АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ[1]

19 червня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду м. Києва

в складі: головуючого - Кирилюк Г.М.

суддів: Вербової І.М., Панченка М.М.

при секретарі Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Департаменту культури
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації), третя особа: ОСОБА_3 про
скасування наказу про звільнення,
поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час
вимушеного прогулу, за апеляційними
скаргами ОСОБА_1 та Департаменту
культури виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації) на
рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 29 квітня 2014 року,

встановила:

У грудні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з вказаним позовом, в якому
просив суд скасувати наказ керівника
Департаменту культури виконавчого
органу Київської міської ради
(Київської міської державної
адміністрації) ОСОБА_3 від 01.10.2012 р.
№475-к про звільнення його з посади
директора комунального закладу
«Театрально-видовищний заклад
культури «КИЇВСЬКА МАЛА ОПЕРА»,
поновити його на вказаній посаді та
стягнути середній заробіток за час
вимушеного прогулу.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що
наказом відповідача від 01.10.2012 р. №475
його було звільнено з роботи 03 жовтня
2012 року за п. 1 ч.1 ст.40 КЗпП України.
Своє звільнення вважає незаконним,
оскільки його не попередили про
наступне вивільнення з посади у
зв'язку з її скороченням. Крім цього,
за умов повідомлення його про
наступне звільнення з 03.08.2012 р.,
скорочення посади мало відбутись не
раніше 04.10.2012 р. Також відповідачем
було порушено порядок вивільнення
працівників, передбачений ст.49-2 КЗпП
України.

Рішенням Дарницького районного суду
м. Києва від 29 квітня 2014 року позов
задоволено частково.

Визнано незаконним наказ №475-к від
01жовтня 2012 р. про звільнення ОСОБА_1 з
посади директора комунального
закладу «Театрально-видовищний
заклад культури «КИЇВСЬКА МАЛА ОПЕРА»
з 03.10.2012 р. на підставі ст.40-1, 49-2 КЗпП
України, поновлено ОСОБА_1 на роботі з
03 жовтня 2012 р. на вказаній посаді,
стягнуто з відповідача на користь
позивача середній заробіток за час
вимушеного прогулу за період з 03.10.2012
р. по 29.04.2014 р. у сумі 33 265 грн. 50 коп.
Допущено негайне виконання рішення
суду в частині поновлення працівника
на роботі. В іншій частині позовних
вимог відмовлено. Вирішено питання
про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
змінити рішення Дарницького
районного суду м. Києва від 29 квітня
2014 року в частині стягнення
середньомісячного заробітку.

Свої доводи мотивує тим, що суд
невірно дійшов висновку, що його
середньоденний заробіток складає 82
грн. 75 коп., оскільки він суперечить
даним штатного розпису.

Крім цього, судом невірно
встановлена обставина, що період
вимушеного прогулу триває з 03.10.2012 р.,
оскільки він не працював з незалежних
від нього причин з 03.08.2012 р.

В апеляційній скарзі Департамент
культури виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації)
просить скасувати рішення
Дарницького районного суду м. Києва
від 29 квітня 2014 року та ухвалити нове
рішення про відмову в задоволенні
позову в повному обсязі.

Свої доводи обґрунтовує тим, що
позивач порушив строки оскарження
наказу №475-к від 01 жовтня 2012 року
«Про звільнення ОСОБА_1». Про своє
звільнення останній був вчасно
попереджений, про що свідчать описи
вкладень у цінні листи, які були
долучені до матеріалів справи.

Оскільки позивач перебував у трудових
відносинах з юридичною особою
комунальним закладом
«Театрально-видовищний заклад
культури «КИЇВСЬКА МАЛА ОПЕРА»,
правові підстави для стягнення
заробітної плати з Департаменту
культури виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації)
відсутні.

Судом першої інстанції не було надано
належної оцінки наданим доказам, не
було встановлено, чи було взагалі
порушено права позивача та в чому вони
полягають, внаслідок чого ухвалив
незаконне та необґрунтоване рішення.

В судовому засіданні позивач та його
представник ОСОБА_4 апеляційну скаргу
підтримали та просили її задовольнити.
У задоволенні апеляційної скарги
відповідача просили відмовити.

Інші особи, що беруть участь у справі,
в судове засідання не з'явились, про
час та місце розгляду справи
повідомлені судом належним чином.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів
апеляційних скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, колегія
суддів дійшла висновку про
необхідність часткового задоволення
апеляційної скарги Департаменту
культури виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації) та
відхилення апеляційної скарги ОСОБА_1
з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, ОСОБА_1 був
призначений на посаду директора
театрально -видовищного закладу
культури «Київська мала опера» з 15.02.2005
р. відповідно до наказу начальника
Головного управління культури,
мистецтв та охорони культурної
спадщини Київської міської державної
адміністрації від 10.02.2005 р. №33-к .

Наказом №98-к від 18.03.2009 р. ОСОБА_1
звільнено із займаної посади з 20.03.2009
року відповідно до п.2 ч.1 ст.40 КЗпП
України.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва
від 15 червня 2010 року визнано
незаконним наказ начальника
Головного управління культури і
мистецтв виконавчого органу
Київради (Київської міської державної
адміністрації) №30-к від 20.01.2009 року
«Про підсумки атестації ОСОБА_1»,
ОСОБА_1 поновлено на посаді директора
комунального закладу
«Театрально-видовищний заклад
культури «КИЇВСЬКА МАЛА ОПЕРА» з
21.03.2009 р. та на його користь стягнуто
заробітну плату за час вимушеного
прогулу з 21.03.2009 р. по 15.06.2010 р. в сумі
25097 грн.25 коп. (а.с.73-75).

Наказом Головного управління
культури виконавчого органу Київради
(Київської міської державної
адміністрації) №366-к від 03.08.2012 р.
ОСОБА_1 поновлено на посаді директора
комунального закладу
«Театрально-видовищний заклад
культури «КИЇВСЬКА МАЛА ОПЕРА» з
03.08.2012 р. Також наказано скоротити
посаду «директор» комунального
закладу «Театрально-видовищний
заклад культури «КИЇВСЬКА МАЛА ОПЕРА»,
попередити ОСОБА_1 про наступне
вивільнення з посади директора
комунального закладу
«Театрально-видовищний заклад
культури «КИЇВСЬКА МАЛА ОПЕРА» (ст.40-1
49-2 КЗпП України), запропонувати
ОСОБА_1 посаду «сторожа» цього
закладу (а.с.4).

Наказом Головного управління
культури виконавчого органу Київради
(Київської міської державної
адміністрації) №475-к від 01.10.2012 р.
ОСОБА_1 звільнено з посади директора
комунального закладу
«Театрально-видовищний заклад
культури «КИЇВСЬКА МАЛА ОПЕРА» 03
жовтня 2012 р. (статті 40-1, 49-2 КЗпП
України) (а.с.5).

На час розгляду справи Головне
управління культури виконавчого
органу Київської міської ради
(Київської міської державної
адміністрації) перейменовано у
Департамент культури виконавчого
органу Київської міської ради
(Київської міської державної
адміністрації).

Задовольняючи позовні вимоги про
поновлення позивача на роботі, суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідачем не надано належних та
допустимих доказів на підтвердження
попередження ним працівника про
наступне вивільнення у визначений
законом строк, чим порушено порядок,
передбачений ст.49-2 КЗпП України.

При цьому строк вимушеного прогулу
судом першої інстанції обраховано з
моменту звільнення працівника - 03
жовтня 2012 р.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду, а доводи апеляційних
скарг в цій частині вважає
необґрунтованими з таких підстав.

Відповідно до ч.1ст. 49-2 КЗпП України
про наступне вивільнення працівників
персонально попереджають не пізніше
ніж за два місяці.

Як вбачаться з матеріалів справи,
ОСОБА_1 на час видачі наказу Головного
управління культури виконавчого
органу Київради (Київської міської
державної адміністрації) №366-к від
03.08.2012 р. про поновлення на роботі, в
якому містилось попередження про
наступне вивільнення, в комунальному
закладі «Театрально-видовищний заклад
культури «КИЇВСЬКА МАЛА ОПЕРА» не
працював (а.с.49).

Направлення позивачу письмового
повідомлення про наступне
вивільнення не є належним доказом на
підтвердження вказаної обставини,
оскільки доказів отримання такого
повідомлення саме позивачем суду не
надано.

З урахуванням предмету та підстав
позову також обґрунтованим є висновок
суду першої інстанції в частині
поновлення позивача на посаді саме з
моменту звільнення - 03 жовтня 2012 року.

Відповідно до ч.1 ст.233 КЗпП України
працівник може звернутися з заявою
про вирішення трудового спору
безпосередньо до районного (міського)
суду в тримісячний строк з дня, коли
він дізнався або повинен був
дізнатися про порушення свого права,
а у справах про звільнення - в
місячний строк з дня вручення
копії наказу про звільнення або з
дня видачі трудової книжки.

Доводи відповідача про пропущення
позивачем строку звернення до суду
з огляду на відсутність доказів
отримання останнім копії наказу про
звільнення також підлягають
відхиленню, як необґрунтовані.

Разом з тим, є обґрунтованими доводи
апеляційної скарги відповідача в
частині безпідставного стягнення на
користь позивача середнього
заробітку за час вимушеного прогулу з
Департаменту культури виконавчого
органу Київської міської ради
(Київської міської державної
адміністрації).

Згідно з ч.1 ст.94 КЗпП України
заробітна плата - це винагорода,
обчислена, як правило, у грошовому
виразі, яку власник або уповноважений
ним орган виплачує працівникові за
виконану ним роботу.

Як вбачається з п.1.4 Положення про
комунальний заклад
«Театрально-видовищний заклад
культури «КИЇВСЬКА МАЛА ОПЕРА», театр
є юридичною особою, має самостійний
баланс, рахунки в установах банків,
печатку зі своєю назвою, штампи,
бланки та інші реквізити юридичної
особи, зареєстрованої в
установленому порядку, має право від
свого імені набувати майнові та
особисті немайнові права і нести
обов'язки, бути позивачем і
відповідачем у суді, господарському
суді.

Відповідно до довідки відповідача від
20.03.2014 р. №060-890, Департамент культури
не нараховує та не виплачує
заробітну плату, у зв'язку з тим, що
місцем роботи ОСОБА_1 був комунальний
заклад «Театрально-видовищний заклад
культури «КИЇВСЬКА МАЛА ОПЕРА»(а.с.58).

Оскільки позивач перебував в трудових
відносинах саме з комунальним
закладом «Театрально-видовищний
заклад культури «КИЇВСЬКА МАЛА ОПЕРА»,
правові підстави для покладення на
відповідача обов'язку по виплаті
заробітної плати відсутні.

Вказані обставини залишились поза
увагою суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше
як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Клопотань про залучення до участі в
справі комунального закладу
«Театрально-видовищний заклад
культури «КИЇВСЬКА МАЛА ОПЕРА», як
співвідповідача, по справі не
заявлено.

Оскільки допущені порушення судом
норм процесуального права призвели
до неправильного вирішення спору в
частині стягнення заробітної плати
за час вимушеного прогулу, судове
рішення в цій частині підлягає
скасуванню з ухваленням нового про
відмову в задоволенні позову.

Відповідно до положень ст.88 ЦПК
України рішення суду в частині
стягнення судового збору підлягає
зміні. З відповідача в дохід держави
підлягає стягненню судовий збір в сумі
229,40 грн. відповідно до розміру
задоволеної частини позовних вимог.

Керуючись ст. 88, 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316 , 317
ЦПК України, колегія суддів,

Вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Апеляційну скаргу Департаменту
культури виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації)
задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 29 квітня 2014 року в частині
задоволення позову про стягнення
заробітної плати та визначення
розміру судового збору, що підлягає
стягненню в дохід держави, скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення.

ОСОБА_1 в задоволенні позову до
Департаменту культури виконавчого
органу Київської міської ради
(Київської міської державної
адміністрації) про стягнення
середнього заробітку за час
вимушеного прогулу відмовити.

Стягнути з Департаменту культури
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації) в дохід держави судовий
збір в сумі 229 (двісті двадцять дев'ять)
грн.40 коп.

В решті рішення суду першої інстанції
залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржено протягом двадцяти днів
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Головуючий:

Судді:

Справа №22-ц/796/7922/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Лужецька  О.Р.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Кирилюк Г.М.