Справа № 159/5426/13-ц
Провадження № 2/159/25/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Ковель
23 квітня 2014 року

Ковельський міськрасуд
Волинської обл.,

в складі: головуючого - судді
Логвинюк І.М.,

при секретарі Щесюк Н.Й.,

з участю: позивача ОСОБА_1,

представника
позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Ковелі Волинської обл.
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної
та моральної шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 29.08.13 р. звернувся до
суду з вказаним позовом, мотивуючи тим,
що 14.06.12 р. о 10 год. відповідач,
знаходячись за кермом автомобіля марки
«Фольксваген Т4», р. н. НОМЕР_1, рухався
по вул. Шевченка у м. Ковелі та на
перехресті вул. вул. Шевченка та
Незалежності, здійснюючи поворот
ліворуч на лівій смузі автодороги - вул.
Незалежності у м. Ковелі, зіткнувся з
мопедом марки «Honda SH 150і» під його
керуванням у той час, коли він рухався
прямо по вул. Незалежності у напряму
центра м. Ковеля. Обставини події
встановлені дослідчою перевіркою та
викладені у постанові про відмову у
порушенні кримінальної справи від 24.06.12
р.. Внаслідок ДТП йому було спричинено
тілесні ушкодження у вигляді
політравми: відкритої черепно -
мозкової травми з забоєм головного
мозку, множинних забійно - рваних ран
голови, обличчя, енуклеації правого
ока, відкритих багато уламкових
переломів середньої та нижньої третини
правої гомілки у нижній третині,
множинних багато уламкових переломів
верхньої і нижньої третин обох кісток
правої гомілки та лоскутно - рваної
рани правого гомілко - ступеневого
суглобу з розвитком травматичного шоку
II та постгеморагічної анемії, що
утворилась від дії тупих твердих
предметів та за ступенем тяжкості
відноситься до тяжких тілесних
ушкоджень за ознакою небезпеки для
здоров»я. Його діагноз встановлено
лікарсько - консультативним
заключенням Волинської обласної
клінічної лікарні від 02.10.12 р..
Внаслідок ДТП він став інвалідом 1 гр.. У
зв»язку з тяжким ушкодженням здоров»я
внаслідок ДТП, він зазнав матеріальної
шкоди, так як витратив кошти на
придбання ліків та меддопомогу в сумі 34
941 грн.. Як пояснив очевидець ДТП ОСОБА_4,
відповідач, який сидів за кермом
автомобіля марки «Honda SH 150і», курив, коли
рухався у напрямку вул. Незалежності.
Вважає, що ДТП вдалось би уникнути, якби
відповідач не відволікався на сторонні
речі, зокрема, паління. Крім того,
відповідач рухався повільно, як він
пояснює, що викладено у постанові про
відмову у порушенні кримінальної
справи від 20.07.12 р.. Міг уникнути
зіткнення з ним. Докази того, що шкода
завдана йому внаслідок непереборної
сили або його умислу - відсутні.
Внаслідок ДТП йому було завдано
моральної шкоди, що полягає у фізичному
болю, душевних стражданнях, що він
зазнав у зв»язку з каліцтвом та
отриманою у зовсім молодому віці 1 гр.
інвалідності. Він не може вести
повноцінного способу життя та потребує
постійного стороннього догляду, не
може нормально ходити, так як його
права гомілка дещо деформована, а права
кінцівка - вкорочена на 4 см. Крім того,
лікарський прогноз - що він зможе
бачити правим оком лише на 15%. Вказану
моральну шкоду він оцінює в сумі 30 000
грн.. Просить позов задовольнити та
стягнути з відповідача на його користь
34 941 грн. матеріальної та 30 000 грн.
моральної шкоди.

У подальшому позивач збільшив свої
позовні вимоги, подавши про це
відповідну заяву, датовану 07.10.13 р.,
зазначивши у ній, що згідно з довідкою
центру хірургії ока проф. Загорського
від 04.10.13 р. № 58, йому рекомендовано
оперативне втручання, вартість якого
складе 20 000 грн., а тому він на цю суму
збільшує свої позовні вимоги в частині
майнового відшкодування. А у зв»язку із
збільшенням суми майнового
відшкодування, збільшує суму
морального відшкодування на 30 000 грн.,
так як він і надалі зазнає сильного
фізичного та душевного болю. Зазначає,
що внаслідок ДТП за участю відповідача
він став інвалідом 1 гр. у зовсім
молодому віці, не може вести
повноцінного способу життя та потребує
постійного стороннього догляду, не має
можливості нормально рухатись через
травму гомілки, кінцівки, погіршення
зору. А тому просить позов задовольнити
з врахуванням його заяви про
збільшення позовних вимог та стягнути
з відповідача 54 941 грн. майнової та 60 000
грн. моральної шкоди.

16.09.13 р. відповідач подав до суду
письмове заперечення проти позову,
мотивоване тим, що, дійсно,14.06.12 р. о 10
год. на перехресті вул. вул. Шевченка та
Незалежності у м. Ковелі Волинської
області позивач, керуючи мопедом марки
«Хонда SH - 150і», що є джерелом підвищеної
небезпеки, грубо порушив ПДР України,
саме: п. п. 8.7.3 «е», 14.1, 14.6 «а», 14.6 «в» і
скоїв ДТП, зіткнувшись з автомобілем
марки «Фольксваген Т - 4», д. н. НОМЕР_1,
під його керуванням. Порушення
позивачем ПДР України є причиною
скоєння ДТП і спричинення матеріальної
шкоди. Внаслідок винних дій позивача
йому було завдано великої матеріальної
та моральної шкоди. Він не є винуватим у
ДТП, ніяких протиправних дій не
допустив і не винний у заподіянні шкоди
позивачеві. Просить у задоволенні
позову відмовити.

Надалі (23.09.13 р.) відповідач звернувся до
суду із зустрічним позовом.

28.02.14 р. відповідачем - юридичною особою
було подано письмове заперечення проти
зустрічного позову, мотивоване тим, що
ОСОБА_3 на час ДТП не мав діючого полісу
обов»язкового страхування цивільно -
правової відповідальності власників
наземних транспортних засобів, що був
би укладений з ПрАТ «УСК «Княжа Воєнна
Іншуранс груп»». Просив також справу
розглянути у відсутності його
представника.

За ухвалою суду від 23.04.14 р. зустрічний
позов залишено без розгляду.

В судовому засіданні позивач та її
представник, позов, з врахуванням заяви
про збільшення позовних вимог, кожен
зокрема, підтримали повністю,
обґрунтувавши його вищенаведеними
доводами. Просять позов задовольнити. В
судовому засіданні 23.04.14 р. позивач
додатково пояснив, що він був
досвідченим водієм, не порушував ПДР
України, через ДТП не відбулось його
весілля, відповідач не провів йому
жодного відшкодування. Зазначає, що
постанов слідчого Ковельського МВ У
МВС України у Волинській області про
відмову у порушенні кримінальної
справи щодо відповідача від 24.06.12 р.,
09.08.12 р. він не оскаржував. Представник
позивача в судовому засіданні 23.04.14 р.
суду також додатково пояснив, що
відповідач хоча рухався з невеликою
швидкістю, однак, розмовляв по
мобільному телефону, а тому відволікся
від керування і це спричинило ДТП.

В судове засідання 23.04.14 р. відповідач
та його представник - адвокат - не
з»явились, хоча належно оповіщені,
причини неявки суду не повідомили.
Попередньо - 16.09.13 р. - відповідач подав
до суду заяву з проханням справу
розглядати у його відсутності.

На думку суду, розгляд справи можливий
у відсутності осіб, які не з»явились.

Суд, заслухавши пояснення позивача та
його представника, дослідивши письмові
докази, зібрані у справі, приходить до
висновку, що позовні вимоги
безпідставні та не підлягають до
задоволення.

Судом встановлено такі факти та
відповідні їм правовідносини.

Відповідно до копії постанови слідчого
СВ Ковельського МВ У МВС України у
Волинській області від 24.06.12 р. про
відмову у порушенні кримінальної
справи, наданої позивачем, а також -
оригіналу такої постанови, що мається у
оглянутих судом матеріалах
Ковельського МВ У МВС України у
Волинській області № 3 262 про відмову у
порушенні кримінальної справи за
фактом ДТП, що мала місце 14.06.12 р. (далі
-матеріали № 3 262), органом досудового
розслідування відмовлено у порушенні
кримінальної справи щодо відповідача у
зв»язку з відсутністю в його діях
складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286
КК України на підставі п. 6 ст. 2 КПК
України. Копія вказаної постанови
направлялась начальникові
Ковельського В ДАІ та АТІ У ДАІ У МВС
України у Волинській області для
вирішення питання про притягнення до
адміністративної відповідальності
позивача з тих мотивів, що саме він
допустив порушення п. п. 8.7.3 «е», 14.1, 14.6
«а», 14.6 «в» ПДР України, затверджених
постановою КМ України «Про правила
дорожнього руху» від 10.10.01 р. №1 306, і ДТП
трапилась з його, а не з відповідача,
вини.

Вищезазначена постанова від 24.06.12 р. у
подальшому, за постановою про
скасування постанови про відмову в
порушенні кримінальної справи та
направлення матеріалів для проведення
додаткової перевірки від 25.07.12 р.,
винесеною заступником Ковельського
міжрайпрокурора, була скасована та
внаслідок додаткової перевірки було
винесено нижченаведену постанову від
09.08.12 р..

Відповідно до постанови слідчого СВ
Ковельського МВ У МВС України у
Волинській області від 09.08.12 р. про
відмову у порушенні кримінальної
справи, що мається у матеріалах № 3 262, у
подальшому було підтверджено
попередньо прийняте рішення органу
досудового розслідування про відмову у
порушенні кримінальної справи щодо
відповідача.

Зміст п. п. 8.7.3 «е», 14.1, 14.6 «а», 14.6 «в» ПДР
України, затверджених постановою КМ
України «Про правила дорожнього руху»
від 10.10.01 р. №1 306, наступний:

- п. 8.7.3 «е»: сигнали світлофора
мають такі значення: е) червоний сигнал,
у тому числі

миготливий, або два червоних
миготливих сигнали забороняють рух;

- п. 14.1, що діяв на час ДТП:
здійснювати обгін нерейкових
транспортних засобів

дозволяється лише ліворуч;

- п. 14.6 «а»: обгін заборонено на
перехресті;

- п. 14.6 «в»: обгін заборонено ближче
ніж за 50 м перед пішохідним переходом у

населеному пункті і 100 м - поза
населеним пунктом.

Як пояснив в судовому засіданні 23.04.14 р.
позивач, ним вищезазначені рішення
органу досудового розслідування не
оскаржувались.

Відповідно до матеріалів № 3 262,
оглянутих судом, згідно з протоколом
огляду місця події від 14.06.12 р. з планом -
схемою ДТП до нього, протоколами огляду
транспорту від 14.06.12 р., на перехрещенні
вул. вул. Шевченка та Незалежності у м.
Ковелі Волинської області, що
врегульоване з усіх сторін дорожніми
знаками, відображеними у схемі,
працюючими у нормальному режимі
світлофорами, відмічене повністю
вологе, слизьке дорожнє покриття.
Автомобіль під керуванням відповідача
розташований в напрямку руху з вул.
Шевченка вліво на вул. Незалежності
боком на лівій смузі. Спереду
автомобіля виявлено вм»ятини кришки
капоту, корпусу, передній бампер з
середини до лівого боку погнутий,
тріснув; помер погнутий, права фара
розбита, захисна решітка, прикріплена
до переднього бампера, справа вирвана;
колеса - без пошкоджень. Під
автомобілем лежить частина бампера та
скло фари. Від середини вул.
Незалежності на правій смузі вздовж по
вулиці на одній лінії правим боком на
дорозі лежить пошкоджений моторолер
(скутер) марки «SH 150і», у якого виявлено,
що передня частина вилки пластмасова
побита, нижня частина в області лапок
потріскана, уламки лежать біля скутера;
частини корпуса скутера спереду -
повід»єднувались; колеса - без
пошкоджень. На асфальтному покритті
слідів гальмування, юзу не виявлено.
Перед перехрестям наявна дорожня
розмітка - пішохідний перехід.

Відповідно до довідки по факту ДТП, що
мала місце у м. Ковелі на перехресті
вулиць Незалежності - Шевченка від 14.06.12
р., виконаної в. о. нач. В ДАІ
Ковельського МВ У МВС України у
Волинській області Долінком С.Ф., що є у
матеріалах № 3 262, оглянутих судом, 14.06.12
р. о 10 год. позивач як водій скутера,
проїхав на заборонний сигнал
світлофора - червоний - і не пропустив
автомобіля марки «Фольксваген» під
керуванням відповідача, що рухався на
зелений сигнал світлофора, внаслідок
чого відбулось зіткнення та водій
мопеда - позивач у справі - отримав
тілесні ушкодження, був
госпіталізований.

За змістом акта СМЕ № 319 від 18.06.12 р.,
позивач 14.06.12 р. у вказаній вище ДТП
отримав такі тілесні ушкодження, як
політравма: відкрита черепно - мозкова
травма з забоєм головного мозку,
множинні забійно - рвані рани голови,
обличчя, енуклеація правого ока,
відкриті багатоуламкові переломи
середньої і нижньої третин правої
стегнової кістки зі зміщенням та
значним дефектом кістки, неповна
травматична ампутація правої гомілки в
нижній третині, множинні
багатоуламкові переломи верхньої,
нижньої третин обох кісток правої
гомілки та лоскутно - рвана рана
правого гомілково - ступеневого
суглобу з розвитком травматичного шоку
11 та постгеморагічна анемія, що
утворились від дії тупих твердих
предметів, можливо, в час, вказаний у
направленні і мед документації і за
ступенем тяжкості відносяться до
тяжких тілесних ушкоджень за ознакою
небезпеки для життя.

Як стверджується копіями: довідки до
акта огляду МСЕК серії ВЛН № 0109708,
виданої Ковельською міжрайМСЕК 18.01.13 р.;
пенсійного посвідчення серії НОМЕР_2,
виданого ПФ України 08.02.13 р., позивач,
дійсно, в даний час є інвалідом 1 гр.
загального захворювання, потребує
постійного стороннього догляду.

Та обставина, що позивач у зв»язку з
лікуванням від наслідків ДТП придбавав
ліки та лікарські препарати, на що
витратив, певну суму коштів,
стверджується копіями фіскальних
чеків, квитанцій.

За змістом ст. 16 ЦК України, кожна особа
має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу. Серед
способів захисту цивільних прав та
інтересів можуть бути: визнання
правочину недійсним, відшкодування
моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України,
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених ЦПК України.

Згідно вимог ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч. 2, 3 ст. 27 ЦПК України
особи, які беруть участь у справі
позовного провадження, для
підтвердження своїх вимог або
заперечень зобов'язані подати усі
наявні у них докази до або під час
попереднього судового засідання, а
якщо попереднє судове засідання у
справі не проводиться - до початку
розгляду справи по суті. Особи, які
беруть участь у справі, зобов'язані
добросовісно здійснювати свої
процесуальні права і виконувати
процесуальні обов'язки.

Однак, згідно з положеннями ст. 60
ЦПК України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які
беруть участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом ст. 61 ЦПК України, підставами
звільнення від доказування є випадки,
коли: обставини визнані сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі; обставини визнані судом
загальновідомими; обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало
законної сили; є вирок у кримінальному
провадженні, що набрав законної сили,
або постанова суду у справі про
адміністративне правопорушення, які
обов'язкові для суду, що розглядає
справу про цивільно - правові наслідки
дій особи, стосовно якої ухвалено вирок
або постанову суду, з питань, чи мали
місце ці дії та чи вчинені вони цією
особою. обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Відповідно до вимог ст. 212 ЦПК
України суд оцінює докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному,
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.
Жоден доказ не має для суду наперед
встановленого значення. Суд оцінює
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Відповідно до положень ст. 16 ЦК України,
кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу. Способами захисту цивільних
прав та інтересів можуть бути, серед
іншого, відшкодування збитків та інші
способи відшкодування майнової шкоди;
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди. Суд може захистити цивільне
право або інтерес іншим способом, що
встановлений договором або законом.

Згідно з положеннями ст. 11 ЦК України,
цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а також із
дій осіб, що не передбачені цими актами,
але за аналогією породжують цивільні
права та обов'язки. Підставами
виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, є завдання
майнової (матеріальної) та моральної
шкоди іншій особі.

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 1 187 ЦК України,
джерелом підвищеної небезпеки є
діяльність, пов'язана з використанням,
зберіганням або утриманням
транспортних засобів, механізмів та
обладнання, що створює підвищену
небезпеку для особи, яка цю діяльність
здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана
джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Як слідує із змісту п. 1.10 ПДР України,
як мопед, яким керував позивач, так і
автомобіль, яким керував відповідач, є
механічними транспортними засобами, а,
відповідно, і джерелом підвищеної
небезпеки.

Відповідно до ст. 1 188 ЦК України, шкода,
завдана внаслідок взаємодії кількох
джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних
підставах, а саме: 1) шкода, завдана
одній особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою; 2) за
наявності вини лише особи, якій завдано
шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за
наявності вини всіх осіб, діяльністю
яких було завдано шкоди, розмір
відшкодування визначається у
відповідній частці залежно від
обставин, що мають істотне значення.
Якщо внаслідок взаємодії джерел
підвищеної небезпеки було завдано
шкоди іншим особам, особи, які спільно
завдали шкоди, зобов'язані її
відшкодувати незалежно від їхньої
вини.

Тобто, у випадку з ДТП, учасниками якої
стали сторони, має місце завдання шкоди
внаслідок взаємодії джерел підвищеної
небезпеки їх володільцям, зокрема,
позивачеві, і питання про її
відшкодування має вирішується за
принципом вини.

В судовому засіданні достовірно
встановлено, що під час ДТП за участю
сторін, що сталась 14.06.12 р. на
перехрещенні вул. вул. Шевченка та
Незалежності у м. Ковелі Волинської
області, позивач, дійсно, отримав тяжкі
тілесні ушкодження та був
госпіталізований, надалі проходив
лікування, якого потребує і в даний час.
Як позивач так і відповідач керували на
час ДТП транспортними засобами, що є
джерелами підвищеної небезпеки. ДТП
сталась за участю позивача, який,
керуючи мопедом - скутером, що має тип
двигуна - одноциліндровий з об»ємом
153.00 см?, порушивши ПДР України, вдарився
у автомобіль під керуванням
відповідача.

Доказів винуватості відповідача у
скоєнні ДТП, немає.

Натомість, суд вбачає, що ДТП стала
наслідком порушення позивачем ряду
пунктів ПДР України, про що зазначено у
постанові про відмову у порушенні
кримінальної справи щодо відповідача
за фактом ДТП, учасником якого він став.

Посилання позивача на ту обставину, що
відповідач відволікся від керування
автомобілем, а тому сталась ДТП, не
доведене ним та його представником в
суді допустимими та належними доказами
і не узгоджується з вищенаведеними
доказами, наявними у справі, що
свідчать про те, що ДТП стала наслідком
порушення самим позивачем як водієм
скутера, вимог ПДР України.

А тому суд не вбачає підстав покладення
на відповідача цивільно - майнової
відповідальності за наслідки ДТП, що
мають вигляд майнових витрат,
безперечно, понесених позивачем для
придбавання ліків для лікування та
реабілітації після ДТП; моральних
страждань, яких, безперечно, зазнав та
зазнає в даний час позивач внаслідок
травм, отриманих під час ДТП.

Обговорюючи питання розподілу судових
витрат, суд вважає, що вони мають бути
віднесені на рахунок держави.

На підставі наведеного, керуючись ст.
ст. 10, 11, 88, 61, 60, 213 - 218 ЦПК України, ст. ст.
16, 22, 23, 1 188 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову
відмовити.

Рішення може бути оскаржене
до Апеляційного суду Волинської обл.
через Ковельський міськрайсуд
Волинської обл. у слідуючому порядку:
апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом 10 днів з дня його
проголошення, а особи, які брали участь
у справ, але не були присутні в судовому
засіданні під час проголошення
рішення, можуть подати апеляційну
скаргу протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Рішення суду набирає
законної сили після закінчення строку
на подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу подано не було.

У разі подання апеляційної
скарги, рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Головуючий:І. М. Логвинюк