2/258/1619/14 258/3272/14-ц
Провадження № 2/258/1619/14
30 травня 2014 року Кіровський
районний суд м. Донецька у складі:
головуючого судді - Леонова
при секретарі -
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м. Донецьку
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання права власності на
Позивач ОСОБА_1, звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_2 про визнання права
власності на спадкове майно, який
мотивує тим, що після смерті його
батька, він не має можливості прийняти
спадщину через те, що той, в свою чергу,
не оформив свого права власності на
Позивач в судове засідання не з'явився,
про час та місце розгляду справи був
повідомлений у встановленому законом
порядку, однак надав до суду заяву,
згідно якої просить розглядати справу
Відповідачка в судове засідання не
з'явилася, про час та місце судового
засідання повідомлявся належним чином,
однак надала до суду заяву, згідно якої
позовні вимоги визнає у повному обсязі
та просить розглядати справу без її
участі. Суд у зв'язку з неявкою
відповідача в порядку статті 169 ЦПК
України, зі згоди позивача ухвалює
рішення про заочний розгляд справи та
прийняття по справі заочного рішення,
що відповідає положенням ст. 224 ЦПК
України.

Вивчивши матеріали справи та
дослідивши надані докази, суд у межах
заявлених позовних вимог (стаття 11 ЦПК
України) установив наступне.

Як вбачається зі свідоцтва про
народження позивача ОСОБА_1, серії
НОМЕР_1, його батьком є ОСОБА_3, а матір'ю
- ОСОБА_2 (відповідачка по справі).

Батькові позивача (ОСОБА_3), згідно
договору про надання у безстрокове
користування земельної ділянки для
будівництва індивідуального жилого
будинку на право особистої власності, з
числом кімнат від однієї до п'яти
включно, було виділено земельну
ділянку площею 423 кв.м. за адресою:
АДРЕСА_1. Даний договір було посвідчено
10.02.1958 року нотаріусом Кіровської
нотконтори у м. Сталіно за реєстровим №
1127.

Вищевказаний договір було
зареєстровано в КП БТІ м. Донецька
16.04.1977 року в реєстраційній книзі за №
38781 як домоволодіння за адресою:
АДРЕСА_2.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3, що
вбачається зі свідоцтва серії НОМЕР_2.
Після його смерті залишилась спадщина
у вигляді домоволодіння АДРЕСА_2.

Сторони по справі є єдиними
спадкоємцями за законом першої черги.
Позивач у встановлений строк звернувся
з заявою про прийняття спадщини в
нотаріальну контору, однак через
існування розбіжностей в документах у
номері спадкового домоволодіння,
позивачу було відмовлено у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
законом (а.с. 10).

Однак, як було встановлено судом, саме
домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2, було
зареєстровано в КП БТІ м. Донецька
16.04.1977 року в реєстраційній книзі за №
38781 на підставі договору про надання у
безстрокове користування земельної
ділянки для будівництва
індивідуального жилого будинку на
право особистої власності, з числом
кімнат від однієї до п'яти включно,
згідно якого спадкодавцеві було
виділено земельну ділянку площею 423
кв.м. за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідачка, в свою чергу, в наданій до
суду заяві позовні вимоги визнала,
тобто відмовилася від своєї частини у
спадщині після смерті ОСОБА_3

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу
чергу право на спадкування за законом
мають діти спадкодавця, у тому числі
зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець,
який постійно проживав із спадкодавцем
на час відкриття спадщини вважається
таким, що прийняв спадщину, якщо
протягом строку, встановленого ст. 1270
ЦК України він не заявив про відмову
від неї.

У відповідності до ч.1 ст. 1269 ЦК України,
спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, але на час відкриття спадщини
не проживав постійно із спадкодавцем,
має подати нотаріусу заяву про
прийняття спадщини.

Згідно ч.2 ст. 1275 ЦК України, якщо від
прийняття спадщини відмовився один із
спадкоємців за законом з тієї черги,
яка має право на спадкування, частка у
спадщині, яку він мав право прийняти,
переходить до інших спадкоємців за
законом тієї ж черги і розподіляється
між ними порівну.

Таким чином судом встановлено, що
ОСОБА_1 прийняв спадщину у вигляді
житлового будинку АДРЕСА_2 після смерті
спадкодавця ОСОБА_3

За таких обставин суд дійшов висновку,
що позовні вимоги ОСОБА_1 доведені і
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

На підставі наведеного, ст.ст. 1261, 1268-1270
ЦК України, керуючись ст. ст. 10, 11, 58- 60,
208-209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання права власності на спадкове
майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право
власності на житловий будинок АДРЕСА_2,
який складається з: А-1 - житловий
будинок (загальною площею 51,7 кв.м.,
житловою площею 25,8 кв.м.); а - прибудова;
а1 - погреб; а2 - ганок; Б - літня кухня; В -
гараж; Г - сарай; Е - котельня; е - тамбур;
Ж - навіс; З - яма вигрібна; №3-5 - ворота.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії,
позивачем в загальному порядку, тобто
рішення суду позивачем може бути
оскаржене в апеляційному порядку до
апеляційного суду Донецької області
через суд першої інстанції шляхом
подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги.

Відповідно до статей 231, 232 ЦПК України
оскарження заочного рішення
відповідачем в апеляційному порядку
може мати місце лише в разі залишення
заяви про перегляд заочного рішення
без задоволення та в разі ухвалення
повторного заочного рішення судом
першої інстанції. У цьому разі строк на
апеляційне оскарження рішення починає
відраховуватися з дати постановлення
ухвали про залишення заяви про
перегляд заочного рішення без
задоволення.

Суддя:
О.С. Леонов