Справа № 473/1977/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" червня 2014 р. Вознесенський
міськрайонний суд Миколаївської
області в складі: головуючої - судді
Лузан Л.В., при секретарі судового
засідання - Некрасовій А.О.,

за участю: представника
позивачки - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в місті Вознесенськ
Миколаївської області цивільну справу
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4
про стягнення заборгованості за
кредитним договором, інфляційних
втрат, -

В С Т А Н О В И В :

06.05.2014 року позивачка ОСОБА_2
звернулася до суду з позовом до
відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, інфляційних втрат у
розмірі 15 499 грн. 14 коп.

В обґрунтування позовних вимог
зазначено, що 27.02.2008 року між Кредитною
спілкою «Кредитний альянс» та
відповідачем ОСОБА_3 був укладений
кредитний договір № 9/Б, відповідно до
якого кредитна спілка надала
позичальнику кредитні кошти в розмірі
10 000 грн. 00 коп. на строк до
27.02.2010 року, а останній зобов'язався
вчасно повернути суму кредиту шляхом
внесення щомісячних платежів згідно
узгодженого сторонами графіку, а також
сплачувати проценти за користування
ним в розмірі 48 % річних, а з 04.03.2009 року -
в розмірі 36 % річних від суми залишку
заборгованості за кредитом.

Наслідками порушення умов
договору в частині своєчасного
виконання зобов'язань позичальником є
сплата ним кредитній спілці
підвищених відсотків (80 %).

В порядку забезпечення виконання
умов кредитного договору від 27.02.2008
року між кредитною спілкою та
відповідачем ОСОБА_4 було укладено
договір поруки, відповідно до якого
останній взяв на себе зобов'язання
відповідати по зобов'язанням
відповідача ОСОБА_3, які витікають з
кредитного договору №9/Б від 27.02.2008
року в повному обсязі.

21.01.2014 року між Кредитною спілкою
«Кредитний альянс» та ОСОБА_2 було
укладено договір № 01/14 про
відступлення права вимоги та виконання
зобов'язань, за яким останній було
відступлено право грошової вимоги до
ОСОБА_3, що виникли з кредитного
договору № 9/Б від 27.02.2008 року.

Позичальник умови договору в
частині вчасного повернення кредиту та
сплати процентів за користування ним
належним чином не виконував, в зв'язку з
чим станом на 21.01.2014 року виникла
заборгованість по кредитному договору
в розмірі 15 396 грн. 41 коп. та складається
з:

- заборгованості за
кредитом у розмірі 6 001 грн. 50 коп.;

- заборгованості за
процентами в розмірі 9 394 грн. 91 коп.

Крім того, позивачка просила
стягнути з відповідачів інфляційні
втрати за порушення умов договору в
розмірі 102 грн. 73 коп.

Враховуючи вказані обставини,
позивачка просила стягнути
вищевказану заборгованість з
відповідачів в солідарному порядку, а
також вирішити питання про повернення
понесених судових витрат.

В судовому засіданні представник
позивачки позовні вимоги підтримала в
повному обсязі, надала пояснення
аналогічні викладеним у позовній
заяві.

Відповідачі в судове засідання не
з'явилися, про час та місце розгляду
справи були повідомлені належним
чином. Про причини своєї неявки суд не
повідомили.

Суд вважає за необхідне ухвалити
заочне рішення на підставі наявних у
справі доказів, оскільки представник
позивачки не заперечувала проти такого
вирішення справи.

Дослідивши матеріали справи в
межах заявлених позовних вимог та на
підставі наданих сторонами доказів,
судом встановлені наступні факти та
відповідні їм правовідносини.

Так, ст. 14 ЦК України
встановлено, що цивільні обов'язки
виконуються у межах, встановлених
договором або актом цивільного
законодавства.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України
за кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти, а також
внести інші передбачені договором
платежі.

До відносин за кредитним
договором застосовуються положення
щодо договору позики, якщо інше не
встановлено законом і не випливає із
суті кредитного договору.

Згідно ч. 1ст. 1048 ЦК України
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюється
договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049, ст. 1050 ЦК
України позичальник зобов'язаний
повернути позикодавцю позику у строк
та в порядку, що встановлені договором.

В разі несвоєчасного повернення
коштів або чергової її частини він не
звільняється від обов'язку виконання
зобов'язання та повинен сплатити суму
боргу в розмірі, передбаченому
договором.

Крім цього, положення ст.ст. 546,
548-551, 553-554 ЦК України вказують на те, що
сторони зобов'язання можуть домовитися
про забезпечення його виконання.
Виконання зобов'язання забезпечується
неустойкою (штрафом, пенею), порядок та
форма забезпечення встановлюється в
законі або договорі, а також порукою.

Так, як вбачається з матеріалів
справи, Кредитна спілка «Кредитний
альянс» є юридичною особою, здійснює
діяльність по залученню коштів та
кредитуванню фізичних осіб (членів
спілки).

Діє на підставі Закону України
«Про кредитні спілки» та
затвердженого статуту.

27.02.2008 року між Кредитною спілкою
«Кредитний альянс» та членом спілки
ОСОБА_3 був укладений кредитний
договір № 9/Б, в якому сторони узгодили
всі його умови.

Договір діє з моменту його
укладення до повного виконання
сторонами своїх зобов'язань.

З договору та інших письмових
доказів, що містяться в матеріалах
справи вбачається те, що спілка
зобов'язалася видати, а в подальшому
видала позичальнику кредит на власні
потреби в розмірі 10 000 грн. 00 коп. на
строк до 27.02.2010 року, а останній
зобов'язався вчасно повернути суму
кредиту шляхом внесення щомісячних
платежів згідно узгодженого графіку, а
також сплачувати проценти в розмірі 48 %
річних, а з 04.03.2009 року - в розмірі 36 %
річних від залишку заборгованості за
кредитом, а в разі порушення умов
договору сплатити підвищені
відсотки в розмірі 80 % річних (п.2
додаткового договору від 04.03.2009 року).

В порядку забезпечення виконання
умов кредитного договору № 9/Б від
27.02.2008 року між Кредитною спілкою
«Кредитний альянс» та ОСОБА_4 був
укладений договір поруки від 27.02.2008
року, відповідно до якого останній взяв
на себе зобов'язання відповідати по
зобов'язанням відповідача ОСОБА_3, які
витікають з кредитного договору № 9/Б
від 27.02.2008 року в повному обсязі.

Починаючи з березня 2009 року
відповідач ОСОБА_3 неналежно виконував
кредитні зобов'язання, в зв'язку з чим
станом на 21.01.2014 року виникла
заборгованість по кредитному договору
в розмірі 15 396 грн. 41 коп. , яка
складається з заборгованості за
кредитом у розмірі 6 001 грн. 50 коп.,
заборгованості за процентами в розмірі
9 394 грн. 91 коп.

21.01.2014 року між Кредитною спілкою
«Кредитний альянс» та позивачкою
ОСОБА_2 було укладено договір № 01/14 про
відступлення права вимоги, відповідно
до якого до нового кредитора перейшло
право вимоги з боржника залишку
заборгованості за кредитним договором,
яка утворилася станом на 21.01.2014 року в
розмірі 15 396 грн. 41 коп., а також щодо
усіх інших платежів, обов'язок щодо
сплати яких передбачений кредитним
договором та чинним законодавством, в
тому числі інфляційних втрат,
відповідно до положень ч. 2 ст. 625 ЦК
України, що становить 42 грн. 01 коп.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 512 ЦК,
кредитор у зобов'язанні може бути
замінений іншою особою внаслідок
передання ним своїх прав іншій особі за
правочином (відступлення права вимоги).

Правочин щодо заміни
кредитора у зобов'язанні вчиняється у
такій самій формі, що правочин, на
підставі якого виникло зобов'язання,
право вимоги за яким передається
новому кредиторові (ч.1 ст. 513 ЦК).

Норми цивільного законодавства
не місять будь-яких обмежень щодо
відступлення права вимоги за
кредитними договорами.

Отже, позивачка на законній
правовій підставі набула прав
нового кредитора та стягнення
заборгованості відповідно до вимог ст.
ст. 512, 526, 1054 ЦК України.

За такого з відповідача ОСОБА_3
на користь ОСОБА_2 належить до
стягнення заборгованість за
кредитом, інфляційні втрати у
вищевказаних розмірах.

Разом з тим, вирішуючи питання
щодо вимог до поручителя суд виходить
з наступного.

Як передбачено ст. 546 ЦК України,
сторони зобов'язання можуть
домовитися про забезпечення його
виконання. Виконання зобов'язання,
зокрема може забезпечуватися порукою.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 553, ч.ч. 1, 2 ст. 554
ЦК України за договором поруки
поручитель поручається перед
кредитором боржника за виконання ним
свого обов'язку.

Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником.

Порукою може забезпечуватися
виконання зобов'язання частково або у
повному обсязі.

У разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
встановлено додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Проте, слід враховувати, що згідно
із ч. 4 ст. 559 ЦК України порука
припиняється після закінчення строку,
встановленого в договорі поруки. У
разі, якщо такий строк не встановлено,
порука припиняється, якщо кредитор
протягом шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов'язання не пред'явить вимоги до
поручителя.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України
строком є певний період у часі, зі
спливом якого пов'язана дія чи подія,
яка має юридичне значення. Строк
визначається роками, місяцями, тижнями,
днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК
України).

Разом з тим із настанням певної
події, яка має юридичне значення,
законодавець пов'язує термін, який
визначається календарною датою або
вказівкою на подію, яка має неминуче
настати (ч. 2 ст. 251, ч. 2 ст. 252 ЦК України).

З договору поруки вбачається, що в
ньому не встановлено чітких строків
або термінів, після якого порука
припиняється, а умова договору поруки
про його дію до припинення дії
основного договору не є встановленим
сторонами строком (терміном)
припинення дії поруки, оскільки
суперечить ст.ст. 251, 252 ЦК України.

А тому в цьому разі підлягають
застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України
про те, що порука припиняється, якщо
кредитор протягом шести місяців від
дня настання строку виконання
основного зобов'язання не пред'явить
вимоги до поручителя.

Як вбачається з кредитного
договору повне виконання обумовленого
зобов'язання повинно бути здійснено до
27.02.2010 року.

Проте, протягом шести місяців від
настання строку виконання основного
зобов'язання кредитор не пред'явив
вимоги до поручителя, а новий
кредитор звернувся до суду з
позовом лише в травні 2014 року, тому
відсутні підстави для стягнення
кредитної заборгованості з
відповідача ОСОБА_4

В силу ч. 3 ст. 79, ст. 88 ЦПК України
з відповідача на користь позивачки
належать до стягнення понесені нею
судові витрати в розмірі 663 грн. 60 коп.
(243 грн. 60 коп. - судовий збір, 420 грн. 00
коп. - витрати, пов'язані з публікацією в
пресі).

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212 - 215,
226, 228, 233 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3
про стягнення заборгованості за
кредитним договором, інфляційних
втрат - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_2 заборгованість за кредитним
договором № 9/Б від 27.02.2008 року, що
утворилася станом на 21.01.2014 року в
загальному розмірі 15 396 грн. 41 коп., яка
складається з заборгованості за
кредитом у розмірі 6 001 грн. 50 коп.,
заборгованості за процентами в розмірі
9 394 грн. 91 коп., а також інфляційні
втрати в розмірі 42 грн. 01 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 663
грн. 60 коп.

У задоволенні позовних вимог
ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
інфляційних втрат - відмовити.

Заочне рішення може бути
переглянуто Вознесенським
міськрайонним судом Миколаївської
області шляхом подачі заяви
відповідачем про перегляд заочного
рішення протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено
позивачем в апеляційному порядку до
апеляційного суду Миколаївської
області через Вознесенський
міськрайонний суд Миколаївської
області шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня його
проголошення.

У разі залишення заяви про
перегляд заочного рішення без
задоволення заочне рішення може бути
оскаржене відповідачем в апеляційному
порядку.

Суддя
Л.В.Лузан