Номер провадження: 22-ц/785/3435/14
Номер справи місцевого суду: 2-65/2010
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Гайворонський С. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.04.2014 року
м. Одеса

Судова колегія судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого
Гайворонського С.П.

суддів
Виноградової Л.Є.

Сегеди С.М.

при секретарі
Жус І.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі цивільну
справу за позовною заявою ОСОБА_4 до
товариства з обмеженою
відповідальністю «Ладаекспорт-юг»,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 (третя особа Одеська
міська рада) про визнання незаконними
рішення загальних зборів учасників СП
«Ладаекспорт-юг» від 01 червня 2001 року,
угоди про поступку частки ЗАТ «ОдАЗ» в
СП «Ладаекспорт-юг» від 19 вересня 2001
року, заяви ЗАТ «ОдАЗ» від 30 квітня 2001
року, згоди голови правління ЗАТ «ОдАЗ»
на вилучення земельної ділянки і
передачі її до складу ТОВ
«Ладаекспорт-юг» за апеляційною
скаргою ОСОБА_7 (в інтересах закритого
акціонерного товариства «Одеський
автоскладальний завод») на рішення
Суворовського районного суду м. Одеси
від 26 квітня 2010 року,

встановила:

22 вересня 2006 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовною заявою (надалі
доповненою) до ТОВ «Ладаекспорт-юг»,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 (третя особа Одеська
міська рада) про визнання незаконним
рішення загальних зборів учасників СП
від 01 червня 2001 року про виведення ЗАТ
«Одеський автоскладальний завод»,
частка якого в СП становила 40%, із
складу учасників СП «Ладаекспорт-Юг», а
також визнання незаконними: протоколу
згаданих зборів; угоди про поступку
частки ЗАТ «ОдАЗ» в СП «Ладаекспорт-Юг»
від 19 вересня 2001 року та заяви ЗАТ
«ОдАЗ» №2-34 від 30 квітня 2001 року і їх
скасуванні.

В обґрунтування позову ОСОБА_4
послався на те, що згідно ст. 10 статуту
СП - вищим органом СП є правління, а
загальні збори статутом не
передбачені; згідно п.11.1. статуту СП -
проведення загальних зборів учасників
теж не передбачено; учасники повинні
призначати представників в правління
СП. На момент проведення зборів, від ЗАТ
«ОдАЗ» були в складі правління ОСОБА_4,
і ОСОБА_8, а ОСОБА_5, не був членом
правління СП, оскільки він не
призначався на цю посаду засновником і
не мав повноважень представляти на
зборах інтереси ЗАТ, що свідчить при
відсутності ОСОБА_4, і ОСОБА_8,. -
відсутність достатнього преставництва
для ухвалення рішень.

Незаконність заяви про вихід ЗАТ
«ОдАЗ» із складу учасників СП
ґрунтується на відсутності у ОСОБА_5,
повноважень з цього питання, оскільки
це виняткова компетенція загальних
зборів акціонерів ЗАТ «ОдАЗ», а частка
ЗАТ значно перевищує суму, якою мав
право розпорядження голова самостійно,
без погодження.

Також, позивач оспорює протокол
загальних зборів СП від 29 травня 2002
року на тих підставах, що його
незаконно склали спільно ОСОБА_5, і
ОСОБА_6, не зважаючи на те, що ОСОБА_5, не
мав права відкривати і проводити збори,
оскільки не був обраний па посаду
голови; ОСОБА_5, не міг представляти ЗАТ
«ОдАЗ», оскільки представників повинно
бути два з призначенням тільки
рішенням колективу власників
(акціонерами) на загальних зборах, а в
проміжках між зборами - наглядовою
радою; ОСОБА_5, не міг вирішувати
питання про вихід із СП, оскільки це
виняткова компетенція загальних
зборів; не мав право передавати частку
ЗАТ, оскільки її розмір перевищує у сім
разів суму, якою він, як голова, вправі
розпорядитись самостійно; ОСОБА_5, не
мав повноважень, оскільки вони були
припинені ухвалою господарського суду
Одеської області від 13 травня 2002 року і
покладені на керівника санацією; в
порушення статуту СП, ОСОБА_5, не
запросив на збори представників і не
повідомив про дату і час проведення
зборів, що обумовило участь менше двох
третин його членів.

У судовому засіданні:

- позивач ОСОБА_4, та його представники
просили суд задовольнити вимоги у
повному обсязі, та доповнили їх вимогою
про визнання незаконною та недійсною
згоду на вилучення земельної ділянки
із складу території ЗАТ «ОдАЗ» до
складу території TOB «Ладаекспорт-Юг»;

- відповідачі ОСОБА_5, ОСОБА_6, та
представник TOB «Ладаекспорт-Юг», вимоги
позову не визнали, посилаючись на те, що
позивач є учасником (акціонером) ЗАТ
«Одеський автоскладальний завод» і не
належить до учасників СП
«Ладаекспорт-Юг», а згідно п. 2 рішення
Конституційного Суду України від 01
грудня 2004 року по справі №1-10/2004 -
акціонер вправі захищати свої права та
охоронювані законом інтереси шляхом
звернення до суду у випадках їх
порушення, оспорювання чи невизнання
самим акціонерним товариством,
учасником якого він є, органами чи
іншими акціонерами цього товариства.
Позовні вимоги вже неодноразово
розглядались Суворовським райсудом м.
Одеси, результатом чого є рішення від 27
травня 2005 року по справі №2-3071/05, яким у
позові про визнання незаконним рішення
загальних зборів СП від 29 травня 2002
відмовлено повністю, та рішення від 29
серпня 2005 року по справі №2-5382/05, яким
позов було задоволено частково у
частині виходу із складу учасників СП -
ЗАТ «ОдАЗ» (п.4 протоколу від 29 травня 2002
року), а в вимогах про визнання
незаконним рішення загальних зборів СП
від 29 травня 2002 року судом було
відмовлено.

Частина оригіналів документів, яку
намагається витребувати через суд
позивач, приєднана до кримінальної
справи №4-318/08, що була порушена за
зверненням ОСОБА_4

Щодо земельної ділянки, то відповідачі
дали пояснення, про відсутність факту
передачі чи відводу земельної ділянки
до складу території TOB
«Ладаекспорт-Юг», а тому неможливо
визнати згоду недійсною, якщо вона не
реалізована.

Відповідачі також зробили заяву
відносно спливу терміну позовної
давності по позовним вимогам.

Рішенням Суворовського районного
суду м. Одеси від 26 квітня 2010 року в
позові ОСОБА_4 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 (в
інтересах ЗАТ «Одеський
автоскладальний завод») просить
рішення суду змінити, в мотивувальній
частині щодо підстав відмови у
задоволенні позову та відмовити у
задоволенні позову виключно з тієї
підстави, що позовні вимоги учасника
товариства стосовно виходу товариства
із складу учасників іншого товариства
не ґрунтується на чинному
законодавстві України і не підлягають
задоволенню, посилаючись на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права.

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення сторін, що
з'явилися, перевіривши матеріали
справи і обговоривши підстави
апеляційної скарги, вважає за
необхідне її відхилити.

Згідно зі ст. 212 ЦПК України суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Жоден доказ не має для суду наперед
встановленого значення.

Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Результати оцінки доказів суд
відображає в рішенні,в якому
наводяться мотиви їх прийняття чи
відмови у прийнятті.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які буди
досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під
час ухвалення рішення суд вирішує такі
питання:

1) чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані (пропущення
строку позовної давності тощо), які
мають значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін
випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в
позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові
витрати;

7) чи є підстави допустити негайне
виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів
забезпечення позову.

У п.п. 2, 3, 8 Постанови № 14 Пленуму
Верховного України від 18 грудня 2009
року «Про судове рішення у цивільній
справі» роз'яснено, що рішення є
законним тоді, коли суд виконавши всі
вимоги цивільного судочинства
відповідно до ст. 2 ЦПК України, вирішив
справу згідно з нормами матеріального
права, що підлягають застосуванню до
даних правовідносин відповідно до ст. 8
ЦПК України, а також правильно
витлумачив ці норми.

Як вбачається з положень ст.ст. 10, 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
в межах заявлених позивачем вимог та
зазначених і доведених ним обставин.

Ухвалене у справі рішення має бути
гранично повним, ясним, чітким,
викладеним у послідовності,
встановленій ст. 215 ЦПК України, і
обов'язково містити вступну, описову,
мотивувальну та резолютивну частини.

Рішення не повинно містити зайвої
деталізації, яка не має правового
значення в даній справі, а також
незрозумілих словосполучень, занадто
довгих речень, через які викладення
фактичних обставин важко сприймається.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Відповідно до ст. ч. 1 ст. 11 ЦПК України,
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших, які беруть участь у справі.

Згідно з ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Відмовляючи в задоволенні
вищевказаного позову, суд першої
інстанції на підставі ст.ст. 6, 7, 10, 12, 47,
48, 58, 59, 60 Закону України «Про
господарські товариства» (в редакції
на 11 травня 2000 року, на час виникнення
правовідносин), п. 1 ст. 4 Закону України
«Про власність» (який був чинним у той
період), ст. 167 Господарського кодексу
України, ст. 12 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом,
ч. 4 п. 24 Положення «Про державну
реєстрацію суб'єктів підприємницької
діяльності», затвердженого Постановою
КМУ від 25 травня 1998 року № 470 (яке діяло
на час проведення зборів СП),
правомірно виходив з наступного.

27 квітня 2001 року загальними зборами
акціонерів ЗАТ «ОдАЗ» головою
правління ЗАТ обрано ОСОБА_5, про що
свідчить оригінал протоколу зборів від
27 квітня 2001 року, оглянутий судом в
судовому засіданні 26 квітня 2010 року,
копія якого приєднана до справи. До
обрання ОСОБА_5, цю посаду займав
ОСОБА_4, у період головування якого,
представниками в СП від ЗАТ були
ОСОБА_4, і ОСОБА_8 Відповідно протоколу
зборів СП від 01 червня 2001 року, вони
були переобрані і замість них в
правління СП збори обрали ОСОБА_5, -
голову правління ЗАТ «ОдАЗ», та ОСОБА_3,
- члена правління ЗАТ «ОдАЗ» (п. 1
протоколу зборів).

Згідно п.11.1. статуту СП - усі члени
правління призначаються учасниками СП.

Відповідно до ст.ст. 6, 7 Закону України
«Про господарські товариства»,
товариство набуває прав юридичної
особи, як і зміни в установчих
документах - з моменту державної
реєстрації. На момент проведення
зборів - 01 червня 2001 року, діяв статут
першої редакції від 1994 року, п. 10.2.5.
якого передбачались питання, що
входили до виключної компетенції
загальних зборів і серед яких не
міститься жодного обмеження на участь
представника ЗАТ в іншій юридичній
особі без рішення загальних зборів.

Не обмежується участь представника без
рішення спостережної ради і п. 10.3.5
статуту, де викладені повноваження
спостережної ради.

Вбачається відсутність обмежень з
питань представництва і у новій
редакції статуту:

- вищевказаний статут набув чинність
тільки з 08 червня 2001 року і не діяв у
період проходження зборів СП.

- п.п. 7.4.1; 7.4.2., щодо яких посилається
позивач, регламентують термін
скликання загальних зборів та причини
їх скликання, однак не висвітлюють
ніяких обмежень участі представників.

- п. 7.2.6. цього статуту передбачає
виключну компетенцію загальних зборів
по створенню, реорганізації та
ліквідації дочірніх підприємств, філій
та представництв, що не є тотожнім
участі у юридичній особі.

Суд першої інстанції вірно вказав, що
повноваження представника ЗАТ «ОдАЗ»
ОСОБА_5, на загальних зборах СП 01 червня
2001 року, відповідають законодавству
виходячи із наступного.

27 квітня 2001 року головою правління ЗАТ
«ОдАЗ» було обрано ОСОБА_5, (протокол
зборів №7).

Виконавчим органом акціонерного
товариства, який здійснює керівництво
його поточною діяльністю, є правління.
Голова правління акціонерного
товариства вправі без довіреності
здійснювати дії від імені товариства,
тому представництво ОСОБА_5, на зборах
СП 01 червня 2001 року від ЗАТ «ОдАЗ» не
може бути визнано не легітним з усіма
необхідними повноваженнями - як голови
правління та у повному обсязі
відповідала діючому на той час
законодавству України. Таким чином
прийняття рішень загальними зборами СП
було правомочне, у яких приймало участь
100% учасників товариства.

Згідно з рішенням суду по зазначеній
вище справі, визнано недійсним рішення
по п. 4 зборів від 29 травня 2002 року не
тільки від того, що повноваження голови
правління ЗАТ - ОСОБА_5, були зупинені
ухвалою господарського суду Одеської
області від 13 травня 2002 року про
початок санації по справі про
банкрутство ЗАТ «ОдАЗ», а й тому, що
вихід ЗАТ із складу учасників СП вже
стався 01 червня 2001 року і вдруге це
зробити неможливо.

В мотивувальній частині згаданого
рішення викладено, що 01 червня 2001 року
загальні збори СП, у повній
відповідності з діючим на той період
законодавством, вивело ЗАТ із складу
учасників СП. Згаданим рішенням
Суворовського райсуду встановлено, що
представник за дорученням TOB "Vittorio
Martorelli S.R.L." - ОСОБА_6, мав повноваження на
зборах СП 29 травням 2002 року самостійно
приймати дії в межах законодавства,
маючи 67% голосів. В резолютивній
частині рішення суду вказано: у
визнанні незаконним рішення загальних
зборів учасників СП «Ладаекспорт-Юг»
від 29 травня 2002 року та відміну
реєстрації TOB «Ладаекспорт-Юг» -
відмовити повністю.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України,
обставини встановлені судовим
рішенням у цивільній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Відповідно ч. 4 п. 24 Положення «Про
державну реєстрацію суб'єктів
підприємницької діяльності»,
затвердженого Постановою КМУ від 25
травня 1998 року № 470, що діяло на час
проведення зборів СП, добровільний
вихід юридичної особи із складу
засновників здійснюється на підставі
рішення засновника. Тобто, голова
правління, який має повноваження
здійснювати дії від імені товариства,
мав усі можливості прийняти рішення,
яке викладене у заяві ЗАТ «ОдАЗ» від 30
квітня 2001 року про необхідність виходу
з числа засновників СП.

Вищевикладене підтверджується:

- заявою ЗАТ «ОдАЗ» від 30 квітня 2001 року
про вихід із складу учасників СП;

- актом звірки станом на 18 вересня 2001
року між СП та ДП ЗАТ «ОдАЗ Напівпричеп
- рефрижератор»;

- угодою про поступку частки ЗАТ «ОдАЗ»
в СП «Ладаекспорт-Юг» від 19 вересня 2001
року за підписами Генерального
директора СП - ОСОБА_6, голови правління
ЗАТ «ОдАЗ» - ОСОБА_5, арбітражної
керуючої ЗАТ «ОдАЗ» ОСОБА_10;

- гарантійним зобов'язанням ЗАТ «ОдАЗ»
перед СП «Ладаекспорт-Юг» про
отримання двох-кімнатної квартири із
зобов'язанням повернення квартири, чи
її вартості за підписом голови ЗАТ -
ОСОБА_4;

- Актом приймання-передачі цієї
квартири за підписами ОСОБА_5, та
ОСОБА_4;

- гарантійним листом про відпуск
автомобілю та гарантію його оплати.

На підставі зазначеного вище, районний
суд дійшов до обґрунтованого висновку,
що 1 червня 2001 року загальні збори
учасників СП, при участі 100%
засновників, що приймали участь у
зборах, п. 4 порядку денного розглянули
питання про передачу частки ЗАТ «ОдАЗ»
у розмірі 40% в СП «Ладаекспорт-Юг» на
підставі заяви ЗАТ №2-34 від 30 квітня 2001
року про вихід із складу учасників.

Збори задовольнили заяву ЗАТ. За таких
підстав, між підприємствами була
досягнута угода, оформлена належним
чином, підписана посадовими особами,
серед яких і арбітражна керуюча, а з 13
травня 2002 року - керівник санації.

Угода передбачала повний залік між
сторонами при відсутності взаємних
майнових претензій. В угоді перелічені
підстави виникнення боргу, однак до
угоди не увійшла вартість 2-ох
кімнатної квартири, що була отримана
ЗАТ «ОдАЗ» від СП «Ладаекспорт -Юг» під
гарантійне зобов'язання, підписане
ОСОБА_4, у період його головування у ЗАТ
і її вартість становить борг ЗАТ «ОдАЗ»
перед СП «Ладаекспорт-Юг».

При цьому, судова колегія зазначає, що
відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підстави своїх вимог або заперечень,
надавши докази відповідно до вимог
статей 57 - 60 ЦПК України.

Судова колегія вважає, що позивач не
довів ті обставини, на які він
посилався як на підставу своїх вимог
щодо вищевказаного позову, що є
обов'язком сторін згідно з засадами
змагальності процесу за ст. 10 ЦПК
України.

Отже, судова колегія вважає, що доводи
апеляційної скарги суттєвими не
являються і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели або могли призвести до
невірного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 305, п. 1 ч. 1 ст.
307, ст.ст. 308, 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, 315, 317, 319 ЦПК
України, судова колегія судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Одеської області,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 (в інтересах
закритого акціонерного товариства
«Одеський автоскладальний завод») -
відхилити.

Рішення Суворовського районного суду
м. Одеси від 26 квітня 2010 року по
цивільній справі за позовною заявою
ОСОБА_4 до товариства з обмеженою
відповідальністю «Ладаекспорт-юг»,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 (третя особа Одеська
міська рада) про визнання незаконними
рішення загальних зборів учасників СП
«Ладаекспорт-юг» від 01 червня 2001 року,
угоди про поступку частки ЗАТ «ОдАЗ» в
СП «Ладаекспорт-юг» від 19 вересня 2001
року, заяви ЗАТ «ОдАЗ» від 30 квітня 2001
року, згоди голови правління ЗАТ «ОдАЗ»
на вилучення земельної ділянки і
передачі її до складу ТОВ
«Ладаекспорт-юг» - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді
С.П. Гайворонський

Л.Є. Виноградова

С.М. Сегеда