Справа № 416/3951/13-ц
Провадження № 22ц/782/1788/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Луганської області у
складі :

головуючого: Гаврилюка В.К.

суддів: Околота Г.М.,
Дмитрієвої Л.Д.

при секретарі : Арутюнян
Р.Г.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луганську цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Лутугинського районного
суду Луганської області від 01 квітня 2014
року

за позовом ОСОБА_1 до ПАТ шахта
«Білоріченська», третя особа
Лутугинський районний центр
зайнятості, про стягнення збитків у
вигляді недоотриманих виплат за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням на випадок
безробіття,-

ВСТАНОВИЛА :

У жовтні 2013 року позивач звернувся із
зазначеним позовом до суду,
посилаючись на те, що він працював у
відповідача з 18.10.2004 року по 09.08.2012 рік в
різних професіях, відповідно до наказу
№107 від 2012року він був звільнений з
підприємства за згодою сторін. З 26
жовтня 2012 року він, як безробітній
перебував на обліку в Лутугинському
РЦЗ та отримував виплати за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням на випадок
безробіття, що були розраховані з
середньоденної заробітної плати у
розмірі 137,5грн. відповідно до
розрахунку, наданого відповідачем.
Відповідно до листа територіальної
державної інспекції з питань праці у
Луганській області вих. №47/2 від
09.01.2013року. йому було роз'яснено, що з
квітня 2011 року до вересня 2012р. тарифні
ставки та посадові оклади працівників
Товариства були розраховані із
мінімальної заробітної плати 888 грн., що
не відповідало вимогам ст.ст.96,97 КЗпП
України Галузевої угоди та ст.3 Закону
України «Про підвищення престижності
шахтарської праці». В зв'язку з цим йому
було запропоновано звернутися до суду.
Звернувшись до суду, при розгляді
справи було встановлено що відповідач
не правильно нарахував йому заробітну
плату і в зв'язку з цим повинен був йому
сплатити 11231,11грн. Відповідно до
рішення Лутугинського районного суду
Луганської області від 09.04.2013р.,
залишеним в силі ухвалою Апеляційного
суду Луганської області від 29.07.2013р. з
відповідача стягнуто йому заробіток у
сумі 11231,11 грн. Виходячи з правильного
розрахунку його заробітної плати та
Постанови КМУ №1266 від 26.09.2001р. його
середньомісячна заробітна плата в
даному випадку складає 183,65грн. (31037,11
грн. - перерахована заробітна плата за 6
місяців поділено на 169 (кількість
календарних днів у розрахунковому
періоді). Виходячи з середньоденної
заробітної плати 137,5грн. йому були
сплачені виплати на випадок безробіття
- 21656,27грн. Виходячи з середньоденної
заробітної плати 183,65грн. йому були
повинні нарахувати та сплатити виплати
за загальнообов'язковим державним
соціальнім страхуванням на випадок
безробіття - 28924,9грн. Тобто в зв'язку з
наданим шахтою неправильними даними,
щодо його середньоденної заробітної
плати, йому було не донараховано та
відповідно не сплачено 7268,63грн. на
стягнення яких він наполягає. У квітні
2013р. він звернувся на шахту з листом, що
до надання йому довідки про середній
заробіток з правильними даними, для
перерахунку виплат у центрі занятості.
Його лист був отриманий шахтою 16.04.2013р.
однак, в порушення закону, відповідь
йому надана не була. Як йому пояснили в
центрі занятості на сьогодні вони не
мають можливості зробити перерахунок
виплат.

Своїми винними діями, а саме наданням
довідки про заробітну плату з
неправильними даними , що до його
середньоденної заробітної плати, а
потім бездіяльністю, коли він письмово
просив надати йому довідку про
заробітну плату, виходячи з правильно
нарахованої йому заробітної плати, але
його звернення проігнорували,
відповідач спричинив позивачу
відповідні збитки, у вигляді
недоотриманих їм виплат за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням на випадок
безробіття в розмірі - 7268,63грн. В зв'язку
з цим він вважає, що саме шахта, що
надала не вірні дані що до його
середнього заробітку, як винна особа,
повинна компенсувати йому збитки, у
вигляді несплачених йому коштів. Також
зауважує, що в подальшому, в зв'язку з
неправильним нарахуванням йому
заробітної плати, він додатково буде
нести збитки у вигляді заниженої
пенсії, так як відповідач сплачував
внески у пенсійний фонд з його
заниженої заробітної плати.

Рішенням суду першої інстанції у
задоволенні позову відмовлено за
необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі апелянт просить
скасувати рішення суду, як незаконне та
необґрунтоване, постановлене з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, зазначає, що
судом неповно встановлені обставини,
що мають значення для справи, висновки
суду не відповідають обставинам
справи, а тому просить ухвалити нове
рішення про задоволення позовних
вимог.

Вислухавши доповідь судді,
пояснення осіб, яки беруть участь у
справі, розглянувши справу у межах
доводів апеляційної скарги,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду, колегія
суддів вважає апеляційну скаргу слід
відхилити з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК
України законним і обґрунтованим є
рішення, коли суд виконав всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом на основі повного і
всебічного з'ясування обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених такими доказами, які
були досліджені у судовому засіданні.

На підставі ч. 1 ст. 303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Згідно ст. 10 ЦПК України обставини
цивільних справ встановлюються судом
за принципом змагальності. Суд же,
зберігаючи об'єктивність і
неупередженість, лише створює
необхідні умови для всебічного і
повного дослідження обставин справи.
При дослідженні і оцінці доказів,
встановленні обставин справи і
ухваленні рішення суд незалежний від
висновків органів влади, експертиз або
окремих осіб. Згідно зі ст. 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
в межах заявлених вимог і на підставі
наданих сторонами доказів. Крім того,
згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається, як на основу своїх
вимог або заперечень.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом відповідно довідки
про нарахування заробітної плати
(а.с.14-15) середньоденна заробітна
плата позивача складає 137,50грн.

Позивач вказав, що йому завдано збитки,
та відповідно до положень ст. 22
Цивільного кодексу України: особа, якій
завдано збитків у результаті порушення
її цивільного права, має право на їх
відшкодування. Збитками є втрати, яких
особа зазнала у зв'язку зі знищенням
або пошкодженням речі, а також витрати,
які особа зробила або мусить зробити
для відновлення свого порушеного права
(реальні збитки); доходи, які особа
могла б реально одержати за звичайних
обставин, якби її право не було
порушене (упущена вигода).

В постанові Пленуму Верховного Суду
України від 27.03.1992 року №6 «Про практику
розгляду судами цивільних справ за
позовами про відшкодування шкоди»
роз'яснено, що розглядаючи позови про
відшкодування шкоди суди повинні мати
на увазі, що шкода, заподіяна особі і
майну громадянина, підлягає
відшкодуванню в повному обсязі особою,
яка її заподіяла, за умови, що дії
останньої були неправомірними, між
ними і шкодою є безпосередній
причинний зв'язок та є вина зазначеної
особи. Наявність неправомірних дій
відповідача відсутня, збитки позивачу
не завдавались.

Позивачем не доведено наявності
причинного зв'язку між протиправними
діями або бездіяльністю відповідача та
збитками позивача, оскільки, по-перше,
не доведено протиправність дій
відповідача, по-друге, не доведено, що
зазначені збитки заподіяні саме в
результаті дій або бездіяльності
відповідача.

Таким чином збитки у вигляді упущеної
(втраченої) вигоди, сторона повинна
довести, що вона гарантовано отримала
би відповідну вигоду у разі, якщо б її
право не було порушено іншою особою,
тобто у разі належного виконання
зобов'язання іншою особою. Можливість
використовувати відшкодування збитків
як засіб захисту порушених прав
виникає з самого факту невиконання
обов'язку. Відповідач свій обов'язок
щодо надання довідки до Лутугинського
районного центру зайнятості про
середню заробітну плату (дохід) для
розрахунку виплат на випадок
безробіття позивача виконав. Таким
чином у вигляді упущеної вигоди
відшкодовуються тільки ті збитки, які б
могли бути реально отримані при
належному виконанні зобов'язання.
Позивач не оскаржував дії відповідача
про відмову у видачі іншої довідки з
підвищеним середньоденним заробітком
і не звертався до центру зайнятості про
перерахунок виплат на випадок
безробіття, а у разі відмови у таких
виплатах не оскаржував дій центру
зайнятості. Таким чином, ОСОБА_1
передчасно звернувся до суду з даним
позовом, не оскарживши дії по наданню
йому довідки про середній заробіток з
не правильними даними.

Що до виконання рішення Лутугинського
районного суду Луганської області від
09 квітня 2013 року про зобов'язання
перерахувати та виплатити несплачену
заробітну плату (різниця між
перерахованою заробітною платою та
виплаченою), залишеним в силі ухвалою
Апеляційного суду Луганської області
від 29 липня 2013 року відповідачем
сплачено 30 вересня 2013 року 11231,11грн. на
користь ОСОБА_1. З зазначеної
виплаченої суми не нараховувалися та
не утримувалися страхові внески на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття, тобто всі належні кошти
позивачу сплачені. Згідно Листа
Міністерства праці та соціальної
політики України від 18 вересня 2008 року
№ ДЦ-03-5743/0/6-08 у випадку, коли виплати
надаються за рахунок коштів
підприємств, установ або організацій
особам, які не перебувають з ними у
трудових відносинах, страхові внески
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття на ці виплати не
нараховуються і не утримуються.

Суд дав належну оцінку вказаним
обставинам і дійшов обґрунтованого
висновку про відмову у задоволенні
позову.

Зважаючи на викладене, доводи апелянта
про незаконність та необґрунтованість
рішення суду слід вважати такими, що не
заслуговують на увагу.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Рішення суду відповідає вимогам
закону, порушень процесуального
законодавства при розгляді справи та
прийнятті рішення не встановлено, тому
підстав для скасування рішення колегія
суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Лутугинського районного суду
Луганської області від 01 квітня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
чинності негайно та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий :

Судді :