УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О., суддів:
Ізмайлової Т.Л.,Кадєтової О.В.,
Мостової Г.І.,Остапчука Д.О.,розглянувши
у судовому засіданні справу за позовом
ОСОБА_6 до відкритого акціонерного
товариства «Комерційний банк «Надра»,
треті особи: приватний нотаріус
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_7, відділ
державної виконавчої служби
Ковельського міськрайонного
управління юстиції про визнання
виконавчого напису нотаріуса таким, що
не підлягає виконанню, за касаційною
скаргою ОСОБА_6 на рішення Апеляційного
суду Волинської області від 14 січня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року ОСОБА_6 звернувся до
Ковельського міськрайонного суду
Волинської області із позовом до ВАТ КБ
«Надра» про визнання виконавчого
напису нотаріуса таким, що не підлягає
виконанню, посилаючись на те, що 19
березня 2013 року приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_7 вчинено
виконавчий напис, за яким у безспірному
порядку звернено стягнення на предмет
застави, а саме на автомобіль марки
«Volkswagen LT 46» 2,5 TDI, 1999 року випуску, кузов
№ НОМЕР_1, д.н.з. НОМЕР_2, що належить
позивачу на праві приватної власності,
для задоволення вимог ПАТ КБ «Надра»
про стягнення заборгованості за
кредитним договором у розмірі 52 206,49
євро, що по курсу НБУ станом на 19
березня 2013 року становило 539 507,08 грн, а
також 107 957,73 грн штрафних санкцій.

Позивач зазначав, що зі змісту
виконавчого напису приватного
нотаріуса Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_7 не можна
зрозуміти на підставі яких документів
нотаріусом було встановлено
безспірність вимог стягувача, що є
порушенням норм ст. 88 Закону України
«Про нотаріат» та п.п. «б» ч. 2 п. 1
Переліку документів, за якими
стягнення заборгованості провадиться
у безспірному порядку на підставі
виконавчих написів нотаріусів,
затвердженого постановою КМ України
від 29 червня 1999 року № 1172.

Крім того, позивач вважав, що сам по
собі розрахунок суми заборгованості по
кредиту, відсоткам, пені і штрафам не
може вважатись документом, який
підтверджує безспірність вимог банку;
приватним нотаріусом вчинено
оспорюваний виконавчий напис поза
межами нотаріального округу, в якому
знаходиться майно та поза межами
знаходження нотаріуса, який посвідчив
договір застави. Тому просив суд
визнати оспорюваний ним виконавчий
напис нотаріуса таким, що не підлягає
виконанню.

Рішенням Ковельського міськрайонного
суду Волинської області від 07 жовтня 2013
року позов задоволено. Визнано таким,
що не підлягає виконанню виконавчий
напис від 19 березня 2013 року, який
вчинено приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_7 та
зареєстровано в реєстрі за № 1485, щодо
звернення стягнення на належний
позивачу вищезазначений автомобіль.

Рішенням Апеляційного суду Волинської
області від 14 січня 2014 року рішення
суду першої інстанції скасовано та
ухвалено нове рішення, яким у
задоволенні позову ОСОБА_6 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 порушує
питання про скасування рішення
апеляційного суду із залишенням в силі
рішення суду першої інстанції,
мотивуючи свої вимоги порушенням
апеляційним судом норм процесуального
права та неправильним застосуванням
норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Задовольняючі позовні вимоги суд
першої інстанції виходив з того,
заборгованість за кредитним договором
указана у досудовій вимозі, яка була
направлена банком позичальнику не
відповідає заборгованості в
розрахунку, наданому відповідачем
нотаріусу та яка вказана нотаріусом в
виконавчому написі. Крім того, суд
дійшов висновку, що при вчиненні
оспорюваного позивачем виконавчого
напису нотаріус діяв у порушення вимог
ч.ч. 1, 3 ст. 13-1 Закону України
«Про нотаріат», оскільки здійснював
нотаріальну дію за межами
Дніпропетровського міського
нотаріального округу.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та відмовляючи у задоволенні
позову, суд апеляційної інстанції
виходив з того, що відсутні підстави,
передбачені законом для визнання
виконавчого напису таким, що не
підлягає виконанню.

Судами встановлено, що 10 січня 2007 року
між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_6 було
укладено договір застави з метою
забезпечення виконання зобов'язання
позичальником ОСОБА_6 по договору
кредитної лінії № 5МК/2007/978-МКЛ/47 К від 10
січня 2007 року щодо повернення кредиту в
сумі 99 000 євро. В заставу передано
автомобіль марки «Volkswagen LT 46» 2,5 TDI, рік
випуску - 1999, колір - білий, кузов НОМЕР_1,
реєстраційний номер НОМЕР_2, що
належить ОСОБА_6, загальною заставною
вартістю 86 030,00 грн.

Відповідно до п.п. 5.1, 5.2, 5.3 договору
застави від 10 січня 2007 року при
порушені позичальником умов договору
кредитної лінії щодо строків виконання
зобов'язання у заставодержателя
виникає право на задоволення вимог,
забезпечених заставою за рахунок
предмета застави. Звернення стягнення
на предмет застави здійснюється згідно
Закону України «Про заставу».

Відповідно до виписки за договором
кредитної лінії № 5МК/2007/978-МКЛ/47 К від 10
січня 2007 року заборгованість за
вказаним договором станом на 01 грудня
2012 року складає: по тілу кредиту - 37 171,55
євро; по відсотках за користування
кредитом - 15 034,94 євро; пеня за
прострочення сплати мінімального
платежу по кредиту - 7 620,44 євро; штраф за
порушення вимог кредитного договору - 2
610 євро. Загальна сума заборгованості
складає 62 437,25 євро, що в еквіваленті
становить 648 479,77 грн.

19 березня 2013 року приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_7 вчинено
виконавчий напис, яким звернуто
стягнення на рухоме майно, а саме:
автомобіль марки «Volkswagen LT 46» 2,5 TDI, рік
випуску - 1999, колір - білий, кузов НОМЕР_1,
реєстраційний номер НОМЕР_2, що
належить ОСОБА_6 За рахунок коштів,
отриманих від реалізації рухомого
майна, запропоновано задовольнити
вимоги ПАТ КБ «Надра» у розмірі: 37 171,55
євро - сума заборгованості по тілу
кредиту, 15 034,94 євро - сума
заборгованості по відсоткам, 79 146,68 грн -
пеня за прострочення сплати кредиту, 27
111,05 грн - штраф за порушення вимог
кредитного договору, 1 700 грн - витрати
із вчиненням виконавчого напису,
всього на суму 52 206,49 євро, що за
курсом НБУ станом на 19 березня 2013 року (1
євро = 10,3341 гривень) становить 539 507,08 грн
та 107 957,73 грн, а всього у гривневому
еквіваленті 647 464,81 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 Закону України
«Про нотаріат» нотаріус вчиняє
виконавчі написи, якщо подані
документи підтверджують безспірність
заборгованості або іншої
відповідальності боржника перед
стягувачем та за умови, що з дня
виникнення права вимоги минуло не
більше трьох років, а у відносинах між
підприємствами, установами та
організаціями - не більше одного року.

Згідно з п.п. 1.1, 1.2 глави 16 Порядку
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України», затвердженим наказом
Міністерства юстиції України від 22
лютого 2012 року № 296/5 для стягнення
грошових сум або витребування від
боржника майна нотаріуси вчиняють
виконавчі написи на документах, що
встановлюють заборгованість, або на
правочинах, що передбачають звернення
стягнення на майно на підставі
виконавчих написів. Перелік
документів, за якими стягнення
заборгованості провадиться у
безспірному порядку на підставі
виконавчих написів, установлюється
Кабінетом Міністрів України.

Крім того п. 2.1 глави 16 Порядку вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України»,
затвердженим наказом Міністерства
юстиції України від 22 лютого 2012 року №
296/5 встановлено, що для вчинення
виконавчого напису стягувачем або його
уповноваженим представником нотаріусу
подається заява, у якій зокрема, мають
бути зазначені: відомості про
найменування і місце проживання або
місцезнаходження стягувача та
боржника; дата і місце народження
боржника - фізичної особи, місце його
роботи; номери рахунків у банках,
кредитних установах, код за ЄДРПОУ для
юридичної особи; строк, за який має
провадитися стягнення; інформація щодо
суми, яка підлягає стягненню, або
предметів, що підлягатимуть
витребуванню, включаючи пеню, штрафи,
проценти тощо.

Відповідно до пункту 1 постанови
Кабінету Міністрів України № 1172
від 29 червня 1999 «Про затвердження
переліку документів, за якими
стягнення заборгованості провадиться
у безспірному порядку на підставі
виконавчих написів нотаріусів» для
одержання виконавчого напису за
нотаріально посвідченими угодами, що
передбачають сплату грошових сум,
передачу або повернення майна, а також
право звернення стягнення на
заставлене майно, подаються: а)
оригінал нотаріально посвідченої
угоди; б) документи, що підтверджують
безспірність заборгованості боржника
та встановлюють прострочення
виконання зобов'язання.

Отже, в основі вчинення вказаної
нотаріальної дії лежить факт
безспірності певної заборгованості.

Як вбачається з надісланої банком
позивачу досудової вимоги від 03 жовтня
2012 року станом на 01 січня 2012 року
заборгованість позивача зі сплати
кредиту складається: заборгованість за
кредитом 37 171,55 євро; заборгованість за
відсотками 14 253,92 євро; пеня 18 810,19 євро.
Письмове повідомлення-вимога отримана
позивачем 15 жовтня 2012 року, про що
свідчить повідомлення про вручення
рекомендованого листа.

Однак, з обставин справи вбачається, що
приватному нотаріусу для вчинення
виконавчого напису відповідачем в
підтвердження наявності
заборгованості було надано письмове
повідомлення-вимогу, яка відрізняється
від направленої позичальнику, зокрема
у розмірі заборгованості по відсотках,
яка визначена у 15 034, 94 євро, суми
заборгованості по пені - 79 146, 68 грн та
суми заборгованості по штрафу - 27 111, 05
грн.

Суд апеляційної інстанції зазначеного
не врахував та не звернув уваги на те,
що сума заборгованості зазначена у
виконавчому написі не відповідає сумі
заборгованості зазначеній у вимозі
отриманій відповідачем, з огляду на що
дійшов до помилкового висновку про
відсутність підстав для визнання
виконавчого напису таким, що не
підлягає виконанню.

З урахуванням наведеного, рішення суду
апеляційної інстанції підлягає
скасуванню, з передачею справи на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити
частково.

Рішення Апеляційного суду Волинської
області від 14 січня 2014 року скасувати
та направити справу на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Судді:В.О. Кузнєцов Т.Л.
Ізмайлова О.В. Кадєтова Г.І. Мостова
Д.О. Остапчук