Ухвала іменем україни18 червня 2014 року

м. Київ Колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ у складі:
головуючого: Макарчука М.А.,
суддів:
Леванчука А.О.,
Мазур Л.М.,Нагорняка В.А., Писаної Т.О.,
розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа: КП
ЖРЕП Красногвардійського району
м. Дніпропетровська про
усунення перешкод в користуванні
власністю та за зустрічним позовом
ОСОБА_5 до Управління житлового
господарства Дніпропетровської
міської ради, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_7,
треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_6 про
визнання недійсною приватизацію,
за касаційною скаргою ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 на рішення Красногвардійського
районного суду м.
Дніпропетровська від 27 червня 2013 року
та ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської області від 01 жовтня
2013 року, в с т а н о в и л а: У вересні 2012
року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до
суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, третя особа: КП ЖРЕП
Красногвардійського району м.
Дніпропетровська про усунення
перешкод в користуванні власністю. В
обґрунтування позовних вимог
зазначали, що їм на праві приватної
власності належить квартира, яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на
підставі свідоцтва про право власності
на житло від 20 грудня 2008 року. Зазначене
свідоцтво їм було видане на підставі
розпорядження № 8/123-08 від 20
грудня 2008 року. Вказана квартира
складається з трьох житлових кімнат, в
яких зареєстровані вони та ОСОБА_7 з
неповнолітнім ОСОБА_8 Однак,
користуватися своїм правом на житло
позивачі не можуть, оскільки на даний
час в спірній квартирі проживають
відповідачі, які чинять їм перешкоди у
користуванні власністю. На підставі
вищевказаного, позивачі просили позов
задовольнити та усунити їм перешкоди в
користуванні власністю. Заперечуючи
проти позову, відповідач за первісним
позовом ОСОБА_5 у жовтні 2012
року звернувся до суду із зустрічним
позовом до Управління житлового
господарства Дніпропетровської
міської ради, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_7,
треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_6 про
визнання недійсною приватизації. В
обґрунтування зустрічних позовних
вимог зазначав, що з самого дитинства
разом із своїми батьками та ОСОБА_4,
ОСОБА_6 проживали в спірній квартирі та
користувалися нею. Після смерті
батьків ним спірна квартира була
приватизована. Про те, що в квартирі
зареєстровані відповідачі за
зустрічним позовом йому та членам його
сім'ї стало відомо лише після того, як
вони отримали позовну заяву. Вважає, що
проведена приватизація спірної
квартири є неправомірною та
безпідставною, а тому просив визнати її
недійсною. Крім того, визнати недійсним
свідоцтво про право власності на житло
від 20 грудня 2008 року, видане на ім'я
ОСОБА_2 та ОСОБА_3, визнати відповідачів
такими, що втратили право на
користування спірною квартирою та
стягнути солідарно з них судові
витрати. Рішенням
Красногвардійського районного суду м.
Дніпропетровська від 27 червня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 01 жовтня 2013 року,
відмовлено в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, третя особа: КП ЖРЕП
Красногвардійського району м.
Дніпропетровська про усунення
перешкод в користуванні власністю.
Судові витрати по сплаті судового
збору у сумі 107 грн 30 коп. понесені
ОСОБА_2 віднесено на її рахунок.
Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_5 до
Управління житлового господарства
Дніпропетровської міської ради,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_7, треті особи:
ОСОБА_4, ОСОБА_6 про визнання недійсною
приватизації - задоволено частково.
Визнано недійсним Свідоцтво про право
власності на житло - квартиру АДРЕСА_1,
виданого ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Управлінням
житлового господарства
Дніпропетровської міської ради згідно
з розпорядженням від 20 грудня 2008 року №
8/123-08. Визнано недійсним Розпорядження
органу приватизації Управління
житлового господарства
Дніпропетровської міської ради № 8/123-08
від 20 грудня 2008 року.
Стягнуто пропорційно задоволеним
позовним вимогам з Управління
житлового господарства
Дніпропетровської міської ради на
користь ОСОБА_5 судові витрати по
сплаті судового збору у сумі
107 грн 30 коп. В решті заявлених позовних
вимог ОСОБА_5 - відмовлено. У касаційній
скарзі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 просять
рішення Красногвардійського районного
суду м. Дніпропетровська від 27 червня
2013 року та ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської області від
01 жовтня 2013 року скасувати, і
постановити нове рішення, яким позовні
вимоги задовольнити в повному обсязі,
посилаючись на порушення цим судом
норм процесуального права та
неправильне застосування норм
матеріального права. Вивчивши
матеріали справи, перевіривши доводи
касаційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна скарга
підлягає задоволенню частково з огляду
на наступне. Відповідно до вимог ст. ст.
213, 214, 316 ЦПК України рішення суду
повинно бути законним і обґрунтованим.
Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
процесуального законодавства і
всебічно перевіривши обставини,
вирішив справу у відповідності з
нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин, а за їх відсутності - на
підставі закону, що регулює подібні
відносини, або виходячи із загальних
засад і змісту законодавства України.
Обґрунтованим визнається рішення, в
якому повно відображені обставини, що
мають значення для даної справи,
висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні. При ухваленні рішення суд
зобов'язаний визначитись, зокрема,
щодо: наявності обставин (фактів), якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та навести докази на їх підтвердження;
наявності інших фактичних даних, які
мають значення для вирішення справи;
правовідносин, зумовлених
встановленими фактами. У рішенні суду
обов'язково повинні бути зазначені
встановлені судом факти і відповідні
їм правовідносини. Статтею 212 ЦПК
України передбачено, що суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності. Результати
оцінки доказів суд відображає в
рішенні, в якому наводяться мотиви їх
прийняття чи відмови у прийнятті.
Відповідно до ч. 3 ст. 10 та ст. 60 ЦПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень. Статтею 47 Конституції
України визначено, що кожен має право
на житло. Ніхто не може бути примусово
позбавлений житла інакше як на
підставі закону або судового рішення.
Відповідно до ст. 9 ЖК
України ніхто не може бути обмежений в
праві користування житловим
приміщенням інакше як на підставах і в
порядку, передбаченому законом,
житлові права охороняються законом, за
винятком випадків, коли вони
використовуються проти їх призначення
або з порушенням прав інших громадян.
Згідно зі ст. 8 Закону України «Про
приватизацію державного житлового
фонду» передача громадянам займаних
ними квартир (будинків) здійснюється у
спільну сумісну або у спільну часткову
власність за письмовою згодою всіх
повнолітніх членів сім'ї, які постійно
мешкають в даній квартирі (будинку), в
тому числі, тимчасово відсутніх, за
якими зберігається право на житло, з
обов'язковим визначенням
уповноваженого власника квартири
(будинку). Судом встановлено і
підтверджується письмовими доказами у
справі, що рішенням виконавчого
комітету Красногвардійської районної
ради м. Дніпропетровська від 27
липня 1990 року звільнені кімнати у
комунальній квартирі АДРЕСА_1
приєднані до житлової площі ОСОБА_11
Рішенням цього ж органу від 21 червня 2007
року внесені зміни до попереднього
рішення, а саме скасовані пункти 1-3,
залишено у користуванні ОСОБА_11 дві
кімнати загальною площею 23,10
кв.м і зобов'язано змінити умови
договору найму. Зазначені рішення
сторонами не оскаржені. Судом також
встановлено, що рішенням виконавчого
комітету Красногвардійської районної
ради м. Дніпропетровська від 22 травня
2008 року інші житлові кімнати у
квартирі АДРЕСА_1 загальною площею 70,4
кв.м. надані у користування ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_7 та їм видано ордер на
вселення серії ІІІ за № 2948.
Розпорядженням органу приватизації
управління житлового господарства
Дніпропетровської міської ради №8/123-08
від 20 грудня 2008 року квартира НОМЕР_1
загальною площею 70,4 кв.м. передана у
власність ОСОБА_2 та ОСОБА_3
Встановивши підстави надання
позивачем квартири АДРЕСА_1 загальною
площею 70,4 кв.м у користування, а згодом
і їм у власність, місцевий суд не
встановив жодної обставини щодо
набуття відповідачами прав на спірне
житло. Так судом не встановлено і не
зазначено у своєму рішенні обставин
про набуття відповідачами права
користування житловим приміщенням
(підстави їх заселення та розмір
житлової площі, яка була надана у
користування відповідачів). У разі
зміни розміру житлової площі, яка
перебувала у користуванні
відповідачів, суд мав встановити
правові підстави такої зміни. Між тим
судом навіть не встановлено, які
кімнати комунальної квартири та їх
розмір були надані у користування
відповідачам, чи змінювався розмір
житлової площі і спосіб такої зміни. Не
спростувавши законність надання
позивачам спірного житла у
користування, не встановивши розміру
житлової плащі відповідачів і правових
підстав їх проживання (на підставі
договору найму чи інших підстав),
місцевий суд прийшов до передчасного
висновку про незаконність
приватизації спірної квартири
позивачами та про порушення житлових
прав відповідачів. На порушення вимог
ст. ст. 303, 315 ЦПК України перевіряючи
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції, апеляційний суд
належним чином доводи та заперечення
сторін не перевірив, не спростував
доводи апеляційної скарги, і сам не
з'ясував обставини, які відносяться до
предмету доказування. Оскільки судами
не повністю з'ясовано обставини
справи, що призвело до неправильного її
вирішення, судові рішення необхідно
скасувати та передати справу на новий
розгляд до суду першої інстанції
відповідно до ст. 338 ЦПК
України. Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справу х в а л и л а : Касаційну
скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задовольнити
частково. Рішення
Красногвардійського районного суду м.
Дніпропетровська від 27 червня 2013 року
та ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської області від 01 жовтня
2013 року скасувати, справу передати на
новий розгляд до суду першої інстанції.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Головуючий:
Макарчук М.А. Судді:

Леванчук А.О.

Мазур Л.М.

Нагорняк В.А

Писана Т.О.