У х в а л а

іменем україни

18 червня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О., суддів:
Коротуна В.М.,Штелик
С.П.,розглянувши в попередньому
судовому засіданні справу за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про поділ спільного
майна подружжя, за касаційною скаргою
ОСОБА_5 на рішення Октябрського
районного суду м. Полтави від 26
грудня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Полтавської області від 20
лютого 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року ОСОБА_4 звернулась до
суду із зазначеним позовом до ОСОБА_5,
мотивуючи його тим, що в період з 4
вересня 1982 року по 17
лютого 2010 року вона перебувала в
зареєстрованому шлюбі із відповідачем,
під час шлюбу в липні 1983 року за спільні
кошти ними було придбано 1/3 частини
житлового будинку з частиною надвірних
будівель загальною площею 65,6 кв. м, що
розташований за адресою:
АДРЕСА_1. Оскільки в добровільному
порядку відповідач спільне нажите
майно поділити відмовляється,
позивачка просила суд визнати за нею
право власності на 1/6 частини житлового
будинку АДРЕСА_1 Крім того, позивачка
зазначала, що нею пропущено строк
позовної давності у зв'язку із скрутним
матеріальним становищем, а тому,
враховуючи зазначену обставину,
позивака просила суд поновити строк
для подання позовної заяви про поділ
спільного майна подружжя.

Рішенням Октябрського районного суду
м. Полтави від 26 грудня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Полтавської області
від 20 лютого 2014 року, позов ОСОБА_4
задоволено.

Поновлено ОСОБА_4 строк для подання
позовної заяви про поділ спільного
майна подружжя.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/6
частини житлового будинку АДРЕСА_1

Вирішено питання про стягнення судових
витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить суд
касаційної інстанції скасувати
оскаржувані судові рішення та ухвалити
нове рішення, яким у задоволенні позову
ОСОБА_4 відмовити, або передати справу
на новий розгляд до суду першої
інстанції, мотивуючи свою вимогу
порушенням судами норм процесуального
права та неправильним застосуванням
норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Суди дійшли обґрунтованого висновку,
що позовні вимоги ОСОБА_4
підлягають задоволенню, виходячи з
наступного.

Майно, набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини (навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за
дітьми, хвороба тощо) самостійного
заробітку (доходу). Вважається, що кожна
річ, набута за час шлюбу, крім речей
індивідуального користування, є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя (ст. 60 СК України).
Зазначені положення також містились в
ст. 22 КпШС України, яка була
чинною на час придбання спірного
нерухомого майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України
дружина і чоловік мають право на поділ
майна, що належить їм на праві спільної
сумісної власності, незалежно від
розірвання шлюбу.

У разі поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором (ч. 1 ст. 70 СК України).

Частиною 1 статті 60 ЦПК України
встановлено, що кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу.

Задовольняючі позовні вимоги ОСОБА_4,
суди правильно виходили із того, що
спірна 1/6 частини житлового будинку
була придбана в період шлюбу сторін у
справі, а тому в силу положень
сімейного закону є об'єктом поділу між
позивачем та ОСОБА_5 в рівних частинах.
Крім того, суди обґрунтовано виходили
із того, що ОСОБА_4 пропущено строк
позовної давності з поважних підстав.

За таких обставин судова колегія
дійшла висновку, що судами правильно
встановлено та належно перевірено
обставини, які мають значення для
правильного вирішення справи, судові
рішення ухвалено із додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а тому підстав для їх зміни чи
скасування немає.

Наведені в касаційній скарзі доводи
висновків судів не спростовують.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Октябрського районного суду м.
Полтави від 26 грудня 2013 року та
ухвалу апеляційного суду Полтавської
області від 20 лютого 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна Судді: В.М.
Коротун С.П. Штелик