Справа № 435/9109/12
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

25 квітня 2014 року Саксаганський
районний суд міста Кривого Рогу
Дніпропетровської області, у складі:

головуючого - судді Попова
В.В.,

при секретарі - Ткаченко К.М.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

його представника - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду, в м. Кривому
Розі, цивільну справу за позовом ОСОБА_4
до ОСОБА_2 про поділ спільного майна
подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_2
до ОСОБА_4 про визнання майна спільною
сумісною власністю та стягнення
грошових коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_4 звернулася до суду із
позовною заявою, відповідно до якої
просила суд поділити спільне нажите з
відповідачем майно, виділивши їй 1/2
частину квартири АДРЕСА_1 та 1/2 вартості
побутових речей, нажитих під час шлюбу,
залишити у власності ОСОБА_2 іншу 1/2
частину квартири АДРЕСА_2 та 1/2 вартості
побутових речей, нажитих під час шлюбу,
визнати за нею право приватної
власності на 1/2 частку квартири
АДРЕСА_2, залишити за нею побутові речі
нажиті під час шлюбу: комп'ютер SAMSUNG,
вартістю 8000,00 грн., мікрохвильову піч
SAMSUNG, вартістю 3000,00 грн., загальною
вартістю 11000,00 грн. та стягнути з ОСОБА_2
на її користь 12 850,00 грн., всі ніші речі,
перелічені в позові, залишити
відповідачу.

Надалі уточнивши заявлений позов,
ОСОБА_4 просила суд поділити спільне
нажите з відповідачем майно, виділивши
їй та відповідачу по 1/2 частці квартири
АДРЕСА_1, визнати за нею право приватної
власності на 1/2 частку цієї, визнати за
ОСОБА_2 право приватної власності на
другу 1/2 частку цієї ж квартири,
стягнути з ОСОБА_2 20 000,00 грн. як половину
коштів за проданий автомобіль Деу
Ланос, р/н НОМЕР_4, який був придбаний у
спільну сумісну власність за час шлюбу
і проданий особисто відповідачем.

В обґрунтування свого позову позивачка
ОСОБА_4 зазначила, що з відповідачем
уклала шлюб 04.09.1992 року. Від спільного
шлюбу вони мають доньку - ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Через різні погляди на
сімейне життя, ведення спільного
господарства, діаметрально-протилежні
характери, психологічну несумісність,
сімейні стосунки втратили всякий сенс,
у зв'язку із чим 25 січня 2012 року
рішенням Саксаганського районного
суду м. Кривого Рогу їх шлюб було
розірвано. Під час спільного життя, а
саме 17 вересня 1996 року, ними була
придбана квартира АДРЕСА_1. Згідно
звіту оцінки нерухомості зроблений
висновок, що ринкова вартість квартири
станом на 22.08.2012 року складає 36 400,00 грн.
Квартира складається із двох кімнат
загальною площею 49,0 кв.м., житловою
площею 36, 9 кв.м. За договором
купівлі-продажу нерухомого майна
покупцем є відповідач по справі.
Квартира була придбана у шлюбі за
спільні кошти. Крім того, вони придбали
автомобіль Део Ланос, р/н НОМЕР_3, який
був придбаний у сумісну власність за
час шлюбу і проданий особисто
відповідачем за 40 000,00 грн.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги
ОСОБА_4 не визнав та звернувся до суду
із зустрічним позовом, відповідно до
якого просив суд визнати майно -
грошові кошти, розміщені в період із 2008
року по вересень 2012 року на рахунках в
ПАТ «Дельта Банк», відкритих на ім'я
ОСОБА_4, спільною сумісною власністю
ОСОБА_2 та ОСОБА_4, стягнути з
відповідачки по справі на його користь
1/2 частку грошових коштів, в сумі, що
буде уточнена ним після отримання
відповідної виписки із банківських
рахунків, відкритих на ім'я ОСОБА_4 в ПАТ
«Дельта Банк».

В ході розгляду справи, після отримання
довідок із ПАТ «Дельта Банк» щодо суми
депозиту та відсотків нарахованих на
нього, ОСОБА_2 уточнив заявлені позовні
вимоги та просив суд визнати майно -
грошові кошти, розміщені 13.09.2011 року на
депозитному рахунку, відкритому на ім'я
ОСОБА_4 в ПАТ «Дельта Банк», в сумі 301 000,00
грн., а також відсотки, нараховані на
дану суму депозиту за період із 13.09.2011
року по 10.03.2012 року в сумі 22 118, 40 грн. -
спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та
ОСОБА_4, стягнути з ОСОБА_4 на його
користь грошові кошти в сумі 161 559, 20
грн., стягнути з ОСОБА_4 на його користь
витрати понесені на сплату судового
збору за подання позовної заяви до
суду.

В обґрунтування свого позову
зазначив, що шлюб між ним та ОСОБА_4 було
укладено 04.09.1992 року та за час шлюбу у
них народилася донька - ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1. За час шлюбу він та ОСОБА_4
спільно заощаджували грошові кошти,
які розмістили на депозитному рахунку,
відкритому на ім'я відповідачки в ПАТ
«Дельта Банк»,що підтверджується
випискою з банківської установи ПАТ
«Дельта Банк» 13 вересня 2011 року, тобто
в період їх перебування в шлюбі. Сума
депозиту становила 301 000,00 грн. За період
з 30.09.2011 року по 10.03.2012 року на вказані
кошти було здійснено нарахування
відсотків в сумі 22 118, 40 грн. Загалом
станом на 10.03.2012 року на рахунку
знаходилися грошові кошти в сумі 323 118, 40
грн. Із грудня 2011 року ОСОБА_2 та ОСОБА_4
припинили підтримувати подружні
відносини. 25.01.2012 року, шлюб між
подружжям ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було
розірвано.

Тоді ж вони домовилися, що відповідачка
по справі залишить собі всі грошові
кошти на рахунках, за які зможе
придбати собі та дочці окреме житло, а
йому залишиться житлова квартира по
вул. Одеській та транспортний засіб Деу
Ланос, р/н НОМЕР_3.

Таким чином, ОСОБА_2 зазначив, що він має
право на 1/2 частку грошових коштів, що
були розміщені на депозитному рахунку,
відкритому на ім'я ОСОБА_4 у сумі 150 500,00
грн. та 1/2 частку відсотків, нарахованих
на суму розміщеного депозиту в розмірі
11 059, 20 грн., загалом на 161 559, 20 грн., які
він просив суд стягнути із
відповідачки, оскільки грошові кошти
були розміщені на депозитному рахунку
та є також спільним сумісним майном
подружжя, та дані кошти зняла особисто
ОСОБА_4 і їх 1/2 частку йому не повернула.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_1 уточнені
позовні вимоги ОСОБА_4 підтримав в
повному обсязі, просив суд їх
задовольнити та відмовити ОСОБА_2 у
задоволенні його зустрічного позову. В
обґрунтування своєї позиції надавав
до суду заперечення на позов ОСОБА_4,
відповідно до якого зазначено, що
дійсно за час шлюбу подружжям ОСОБА_4 на
депозитному рахунку були розміщені
спільні сумісні кошти. Коли вони
розлучалися в січні 2012 року, то вони
вирішили поділити кошти порівну. В
березні 2012 року на рахунку в Дельта
Банку було 340 000,00 грн. та вона в
присутності ОСОБА_2 за його згоди зняла
грошові кошти всумі 220 000, 00 ГРН. із
депозитного рахунку та всю цю суму
віддала ОСОБА_2 для придбання в його
власність транспортного засобу Тойота,
із яких 170 000,00 грн., належали ОСОБА_2 як
спільно нажите майно в шлюбі. Різницю в
50 000,00 грн. він взяв у ОСОБА_4 в борг для
придбання автомобіля Тойота і пообіцяв
повернути після продажу автомобіля
Деу Ланос, але борг не повернув. Тому
він взяв у неї кошти, вніс частину в
якості завдатку, а решту коштів
розмістив на депозитному рахунку в
Дельта Банку. Надалі в запереченні
позивачка зазначила, що вона зняла з
рахунку 323 118, 40 грн. та передала ОСОБА_2
половину коштів в розмірі 161 560,00 грн., і
він попросив у неї в борг ще 40 000,00 грн.,
тому вона передала ОСОБА_2 200 000,00 грн., а
121 000,00 грн. залишила собі. Кошти ОСОБА_2,
які він брав в борг, після придбання
автомобіля він їй повернув.

ОСОБА_2 позовних вимог ОСОБА_4 не визнав,
а свої позовні вимоги підтримав та
зазначив, що дійсно після розірвання
шлюбу між ним та ОСОБА_4 було досягнуто
домовленості щодо розподілу майна,
придбаного за час шлюбу, зокрема вони
домовилися, що ОСОБА_4 залишить собі всі
грошові кошти, що розміщені на
депозитному рахунку, за які зможе
придбати собі та дочці окреме житло, а
йому залишиться житлова квартира по
вул. Одеській та транспортний засіб Деу
Ланос. У зв'язку із цим, після
розірвання шлюбу та припинення
фактичного існування їх сім'ї, він
самостійно за рахунок власних грошових
коштів придбав транспортний засіб
Тойота. Зокрема, знаючи, що ОСОБА_4 зняла
кошти із депозитного рахунку, він
вирішив придбати автомобіль Тойота.
Маючи заощадженими грошові кошти в
сумі 20 000,00 грн., він ще додатково
позичив грошові кошти в сумі 140 000,00 грн.
строком на два роки у ОСОБА_9
Ураховуючи, що в наявності бажаної
модифікації та комплектації
автомобіля Тойота не було, він вніс 18 954,
80 грн. в якості авансу за автомобіль, а
решту коштів в сумі 140 000,00 грн. він
розмістив на короткостроковому
депозитному рахунку в ПАТ «Дельта
Банк». 12 червня 2012 року він продав
автомобіль ДЕУ Ланос за 34 350,00 грн., зняв
депозит в сумі 140 000,00 грн. та 13 червня 2012
року повністю розрахувався за
автомобіль Тойота і зареєстрував його
на своє ім'я. Тому зазначив, що жодних
грошових коштів від ОСОБА_4 він не
отримував, і за вказані кошти вона
придбала собі власне житло - житлову
квартиру, розташовану по вул. Спаській,
зробила там ремонт та придбала меблі.
Тому просив суд задовольнити його
зустрічний позов в повному обсязі.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 поклалась
при вирішенні позову ОСОБА_4 на розсуд
суду та просила задовольнити позовні
вимоги ОСОБА_2 в повному обсязі.

Допитаний в залі судового засідання в
якості свідка ОСОБА_10 показав суду, що
він 12 червня 2012 року придбав у ОСОБА_2
автомобіль Деу Ланос за 45 000,00 грн., при
цьому ніяких розписок від ОСОБА_2 про
отримання ним коштів саме в сумі 45 000,00
грн. він не брав.

Свідок ОСОБА_11 показав суду, що він
працював разом із ОСОБА_2 у ЧП
«Матурський» та ОСОБА_2 казав, що вони з
дружиною поділили грошові кошти і він
поклав їх на депозит. Коли відбувалася
така розмова, він не пам'ятає, свідком
того, як передавалися гроші ОСОБА_4, він
не був, ОСОБА_2 був заможною людиною,
грошей у нього не позичав, звільнився
через тиждень, як купив машину, коли
саме ОСОБА_2 придбав машину, він не
пам'ятає та, працюючи у ОСОБА_13, він
офіційно працевлаштованим не був.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_9
показав суду, що в березні 2012 року він
позичив ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 140
000,00 грн. у присутності двох свідків для
придбання автомобіля строком на два
роки. Коли ОСОБА_2 повертав кошти, він
писав йому про повернуті суми. В лютому
2014 року ОСОБА_2 повністю розрахувався
із боргом.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_6
показав суду, що він був свідком того,
як в березні 2014 року в гаражі ОСОБА_9
позичав гроші ОСОБА_2 в сумі 140 000,00 грн.
Він читав розписку про позику грошей та
підписувався в ній.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_12
показав суду, що він був свідком того,
як ОСОБА_2 позичав грошові кошти у
ОСОБА_9 в сумі 140 000,00 грн. строком на два
роки. Пояснював, що кошти потрібно для
придбання автомобіля. Гроші
передавалися в купюрах по 100 та 200 грн.

Суд, розглянувши в судовому засіданні
цивільну справу, повно і всебічно
з'ясувавши обставини цієї справи,
вислухавши пояснення сторін, їх
представників, покази свідків,
дотримуючись принципів змагальності і
диспозитивності цивільного
судочинства, дійшов до висновку про
часткове задоволення позовних вимог
ОСОБА_4 та повне задоволення позовних
вимог ОСОБА_2, мотивуючи своє рішення
наступним чином.

Як встановлено в ході розгляду справи,
шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було
зареєстровано 04 вересня 1992 року та
розірвано рішенням суду 25 січня 2012
року. (а.с.10)

16 квітня 1999 року у сторін по справі
народилася донька - ОСОБА_5. (а.с.9)

17 вересня 1996 року на підставі договору
купівлі-продажу, на імя ОСОБА_2 було
придбано двохкімнатну житлову
квартиру, розташовану за адресою:
АДРЕСА_1 (а.с.7, 8).

Обома сторонами в судовому засіданні
не заперечувався й факт придбання за
час шлюбу транспортного засобу ДЕУ
ЛАНОС, який було відчужено ОСОБА_2 12
червня 2012 року після розірвання шлюбу
за 34 353, 76 грн.

13.09.2011 року на ім'я ОСОБА_4 в ПАТ «Дельта
Банк» було відкрито депозитний вклад
за договором № 008-26503-130911 в сумі 301 000,00
грн. (а.с.109) та нараховано відсотки за
період із 13.09.2009 року по 10.03.2012 року в
розмірі 22 118, 40 грн. (а.с. 110).

Дані грошові кошти було знято ОСОБА_4,
що не заперечувалося сторонами в
судовому засіданні та підтверджується
заявою на видачу готівки від 12.03.2013
року. (а.с.109).

Виниклі між сторонами правовідносини
регулюються нормами Сімейного кодексу
України та Цивільного кодексу України
(в редакції 2004 року).

У ст. ст. 368 ЦК України та 60 СК України
закріплено, що майно, придбане
подружжям за час шлюбу, належить
чоловікові й дружині на праві спільної
сумісної власності.

Рівність часток у спільному сумісному
майні подружжя передбачена ст. 71 СК
України за умови, якщо інше не
визначено домовленістю між ними або
шлюбним договором.

Також ст. 70 СК України передбачено, що в
разі поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

Отже, суд приходить до висновку, що
спірна квартира, що розташована за
адресою: АДРЕСА_1, є спільною сумісною
власністю сторін, частка кожної із
сторін у спірній квартирі є рівною та
складається із 1/2 її частки. За таких
умов суд уважає, що є всі підстави для
поділу житлової квартири та визнання
за ОСОБА_4 права власності на 1/2 частку
даної квартири.

Так само суд уважає, що є всі підстави
для стягнення із ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_4 1/2 частки грошових коштів в
розмірі 17 175,00 грн., отриманих ОСОБА_2при
відчуженні ним 12.06.2012 року придбаного
за час шлюбу транспортного засобу ДЕУ
Ланос, р/н НОМЕР_3 (а.с.144).

Суд критично оцінює покази свідка
ОСОБА_10, який стверджував, що ним було
придбано транспортний засіб у ОСОБА_2
за 45 000,00 грн., оскільки дана обставина
спростовується наявною у справі
довідкою-рахунком в якій зазначено
вартість транспортного засобу, за яку
він був придбаний (а.с.144).

Стосовно позовних вимог ОСОБА_2,
суд також уважає, що вони підлягають
задоволенню із наступних підстав.

Відповідно до ст. 60 СК України
зазначено, що майно, набуте подружжям
за час шлюбу, належить дружині та
чоловікові на праві спільної сумісної
власності, та вважається, що кожна річ,
набута за час шлюбу, крім речей
індивідуального користування, є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя.

Відповідно до ст. 61 СК України
зазначено, що об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя може бути
будь-яке майно, за винятком виключеного
з цивільного обороту та об'єктом права
спільної сумісної власності є
заробітна плата, пенсія, стипендія,
інші доходи, одержані одним із
подружжя.

Як роз'яснено в п. п. 23 та 27 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від
21.12.2007 року за №11 «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя» зазначено, що вирішуючи
спори між подружжям про майно,
необхідно встановлювати обсяг спільно
нажитого майна, наявного на час
припинення спільного ведення
господарства, з'ясовувати джерело і час
його придбання. Спільною сумісною
власністю подружжя, зокрема, можуть
бути грошові кошти.

Відповідно до ст. 177 ЦК України
об'єктами цивільних прав є речі, у тому
числі гроші та цінні папери.

За таких умов суд приходить до
висновку, що грошові кошти, розміщені 13
вересня 2011 року на депозитному рахунку
в ПАТ «Дельта Банк», відкритому на ім'я
ОСОБА_4, є спільною сумісною власністю
подружжя ОСОБА_4.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 СК України,
якщо одним із подружжя укладено
договір в інтересах сім'ї, то гроші,
інше майно, в тому числі гонорар,
виграш, які були одержані за цим
договором, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Таким чином, відсотки, нараховані на
суму депозиту за період із 13.09.2011 року
по 10.03.2012 року в розмірі 22 188,40 грн. суд
також уважає об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя ОСОБА_4.

Як уже було зазначено вище, 25 січня 2012
року шлюб між подружжям ОСОБА_4 було
розірвано.

За таких умов, відповідно до ст. 68 СК
України, розірвання шлюбу не припиняє
права спільної сумісної власності на
майно, набуте за час шлюбу та
розпоряджання майном, що є об'єктом
права спільної сумісної власності,
після розірвання шлюбу здійснюється
співвласниками виключно за взаємною
згодою, відповідно до Цивільного
кодексу України.

Однак 12 березня 2012 року ОСОБА_4
самостійно зняла із депозитного
рахунку, відкритого на її ім'я, суму
депозиту в розмірі 301 000,00 грн. та
відсотки в розмірі 22 118, 40 грн. (а.с.109, 110).

Окрім того, дана обставина не
заперечувалася в судовому засіданні ні
ОСОБА_4, ні її представником.

Суд критично оцінює пояснення
представника ОСОБА_4 - ОСОБА_1 та позицію
ОСОБА_4, викладену в її запереченнях із
приводу того, що 1/2 частку грошових
коштів, знятих із депозитного рахунку,
вона передала ОСОБА_2, оскільки
зазначена обставина не знайшла свого
підтвердження в ході розгляду справи
належними та допустимими доказами, так
як відповідно до ст. 58 ЦПК України
належними доказами є докази, що місять
інформацію щодо предмета доказування
та обставини справи, які за законом
мають бути підтверджені певними засоби
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування. Зокрема, ОСОБА_4 не надала
до суду жодного належного та
допустимого доказу, який би
підтверджував факт передання нею
ОСОБА_2 грошових коштів в сумі 161 559, 20
грн., що були зняті нею із депозитного
рахунку після розірвання з ним шлюбу.

Суд також критично оцінює показання
свідка ОСОБА_11, оскільки останній не
пам'ятає, коли відбувалася розмова між
ним та ОСОБА_2 із приводу того, що
останній отримував кошти від ОСОБА_4,
свідком передачі коштів він не був.
Окрім того, ОСОБА_2 указує, що із свідком
вони просто знайомі, не були приятелями
та з останнім він не ділився своїми
особистими справами.

Суд також критично оцінює пояснення
ОСОБА_4, викладені в запереченнях, з
приводу того, що кошти передавалися
ОСОБА_2 та дані кошти ним були розміщені
на депозитному рахунку в ПАТ «Дельта
Банк» наступного дня, тобто 13 березня
2012 року, оскільки позиція ОСОБА_4 є
нестійкою та вона її змінювала в ході
розгляду справи.

Зокрема, як зазначено ОСОБА_4 в
запереченні на позов (а.с.70), на рахунку
у ПАТ «Дельта Банк» у неї було 340 000,00
грн. ОСОБА_2 попросив ОСОБА_4 зняти з
рахунку 220 000, 00 грн. замість 170 000,00 грн.,
які належали йому особисто. Різницю в 50
000,00 грн. він взяв в неї у борг для
придбання автомобіля Тойота і пообіцяв
повернути після продажу автомобіля ДЕУ
Ланос, однак до теперішнього часу
ОСОБА_2 їй борг і не повернув.

Таким чином, суд зауважує, що ОСОБА_4
спочатку притримувалася позиції, що
вона передала ОСОБА_2 загалом 220 000,00
грн., але згодом у запереченні на позов
(а.с.125) ОСОБА_4 зазначила, що вона зняла з
рахунку 323 118, 40 грн. та передала ОСОБА_2
половину коштів в розмірі 161 560,00 грн., і
він попросив у неї в борг ще 40 000,00 грн.,
тому вона передала ОСОБА_2 200 000,00 грн., а
121 000,00 грн. залишила собі. Кошти ОСОБА_2,
які він брав в борг, він їй повернув
після придбання автомобіля.

Таким чином, ОСОБА_4 є не послідовною в
своїй позиції з приводу того, яку ж саме
грошову суму вона зняла з депозитного
рахунку 12 березня 2012 року, яку суму вона
фактично передала ОСОБА_2 та яку суму
він у неї брав в борг, і чи повернув він
їй цей борг.

У той же час суд уважає, що ОСОБА_4 не
надала до суду беззаперечних доказів
тому, що грошові кошти в сумі 140 000,00, що
були розміщені на депозитному рахунку
ОСОБА_2, є коштами, які були зняті з
депозитного рахунку ОСОБА_4

Адже, якщо врахувати позицію ОСОБА_4,
викладену нею в її запереченнях, то
після надання ОСОБА_2 грошових коштів в
сумі чи то в 200 000,00 грн. чи то в 220 000,00 грн.
та внесення останнім авансу за
автомобіль Тойота в сумі 18 954,80 грн., у
нього в залишку повинні були
залишатися відповідно кошти в сумі 181
045, 20 грн. або відповідно в сумі 201 045, 20
грн., однак депозиту в такому розмірі на
ім'я ОСОБА_2 відкрито не було.

Відповідно до ст. 69 СК України
зазначено, що дружина і чоловік мають
право на поділ майна, що належить їм на
праві спільної сумісної власності,
незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ст. 70 СК України, у разі
поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

Відповідно до ст. 71 СК України, майно, що
є об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, ділиться між ними в
натурі.

До того ж, як роз'яснено в п. 30
Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 21.12.2007 за №11 «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя» зазначено, що рівність прав
кожного із подружжя на володіння,
користування і розпоряджання майном,
що належить їм на праві спільної
сумісної власності (якщо інше не
встановлено домовленістю між ними) та
необхідність взаємної згоди подружжя
на розпорядження майном, що є об'єктом
права його спільної сумісної
власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст.
65 СК України.

У випадку, коли при розгляді
вимоги про поділ спільного сумісного
майна подружжя буде встановлено, що
один із них здійснив його відчуження чи
використав його на свій розсуд проти
волі іншого з подружжя і не в інтересах
сім'ї чи не на її потреби або приховав
його, таке майно або його вартість
враховується при поділі.

У відповідності до положень ст. 88 ЦПК
України суд уважає за необхідне
стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4
сплачений нею судовий збір у розмірі 420
грн. 50 коп. та стягнути з ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_2 сплачений ним судовий
збір в розмірі 1700 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 60, 61, 63, 68, 65, 69, 70, 71, 74 СК України, ст.
ст. 15, 16, 177, 365, 368 ЦК України, ст. ст. 3, 5, 6, 8,
10, 11, 15, 57-60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,
-

ВИРІШИВ:

Уточнені позовні вимоги ОСОБА_4
задовольнити частково.

Поділити спільне майно подружжя -
житлову квартиру, розташовану за
адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 49,0
кв.м., житловою площею 36, 9 кв.м., визнавши
за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частку
житлової квартири, розташованої за
адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 49,0
кв.м., житловою площею - 36, 9 кв.м.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_4 1/2 частку грошових коштів в
розмірі 17175 грн., отриманих ОСОБА_2 при
відчуженні придбаного за час їхнього
шлюбу транспортного засобу марки «ДЕУ
ЛАНОС», р/н НОМЕР_3.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4
сплачений нею судовий збір у розмірі 420
грн. 50 коп.

Зустрічні уточнені позовні
вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_4 задовольнити в
повному обсязі.

Визнати майно - грошові кошти,
розміщені 13 вересня 2011 року на
депозитному рахунку, відкритому на ім'я
ОСОБА_4 в Публічному акціонерному
товаристві «Дельта Банк» в сумі 301000
грн., а також відсотки, нараховані на
дану суму депозиту за період з 13
вересня 2011 року по 10 березня 2012 року в
сумі 22 118 грн. 40 коп., спільною сумісною
власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_4.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_2 1/2 частку грошових коштів, що
розміщувалися по 10 березня 2012 року на
депозитному рахунку, відкритому на ім'я
ОСОБА_4 в Публічному акціонерному
товаристві «Дельта Банк», та 1/2 частку
відсотків, нарахованих на суму
депозиту за період з 13 вересня 2011 року
по 10 березня 2012 року, в сумі 161559 грн. 20
коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2
сплачений ним судовий збір в розмірі 1700
грн.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Саксаганський районний суд м. Кривого
Рогу протягом 10-ти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя
В.В. Попов.