Провадження 2/359/570/2014
Справа №359/384/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2014 року Бориспільський
міськрайонний суд Київської області в
складі:

головуючого судді -
Величка В.П.

при секретарі судового засідання -
Колько Є.Ю.,

за участю представника позивачів -
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Бориспіль цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про визнання права власності на
земельну ділянку та покладення
зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2014 року позивачі звернулись до
суду з вище вказаним позовом, який
мотивували тим, що вони мають матір -
ОСОБА_4 (далі - відповідач), ІНФОРМАЦІЯ_1,
яка у серпні-вересні 2005 року забрала їх
з притулку і відвезла до нотаріуса. У
нотаріуса їм дали підписати якісь
папери, в результаті чого квартира була
ОСОБА_4 продана до недавнього часу
невідомій їм особі. На словах мати
пояснила, що за ці кошти буде купувати
земельну ділянку в Київській області
для будівництва індивідуального
житлового будинку. Чи ставили до відома
про ці обставини орган опіки і
піклування, відповідачам не відомо.

Після продажу квартири відповідачка
переїхала з ними до квартири свого
другого чоловіка ОСОБА_5 Але, оскільки
її чоловік був їм чужою людиною, то він
не мав наміру їх реєструвати на власній
житлоплощі.

Згодом, без відому і згоди відповідач
зареєструвала обох позивачів за
адресою: АДРЕСА_2 Однак, за вказаною
адресою позивачі не проживали жодного
дня.

Після продажу Квартири їх мати, ніби
придбала земельну ділянку в селі
Велика Олександрівка Бориспільського
району Київської області, оскільки
тоді мати знову примусила їх підписати
якісь папери, в яких будучи
неповнолітніми, вони не розумілися.

Однак у В. Олександрівській сільській
раді усно повідомили, що ОСОБА_7 за
період з 2004 року по теперішній час
жодної земельної ділянки в селі не
купувала. З метою перевірки викладених
фактів позивач ОСОБА_2 через свого
представника звернулась до
правоохоронних органів, які провели
відповідно перевірку. В ході якої
позивачі дізнались, що їх мати купувала
земельну ділянку на території В.
Олександрівської сільської ради
Бориспільського району. На місці
ділянки знаходиться незавершений
будинок. Вони забажали добудувати
спільно будинок, чи продати, однак мати
не дає оригінали документів.

А тому Позивачі просили визнати за ними
по 1/3 частці земельної ділянки, а також
зобов'язати відповідача провести
реєстрацію договору купівлі-продажу
даної земельної ділянки та надати
оригінали документів.

В судовому засіданні представник
позивачів позовні вимоги підтримав і
просить їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не
з'явилась, про час, місце судового
засідання була належним чином
повідомлена, причини неявки суду не
повідомила, незалежно від причин, суд
розглядає справу за наявністю у справі
доказів у відсутність відповідача. Зі
згоди представника позивачів суд
ухвалює рішення при заочному розгляді
справи, що відповідає положенням ст. 224
ЦПК України.

Заслухавши учасників цивільного
процесу та дослідивши всі письмові
докази, суд вважає, що позов
обґрунтований та підлягає задоволенню
з наступних підстав.

Встановлено, що Позивачі ОСОБА_8 та її
рідний брат ОСОБА_9 мають матір - ОСОБА_4
(далі - відповідач),

Після народження дітей мати ОСОБА_4
вдруге вийшла заміж за ОСОБА_5.

До 2005 року всі вони мешкали однією
сім'єю у АДРЕСА_1.

Другий чоловік матері мав вкрай
збуджену нервову систему, тому у травні
2005 року Позивачі пішли з дому і
потрапили до притулку для
неповнолітніх дітей, що знаходився по
АДРЕСА_3.

Десь у серпні-вересні 2005 року
відповідачка забрала дітей з даного
притулку і повезла до нотаріуса. Там їм
дали підписати якісь папери, в
результаті чого квартира була ОСОБА_4
продана. На словах мати пояснила, що за
ці кошти буде купувати земельну
ділянку в Київській області для
будівництва індивідуального житлового
будинку.

Згодом без відому і згоди Позивачів
Відповідачка зареєструвала їх обох за
адресою: АДРЕСА_2, де вони фактично не
проживали жодного дня.

Після продажу Квартири мати, придбала
земельну ділянку в селі Велика
Олександрівка Бориспільського району
Київської області, примусивши
Позивачів знову підписати якісь
папери, в яких будучи неповнолітніми,
ті не розумілися.

З метою перевірки викладених фактів
Позивач ОСОБА_2 через свого
представника звернулась до
правоохоронних органів.

В результаті проведення перевірки
співробітниками Дніпровського РУ ГУ
МВС України у м. Києві з'ясувалось
наступне.

Згідно з договором купівлі-продажу від
08 серпня 2005 року, складеним на бланку
серія ВО № 507383, посвідченим приватним
нотаріусом КМНО ОСОБА_11 та
зареєстрованим в реєстрі за № 4577,
ОСОБА_4, малолітній ОСОБА_12 (в інтересах
якого діють його батьки як законні
представники: ОСОБА_5 та ОСОБА_4), ОСОБА_8,
ОСОБА_13 (які діють за згодою своєї
матері ОСОБА_4) продали Квартиру
ОСОБА_14. Продаж відбувся за 202 000,00 грн.,
що в еквіваленті на момент відчуження
складало 40 000,00 доларів США.

На підставі договору купівлі-продажу
від 05 серпня 2008 року, складеного на
бланку серія ВС № 033035, посвідченого
приватним нотаріусом Бориспільського
районного нотаріального округу
Київської області ОСОБА_15 та
зареєстрованого в реєстрі за №4220,
ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_9 (які діють за
згодою своєї матері ОСОБА_7) придбали у
ОСОБА_16 за плату у власність по 1/3
частці кожна земельну ділянку площею
0,12 га в селі В. Олександрівка
Бориспільського району Київської
області. Умова передачі земельної
ділянки у власність - внесення
покупцями коштів в розмірі 60 400 грн. до 10
серпня 2005 року.

Позивачі запропонували матері або
гуртом добудувати будинок в с. В.
Олександрівка, або продати частку, чи
всім трьом продати всю земельну
ділянку іншій особі.

Але відповідач оригінали
правовстановлюючих документів не дає,
ніяких дій здійснювати не бажає.

У відповідності до ч. 2, 5 ст. 11 ЦК України
підставами виникнення цивільних прав
обов'язків, зокрема, є договори та інші
правочини; завдання майнової
(матеріальної) та зальної шкоди іншій
особі; інші юридичні факти. У випадках,
встановлених актами цивільного
законодавства, цивільні права та
обов'язки можуть виникати з рішення
суду.

Позивачі не скористались наданим їм ч. 3
ст. 12 ЦК України правом відмови від
свого майнового права. Натомість до
теперішнього часу не отримали ані
своєї частки грошових коштів від
продажу квартири, ані можливості
підтвердити своє право власності на
частку придбаної спірної земельної
ділянки.

Частина 1 статті 14 ЦК України визначає,
що цивільні обов'язки виконуються у
межах, встановлених договором або
актом цивільного законодавства.

Виходячи з ч. 1 ст. 316 того ж Кодексу,
правом власності є право особи на річ
(майно), яке вона здійснює відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові
належать права володіння, користування
та розпоряджання своїм майном.

Позивачі, як рівні перед законом
суб'єкти права власності в розумінні
положень ст. ст. 318, 319, 325, 356 ЦК України,
придбавши на підставі договору
купівлі-продажу по 1/3 спірної земельної
ділянки, у зв'язку з перешкоджанням
відповідача не мають можливості
володіння, користування та
розпорядження своїми частками на
власний розсуд, не можуть вчиняти щодо
свого майна будь-які дії, які не
суперечать закону.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.
Особа може бути позбавлена права
власності або обмежена у його
здійсненні лише у випадках і в порядку,
встановлених законом.

Частина 1 статті 328 ЦК України
встановлює, що право власності
набувається на підставах, що не
заборонені законом, зокрема із
правочинів. В нашому випадку позивачі
набули таке право спільної часткової
власності на підставі нотаріально
посвідченого договору купівлі-продажу.

У відповідності до ч. ч. 1, 3, 4 ст. 334 ЦК
України право власності у набувача
майна за договором виникає з моменту
передання майна, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Право власності на майно за договором,
який підлягає нотаріальному
посвідченню, виникає у набувача,
зокрема, з моменту такого посвідчення.
Права на нерухоме майно, які підлягають
державній реєстрації, виникають з дня
такої реєстрації відповідно до закону.

Відповідачка протягом 8-ми років не
вчиняє дій щодо державної реєстрації
договору купівлі-продажу земельної
ділянки, що не призводить до набуття
Позивачами права власності на її
частку.

Стаття 355 ЦК України визначає, що майно,
яке є у власності двох або більше осіб
(співвласників), належить їм на праві
спільної власності (спільне майно).
Майно може належати особам на праві
спільної часткової або на праві
спільної сумісної власності. Право
спільної власності виникає з підстав,
не заборонених законом. Спільна
власність вважається частковою, якщо
договором або законом не встановлена
спільна сумісна власність на майно.

За таких обставин суд приходить до
висновку про обґрунтованість позовних
вимог.

Керуючись ст. ст., 3, 10, 60, 209, 212, 213-215, 218 ЦПК
України, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 -
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, номер
платника податків НОМЕР_1), право
власності на 1/3 частину земельної
ділянки, площею 0,12 га по АДРЕСА_4.

Визнати за ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_3, номер
платника податків НОМЕР_2), право
власності на 1/3 частину земельної
ділянки площею 0,12 га по АДРЕСА_4.

Зобов'язати ОСОБА_4 (номер платника
податків НОМЕР_3) протягом двох місяців
з моменту набрання чинності рішенням
по цій справі зареєструвати у
встановленому законом порядку в
державній реєстраційній службі
договір купівлі-продажу даної
земельної ділянки від 05 серпня 2008 року,
складений на бланку серія ВС № 033035,
посвідчений приватним нотаріусом
Бориспільського районного
нотаріального округу Київської
області ОСОБА_15 та зареєстрований в
реєстрі за № 4220.

Зобов'язати ОСОБА_4 отримати
кадастровий номер на дану земельну
ділянку або передати оригінал договору
купівлі-продажу ОСОБА_2 для проходження
його державної реєстрації та отримання
кадастрового номеру на дану земельну
ділянку.

Стягнути з ОСОБА_4 (номер платника
податків НОМЕР_3) на користь кожного з
позивачів 444,94 гривень судових витрат.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, який його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом 10
днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення може бути оскаржено
позивачем в апеляційному порядку до
апеляційного суду Київської області
через Бориспільський міськрайонний
суд Київської області шляхом подання в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене
відповідачем до апеляційного суду
Київської області в загальному
порядку.

Повний текст рішення суду виготовлено
17.06.2014р.

Суддя Бориспільського міськрайонного
суду

Київської області
В.П. Величко