Справа № 344/7310/14-ц
Провадження № 2/344/3145/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд
Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді
Шамотайло О.В.

з участю секретаря
Устинської Н.С.

позивача
ОСОБА_1,

позивача
ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3
- ОСОБА_4,

представника відповідача
Микитинецької сільської ради -
Домбровської Є.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Микитинецької
сільської ради про усунення перешкод в
здійсненні права користування
земельною ділянкою, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулася в суд з вказаним
позовом до відповідачів про усунення
перешкод в здійсненні права
користування земельною ділянкою
площею 0,8504 га для будівництва і
обслуговування житлового будинку,
господарських будівль і споруд, для
ведення особистого підсобного
господарства за адресою: АДРЕСА_1, яка
на праві власності належить ОСОБА_1

Сторона позивача в судовому засіданні
позовні вимоги підтримала в повному
обсязі, просила позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні просив відмовити в
задоволенні позову, оскільки він
безпідставний.

Представник Микитинецької сільської
ради в судовому засіданні покладалася
при вирішенні спору на розсуд суду.

Суд роз'яснював представникам сторін
та сторонам їх права та обов'язки,
наслідки їх невиконання. І постановляє
судове рішення на підставі тих доказів,
що були надані сторонами.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненнями фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

За змістом ст. 57 ЦПК України, доказами є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Відповідно до ст. 64 ЦПК України
письмовими доказами є будь-які
документи, акти, довідки, листування
службового або особистого характеру
або витяги з них, що містять відомості
про обставини, які мають значення для
справи.

Згідно ст. 179 ЦПК України предметом
доказування під час судового розгляду
є факти, які обґрунтовують заявлені
вимоги чи заперечення або мають інше
значення для вирішення справи (причини
пропуску строку позовної давності
тощо) і підлягають встановленню при
ухваленні судового рішення. Для
встановлення у судовому засіданні
фактів, зазначених у частині першій
цієї статті, досліджуються показання
свідків, письмові та речові докази,
висновки експертів.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності. Результати
оцінки доказів суд відображає в
рішенні, в якому наводяться мотиви їх
прийняття чи відмови у прийнятті.

Заслухавши сторін та дослідивши
матеріали справи, судом встановлені
такі обставини та відповідні їм
правовідносини.

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є власниками суміжних
земельних ділянок, що підтверджується
листом від 05.05.2014р. за №02.2-10/б/Р-50
Микитинецької сільської ради (а.с.10)

Відповідно до державного акту на право
приватної власності на землю від
02.12.1998р. ОСОБА_1 належить земельна
ділянка площею 0,8504 га, яка розташована
на території Микитинецької сільської
ради (а.с.8).

Відповідно до акту встановлення та
узгодження меж земельної ділянки гр.
ОСОБА_1 від 28.02.2014р. комісією у складі
членів земельної комісії ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10,
землевпорядника Микитинецької
сільської ради ОСОБА_11 та в присутності
ОСОБА_2 і ОСОБА_1 було проведено
обстеження земельної ділянки, яка
належить ОСОБА_1 та встановлено, що межа
із ОСОБА_3 огороджена парканом із
металічної бляхи, по межі побудовано
літню кухню гр.. ОСОБА_3 з верандою,
огорожа (металічний паркан) стоїть на
бетонному фундаменті середина паркана
проходить по межі земельних ділянок
без порушень, частина бетонного
фундаменту, на якому стоїть паркан,
шириною 10 (десять) см. знаходиться на
земельній ділянці гр. ОСОБА_1
Рекомендовано вирішити даний спір за
взаємною згодою та добросусідством, а
при невирішенні його в запропонованому
порядку - звертатись в Архбудконтроль
або суд (а.с.9).

Листом від 05.05.2014р. за №02.2-10/б/Р-50
Микитинецькою сільською радою
повідомлено ОСОБА_1 про те, що актом від
28.02.2014р. встановлення та узгодження меж
земельної ділянки порушень не
виявлено, межа земельних ділянок
проходить згідно до державних актів на
право приватної власності на землю та
планів встановлення меж, але частина
бетонного фундаменту на якому
розташований паркан (шириною 10 см.)
знаходиться на земельній ділянці
ОСОБА_1 Рекомендовано останній
звернутись до проектної організації
для встановлення меж в натурі та в суд
при невирішенні данного питання в
подальшому (а.с.10).

Відповідно до ст. 14 Конституції України
зазначено, що право власності на землю
гарантується. Це право набувається і
реалізується громадянами, юридичними
особами та державою виключно
відповідно до закону, а згідно із
нормами ст. 41 Конституції України
вказано, що право приватної власності є
непорушним.

У ст. 391 ЦК України визначено, що власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпоряджання своїм
майном.

Відповідно до статті 152 3емельного
кодексу України власник земельної
ділянки або землекористувач може
вимагати усунення будь-яких порушень
його прав на землю, навіть якщо ці
порушення не пов'язані з позбавленням
права володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків.

Виходячи з наведеного вище, оскільки з
боку відповідача-1 порушуються права
позивача, в результаті чого останній не
має змоги у повному обсязі реалізувати
своє право на користування земельною
ділянкою через те, що частина бетонного
фундаменту, на якому стоїть паркан,
яким огороджена межа земельних ділянок
ОСОБА_3 із ОСОБА_1, шириною 10 (десять) см.
знаходиться на земельній ділянці гр.
ОСОБА_1, то позов підлягає до часткового
задоволення, а відтак слід зобов'язати
ОСОБА_3 усунути перешкоди у
користуванні земельною ділянкою
ОСОБА_1 Поскільки судом не встановлено,
що відповідач-2 Микитинецька сільська
рада порушує, невизнає або оспорює
право позивача ОСОБА_1, то в задоволенні
позову щодо цього відповідача слід
відмовити.

Судові витрати підлягають стягненню в
порядку ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного, ст. 14, 41
Конституції України, ст. 152 Земельного
кодексу України, ст. 391 ЦК України,
керуючись ст.ст. 10,11,60,61,64,88,179,209,212-215 ЦПК
України суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_3 усунути перешкоди в
здійсненні права користування
земельною ділянкою площею 0,8504 га для
будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівль і споруд, для ведення
особистого підсобного господарства за
адресою: АДРЕСА_1, що на праві власності
належить ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1
(ідентифікаційний номер НОМЕР_2)
понесені нею судові витрати по сплаті
судового збору в сумі 243,60 грн.

В решті вимог позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до Апеляційного суду
Івано-Франківської області через
Івано-Франківський міський суд
Івано-Франківської області.

Суддя:

О.В.Шамотайло