгованість ОСОБА_2 по аліментах
станом на 31 жовтня 2013 року відсутня, що
стверджується актом нарахування
заборгованості по аліментах від 16
жовтня 2013 року, виданого головним
державним виконавцем другого відділу
ДВС Тернопільського міського
управління юстиції.

В силу вимог ст. 317. ч.1 ст.321 ЦК
України власникові належать права
володіння, користування та
розпорядження своїм майном. На зміст
права власності не впливають місце
проживання власника та
місцезнаходження майна. Право
власності є непорушним.

Відповідно до вимог ч.5 ст.60 Закону
України «Про виконавче провадження», у
випадках незавершеного провадження
арешт з майна боржника чи коштів може
бути знятий за рішенням суду.

Посилання апелянта на те, що у
випадку зняття арешту, у апелянта
з'явиться можливість відчуження майна,
на яке може бути звернено стягнення у
випадку заборгованості у майбутньому
не заслуговують на увагу колегії
суддів, оскільки не грунтуються на
законі.

Оскільки у позивача відсутня
заборгованість на момент розгляду
справи, колегія суддів вважає, що суд
першої інстанції правильно звільнив
майно з-під арешту.

Згідно із ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов"язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Рішення суду є законним,
обгрунтованим, підстав для його
скасування не має.

Керуючись ст.ст. 307, ч.1, п.1; 308; 313; 314;
317; 319; 324; 325 ЦПК України, колегія суддів ,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити .

Рішення Тернопільського
міськрайонного суду від 16 січня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

з оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області Г.М. Шевчук