АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/3059/14
Справа № 642/1076/13 - ц
Категорія: "відшкодування шкоди"
інстанції: Бородіна О.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 16» червня 2014 року
м. Харків

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Харківської області в складі:

Головуючого судді: Бурлака І.В.,

Суддів: Карімової
Л.В., Яцини В.Б.,

при секретарі: Кривошеіної
О.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові справу за
апеляційними скаргами Державного
підприємства «Південна залізниця» та
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків та професійних захворювань
України в місті Харкові на рішення
Ленінського районного суду м. Харкова
від 12 березня 2014 року по справі за
позовом ОСОБА_2 до відокремленого
підрозділу «Харківська вагонна
дільниця № 1» Південної залізниці,
Державного підприємства «Південна
залізниця», третя особа: відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків та
професійних захворювань України в
місті Харкові про скасування наказу та
визнання дій та документів
незаконними, -

в с т а н о в и л а:

У лютому 2013 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з зазначеним та в подальшому
уточненим позовом до відокремленого
підрозділу «Харківська вагонна
дільниця № 1» Південної залізниці,
Державного підприємства «Південна
залізниця». В обґрунтування своїх
вимог посилалася на те, що вона
працювала у відокремленому підрозділі
«Харківська вагонна дільниця № 1»
Південної залізниці провідником. 24.02.2012
року о 16.55. на території «Харківської
вагонної дільниці № 1» Південної
залізниці стався з нею нещасний
випадок, про що 29.02.2012 року комісією
складено акт проведення розслідування
нещасного випадку, в якому зазначено,
що нещасний випадок не пов'язаний з
виробництвом. Проте, із особливої думки
голови первинної профспілкової
організації вільної профспілки
підприємства вбачається, що це -
нещасний випадок пов'язаний з
виробництвом. 08.08.2012 року комісією
складено акт проведення розслідування
нещасного випадку, з якого вбачається,
що 30.01.2012 року видано наказ начальника
вагонної дільниці Овчаренко В.В. № 206
«Про відсторонення працівників
резерву провідників, які не пройшли
медичний огляд на 01.02.2012 року», за яким
її відсторонено від роботи. З наказом
її не ознайомлено, оскільки вона
знаходилася на лікарняному. Просила
скасувати наказ № 206 «Про
відсторонення працівників резерву
провідників, які не пройшли медичний
огляд на 01.02.2012 року» в частині
відсторонення її від роботи; визнати
незаконною бездіяльність відповідачів
щодо не оформлення наказу про
переведення її на полегшену працю;
визнати незаконними висновки «Акту
проведення розслідування нещасного
випадку, що стався 24.02.2012 року о 16.55. у
відокремленому підрозділі
«Харківська вагонна дільниця № 1»
Південної залізниці від 29 лютого 2012
року та 08 серпня 2012 року; визнати
нещасний випадок, який трапився з нею
24.02.2012 року на території підприємства
таким, що пов'язаний з виробництвом та
стягнути судові витрати з
відповідачів.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Харкова від 12 березня 2014 року позов -
задоволено частково; визнано
незаконною бездіяльність Державного
підприємства «Південна залізниця»
щодо не оформлення наказу про
переведення ОСОБА_2 на полегшену працю
за медичним висновком № 594 від 20.02.2012
року; визнано нещасний випадок, який
трапився з провідником пасажирських
вагонів «Харківської вагонної
дільниці № 1» Південної залізниці
ОСОБА_2 24 лютого 2012 року на території
підприємства таким, що пов'язаний з
виробництвом; зобов'язано Державне
підприємство «Південна залізниця»
скласти акт про нещасний випадок, що
стався з ОСОБА_2 24 лютого 2012 року на
виробництві за формою Н-1; вирішено
питання щодо судових витрат; в іншій
частині позов - залишено без
задоволення.

Ухвалою Ленінського районного суду м.
Харкова від 09 квітня 2014 року на
виконання ухвали судді апеляційного
суду Харківської області від 26 березня
2014 року виправлено описку в прізвищі
позивачки: замість «ОСОБА_2» зазначено
правильним «ОСОБА_2».

Не погодилися з рішенням суду Державне
підприємство «Південна залізниця» та
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків та професійних захворювань
України в місті Харкові та подали
апеляційні скарги, в яких просили:
Державне підприємство «Південна
залізниця» рішення суду - змінити,
відмовити в задоволенні позову;
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків та професійних захворювань
України в місті Харкові рішення суду -
скасувати та відмовити в задоволенні
позову. При цьому посилалися на
порушення норм матеріального і
процесуального права. Державне
підприємство «Південна залізниця»
вважав, що суд не надав належної оцінки
доказам у справі, не звернув увагу на
те, що стосовно того, що ОСОБА_2 не
придатна працювати на посаді
провідника пасажирських вагонів їм
стало відомо лише з листа головного
лікаря Державного закладу «Дорожня
клінічна лікарня станції Харків СТГО
«Південна залізниця» від 07.03.2012 року №
500; будь - яких документів щодо
проходження попереднього медичного
огляду ОСОБА_2 не надано; що правова
природа відсторонення працівника від
роботи під час знаходження його на
лікарняному відрізняється від
звільнення працівника з ініціативи
власника в період тимчасової
непрацездатності; що провідник
вважається таким, що приступив до
роботи після отримання маршрутного
листа, графіка чергування, проходження
медогляду та проходження усіх, що
потребують видів інструктажу з охорони
праці, небезпеки руху, що не було
зроблено ОСОБА_2; що випадок стався у її
вільний час при виконанні громадських
обов'язків незвільненого члена вільної
профспілки; що заяви про переведення на
більш легшу роботу вона не надала.
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків та професійних захворювань
України в місті Харкові вважав, що суд
першої інстанції не звернув увагу на
те, що випадок стався не внаслідок
виконання ОСОБА_2 своїх трудових
обов'язків, а при виконання громадських
обов'язків незвільненого члена вільної
профспілки; не з'ясував статус
території, де стався випадок; не
перевірив дійсних обставин випадку; що
акт форми Н - 5 від 08.08.2012 року не
скасовано; що складання акту форми Н-1
без скасування акту форми Н-5 є грубим
порушенням Порядку.

Судова колегія, заслухавши
суддю-доповідача, пояснення
з'явившихся осіб, дослідивши матеріали
справи, обговоривши доводи апеляційних
скарг, вважає за необхідне апеляційні
скарги Державного підприємства
«Південна залізниця» та відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків та
професійних захворювань України в
місті Харкові - задовольнити частково,
рішення суду - змінити з наступних
підстав.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених дослідженими в судовому
засіданні доказами.

Згідно ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущений строк позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин; 5) чи
слід позов задовольнити або в позові
відмовити; 6) як розподілити між
сторонами судові витрати; 7) чи є
підстави допустити негайне виконання
судового рішення; 8) чи є підстави для
скасування заходів забезпечення
позову.

Задовольняючи позов в частині визнання
незаконною бездіяльність відповідачів
щодо не оформлення наказу про
переведення її на полегшену працю та в
частині визнання нещасного випадку,
який трапився з нею 24.02.2012 року на
території підприємства таким, що
пов'язаний з виробництвом, суд першої
інстанції виходив з того, що ОСОБА_2
надала належні докази на підтвердження
своїх вимог.

Проте з таким висновком суду
погодитися не можна, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи
ОСОБА_2 з 1972 року працювала у
відповідача провідником пасажирських
вагонів відокремленого підрозділу
«Харківська вагонна дільниця № 1»
Південної залізниці Державного
підприємства «Південна залізниця».
24.02.2012 року з ОСОБА_2 на території
підприємства стався нещасний випадок,
який призвів до тимчасової втрати
працездатності по ступеню тяжкості
віднесений до легких. Наказом від 27.02.2012
року створено комісію по розслідуванню
випадку з провідником пасажирських
вагонів ОСОБА_2 Із Акту проведення
розслідування нещасного випадку, що
стався 24.02.2012 року о 16.55. у
відокремленому підрозділі
«Харківська вагонна дільниця № 1»
Південної залізниці від 29.02.2012 року та
повторного Акту від 08.08.2012 року
вбачається, що причинами нещасного
випадку є особиста необережність
ОСОБА_2 при пересуванні по території
під час вирішення громадських питань.
Зокрема зазначено, що 24.02.2012 року ОСОБА_2
після 13.00. прийшла до приміщення
профкому і до 16.35. займалася
громадськими питаннями профспілки.
Близько 16.40. вона разом з ОСОБА_5
вирушили до приміщення резерву
провідників. Пішохідний перехід перед
будівлею резерву провідників був
перегороджений потягом. Не дочекавшись
звільнення переходу, вони обійшли
будівлю з західної сторони. Близько 16.55.
(по закінченні робочого дня) ідучи
вздовж східної сторони будівлі на
відстані 15 метрів до центрального
входу ОСОБА_2 посковзнулася та упала на
ОСОБА_5, а потім на лівий бік, опершись
на ліве коліно. ОСОБА_5 допоміг їй
підвестися, і вони разом зайшли до
кабінету начальника. Після короткої
розмови ОСОБА_2 звернулася до медпункту
підприємства, а медсестра викликала
швидку допомогу, якою потерпіла була
доставлена до лікарні. Комісія, яка
проводила розслідування, дійшла
висновку вважати нещасний випадок
таким, що не пов'язаний з виробництвом,
оскільки станом на 24.02.2012 року ОСОБА_2
була відсторонена від роботи, оскільки
не пройшла черговий медичний огляд і її
падіння сталося не при виконанні її
безпосередньої роботи. При цьому
ОСОБА_2 були роз'яснені права
відповідно до законодавства про
охорону праці у зв'язку з настанням
нещасного випадку.

Відповідно до статтями 13, 14 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності» від
23.09.1999 року із змінами та доповненнями
вбачається, що страховим випадком є
нещасний випадок на виробництві або
професійне захворювання, що спричинили
застрахованому професійно зумовлену
фізичну чи психічну травму за обставин,
зазначених у статті 14 цього Закону, з
настанням яких виникає право
застрахованої особи на отримання
матеріального забезпечення та/або
соціальних послуг. Нещасний випадок -
це обмежена в часі подія або раптовий
вплив на працівника небезпечного
виробничого фактора чи середовища, що
сталися у процесі виконання ним
трудових обов'язків, внаслідок яких
заподіяно шкоду здоров'ю або настала
смерть. Факт нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання розслідується в порядку,
затвердженому Кабінетом Міністрів
України, відповідно до Закону України
"Про охорону праці".

Статтею 171 КЗпП України та
статтею 22 Закону України «Про охорону
праці» від 14.10.1992 року із змінами та
доповненнями передбачено, що
роботодавець повинен організовувати
розслідування та вести облік нещасних
випадків, професійних захворювань і
аварій відповідно до положення, що
затверджується Кабінетом Міністрів
України за погодженням з
всеукраїнськими об'єднаннями
профспілок. За підсумками
розслідування нещасного випадку,
професійного захворювання або аварії
роботодавець складає акт за
встановленою формою, один примірник
якого він зобов'язаний видати
потерпілому або іншій заінтересованій
особі не пізніше трьох днів з моменту
закінчення розслідування.

Пунктами 7, 8, 14 Порядку проведення
розслідування та ведення обліку
нещасних випадків, професійних
захворювань і аварій на виробництві
затверджено постановою Кабінету
Міністрів України від 30 листопада 2011 р.
N 1232 передбачено, що розслідування
проводиться у разі виникнення
нещасного випадку, а саме обмеженої в
часі події або раптового впливу на
працівника небезпечного виробничого
фактора чи середовища, що сталися у
процесі виконання ним трудових
обов'язків, внаслідок яких зафіксовано
шкоду здоров'ю, зокрема від одержання
поранення, травми, у тому числі
внаслідок тілесних ушкоджень, гострого
професійного захворювання і гострого
професійного та інших отруєнь,
одержання сонячного або теплового
удару, опіку, обмороження, а також у
разі утоплення, ураження електричним
струмом, блискавкою та іонізуючим
випромінюванням, одержання інших
ушкоджень внаслідок аварії, пожежі,
стихійного лиха (землетрусу, зсуву,
повені, урагану тощо), контакту з
представниками тваринного і
рослинного світу, які призвели до
втрати працівником працездатності на
один робочий день чи більше або до
необхідності переведення його на іншу
(легшу) роботу не менш як на один
робочий день, зникнення, а також
настання смерті працівника під час
виконання ним трудових (посадових)
обов'язків. Кожний нещасний випадок
потерпілий або працівник, який його
виявив, чи інша особа - свідок нещасного
випадку повинні негайно повідомити
керівника робіт, який безпосередньо
здійснює контроль за станом охорони
праці на робочому місці (далі -
безпосередній керівник робіт), чи іншу
уповноважену особу підприємства і
вжити заходів до надання необхідної
допомоги потерпілому. Комісія
зобов'язана протягом трьох робочих
днів з моменту її утворення: обстежити
місце настання нещасного випадку,
одержати письмові пояснення
потерпілого, якщо це можливо, опитати
осіб - свідків нещасного випадку та
причетних до нього осіб; визначити
відповідність умов праці та її безпеки
вимогам законодавства про охорону
праці; з'ясувати обставини і причини
настання нещасного випадку; вивчити
первинну медичну документацію (журнал
реєстрації травматологічного пункту
лікувально - профілактичного закладу,
звернення потерпілого до медичного
пункту або медико - санітарної частини
підприємства, амбулаторну картку та
історію хвороби потерпілого,
документацію відділу кадрів, відділу
(служби) охорони праці тощо); визначити,
пов'язаний чи не пов'язаний нещасний
випадок з виробництвом; установити
осіб, які допустили порушення вимог
законодавства про охорону праці, а
також розробити план заходів щодо
запобігання подібним нещасним
випадкам; скласти у п'яти примірниках
акт проведення розслідування
нещасного випадку за формою Н-5 (далі -
акт за формою Н-5) згідно з додатком 3 та
акт про нещасний випадок, пов'язаний з
виробництвом, за формою Н-1 (далі - акт
за формою Н-1) згідно з додатком 4 (у разі,
коли нещасний випадок визнано таким, що
пов'язаний з виробництвом) і передати
їх роботодавцеві для затвердження. У
разі коли нещасний випадок визнаний
комісією таким, що не пов'язаний з
виробництвом, складається акт за
формою Н-5.

Як вбачається з матеріалів справи
розслідування нещасного випадку, який
стався з ОСОБА_2 проведено відповідно
до вимог чинного законодавства. В актах
обґрунтовано вказано причини
нещасного випадку та зроблено
висновок, що він не пов'язаний з
виробництвом, тому вважати, що нещасний
випадок пов'язаний з виробництвом
підстав не має.

Як вбачається з матеріалів справи
черговий медичний огляд ОСОБА_2
проходила 21.08.2010 року. Із довідної
записки заступника начальника СТГО
«Харківської вагонної дільниці № 1»
Південної залізниці від 21.02.2012 року
вбачається, що 05.07.2011 року ОСОБА_2 на
руки видано направлення на
обов'язковий періодичний медичний
огляд, але станом на 21.02.2012 року
висновку щодо придатності працювати по
займаній посаді до відділу кадрів не
надано. Із рапорту в. о. нарядчика за
обліком робочого часу від 29.02.2012 року
вбачається, що ОСОБА_2, провідник
пасажирських вагонів, з 21.02.2012 року по
29.02.2012 року до роботи не приступила. З її
повідомлення в телефонному режимі
стало відомо, що вона знаходиться в
лікарні. З 01.08.2011 року по 20.02.2012 року
ОСОБА_2 перебувала у тарифних,
додаткових відпустках та на
лікарняних, а саме: з 01.08.2011 року по
01.09.2011 року - у щорічній відпустці; з
02.09.2011 року по 02.10.2011 року - у щорічній
відпустці; з 26.09.2011 року по 03.10.2011 року -
на лікарняному; з 04.10.2011 року по 10.10.2011
року - у додатковій відпустці; з 12.10.2011
року по 11.11.2011 року - у щорічній
відпустці; з 14.11.2011 року по 17.11.2011 року -
на лікарняному; з 18.11.2011 року по 24.11.2011
року - у відпустці без утримання; з
06.12.2011 року по 07.12.2011 року - у відпустці
без утримання; з 08.12.2011 року по 09.01.2012
року - у щорічній відпустці; з 10.01.2012
року по 16.01.2012 року - у відпустці без
утримання; з 17.01.2012 року по 06.02.2012 року -
на лікарняному; з 07.02.2012 року по 20.02.2012
року - на лікарняному. Із наказу
начальника вагонної дільниці № 3387 від
30.12.2011 року та № 206 від 30.01.2012 року «Про
відсторонення працівників резерву
провідників, які не пройшли медичний
огляд на 01.02.2012 року» вбачається, що
ОСОБА_2 відсторонено від роботи у
зв'язку з тим, що вона не пройшла
черговий медичний огляд. Із листа
Державного закладу «Дорожня клінічна
лікарня станції Харків СТГО «Південна
залізниця» від 07.03.2012 року за № 500
вбачається, що черговий медичний огляд
ОСОБА_2 пройшла 06.12.2011 року та отримала
висновок ЛЕК щодо непридатності
працювати на посаді провідника
пасажирських вагонів. 28.12.2011 року
ОСОБА_2 пройшла ДОРЛЕК та отримала
підтвердження цього висновку. У
медичному висновку № 594 від 20.02.2012 року
ОСОБА_2 рекомендована праця, не
пов'язана з тривалою ходою та
підніманням на висоту терміном з 21.02.2012
року по 20.03.2012 року. Ця довідка є
обов'язковою умовою збереження
середнього заробітку за працівником на
протязі двох тижнів. Зазначено, що вона
здатна працювати на будь - якій посаді
без наказу. Із акту «Харківської
вагонної дільниці № 1» Південної
залізниці від 23.02.2012 року вбачається, що
23.02.2012 року до відділу кадрів
звернулася ОСОБА_2, яка надала довідку
про надання їй роботи не пов'язаної з
тривалою ходою та підніманням на
висоту. Надати пояснення причин
відсутності на роботі 21.02.2012 року та
22.02.2012 року та від підпису про
ознайомлення з наказом від 30.01.2012 року
№ 206 вона відмовилася. Із особового
маршруту провідника вагону ОСОБА_2 за
лютий 2012 року вбачається, що з 21.02.2012
року по 23.02.2012 року провідником вона не
працювала, з 24.02.2012 року по 22.03.2012 року
вона знаходилася на лікарняному, (а. с.
99, 100, т. 1). Із журналу реєстрації
рапортів та заяв громадян та штампу на
заяві ОСОБА_2 вбачається, що заяву
ОСОБА_2 зареєстровано 27.02.2012 року за №
2326, однак наказ про переведення на
легшу роботу не видавався, оскільки
ОСОБА_2 знаходилася на лікарняному.
Згідно медичного висновку № 905 від
22.03.2012 року у зв'язку з хворобою ОСОБА_2
переведено на легшу роботу до бази
обслуговування пасажирських вагонів з
23.03.2012 року по 05.04.2012 року з збереженням
середнього заробітку за попереднім
місцем роботи за заявою ОСОБА_2 від
22.03.2012 року, (а. с. 115, т. 1). Наказом № 316/00
від 20.04.2012 року її звільнено на підставі
п. 5 ст. 36 КЗпП України за заявою ОСОБА_2 у
зв'язку з переходом на виборну посаду.

Статтею 170 КЗпП України передбачено, що
переведення може ініціювати як
працівник, який за станом здоров'я
потребує легшої роботи, так і
роботодавець. Якщо ініціатива належить
роботодавцеві, необхідно отримати
згоду працівника щодо його
переведення. Якщо ініціатором
переведення є працівник, роботодавець
зобов'язаний перевести працівника на
легшу роботу відповідно до медичного
висновку. Потребу в легшій роботі має
бути підтверджено медичним висновком,
у якому можуть бути зазначені роботи,
на які рекомендується перевести
працівника. Після закінчення строку
переведення (якщо воно було тимчасовим)
працівник може повернутися до
виконання попередньої роботи. У разі
переведення за працівником
зберігається попередній середній
заробіток протягом двох тижнів.

Як вбачається з матеріалів справи
ОСОБА_2 після лікарняного прийшла на
роботу 23.02.2012 року, надала до відділу
кадрів, а не до адміністрації
підприємства заяву про переведення її
на легшу роботу без відповідної
резолюції керівника підприємства,
медичну довідку про проходження
періодичного медичного огляду,
медичний висновок від 20.02.2012 року. Її
заяву зареєстровано 27.02.2012 року, в
перший робочий день після вихідних,
тобто про те, що вона пройшла
періодичний медичний огляд, що її
необхідно перевести на легшу роботу
стало відомо відповідачу тільки 27.02.2012
року, а 24.02.2012 року по 22.03.2012 року ОСОБА_2
знову була на лікарняному, тому
перевести (видати наказ) її без її згоди
на легшу роботу було б грубим
порушенням трудового законодавства. За
заявою ОСОБА_2 від 22.03.2012 року видано
наказ про переведення її на легшу
роботу до бази обслуговування
пасажирських вагонів з 23.03.2012 року по
05.04.2012 року з збереженням середнього
заробітку за попереднім місцем роботи.
У зв'язку з чим вважати бездіяльність
відповідача незаконною у цьому випадку
підстав не має.

Ухвалюючи рішення в цій частині, суд
першої інстанції на зазначене та вимог
закону уваги не звернув та дійшов
помилкового висновку щодо визнання
незаконною бездіяльність відповідачів
щодо не оформлення наказу про
переведення ОСОБА_2 на полегшену працю
та визнання нещасного випадку, який
трапився з нею 24.02.2012 року на території
підприємства таким, що пов'язаний з
виробництвом.

За таких обставин рішення суду в цій
частині підлягає скасуванню з відмовою
в задоволенні позову ОСОБА_2 в цій
частині.

Оскільки рішення суду
переглядається в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді апеляційної інстанції, в іншій
частині рішення суду, а саме в частині
відмови ОСОБА_2 у скасуванні наказу № 206
«Про відсторонення працівників
резерву провідників, які не пройшли
медичний огляд на 01.02.2012 року» в частині
відсторонення її від роботи, відмови у
визнанні незаконними висновків «Акту
проведення розслідування нещасного
випадку, що стався 24.02.2012 року о 16.55. у
відокремленому підрозділі «Харківська
вагонна дільниця № 1» Південної
залізниці» від 29 лютого 2012 року та 08
серпня 2012 року, підлягає залишенню без
змін, оскільки постановлено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Питання щодо судового збору
вирішено відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 88 ЦПК
України.

Керуючись ст. ст. 303,304, п.3.ч.1.ст. 307,
п.1 ч.1 ст. 309, ст. 313, ч.2.ст. 314, ст.ст. 316, 317, 319
ЦПК України, судова колегія, -

в и р і ш и л а:

Апеляційні скарги Державного
підприємства «Південна залізниця» та
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків та професійних захворювань
України в місті Харкові - задовольнити
частково.

Рішення Ленінського районного суду м.
Харкова від 12 березня 2014 року - змінити,
скасувавши його в частині визнання
незаконною бездіяльність Державного
підприємства «Південна залізниця»
щодо не оформлення наказу про
переведення ОСОБА_2 на полегшену працю
за медичним висновком № 594 від 20.02.2012
року; визнання нещасного випадку, який
трапився з провідником пасажирських
вагонів «Харківської вагонної
дільниці № 1» Південної залізниці
ОСОБА_2 24 лютого 2012 року на території
підприємства таким, що пов'язаний з
виробництвом; зобов'язання Державного
підприємства «Південна залізниця»
скласти акт про нещасний випадок, що
стався з ОСОБА_2 24 лютого 2012 року на
виробництві за формою Н-1 та стягнення з
Державного підприємства «Південна
залізниця» 114, 70 грн. судового збору в
дохід держави - скасувати і в
задоволенні позову ОСОБА_2 в цій
частині - відмовити.

В іншій частині рішення суду - залишити
без змін.

Рішення апеляційної інстанції набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржене в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів з дня набрання
законної сили.

Головуючий суддя:
Судді: