Справа № 752/2426/14-ц
Провадження №: 2/752/2427/14
26.05.2014 року Голосіївський районний суд
головуючого судді Плахотнюк К.Г.
при секретарі Короткій Н.О.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві справу за позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання
особи такою, що втратила право на
користування житловим приміщенням та
про зняття з реєстраційного обліку,
12.02.2014 року ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися в
суд з позовом до ОСОБА_3 про визнання
особи такою, що втратила право на
користування житловим приміщенням та
про зняття з реєстраційного обліку.
В обґрунтування заявлених позовних
вимог позивачем зазначено, що 12.03.2001
року за згодою власників квартири
ОСОБА_3 була зареєстрована у квартирі
АДРЕСА_1. З середини 2008 року і станом на
теперішній час відповідач жодного разу
за місцем реєстрації не з»явилась,
будь-яких вимог щодо проживання на
даній житловій площі не заявляла.
Поважні причини не проживання
відповідача за даною адресою відсутні.
На підтвердження того, що відповідач
відсутня за місцем реєстрації понад
встановлений законом строк, комісією
ТОВ «Житловик-плюс» складено два акти
про відсутність (не проживання) особи
за місцем реєстрації за зазначеною
вище адресою в період з 6 серпня 2013 року
по теперішній час. Враховуючи той факт,
що відповідач добровільно знятися з
реєстрації не бажає, комунальні
платежі не сплачує, в квартирі відсутні
її особисті речі просили визнати
ОСОБА_3 такою, що втратила право
користування житловим приміщенням та
зняти останню з реєстраційного обліку.
15.04.2014 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали
заяву про зміну підстав позову та
збільшення розміру позовних вимог,
зазначивши, що відповідно до свідоцтва
про право власності на житло від 10.01.1994
року та договору дарування частини
квартири від 21.04.2006 року, трикімнатна
квартира АДРЕСА_1 належить їм на праві
спільної часткової власності. 12.03.2001
року за згодою співвласників квартири,
ОСОБА_3, як дружина ОСОБА_1 була
зареєстрована у квартирі АДРЕСА_1, що
підтверджується довідкою Форми № 3 від
07.02.2014 року. 07.02.2014 року рішенням
Голосіївського районного суду м. Києва
шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 був
розірваний, після чого остання
залишила спірну квартиру, належні їй
речі в квартирі відсутні. Однак після
розірвання шлюбу ОСОБА_3 не знялась з
місця реєстрації у квартирі, чим
порушила права власників квартири. На
даний час вони не мають можливості
використовувати весь спектр прав,
наданих їм як власникам квартири.
Просили зобов»язати ОСОБА_3 усунути
перешкоди у користуванні квартирою
АДРЕСА_1, шляхом зняття ОСОБА_3 з
реєстраційного обліку.
У судове засідання позивачі не
з»явилися, подали до суду клопотання
про розгляд справи за їх відсутності,
повідомивши суд, що заявлений позов
підтримують у повному обсязі, проти
ухвалення заочного рішення не
Відповідач, у судове засідання не
з»явилася, направлений судовий виклик
за адресою зареєстрованого у
встановленому законом порядку її місця
проживання, повернуто до суду з
відміткою відділу зв»язку про
закінчення терміну зберігання, що за
правилами п. 5 ст. 74 ЦПК України є
підставою для висновку суду про
належне повідомлення сторони.
З огляду на викладене, врахувавши думку
позивачів, суд ухвалив, розглянути
справу за відсутності сторін, ухвалити
заочне рішення на підставі наявних у
справі даних.
Перевіривши матеріали справи, суд
прийшов до висновку про необхідність
задоволення заявлених до ОСОБА_3
позовних вимог з наступних підстав.
Судом встановлено, що позивачам ОСОБА_1
та ОСОБА_2 на праві спільної часткової
власності належить квартира АДРЕСА_1,
що підтверджено свідоцтвом про право
власності на житло від 10.01.1994 року та
договором дарування частини квартири
від 21.04.2006 року, посвідченого державним
нотаріусом Другої київської державної
нотаріальної контори Литвиненко Л.В.
За даними довідки форми № 3 на квартиру
АДРЕСА_1, у квартирі зареєстровано
місце проживання ОСОБА_1 з 20.06.1989 року;
ОСОБА_2 з 01.10.1991 року, ОСОБА_3 з 12.03.2001 року
Судом також встановлено, що відповідач
ОСОБА_3 поселилася до спірної квартири
та була зареєстрована в якості члена
сім»ї співвласників зазначеної
квартири ОСОБА_1 та ОСОБА_3
Рішенням Голосіївського районного
суду м. Києва від 07.02.2013 року шлюб між
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано (а.с.24).

Зазначеним судовим рішенням
встановлено, що сторони ОСОБА_1 та
ОСОБА_3 більше двох років ведуть окреме
господарство, шлюбно-сімейних
стосунків не підтримують.

За правилами ст. 316 ЦК України, правом
власності є право особи на річ (майно),
яке вона здійснює відповідно до закону
за своєю волею, незалежно від волі
інших осіб, а ст. 317 цього ж Кодексу
передбачено, що власникові належить
право володіння, користування та
розпоряджання своїм майном.
Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України,
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд, має право вчиняти щодо
свого майна будь-які дії, що не
суперечать закону.

Звертаючись в суд з позовом, позивачі
стверджують, що відповідач з моменту
розірвання шлюбу з ОСОБА_1 не є членом
його сім»ї, після розірвання шлюбу
припинила проживання в спірній
квартирі, однак не знялася з
реєстраційного обліку, а тому у такий
спосіб чинить їм перешкоди щодо
використання на власний розсуд
належного їм майна, яким є спірна
квартира.

Крім того, за даними актів від 06.08. та
11.12.2013 року, складених комісією у складі
майстра т/д № 2 ОСОБА_5 та сусідів
ОСОБА_6, ОСОБА_7, затверджених
генеральним директором ТОВ
«Житловик-плюс» щодо обстеження
квартири АДРЕСА_1 на предмет
встановлення факту не проживання гр.
ОСОБА_3, комісією встановлено, що
ОСОБА_3 у квартирі не проживає за вище
вказаною адресою з травня 2013 року (а.с.
14, 15).

За правилами ст. 405 ЦК України, члени
сім»ї власника житла, які проживають
разом з ним, мають право на
користування цим житлом відповідно до
закону. Житлове приміщення, яке вони
мають право займати, визначається його
власником. Член сім»ї власника житла
втрачає право на користування цим
житлом у разі відсутності члена сім»ї
без поважних причин понад один рік,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ним і власником житла або законом.

Наразі, приймаючи до уваги, що
відповідач була зареєстрована та
проживала у спірній квартирі в якості
члена сім»ї співвласників, які
приходились їй чоловіком та дочкою,
однак більше року не проживає у
зазначеній квартирі, а факт розірвання
шлюбу з ОСОБА_1 є підставою для
висновку, що обставини за яких
відповідач поселилася до квартири
АДРЕСА_1 та проживала в ній, як дружини
останнього відпали, суд приходить до
висновку про необхідність
задоволення заявлених позовних вимог
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо усунення
перешкод у користування квартирою
шляхом визнання відповідача ОСОБА_3
такою, що втратила право користування
квартирою АДРЕСА_1.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 316,317,319,321,325,405 ЦК України, ст.ст.
10,11,60,88,208,213,224 ЦПК України, суд -

вирішив:

позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3
про визнання особи такою, що втратила
право на користування житловим
приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право
на користування квартирою АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено позивачами
до Апеляційного суду м. Києва.
Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення Апеляційна скарга
подається апеляційному суду через суд
першої інстанції, який ухвалив
оскаржуване судове рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення,
заочне рішення може бути оскаржене в
загальному порядку, наведеному вище. У
цьому разі строк на апеляційне
оскарження рішення починає
відраховуватися з дати постановлення
ухвали про залишення заяви про
перегляд заочного рішення без
задоволення.

Суддя

К.Г. Плахотнюк