Єдиний унікальний номер 2/267/10/14
Номер провадження 22-ц/775/2337/2014
Головуючий у 1 інстанції Кульбаков І.В.
Доповідач Корчиста О.І.
16 травня 2014 року Апеляційний суд
Донецької області в складі:
суддів: Хейло
Я.В., Корчистої О.І.
розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Донецьку
апеляційну скаргу ОСОБА_1, яка діє в
інтересах ОСОБА_2 на рішення
Гірницького районного суду м. Макіївки
Донецької області від 23 січня 2014 року
по цивільній справі за позовною заявою
ОСОБА_2 до Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«Приватбанк» про стягнення зайво
сплачених грошових коштів за кредитним
У січні 2013 року ОСОБА_2
звернувся з позовом до Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» (далі ПАТ КБ
«Приватбанк») про стягнення зайво
сплачених грошових коштів за кредитним
договором. В обґрунтування позовної
заяви зазначив, що між ним та ПАТ КБ
«Приватбанк» було укладено
кредитно-заставний договір № DN81AR100030311,
згідно якого позивач отримав споживчий
04 лютого 2015 року, зі сплатою відсотків
за користування кредитом за ставкою 9,6%
річних. З 01 лютого 2009 року відповідач в
односторонньому порядку, без його
згоди та повідомлення, змінив розмір
відсоткової ставки за договором з 9,6% до
21%, у зв'язку з чим,утворилась
заборгованість за кредитним договором.
Рішенням Гірницького районного суду м.
Макіївки Донецької області від 31 січня
2012 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Донецької області
від 23 листопада 2012 року, було визнано
незаконними дії ПАТ КБ «Приватбанк»
щодо односторонньої зміни процентної
ставки за кредитно-заставним договором
№ DN81AR100030311, зобов`язано ПАТ КБ
«Приватбанк» здійснити коригуючи
операції по зниженню відсотків до
розміру 9,6% та провести перерахунок
платежів ОСОБА_2 по погашенню кредиту
та сплаті відсотків за ставкою у
розмірі 9,6% річних. Проте, зазначене
рішення Гірницького районного суду м.
Макіївки Донецької області ПАТ КБ
«Приватбанк» виконано не було.
Посилаючись на зазначені порушення ПАТ
КБ «Приватбанк» його прав та
обов`язків, просив стягнути з ПАТ КБ
«Приватбанк» надмірно сплачену суму
коштів у розмірі 14803,20 гривень та судові
витрати.

Рішенням Гірницького районного
суду м. Макіївки Донецької області від
23 січня 2014 року у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_2 до ПАТ КБ «Приватбанк» про
стягнення зайво сплачених грошових
коштів за кредитним
договоромвідмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, яка
діє в інтересах ОСОБА_2, посилаючись на
неповне з`ясування обставин, що мають
значення для справи, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати рішення суду та ухвалити
нове, яким його позовні вимоги
задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної
скарги зазначає, що судом першої
інстанції залишено поза увагою, що
надані ПАТ КБ «Приватбанк» меморіальні
ордери про здійснення ОСОБА_2 платежів
по погашенню кредиту не містять
дійсних дат внесення позивачем
платежів, а також не відображають суму
коштів, сплачених апелянтом в рахунок
погашення кредиту, укладеного 05 лютого
2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та
ОСОБА_2

Також, представник ОСОБА_2
посилається на те, що суд першої
інстанції в порушення норм
процесуального права не вирішив
позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» про
звернення стягнення на предмет
застави.

В судовому засіданні ОСОБА_1, яка діє в
інтересах ОСОБА_2, доводи апеляційної
скарги підтримала та просила її
задовольнити.

В судовому засіданні апеляційного суду
представники ПАТ КБ «Приватбанк»
просили апеляційну скаргу відхилити,
рішення суду першої інстанції залишити
без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представників сторін, перевіривши
матеріали справи, апеляційний суд
вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1,
яка діє в інтересах ОСОБА_2, підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
05 лютого 2008 року між ОСОБА_2 та ПАТ КБ
«Приватбанк» було укладено
кредитно-заставний договір № DN81АR100030311,
за умовами якого Банк надав ОСОБА_2
кредитні кошти у розмірі 56932 гривень.

Судом також встановлено, що ПАТ КБ
«Приватбанк» з лютого 2008 року по 04
листопада 2013 року при розрахунку суми
заборгованості застосовано відсоткову
ставку у розмірі 9.6 % та вказана ставка
застосовується і на теперішній час, що
вбачається з розрахунку
заборгованості за договором №
DN81АR100030311, укладеного між банком та
ОСОБА_2 наданого представником
відповідача (а.с. 119 - 122, 156 - 161).

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог суд першої інстанції виходив з
того, що ОСОБА_2, відповідно до ст.60 ЦПК
України, не доведено застосування ПАТ
КБ «Приватбанк» з 01 лютого 2009 року при
розрахунку суми заборгованості
відсоткової ставки у розмірі 21 %.

Між тим, апеляційний суд не
погоджується з даним висновком суду з
наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду не
відповідає.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно ч.8 ст.11 Закону України «Про
захист прав споживачів», споживач має
право достроково повернути споживчий
кредит, у тому числі шляхом збільшення
суми періодичних виплат.

Споживач у разі дострокового
повернення споживчого кредиту сплачує
відсотки за користування кредитом та
вартість всіх послуг, пов'язаних з
обслуговуванням та погашенням кредиту,
за період фактичного користування
кредитом.

Частиною 3 ст.10 ЦПК України передбачено,
що кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, установлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених ст.61 цього
Кодексу. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.

Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Апеляційним судом встановлено, що 05
лютого 2008 року між ОСОБА_2 та ПАТ КБ
«Приватбанк» було укладено
кредитно-заставний договір № DN81АR100030311,
за умовами якого Банк надав ОСОБА_2
кредитні кошти у розмірі 56 932 гривень
(а.с.11-16).

Пунктами17.1.6, 17.8 даного договору
передбачено процентну ставку 9,6% річних
та суму щомісячного платежу у розмірі 1
221 гривня 97 копійок.

Як вбачається з матеріалів справи
ОСОБА_2 за період з березня 2008 року по
листопад 2012 року своєчасно
сплачувалися періодичні платежі за
кредитно-заставним договором №
DN81АR100030311 у розмірі, визначеному п.17.8
договору.

Відповідно до п.6.4.2 спірного договору,
позичальник має право здійснювати
дострокове погашення кредиту.

З наданого позивачем розрахунку,
ОСОБА_2 за період з березня 2008 року по
листопад 2012 року сплачено 84 454 гривні 89
копійок, тоді як при застосуванні
процентної ставки 9.6 % річних
відповідно до п.17.8 кредитно-заставного
договору, сплачена за ним сума станом
на листопад 2012 року становить 69 561
гривень 69 копійок, тобто сума переплати
(що не суперечить п. 6.4.2 договору),
складає 14 893 гривні 20 копійок.

Представником відповідача не надано
доказів на спростування визначеної
позивачем суми переплати за
кредитно-заставним договором №
DN81АR100030311.

Крім того, апеляційним судом
встановлено, що рішенням Гірницького
районного суду м. Макіївки Донецької
області від 31 січня 2012 року, залишеного
без змін ухвалою апеляційного суду
Донецької області від 23 листопада 2012
року (а.с. 62-68, 89-91), визнано незаконними
дії ПАТ КБ «Приватбанк» з підвищення з
01 лютого 2009 року в односторонньому
порядку процентної ставки з 9.6% річних
до 21% річних за кредитно-заставним
договором № DN81АR100030311, зобов`язано ПАТ
КБ «Приватбанк» здійснити коригуючи
операції щодо зниження відсотків,
починаючи з 01 лютого 2009 року за
кредитним договором до розміру 9.6% на
рік та нарахувати проценти за спірним
договором на рівні процентної ставки
9.6%, а також зобов'язано ПАТ КБ
«Приватбанк» провести перерахунок
платежів ОСОБА_2 по погашенню кредиту
та сплаті нарахованих відсотків за
користування кредитом, починаючи з 01
лютого 2009 року за ставкою у розмірі 9.6%
річних згідно умов договору.

Дане рішення на час розгляду позову
ОСОБА_2 не виконано.

Між тим, суд першої інстанції залишив
поза увагою вищезазначені судові
рішення, якими встановлено незаконне
підвищення банком з 01 лютого 2009 року
процентної ставки за
кредитно-заставним договором №
DN81АR100030311 до 21% річних, які (встановлені
судом обставини) мають преюдиційну
силу та не підлягають доказуванню при
розгляді даної справи відповідно ст.61
ЦПК України, та дійшов помилкового
висновку про нарахування ПАТ КБ
«Приватбанк» за період з лютого 2008 року
по листопад 2013 року щомісячних
платежів з урахуванням процентів за
відсотковою ставкою 9.6 % на рік.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
позов ОСОБА_2 підлягає задоволенню зі
стягненням з ПАТ КБ «Приватбанк» на
його користь грошових коштів, які були
сплачені понад встановлені сторонами
розміри за період з лютого 2009 року по
листопад 2012 року у розмірі 14 803 гривень
20 копійок (в межах позовних вимог), як
безпідставно одержаних, а також
судового збору відповідно до ч.1,5 ст.88
ЦПК України у сумі 754 гривні 40 копійок.

Доводи апеляційної скарги щодо
порушення судом першої інстанції норм
процесуального права (не вирішення
судом позовних вимог ПАТ КБ
«Приватбанк» про звернення стягнення
на предмет застави) спростовуються
матеріалами справи, а саме: ухвалою
Гірницького районного суду м. Макіївки
Донецької області від 01 серпня 2013 року,
якою позовну заяву ПАТ КБ «Приватбанк»
залишено без розгляду (а.с. 134 т.1).

За таких обставин, рішення суду першої
інстанції не можна визнати законним й
обґрунтованим, тому відповідно до п.1,3,4
ч.1 ст.309 ЦПК України воно підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про задоволення позовних вимог ОСОБА_2

Керуючись ст.ст. 307, 309, 316 ЦПК України,
апеляційний суд,

вирішив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, яка діє в
інтересах ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Гірницького районного суду м.
Макіївки Донецької області від 23 січня
2014 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «Приватбанк» про
стягнення зайво сплачених грошових
коштів за кредитним договором
задовольнити.

Стягнути з Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_2
зайво сплачені грошові кошти за
кредитно-заставним договором
№DN81АR100030311від 05 лютого 2008 року в
розмірі 14 803 гривень 20 копійок та судові
витрати в розмірі 754 гривні 40 копійок.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржено в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді