Єдиний унікальний номер 249/4005/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/3957/2014
Головуючий у 1 інстанції Пархоменко І.О.
Доповідач Корчиста О.І.
25 квітня 2014 року Апеляційний суд
Донецької області в складі:
суддів: Хейло
Я.В., Корчистої О.І.
розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Донецьку
апеляційну скаргу Обласного
комунального підприємства
«Донецьктеплокомуненерго» на рішення
Шахтарського міськрайонного суду
Донецької області від 27 березня 2014 року
по цивільній справі за позовною заявою
Обласного комунального підприємства
«Донецьктеплокомуненерго» до ОСОБА_1
про стягнення заборгованості за
спожиту теплову енергію,
Рішенням Шахтарського
міськрайонного суду Донецької області
від 27 березня 2014 року у задоволенні
позовних вимог Обласного комунального
підприємства
«Донецьктеплокомуненерго» (далі ОКП
«Донецьктеплокомуненерго») про
стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за
спожиту теплову енергію, відмовлено.

В апеляційній скарзі ОКП
«Донецьктеплокомуненерго»,
зазначаючи, що рішення суду першої
інстанції ухвалено з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
просить його скасувати та ухвалити
нове рішення, яким позовні вимоги
задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування доводів
апеляційної скарги зазначає, що суд
першої інстанції помилково прийшов до
висновку про застосування до виниклих
правовідносин строку позовної
давності, оскільки відповідач ОСОБА_1
визнавала наявність заборгованості
перед ОКП «Донецьктеплокомуненерго»
за період з 01 травня 2005 року по 01 травня
2013 року в розмірі 2934,64 гривень, у зв`язку
з чим, нею здійснювалось періодичне
часткове погашення зазначеної
заборгованості, а за таких обставин
строк позовної давності переривався
зазначеними платежами.

В судовому засіданні
представник позивача Шмідт В.О. доводи
апеляційної скарги підтримав та просив
її задовольнити.

В засідання апеляційного суду
відповідач ОСОБА_1 не з`явилась, надала
до апеляційного суду заяву, в якій
просила розглянути справу без її
участі.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення представника позивача,
дослідивши матеріали справи та
перевіривши наведені в скарзі доводи,
апеляційний суд вважає, що скарга ОКП
«Донецьктеплокомуненерго» не підлягає
задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим, ухваленим на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Згідно із роз'ясненням Пленуму
Верховного Суду України, що міститься в
п.2 постанови «Про судове рішення у
цивільній справі» № 14 від 18 грудня 2009
року, рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства відповідно до ст. 2 ЦПК,
вирішив справу згідно з нормами
матеріального права, що підлягають
застосуванню до даних правовідносин
відповідно до ст.8 ЦПК, а також
правильно витлумачив ці норми. Якщо
спірні правовідносини не врегульовані
законом, суд застосовує закон, що
регулює подібні за змістом відносини
(аналогія закону), а за відсутності
такого - суд виходить із загальних
засад законодавства (аналогія права).

Обґрунтованим вважається
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставинах, на які
сторони посилаються, як на підставу
своїх вимог та заперечень,
підтверджених доказами, які були
досліджені у судовому засіданні і які
відповідають вимогам закону про їх
належність та допустимість, або
обставин, що не підлягають доказуванню,
а також, якщо рішення містить вичерпні
висновки суду, що відповідають
встановленим на підставі достовірних
доказів обставинам, які мають значення
для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Судом першої інстанції
встановлено, що ОСОБА_1 на підставі
договору купівлі-продажу від 30 березня
1999 року та договору дарування від 12
січня 2002 року є власником квартири
АДРЕСА_1, та є споживачем теплової
енергії, яку надає позивач.

Також судом першої інстанції
встановлено, що ОСОБА_1 не регулярно та
не в повному обсязі оплачувала послуги
з теплопостачання, у зв'язку з чим, за
період з 01 травня 2005 року по 01 травня 2013
року утворилась заборгованість, яка
складає 2934,64 гривні.

Відмовляючи в задоволенні
позовних вимог ОКП
«Донецьктеплокомуненерго» суд першої
інстанції керувався ст. ст. 257, 267 ЦК
України, ст. 162 Житлового кодексу
України, ст. 20 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги», ст. ст. 19,25
Закону України «Про теплопостачання»,
пунктів 18,24,25 Правил надання послуг
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення, та виходив з того, що до
виниклих правовідносин необхідно
застосувати термін позовної давності,
який на підставі ст. 257 ЦК України
становить три роки, а за таких обставин
на користь позивача підлягає стягненню
заборгованість за період з 01 травня 2010
року по 01 травня 2013 року, яка згідно з
наданого позивачем розрахунку у ОСОБА_1
за вказаний період відсутня.

Колегія суддів погоджується з
такими висновками суду першої
інстанції, оскільки вони відповідають
вимогам закону та фактичним обставинам
справи за наступних підстав.

Статтею 162 ЖК України
передбачено, що плата за користування
жилим приміщенням в будинку (квартирі),
що належить громадянинові на праві
приватної власності, встановлюється
угодою сторін. Плата за комунальні
послуги береться крім квартирної плати
за затвердженими в установленому
порядку тарифами. Строки внесення
квартирної плати і плати за комунальні
послуги визначаються угодою сторін.
Наймач зобов'язаний своєчасно вносити
квартирну плату і плату за комунальні
послуги.

Відповідно до п. 5 ст. 20 Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги» споживач зобов`язується
оплачувати житлово-комунальні послуги
у строки, встановлені договором або
законом.

Частиною 6 ст. 19 Закону України «
Про теплопостачання» споживач повинен
щомісячно здійснювати оплату
теплопостачальній організації за
фактично отриману теплову енергію.

В пунктах 18 ,20 Правил надання
послуг з централізованого опалення,
постачання холодної та гарячої води і
водовідведення зазначено, що
розрахунковим періодом для оплати
послуг є календарний місяць. Плата з
послуги вноситься не пізніше 20 числа
місяця, що настає за розрахунковим,
якщо договором не встановлено інший
строк.

Відповідно до ст. ст. 256, 257 ЦК
України позовна давність це строк, у
межах якого особа може звернутися до
суду з вимогою про захист свого
цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

У ч.ч 2-4 ст. 264 ЦК України
зазначається, що позовна давність
переривається у разі пред'явлення
особою позову до одного із кількох
боржників, а також якщо предметом
позову є лише частина вимоги, право на
яку має позивач. Після переривання
перебіг позовної давності починається
заново. Час, що минув до переривання
перебігу позовної давності, до нового
строку не зараховується.

З розрахунку заборгованості
вбачається, що заборгованість за
спожиті послуги, що надає позивач, за
адресою АДРЕСА_1 за період з 01 травня 2005
року по 01 травня 2010 року складає 2934,64
гривень (а.с. 3-7). За період з 01 травня 2010
року по 01 травня 2013 року заборгованість
відсутня.

Також вбачається, що ОКП
«Донецьктеплокомуненерго» звернулося
до суду із заявою про видачу судового
наказу за вимогою про стягнення
заборгованості за надані послуги, у
зв`язку з чим Шахтарським
міськрайонним судом Донецької області
29 травня 2013 року було винесено ухвалу,
якою в задоволенні заяви ОКП
«Донецьктеплокомуненерго» про видачу
судового наказу було відмовлено.

За таких обставин апеляційний
суд приходить до висновку, що перебіг
позовної давності по вимогам щодо
стягнення з відповідача
заборгованості за спожиту теплову
енергію переривався зверненням у
травні 2013 року позивача до суду із
заявою про видачу судового наказу.

З огляду на викладене, доводи
апеляційної скарги про те, що суд
першої інстанції помилково прийшов до
висновку про застосування до виниклих
між ОКП «Донецьктеплокомуненерго» та
ОСОБА_1 правовідносин, не знайшли свого
підтвердження та спростовуються
наявними в матеріалах справи доказами,
які були предметом дослідження в суді
першої інстанції.

Таким чином, вирішуючи спір, суд
першої інстанції встановив права і
обов`язки сторін, що брали участь у
справі, обставини справи, перевірив
доводи і заперечення сторін, дав їм
належну правову оцінку і зробив вірний
правовий висновок. Рішення ухвалене з
дотриманням судом норм матеріального і
процесуального права.

За таких обставин, оскільки судом
апеляційної інстанції не встановлено
порушень норм матеріального або
процесуального закону, які могли б
потягти за собою скасування
правильного по суті і справедливого
рішення суду, апеляційна скарга
підлягає відхиленню, а рішення суду
першої інстанції - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315 ЦПК України,
апеляційний суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу Обласного
комунального підприємства
«Донецьктеплокомуненерго» відхилити.

Рішення Шахтарського міськрайонного
суду Донецької області від 27 березня 2014
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді