Центрально-Міський районний суд м.
буд.111 м. м. Макіївка Донецька область
Справа № 270/3318/13-ц
Провадження № 2/270/46/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2014 року Центрально-Міський
районний суд м. Макіївки Донецької
області в складі:

головуючого судді Попшой М.О.

при секретарі Славінській Л.В.

за участю представника позивача
Гануленко Г.В.

представників відповідачів ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Макіївки цивільну справу
за позовом Публічного Акціонерного
Товариства «БТА Банк» до ОСОБА_5, за
участю третьої особи ТОВ ПК фірма
«Титан» «Про звернення стягнення на
предмет іпотеки», за зустрічним
позовом ОСОБА_5 до Публічного
Акціонерного Товариства «БТА Банк»,
Малого приватного підприємства «ВЕСТ»
за участю третьої особи ТОВ ПК фірма
«Титан» «Про визнання недійсним
договору іпотеки»,

ВСТАНОВИВ:

ПАТ «БТА Банк» звернулось в суд з
позовом до ОСОБА_5 про звернення
стягнення на предмет іпотеки, шляхом
передачі права власності на предмет
іпотеки на користь банку, припинення
права власності ОСОБА_5 на предмет
іпотеки та визнання за банком права
власності на предмет іпотеки.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 30
жовтня 2006 року між ВАТ «Український
кредитно-торговий банк» (нині ПАТ «БТА
Банк») та ТОВ «Промислово-комерційна
фірма «Титан» укладено договір про
відкриття кредитної лінії № КЛ-06-19.
Відповідно до пунктів 1.1, 1.2, 1.4
кредитного договору банк відкрив
позичальнику мультивалютну
відновлювальну кредитну лінію в
національній валюті України та в
іноземній валюті (долари США) терміном
дії до 29 жовтня 2009 року з максимальним
лімітом 1 400 000,00 доларів США, протягом
дії якої банк надає позичальнику
кредит в національній та іноземних
валютах. Згідно з п.1.3 кредитного
договору розмір процентів складає: 12,5%
річних - за користування кредитами в
іноземній валюті, 17 % річних - за
користування кредитами в національній
валюті. Згідно з п.п.1.2 та 8.1 кредитного
договору, в редакції додаткової угоди
про зміни та доповнення до кредитного
договору, яку було підписано сторонами
05 серпня 2010 року, ліміт кредитної лінії
встановлено: з 05 серпня 2010 року по 30
серпня 2010 року включно - 679 000,00 доларів
США; з 31 серпня 2010 року по 29 вересня 2010
року включно - 669 000,00 доларів США; з 30
вересня 2010 року по 30 жовтня 2010 року
включно - 659 000,00 доларів США; з 31 жовтня
2010 року по 29 листопада 2010 року включно -
649 000,00 доларів США; з 30 листопада 2010 року
по 31 грудня 2010 року включно - 639 000,00
доларів США; з 31 грудня 2010 року по 30
січня 2011 року включно - 629 000,00 доларів
США; з 31 січня 2011 року по 27 лютого 2011
року включно - 619 000,00 доларів США; з 28
лютого 2011 року по 30 березня 2011 року
включно - 609 000,00 доларів США; з 31 березня
2011 року по 29 квітня 2011 року включно - 532
000,00 доларів США; з 30 квітня 2011 року по 30
травня 2011 року включно - 455 000,00 доларів
США; з 31 травня 2011 року по 29 червня 2011
року включно - 378 000,00 доларів США; з 30
червня 2011 року по 30 липня 2011 року
включно - 301 000,00 доларів США; з 31 липня 2011
року по 30 серпня 2011 року включно - 224 000,00
доларів США; з 31 серпня 2011 року по 29
вересня 2011 року включно - 147 000,00 доларів
США; з 30 серпня 2011 року по 31 жовтня 2011
року включно - 70 000,00 доларів США.
Позичальник зобов'язується повернути
банку кожен із кредитів в іноземній
валюті та/або в національній валюті
України, наданих йому в межах
відповідного розміру ліміту кредитної
лінії, встановленого п. 1.2 кредитного
договору. З метою забезпечення
виконань позичальником зобов'язань за
кредитним договором, 30 жовтня 2006 року
між банком, малим приватним
підприємством «ВЕСТ» та ОСОБА_5, було
укладено договір іпотеки № КЛ-06-19/2І, на
умовах якого, в іпотеку банку було
передано будівлі
торгово-транспортного комплексу
загальною площею 1147,9 кв.м, що
складаються з: літ. А1 блок-магазини №
1,2,3,4,5, загальною площею 220,0 кв.м; літ. Б1
блок-магазини № 6,7,8, загальною площею
107,70 кв.м; літ. В1 блок-магазини № 9,10,11,
загальною площею 120,20 кв.м; літ. Г1
блок-кафе з підвалом № 12, загальною
площею 215,9 кв.м; літ. Д1 вбиральня,
загальною площею 51,6 кв.м; літ. Є1
магазини № 13,14, загальною площею 76,1
кв.м; літ. Ж1 навіс, загальною площею 154,6
кв.м; літ. З1 навіс, загальною площею 96,1
кв.м; літ. Ж11 ларьки, загальною площею
105,7 кв.м, що знаходиться за адресою:
Донецька область, м. Макіївка, АДРЕСА_1.
Відповідно до дублікату договору
купівлі-продажу нежилого приміщення
від 02 квітня 2002 року, укладеного між МПП
«ВЕСТ» та ОСОБА_5, останній є власником
ларьку № 3 (площею 19,2 кв.м) та навісу Ж1
(154,6 кв.м). Інша частина нежитлових
будівель залишилась у власності МПП
«ВЕСТ». Пунктом 2.1 договору іпотеки, в
редакції договору про внесення змін і
доповнень № 1 до договору іпотеки, від 05
серпня 2010 року, передбачено, що
іпотекою забезпечуються зобов'язання
позичальника повернути кредит в строки
встановлені п. 1.2 кредитного договору з
кінцевим терміном - 31 жовтня 2011 року.
Позичальником було порушено п.п. 1.1, 8.1
кредитного договору, відповідно до
якого він зобов'язаний своєчасно та в
повному обсязі виплачувати банку
проценти та повертати кредити. Згідно
п. 6.1 кредитного договору позичальник
зобов'язується сплачувати банку
проценти у розмірі, що зазначений в п. 1.3
цього договору. Враховуючи зазначені
порушення, банк звернувся до
позичальника з вимогою про усунення
порушення № 09-03/514 від 05 квітня 2012 року,
яку було отримано 17 квітня 2012 року,
проте позичальник дану вимогу
проігнорував. Відповідно до п. 10.1
кредитного договору, у разі
прострочення позичальником
зобов'язань з погашення кредиту та/або
сплати відсотків за його користування,
позичальник зобов'язаний сплатити на
користь банку пеню у розмірі 14% річних
від простроченої суми за кожен день
прострочення. Відповідно до ст. 1 Закону
України «Про відповідальність за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань» платники грошових коштів
сплачують на користь одержувачів цих
коштів за прострочку платежу пеню в
розмірі, що встановлюється за згодою
сторін. Стаття 3 Закону передбачає, що
розмір пені, передбачений ст. 1,
обчислюється від суми простроченого
платежу та не може перевищувати
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня. Таким
чином, станом на 13 травня 2013 року
загальна заборгованість ТОВ ПКФ
«Титан» перед банком складає 7 058 622, 87
грн., з яких: прострочена
заборгованість за кредитом - 649 000, 00
доларів США, що за курсом НБУ станом на
13 травня 2013 року становить 5 187 457,00 грн.;
поточна заборгованість за процентами -
2 929, 51 доларів США, що за курсом НБУ
станом на 13 травня 2013 року становить 23
415,57 грн.; прострочена заборгованість за
процентами - 136 201, 48 доларів США, що за
курсом НБУ станом на 13 травня 2013 року
становить 1 088 658, 43 грн.; пеня - 425 697, 36
грн.; 3% річних - 333 394,51 грн. У разі
невиконання зобов'язання,
забезпеченого заставою,
заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет
застави. За рахунок предмета застави
заставодержатель має право
задовольнити в повному обсязі свою
вимогу, що визначена на момент
фактичного задоволення, включаючи
сплату процентів, неустойки,
відшкодування збитків, завданих
порушенням зобов'язання, необхідних
витрат на утримання заставленого
майна, а також витрат, понесених у
зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо
інше не встановлено договором.
Звернення стягнення на предмет застави
здійснюється за рішенням суду, якщо
інше не встановлено договором або
законом. Частиною 3 ст. 33 Закону України
«Про іпотеку» встановлено, що
звернення стягнення на предмет іпотеки
здійснюється на підставі рішення суду,
виконавчого напису нотаріуса або
згідно з договором про задоволення
вимог іпотекодержателя. Згідно ст. 37
Закону України «Про іпотеку»
іпотекодержатель може задовольнити
забезпечену іпотекою вимогу шляхом
набуття права власності на предмет
іпотеки. Правовою підставою для
реєстрації права власності
іпотекодержателя на нерухоме майно,
яке є предметом іпотеки, є договір про
задоволення вимог іпотекодержателя
або відповідне застереження в
іпотечному договорі, яке прирівнюється
до такого договору за своїми правовими
наслідками та передбачає передачу
іпотекодержателю права власності на
предмет іпотеки в рахунок виконання
основного зобов'язання. Відповідно до
п. 4.2.3 договору іпотеки,
іпотекодержатель має право
задовольнити всі свої вимоги у
відповідності з цим договором, в тому
числі шляхом прийняття предмета
іпотеки у власність. Згідно з висновком
про вартість майна до звіту суб'єкта
оціночної діяльності від 22 травня 2013
року ТОВ «АКО ЕКСПЕРТ», ринкова
вартість предмету іпотеки належного
ОСОБА_5 станом на 22 травня 2013 року
складає 208 046,51 грн. Згідно з рішенням
виконавчого комітету Макіївської
міської ради (витяг № 530 від 11 травня 2012
року), будівлям торгово-транспортного
комплексу, розташованого в
Центрально-Міському районі м. Макіївки,
по АДРЕСА_1, що належить МПП «ВЕСТ» та
ОСОБА_5 присвоєно адресу: 86157, Донецька
область, м. Макіївка,
Центрально-Міський район, АДРЕСА_2.
Тому, на підставі вищезазначеного
просили в рахунок часткового
задоволення вимог за договором про
відкриття кредитної лінії № КЛ-06-19 від
30 жовтня 2006 року, що станом на 13 травня
2013 року становлять 7 058 622,87 грн.,
звернути стягнення на предмет іпотеки,
що належить ОСОБА_5, а саме: навіс Ж1
площею 154,6 кв.м та ларьок № 3 площею 19,2
кв.м, що знаходяться за адресою:
Донецька область, м. Макіївка,
Центрально-Міський район, АДРЕСА_2,
шляхом передачі права власності на
предмет іпотеки на їх користь за ціною
280 046,51 грн.; припинити право власності
ОСОБА_5 на навіс Ж1 площею 154,6 кв.м та
ларьок № 3 площею 19,2 кв.м, що
знаходяться за адресою: Донецька
область, м. Макіївка,
Центрально-Міський район, АДРЕСА_2;
визнати за ними право власності на
навіс Ж1 площею 154,6 кв.м та ларьок № 3
площею 19,2 кв.м, що знаходяться за
адресою: Донецька область, м. Макіївка,
Центрально-Міський район, АДРЕСА_2, а
також стягнути з відповідача понесені
судової витрати. /а.с.3-8/.

Представники позивача у судовому
засіданні підтримали заявлені вимоги в
обсязі, викладеному в позовній заяві.

Представник відповідача позов не
визнала, пред'явив зустрічний позов
про визнання договору іпотеки №
КЛ-06-19/21 недійсним, мотивував свої
вимоги тим, що 30 жовтня 2006 року між ВАТ
«Український кредитно-торговий банк»
(правонаступник - ПАТ «БТА Банк») та ТОВ
«ПКФ «Титан» було укладено договір про
відкриття кредитної лінії № КЛ-06-19. В
якості забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором між
ВАТ «Український кредитно-торговий
банк», МПП «ВЕСТ» та ОСОБА_5 було
укладено договір іпотеки № КЛ-06-19/21 від
30 жовтня 2006 року. Вищезазначений
договір іпотеки не відповідає приписам
чинного законодавства України та є
недійсним. В пункті 3.1 договору іпотеки
зазначено, що іпотекодавець-1, а це МПП
«ВЕСТ» «передає в іпотеку
іпотекодержателю комплекс нежитлових
будівель, будівлі
торгово-транспортного комплексу
загальною площею - 1 147,9 кв. м, що
складається з літ. А1 - блоку-магазинів
№ 1,2,3,4,5, загальною площею 220,0 кв. м; літ.
Б1 - блоку - магазинів № 6,7,8, загальною
площею 107,70 кв. м; літ. В1 -
блоку-магазинів № 9,10,11, загальною
площею 120,20 кв. м; блоку-кафе з підвалом
№ 12, загальною площею 215,9 кв. м; літ. Д1 -
вбиральні, загальною площею 51,6 кв. м;
літ. Є1 - магазинів № 13,14, загальною
площею 76,1 кв. м; літ. Ж1 - навісу,
загальною площею 154,6 кв. м; літ. З1 -
навісу, загальною площею 96,1 кв. м; літ.
Ж11 ларьків, загальною площею 105,7 кв. м,
які знаходяться за адресою: м. Макіївка,
АДРЕСА_1. Предмет іпотеки є власністю
іпотекодавця - на підставі свідоцтва
про право власності на будівлі
торгово-транспортного комплексу,
виданого 21 січня 2002 року…». Відповідно
до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про іпотеку»
(в редакції 2006 року) предметом іпотеки
може бути об'єкт нерухомого майна
зокрема за умови, якщо нерухоме майно
належить іпотекодавцю на праві
власності. Проте, на момент укладення
договору іпотеки іпотекодавець-1 не мав
права власності на 1 147,9кв.м будівлі
торгово-транспортного комплексу. Це
підтверджується витягом з реєстру прав
власності на нерухоме майно від 15
жовтня 2006 року, де зазначено, що 1 147,9 кв.
м - це загальна площа
будівельно-транспортного комплексу,
який належить і МПП «ВЕСТ» і ОСОБА_5
Таким чином, відповідно до умов
іпотечного договору іпотекодавець-1
передав в іпотеку майно, яке не
належить йому на праві власності і тому
не може виступати предметом іпотеки в
розумінні ст. 5 ЗУ «Про іпотеку». Крім
того, відповідно до того ж пункту
договору іпотеки (3.1) «іпотекодавець-2,
тобто ОСОБА_5, «з метою забезпечення
зобов'язань позичальника, викладених в
п. 2.1 цього договору, передає в іпотеку
іпотеко держателю торговий ларьок № 3,
навіс Ж1, які знаходяться за адресою: м.
Макіївка, АДРЕСА_1». Таким чином, в
договорі іпотеки не зазначені ані
площа предмета іпотеки, ані
реєстраційний номер нерухомого майна,
що суперечить прямому припису ст. 18 ЗУ
«Про іпотеку», де зазначено, що
іпотечний договір повинен містити
істотні умови договору серед яких -
обов'язків опис предмета іпотеки,
достатній для його ідентифікації,
та/або його реєстраційні дані. У разі
відсутності в іпотечному договорі
однієї з істотних умов він може бути
визнаний недійсним на підставі рішення
суду. Ще однією підставою недійсності
договору іпотеки є його
невідповідальність ст. 5 ЗУ «Про
іпотеку» і в частині інших вимог. Так, в
законі зазначено, що предметом іпотеки
може бути об'єкт нерухомого майна за
умови, що нерухоме майно зареєстроване
у встановленому законом порядку як
окремий виділений у натурі об'єкт права
власності. Але нерухоме майно, що було
передано іпотекодавцем-1 і
іпотекодавцем-2 в іпотеку, не виділено в
натурі та не розмежовано, що
унеможливлює ідентифікацію та
характеристику кожного з цих об'єктів.
Згідно до ст. 215 ЦК України підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та
6 ст. 203 цього кодексу. Відповідно ж до п.
1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не
може суперечити цьому кодексу, іншим
актам цивільного законодавства, а
також моральним засадам суспільства.
Беручи до уваги той факт, що договір
іпотеки укладений з чисельними
порушеннями ЗУ «Про іпотеку» - він є
недійсним в розумінні ст. 215 ЦК України.
Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України
визначає, що якщо недійсність
правочину прямо не встановлена
законом, але одна із сторін або інша
заінтересована особа заперечує його
дійсність на підставах, встановлених
законом, такий правочин може бути
визнаний судом недійсним. Тому, на
підставі вищезазначеного, просила
визнати недійсним договір іпотеки. /а.с.
93-95/.

Представники відповідача за
зустрічним позовом МПП «ВЕСТ» в
судовому засіданні вважають вимоги
позивача за зустрічним позовом, в якому
він просить визнати договір іпотеки №
КЛ-06-19/21, укладений 30 жовтня 2006 року
недійсним, обґрунтованими, а позовну
заяву такою, що підлягає задоволенню з
наступних підстав. По-перше, в п. 3.1
договору іпотеки вказано, що
іпотекодавець-1 МПП «ВЕСТ» передає в
іпотеку комплекс нежилих приміщень
торгівельно-транспортного комплексу
загальною площею - 1 147,9 кв. м. При цьому,
згідно витягу з реєстру прав власності
на нерухоме майно № 12159517, виданого КП
«БТІ м. Макіївки» 15 жовтня 2006 року МПП
«ВЕСТ» вказано, що в заставу
передається: блок-магазини № 1,2,3,4,5;
блок-магазини № 6,7,8; блок-магазини №
9,10,11; блок-кафе з підвалом № 12;
вбиральня; магазин № 13,14; навіс З,
ларьки, загальною площею 974,10 кв. м.
Тобто, фактично згідно тексту договору
іпотеки МПП «ВЕСТ» передало у заставу
майно більшою площею, чим йому
належить, що суперечить ч.1 ст. 5 Закону
України «Про іпотеку». Згідно того ж
пункту договору іпотеки,
іпотекодавець-2 ОСОБА_5 передав у
заставу торгівельний ларьок № 3 та
навіс Ж1, при цьому у тексті договору
відсутній опис площі вказаних об'єктів,
що ускладнює їх ідентифікацію та не
відповідає ст. 18 Закону України «Про
іпотеку». По-друге, в ст. 5 Закону
України «Про іпотеку» вказано, що
нерухоме майно може бути передано в
іпотеку за умови, якщо воно
зареєстровано у встановленому законом
порядку як окремий виділений в натурі
об'єкт права власності. Але, вказане у
договорі майно співвласниками в натурі
не виділялося, договір про розподіл
майна не укладався, частки у спільній
власності не виділені. По-третє, в п. 3.4
договору іпотеки мається підпункт,
який свідчить, що предмет іпотеки не
знаходиться у спільній власності, не є
часткою, паєм, що не відповідає
фактичним обставинам справи. Згідно ст.
355 ЦК України майно, яке знаходиться у
власності двох або більше осіб
(співвласників), належить їм на праві
спільної власності, а згідно ст. 368 ЦК
України, спільна власність двох або
більше осіб без визначення часток
кожного з них в праві власності є
загальною сумісною власністю. Виходячи
з витягу реєстру прав власності на
нерухоме майно № 12159517, виданого КП «БТІ
м. Макіївки» вбачається, що у майна, яке
передавалося іпотеку, два власника:
МПП «ВЕСТ» та ОСОБА_5, вказана форма
власності - приватна, у розділі опису
майна «частки» будь-які відомості
відсутні. Тобто, передане в іпотеку
майно має всі ознаки загальної
сумісної власності. Отже, договір
іпотеки укладений з істотними
порушеннями Закону України «Про
іпотеку», тому просили задовольнити
позовні вимоги ОСОБА_5 в повному обсязі.

Представники відповідача ПАТ «БТА
Банк» за зустрічним позовом вимоги не
визнали і зазначили, що рішенням
господарського суду Донецької області,
яке набрало чинності, вже звернено
стягнення на іпотечне майно, яке
безпосередньо належить МПП «Вест», і
яке конкретизоване. Залишок майна у
вигляді навісу і ларька, яке зазначено
в договорі іпотеки з технічними
параметрами належить ОСОБА_5

Представник третьої особи за основним
і зустрічним позовами ТОВ
«Промислово-комерційна фірма «Титан»
до судового засідання не з'явився,
надав до суду заперечення, в яких
зазначив, що договір іпотеки № КЛ-06-19/21
від 30 січня 2006 року суперечить вимогам
чинного законодавства України. У
зв'язку з чим, вони не визнають вимоги
первісного позову ПАТ «БТА Банк» та
погоджується з вимогами ОСОБА_5,
викладеними у зустрічному позові, з
огляду на наступне. По-перше, на час
укладення договору іпотеки МПП «ВЕСТ»
не мало права власності на об'єкт
нерухомого майна загальною площею 1 147,9
кв. м, який передавався в іпотеку.
Відсутність у іпотекодавця
правовстановлюючого документу на
предмет іпотеки суперечить приписам ч.
1 ст. 5 Закону України «Про іпотеку», яка
регламентує, що предметом іпотеки може
бути об'єкт нерухомого майна, зокрема,
за умови, якщо нерухоме майно належить
іпотекодавцю на праві власності.
По-друге, майно, що передавалося в
іпотеку, в порушення приписів ст. 5
Закону України «Про іпотеку», не було
зареєстровано у встановленому законом
порядку як окремий виділений в натурі
об'єкт права власності. По-третє,
всупереч ст. 18 Закону України «Про
іпотеку», яка передбачає істотні умови
договору іпотеки, а саме, реєстраційний
номер та опис предмета іпотеки, договір
іпотеки не містить передбачених
законом істотних умов. Приймаючи до
уваги викладене, договір іпотеки №
КЛ-06-19/21 від 30 січня 2006 року не
відповідає приписам діючого
законодавства, у зв'язку з чим позовні
вимоги ПАТ «БТА Банк» про звернення
стягнення на предмет іпотеки є таким,
що не підлягають задоволенню, а вимоги
ОСОБА_5 в свою чергу, підлягають
задоволенню. /а.с.156-157/.

Суд, вислухав пояснення сторін,
дослідив представлені докази в справі,
прийшов до наступного.

У судовому засіданні встановлено,
що 30 жовтня 2006 року між ВАТ
«Український кредитно-торговий банк»
(нині ПАТ «БТА Банк») та ТОВ
«Промислово-комерційна фірма «Титан»
укладено договір про відкриття
кредитної лінії № КЛ-06-19, відповідно до
якого банк відкрив позичальнику
мультивалютну відновлювальну кредитну
лінію в національній валюті України та
в іноземній валюті (долари США)
терміном дії до 29 жовтня 2009 року з
максимальним лімітом 1 400 000,00 доларів
США, протягом дії якої банк надає
позичальнику кредит в національній та
іноземних валютах зі сплатою відсотків
за користування кредитами в іноземній
валюті - 12,5% річних, за користування
кредитами в національній валюті - 17 %
річних. /а.с.9-24/.

В подальшому, згідно з п.п.1.2 та 8.1
кредитного договору, в редакції
додаткової угоди про зміни та
доповнення до кредитного договору, яку
було підписано сторонами 05 серпня 2010
року, ліміт кредитної лінії
встановлено: з 05 серпня 2010 року по 30
серпня 2010 року включно - 679 000,00 доларів
США; з 31 серпня 2010 року по 29 вересня 2010
року включно - 669 000,00 доларів США; з 30
вересня 2010 року по 30 жовтня 2010 року
включно - 659 000,00 доларів США; з 31 жовтня
2010 року по 29 листопада 2010 року включно -
649 000,00 доларів США; з 30 листопада 2010 року
по 31 грудня 2010 року включно - 639 000,00
доларів США; з 31 грудня 2010 року по 30
січня 2011 року включно - 629 000,00 доларів
США; з 31 січня 2011 року по 27 лютого 2011
року включно - 619 000,00 доларів США; з 28
лютого 2011 року по 30 березня 2011 року
включно - 609 000,00 доларів США; з 31 березня
2011 року по 29 квітня 2011 року включно - 532
000,00 доларів США; з 30 квітня 2011 року по 30
травня 2011 року включно - 455 000,00 доларів
США; з 31 травня 2011 року по 29 червня 2011
року включно - 378 000,00 доларів США; з 30
червня 2011 року по 30 липня 2011 року
включно - 301 000,00 доларів США; з 31 липня 2011
року по 30 серпня 2011 року включно - 224 000,00
доларів США; з 31 серпня 2011 року по 29
вересня 2011 року включно - 147 000,00 доларів
США; з 30 серпня 2011 року по 31 жовтня 2011
року включно - 70 000,00 доларів США. /а.с.
34-35/.

У забезпечення виконання
позичальником зобов'язань за кредитним
договором, 30 жовтня 2006 року між банком,
малим приватним підприємством «ВЕСТ»
та ОСОБА_5, було укладено договір
іпотеки № КЛ-06-19/2І, за яким
іпотекодавець-1 передає
іпотекодержателю в іпотеку майно,
зазначене в п. 3.1 цього договору, а саме
будівлі торгово-транспортного
комплексу загальною площею 1147,9 кв.м, що
складаються з: літ. А1 блок-магазини №
1,2,3,4,5, загальною площею 220,0 кв.м; літ. Б1
блок-магазини № 6,7,8, загальною площею
107,70 кв.м; літ. В1 блок-магазини № 9,10,11,
загальною площею 120,20 кв.м; літ. Г1
блок-кафе з підвалом № 12, загальною
площею 215,9 кв.м; літ. Д1 вбиральня,
загальною площею 51,6 кв.м; літ. Є1
магазини № 13,14, загальною площею 76,1
кв.м; літ. Ж1 навіс, загальною площею 154,6
кв.м; літ. З1 навіс, загальною площею 96,1
кв.м; літ. Ж11 ларьки, загальною площею
105,7 кв.м, що знаходиться за адресою:
Донецька область, м. Макіївка, АДРЕСА_1,
а іпотекадавець-2 передає в іпотеку
іпотекодержателю торговий ларьок №3.
навіс Ж-1, які знаходяться за адресою:
АДРЕСА_1. /а.с. 36-42/.

Згідно з п. 2.1 договору іпотеки, в
редакції договору про внесення змін і
доповнень № 1 до договору іпотеки, від 05
серпня 2010 року, передбачено, що
іпотекою забезпечуються зобов'язання
позичальника повернути кредит в строки
встановлені п. 1.2 кредитного договору з
кінцевим терміном - 31 жовтня 2011 року.
/а.с.43-46/.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
іпотеку» та ст. 572 ЦК України, іпотека -
вид забезпечення виконання
зобов'язання нерухомим майном, що
залишається у володінні і користуванні
іпотекодавця, згідно з яким
іпотекодержатель має право в разі
невиконання боржником забезпеченого
іпотекою зобов'язання одержати
задоволення своїх вимог за рахунок
предмета іпотеки переважно перед
іншими кредиторами цього боржника у
порядку, встановленому цим Законом.

У розумінні положень ст. 575 ЦК України
іпотека є окремим видом застав.

Відповідно до ст. 589 ЦК України, у разі
невиконання зобов'язання,
забезпеченого заставою, окремим видом
якої є іпотека, заставодержатель
набуває право стягнення на предмет
застави. За рахунок предмета застави
заставодержатель має право
задовольнити в повному обсязі свою
вимогу, що визначена на момент
фактичного задоволення, включаючи
сплату процентів, неустойки,
відшкодування збитків, завданих
порушенням зобов'язання, необхідних
витрат на утримання заставленого
майна, а також витрат, понесених у
зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо
інше не встановлено договором.
Аналогічні за змістом норми містяться
в ст. 7 Закону України «Про іпотеку».

Наявність заборгованості за кредитним
договором станом на 13.05.2013р. в сумі
7058622,87грн., яка складається з:
прострочена заборгованість за
кредитом - 649 000, 00 доларів США, що за
курсом НБУ станом на 13 травня 2013 року
становить 5 187 457,00 грн.; поточна
заборгованість за процентами - 2 929, 51
доларів США, що за курсом НБУ станом на
13 травня 2013 року становить 23 415,57 грн.;
прострочена заборгованість за
процентами - 136 201, 48 доларів США, що за
курсом НБУ станом на 13 травня 2013 року
становить 1 088 658, 43 грн.; пеня - 425 697, 36
грн.; 3% річних - 333 394,51 грн. /а.с.59-63/,
сторонами цього договору не
заперечується.

Відповідно до ст. 590 ЦК України
звернення стягнення на предмет застави
здійснюється за рішенням суду, якщо
інше не встановлено договором або
законом..

За п.6.2 договору іпотеки,
іпотекодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет
іпотеки, якщо в момент настання терміну
виконання позичальником будь-якого із
своїх зобов'язань, зазначених в п.2
цього договору, вони не будуть виконані
або будуть виконані неналежним чином.
За рахунок іпотеки іпотекодержатель
має право задовольнити всі свої вимоги
у відповідності з цим договором, в тому
числі, шляхом прийняття предмета
іпотеки у власність.

Доводи позивача за зустрічним позовом
про визнання договору іпотеки
недійсним, не заслуговують уваги, з
наступних підстав.

Відповідно до дублікату договору
купівлі-продажу нежилого приміщення
від 02 квітня 2002 року, укладеного між МПП
«ВЕСТ» та ОСОБА_5, останній є власником
ларьку № 3 (площею 19,2 кв.м) та навісу Ж1
(154,6 кв.м). Інша частина нежитлових
будівель залишилась у власності МПП
«ВЕСТ». /а.с.48-49/.

Рішенням виконавчого комітету
Макіївської міської ради (витяг № 530
від 11 травня 2012 року), будівлям
торгово-транспортного комплексу,
розташованого в Центрально-Міському
районі м. Макіївки, по АДРЕСА_1, що
належить МПП «ВЕСТ» та ОСОБА_5
присвоєну адресу: 86157, Донецька
область, АДРЕСА_2. /а.с.55/.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 37 Закону
України «Про іпотеку»,
іпотекодержатель може задовольнити
забезпечену іпотекою вимогу шляхом
набуття права власності на предмет
іпотеки. Правовою підставою для
реєстрації права власності
іпотекодержателя на нерухоме майно,
яке є предметом іпотеки, є договір про
задоволення вимог іпотекодержателя
або відповідне застереження в
іпотечному договорі, яке прирівнюється
до такого договору за своїми правовими
наслідками та передбачає передачу
іпотекодержателю права власності на
предмет іпотеки в рахунок виконання
основного зобов'язання.
Іпотекодержатель набуває предмет
іпотеки у власність за вартістю,
визначеною на момент такого набуття на
підставі оцінки предмета іпотеки
суб'єктом оціночної діяльності.

Разом з цим, з урахуванням цих норм
права не виключається можливість
звернення стягнення на предмет іпотеки
в такий спосіб і набуття
іпотекодержателем права власності на
нього за рішенням суду, оскільки цими
нормами передбачено задоволення вимог
іпотекодержателя шляхом набуття права
власності на предмет іпотеки, яке
ототожнюється зі способом звернення
стягнення, якщо його передбачено
договором.

Рішенням господарського суду
Донецької області від 07.08.2013р. звернено
стягнення в рахунок погашення
заборгованості ТОВ ПКФ «Титан» перед
ПАТ «БТА Банк» на нерухоме майно МПП
«Вест», передане в іпотеку за договором
іпотеки №КЛ-06-19/21 від 30.10.2006р., шляхом
передачі права власності на предмет
іпотеки. /а.с.196-204, 184-195/

Вказаним рішенням зазначено конкретне
нерухоме майно, яке належить МПП
«Вест», і не може бути належним ОСОБА_5

Згідно з висновком про вартість майна
до звіту суб'єкта оціночної діяльності
від 22 травня 2013 року ТОВ «АКО ЕКСПЕРТ»,
ринкова вартість предмету іпотеки
належного ОСОБА_5 станом на 22 травня 2013
року складає 208 046,51 грн. /а.с. 58/.

Така оцінка нерухомого майна сторонами
не заперечується.

Щодо припинення права власності на
нерухоме майно.

Згідно з п.8 ч.1 ст. 346 ЦК України, право
власності припиняється у разі
звернення стягнення на майно за
зобов'язаннями власника.

Тому, звернення стягнення на нерухоме
майно, яке передане в іпотеку, само по
собі припиняє право власності на таке
майно і не потребує додаткового
підтвердження судовим рішенням.

Враховуючи вимоги ст. 88 ЦПК України, з
ОСОБА_5 необхідно стягнути понесені
позивачем за основним позовом судові
витрати по сплаті судового збору в сумі
3555грн.70коп.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ПАТ «БТА Банк»
задовольнити частково.

Звернути стягнення, в рахунок
погашення заборгованості Товариства з
обмеженою відповідальністю
промислово-комерційна фірма «Титан»
перед Публічним акціонерним
товариством «БТА Банк» за договором
про відкриття кредитної лінії №КЛ-06-19
від 30.10.2006р., що станом на 13.05.2013р.
складає 7058622,87грн., на нерухоме майно
ОСОБА_5 /ІНН НОМЕР_1/, передане в іпотеку
за договором іпотеки №КЛ-06-19 від
30.10.2006р., шляхом передачі Публічному
акціонерному товариству «БТА Банк»
права власності на предмет іпотеки за
ціною 208046,51грн.

Визнати за Публічним акціонерним
товариством «БТА Банк» право власності
на нерухоме майно - будівлі
торгово-транспортного комплексу, що
складаються з навісу Ж-1 площею 154,6 кв.м,
ларька №3 площею 19,2 кв.м, і знаходяться
за адресою: Донецька область АДРЕСА_2

Стягнути з ОСОБА_5 на користь
публічного акціонерного товариства
«БТА Банк» понесені судові витрати в
сумі 3555грн.70коп.

У задоволенні решти позовних вимог і
зустрічних позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Донецької області
протягом 10 днів з дня його
проголошення, а особами які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення -
протягом 10 днів з дня отримання його
копії.

Суддя

М.О. Попшой