У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2014 року
м.
Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі:
головуючого судді - Боймиструка С.В.,
суддів: Буцяка З.І., Гордійчук С.О.,

секретар судового засідання -
Ковальчук Л.В.,

з участю ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на
рішення Кузнецовського міського суду
від 24 квітня 2014 року в справі за позовом
ОСОБА_3 до відкритого акціонерного
товариства національної акціонерної
страхової компанії «Оранта», третя
особа - ОСОБА_4, про стягнення
страхового відшкодування за шкоду,
пов'язану зі смертю потерпілого,

В С Т А Н О
В И Л А :

Рішенням Кузнецовського міського суду
від 24 квітня 2014 року відмовлено
повністю в задоволенні позову ОСОБА_3
до відкритого акціонерного товариства
національної акціонерної страхової
компанії «Оранта» (далі - ВАТ НАСК
«Оранта») про стягнення страхового
відшкодування за шкоду, пов'язану зі
смертю потерпілого, через
безпідставність вимог.

У поданій на вказане рішення суду
апеляційній скарзі ОСОБА_3 вказувала на
його незаконність та
необґрунтованість через порушення
судом норм матеріального та
процесуального права.

Покликалася на помилковість висновку
суду про неможливість застосування
при вирішенні спору зі страховою
компанією положень ст. 1200 ЦК України.

Доводила, що суд першої інстанції не
врахував, що 04.11.2012 року, тобто до
виникнення спірних правовідносин,
набрав чинності ЗУ «Про внесення змін
до деяких законів України щодо
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» №5090-VІ від 05.07.2012 року, який
повністю узгоджується з нормами ст. 1200
ЦК України.

Вказувала, що норми вказаного Закону
передбачають, що при визначенні
розміру відшкодування шкоди,
пов'язаної зі смертю годувальника,
доходи, отримані потерпілою особою,
зокрема відповідно до ЗУ «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» не враховуються, оскільки
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування є окремим видом
соціального страхування, а виплати
потерпілим за рахунок зазначеної
системи мають іншу правову природу і
тому не можуть бути пов'язані з
виплатами, отриманими особою за іншими
видами страхування.

Просила рішення Кузнецовського
міського суду від 24 квітня 2014 року
скасувати та ухвалити нове рішення про
задоволення позову.

ОСОБА_3 в судовому засіданні доводи
апеляційної скарги підтримала та
просила її задовольнити.

Представник ВАТ НАСК «Оранта» ОСОБА_2
просив апеляційну скаргу відхилити, а
рішення місцевого суду залишити без
змін.

________________________________________________________________________
____________________________

Справа №565/238/14-ц
Головуючий в суді І інст. -
Ковтунович М.І.

Провадження № 22-ц /787/1298/2014р.
Суддя-доповідач -
Боймиструк С.В.

Третя особа ОСОБА_4 у встановленому
законом порядку, завчасно був
повідомлений про час і місце розгляду
справи, однак до суду не з'явився і
причин неявки суду не повідомив, а тому
колегія суддів прийшла до висновку про
можливість розгляду справи за його
відсутності.

За результатами апеляційного розгляду
колегія суддів прийшла до висновку, що
апеляційна скарга не підлягає до
задоволення з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
спір позивачки та страхової компанії
слід вирішувати згідно норми
матеріального права, яка є спеціальною
для відповідача, тобто за ст. 27 Закону
України „ Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів", а не за ст. 1200 ЦК України, яка
є загальною нормою. При цьому суд
виходив з того, що оскільки розмір
пенсії позивача у зв'язку із втратою
годувальника перевищує розмір
відшкодування частини не отриманих
доходів потерпілого, то підстав для
задоволення позову немає, в тому числі
й для виплати спірного відшкодування
одноразово.

Такий висновок місцевого суду
відповідає обставинам справи та
вимогам закону.

З матеріалів справи вбачається, що 24
листопада 2012 року у м. Кузнецовську
Рівненської області внаслідок
порушення правил дорожнього руху водій
ОСОБА_4 допустив наїзд автомобілем
марки «Форд» на потерпілого ОСОБА_7 і
останній через отримані при наїзді
автомобілем травми помер на місці
пригоди, що підтверджено свідоцтвом
про смерть.

Згідно полісу №АВ/7509639
відповідальність власника автомобіля
марки «Форд» була застрахована зі
строком дії договору з 20.04.2012 року до
19.04.2013 року.

ОСОБА_3 є дружиною потерпілого ОСОБА_7,
непрацездатною особою (у зв'язку з
досягненням пенсійного віку)
перебувала на його утриманні та в
зв'язку з його смертю звернулась до ВАТ
НАСК «Оранта» про виплату страхового
відшкодування за шкоду, пов'язану зі
смертю потерпілого.

Листом страховика від 06.11.2013 року
ОСОБА_3 було відмовлено у здійсненні
страхового відшкодування за описаною
подією, у зв'язку з чим позивачка
звернулась до суду.

Згідно ч.3 ст.1200 ЦК України, на яку
посилалась позивачка, особам, які
втратили годувальника, шкода
відшкодовується в повному обсязі без
урахування пенсії, призначеної їм
внаслідок втрати годувальника, та
інших доходів.

Відповідно до ч.4 ст.27 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» у редакції чинній на час
укладення договору страхування та
виникнення страхового випадку, на яку
посилався відповідач, у зв'язку із
смертю годувальника відшкодовується
частина не отриманих доходів
потерпілого, яка кожному утриманцю
належала б при його житті, за
вирахуванням пенсій, наданих
утриманцям внаслідок втрати
годувальника.

Згідно ст.2 (ч.2.1) названого Закону, якщо
норми цього Закону передбачають інше,
ніж положення інших актів цивільного
законодавства України, то
застосовуються норми цього Закону.

Тобто, законодавчо визначено, що в
спорах, які регулюються цим законом,
належить застосовувати саме його
норми.

Суд першої інстанції правильно виходив
з п.2 Прикінцевих та перехідних
положень Закону України «Про внесення
змін до деяких законів України щодо
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», що норми цього Закону не
застосовуються до договорів
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів, укладених до набрання
чинності цим Законом з 05.02.2013 року, а
тому посилання апелянта на те, що
страхова подія настала після внесення
змін до цього Закону з 4.11.2012 року, не
заслуговує на увагу..

Місцевий суд при вирішенні спору з
страховиком, а не з заподіювачем шкоди,
обґрунтовано застосував ст.27 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» у редакції чинній на час
укладення договору страхування та
виникнення страхового випадку, тобто
застосував спеціальну норму
відповідно до суб'єкта відповідача, а
не загальну норму на яку посилалась
позивачка, а саме 1200 ЦК України.

Відповідно до розрахунку наданого
ОСОБА_3 частина не отриманих доходів
внаслідок смерті годувальника складає
3970 грн. щомісячно.

Розмір призначеної їй пенсії у зв'язку
з втратою годувальника в період
травень-листопад 2013 року становив 6203,83
грн.. а грудень 2013 року квітень 2014 року -
6219,78 грн. щомісячно.

Оскільки розмір пенсії позивачки у
зв'язку із втратою годувальника
перевищив розмір відшкодування
частини не отриманих доходів
потерпілого, то місцевий суд дійшов
вірного висновку про відсутність
підстав для задоволення позову, в тому
числі й для виплати спірного
відшкодування одноразово.

Таким чином рішення суду першої
інстанції постановлене дотриманням
норм матеріального та процесуального
права і доводи апеляційної скарги
висновків, наведених у ньому, не
спростовують, а тому підстави для його
скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів,

У Х В А Л И
Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Кузнецовського міського суду
від 24 квітня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею чинності.

Головуючий:

Судді: