Єдиний унікальний номер 260/1426/14-ц
Номер провадження 22-ц/775/5082/2014
Головуючий в 1 інстанції: Кротінова В.О.
Доповідач: Халаджи О.В.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2014 року

Апеляційний суд Донецької області в
складі:

Головуючого судді Халаджи О.В.

суддів Бугрим Л.М., Гапонова А.В.

при секретарі Лавицькому Д.Д.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1,
яка діє в інтересах ОСОБА_2 на рішення
Ленінського районного суду м. Донецька
від 12 травня 2014 року у цивільній справі
за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про
розірвання договору довічного
утримання, -

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2014 року ОСОБА_3 звернулась до
суду з позовом про розірвання договору
довічного утримання укладеного між
нею, її чоловіком ОСОБА_4 та
відповідачем - ОСОБА_2 11 лютого 2011 року.
В обґрунтування позовних вимог
зазначила, що одразу ж після укладання
договору відповідач відмовився
надавати будь - яку матеріальну
допомогу їй та її чоловіку,
незважаючи на умови договору,
посилаючись на відсутність у нього
грошей, оскільки він не працює. В Крім
того, відповідач поводився з нею та її
чоловіком грубо, висловлював на їх
адресу образи. У ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловік
позивачки ОСОБА_4 - сторона по договору
довічного утримання, помер. Відповідач
ОСОБА_2 не виконав умови договору про
поховання і вона із родичами ховала
свого чоловіка самостійно. У квітні 2011
року відповідач був затриманий та
відносно нього було обрану міру
запобіжного заходу у вигляді тримання
під вартою, по обвинуваченню у вбивстві
його батька. З вказаного часу
відповідач взагалі не спілкується з
позивачкою. Просила договір довічного
утримання розірвати.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Донецька від 12 травня 2014 року позов
ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання
договору довічного утримання
задоволено. Договір довічного
утримання, який укладено між ОСОБА_3,
ОСОБА_4 та ОСОБА_2 розірвано, стягнуто з
відповідача на користь позивачки
судові витрати в розмірі 243,60 грн.

Не погодившись з вказаним рішенням
ОСОБА_2, через свого представника
ОСОБА_1, подав апеляційну скаргу, в якій
зазначає, що до та після укладення
договору довічного утримання
піклувався за бабкою та дідом, постійно
надавав матеріальну допомогу, доглядав
за ОСОБА_4 до моменту смерті,
забезпечував всім необхідним ОСОБА_3
під час її хвороби та перебування на
стаціонарному лікуванні. Окрім того,
апелянт зазначає, що в судовому
засіданні не було підтверджено
інформацію щодо укладення договору
довічного утримання під впливом
фізичного натиску зі сторони
відповідача над ОСОБА_3 До того ж після
смерті ОСОБА_4, договірні відносини між
ним та ОСОБА_2 фактично були припинені,
а тому розірвання договору довічного
утримання суперечить чинному
законодавству. Враховуючи викладене,
просив рішення Ленінського районного
суду м. Донецька від 12 травня 2014 року
скасувати, ухвалити нове рішення, яким
відмовити в задоволенні позову ОСОБА_3
саме в частині розірвання договору
довічного утримання між ним та ОСОБА_4
та визнати за ОСОБА_2 право власності
на ? частку квартири, розташованої за
адресою: АДРЕСА_1.

Позивач ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_2 до
судового засідання не з'явилися, про
час та місце розгляду справи
повідомлені належним чином.

Апелянт ОСОБА_1, яка діє в інтересах
ОСОБА_2 у судовому засіданні доводи
апеляційної скарги підтримала та
просила її задовольнити.

Представник позивача у судовому
засіданні проти доводів апеляційної
скарги заперечувати та просили її
відхилити, а рішення суду залишити без
змін.

Відповідно до частини 2 ст. 305 ЦПК
України, неявка сторін або інших осіб,
які беруть участь у справі, належним
чином повідомлених про час і місце
розгляду справи, не перешкоджає
розгляду справи.

Заслухавши суддю - доповідача,
з'явившихся сторін та їх представників,
дослідивши матеріали справи та
перевіривши докази, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню виходячи з наступного.

Згідно із ст. 309 ЦПК України, підставами
для скасування рішення суду першої
інстанції і ухвалення нового рішення
або зміни рішення суду є, в тому числі:
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи,
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Проте судове рішення таким вимогам
закону не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що
договір довічного утримання між
позивачкою ОСОБА_3, її чоловіком -
ОСОБА_4 та відповідачем - ОСОБА_2 було
укладено 11 лютого 2011 р., про що
приватним нотаріусом Донецького
міського нотаріального округу ОСОБА_6
було зроблено реєстраційний запис за
№189 (а.с.7-9). Наслідком укладення
договору стала державна реєстрація за
відповідачем права власності на
квартиру, що розташована за адресою:
АДРЕСА_1.

Відповідно до свідоцтва про смерть (а.с.
10) ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вирішуючи спір по суті позовних вимог
суд першої інстанції не звернув увагу
та невірно виклав у судовому рішенні
відношення відповідача ОСОБА_2 до
позову.

Так у своєму поясненні, наданому при
допиті його за окремим дорученням,
відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги не
визнає частково, саме в частині
розірвання договору між ним та його
померлим дідусем ОСОБА_4, оскільки
відносно нього він умови договору
виконав, а також тому, що неможливо
розірвати договір з померлим (а.с. 29).
Саме така позиція ОСОБА_2 була
викладена його представником в
апеляційній скарзі.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

На підставі ст. 61 ЦПК України обставини,
визнані сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню.

Оскільки з пояснень відповідача
вбачається, що він не визнає позов саме
про розірвання договору між ним та його
померлим дідусем ОСОБА_4, то за таких
обставин позовні вимоги щодо
розірвання договору довічного
утримання між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 судом
вирішено вірно та правильно
застосовано норми матеріального права
в цій частині.

Однак, що стосується розірвання
договору довічного утримання між
ОСОБА_4 та ОСОБА_2, то слід зазначити, що
ч. 2 ст. 755 ЦК України встановлено, що
договір довічного утримання (догляду)
припиняється зі смертю відчужувача.
Оскільки на момент подачі позову до
суду ОСОБА_3 її чоловік - ОСОБА_4 помер,
то договір в частині, що стосується
відносин між померлим та ОСОБА_2 є
припиненим та не може бути розірваний.

На підставі вищевикладеного
апеляційний суд вважає за необхідне
відмовити позивачці у задоволенні
позову в частині розірвання договору
довічного утримання між ОСОБА_4 та
ОСОБА_2

Що стосується вимог апеляційної скарги
про визнання права власності за ОСОБА_2
на ? частину спірної квартири,
розташованої за адресою: АДРЕСА_1, то ця
вимога не може бути виконана, оскільки
на підставі ст. 748 ЦК України набувач
стає власником майна, переданого йому
за договором довічного утримання
(догляду), відповідно до ст. 334 ЦК
України, а тому ОСОБА_2 і так є власником
зазначеної частки.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 309, 316 ЦПК
України, апеляційний суд

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, яка діє в
інтересах ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Ленінського районного суду м.
Донецька від 12 травня 2014 року
скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про
розірвання договору довічного
утримання задовольнити частково.

Договір довічного утримання, укладений
11 лютого 2011 року в частині прав та
обов'язків між ОСОБА_3 та ОСОБА_2,
посвідчений приватним нотаріусом
Донецького міського нотаріального
округу ОСОБА_6, зареєстрований в
реєстрі №189, розірвати.

В частині прав та обов'язків між ОСОБА_4
та ОСОБА_2, цей договір, залишити без
змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили після його проголошення
та може бути оскаржено в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Судді: