АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа №670/150/14-ц
Провадження №22-ц/792/1332/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2014 року
м.Хмельницький

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької
області

в складі: головуючої- судді
Федорової Н.О.,

суддів - Карпусь С.А., Матковської Л.О.,

при секретарі - Терлич А.В.,

з участю:
представника позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2

та її
представника - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Віньковецького районного суду
Хмельницької області від 30 квітня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_2 про визнання права власності на
спадкове майно,

в с т а н о в и л а:

19 лютого 2014 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання
права власності на спадкове майно.

В обґрунтування позову зазначила, що її
батьки ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4,
та ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5,
були співвласниками домоволодіння по
АДРЕСА_1.

Вважає, що вона із сестрою ОСОБА_2 є
спадкоємцями майна померлих, оскільки
вони прийняли спадщину в порядку ч. 1 ст.
1269 ЦК України (подали вчасно заяви про
прийняття спадщини).

Одночасно з цим, щодо належності кожній
з них відповідних часток зазначає
наступне.

Після смерті матері у 2009 році ? частку у
зазначеному домоволодінні у спадщину
прийняла тільки вона, оскільки батько
від своєї частки у спадщині відмовився
на її користь, а відповідачка з заявою
до нотаріальної контори не зверталась.

Іншу ? частину зазначеного
домоволодіння після смерті батька у 2013
році у спадщину прийняли вони разом із
сестрою, подавши вчасно відповідні
заяви до нотаріуса. При цьому,
незважаючи на заповіт, залишений
батьком, вчинений на користь
відповідачки, вона має право на
обов'язкову частку у даній спадщині,
оскільки є повнолітньою
непрацездатною дитиною спадкодавця.
Отже, всього у спадковому
домоволодінні їй належить ? частини, а
відповідачу ? частина.

________________________________________________________________________
_____________________

Доповідач у першій інстанції Потапов
О.О. Провадження №
22-ц/792/1332/14

Суддя-доповідач Федорова Н.О.
Категорія № 39

08.11.2013 року вона звернулась із заявою до
нотаріальної контори для отримання
свідоцтва про спадщину на частку
домоволодіння, але їй відмовлено у
зв'язку з відсутністю
правовстановлюючого документа на
будинок батьків.

Тому, просила суд, з уточненням
позовних вимог, визнати за нею в
порядку спадкування право власності на
? частки домоволодіння по АДРЕСА_1, яке
складається із житлового будинку
загальною площею 64,8 кв. м., літньої
кухні загальною площею 9,0 кв. м., сараю
загальною площею 64,4 кв. м., сараю
загальною площею 13,4 кв. м., гаража
загальною площею 14,0 кв. м., погреба
загальною площею 12,0 кв. м.

Рішенням Віньковецького районного
суду Хмельницької області від 30 квітня
2014 року позовні вимоги ОСОБА_4
задоволено частково. Визнано за нею в
порядку спадкування право власності на
7/16 частини домоволодіння по АДРЕСА_1,
яке складається із 7/16 частини
житлового глинобитного будинку «А-1»;
7/16 - літньої кухні «Б»; 7/16 - сараю «В»; 7/16
- сараю «Г»; 7/16 - гаража «Д»; 7/16 - погреба
«Є».

Непогоджуючись із таким рішенням суду
відповідач ОСОБА_2 подала апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
рішення суду першої інстанції та
ухвалити нове рішення, яким відмовити
ОСОБА_4 у задоволенні позову. Вважає, що
суд не дав належної оцінки зібраним
доказам, не взяв до уваги покази
свідків, порушив норми процесуального
права.

Зазначає, що у заяві батька від 18.03.2010
року про відмову від спадкового майна,
що належало матері, на користь ОСОБА_4,
під терміном «спадкове майно» слід
розуміти земельну ділянку площею 1,3819
га. Ця земельна ділянка перейшла у
спадок ОСОБА_6 від її матері ОСОБА_9, про
це зазначено у свідоцтві ВКА № 618590 про
право на спадщину.

При оформленні вказаної заяви були
допущені порушення щодо форми, порядку
і правильності її посвідчення. Зокрема,
не зазначено місце складання заяви;
посвідчення заяви, в порушення вимог ч.
2 ст. 1248 ЦК України, відбулось без
присутності свідків, при цьому ОСОБА_5
мав фізичні вади слуху.

Вважає, що останній, за станом здоров'я,
не володів необхідним обсягом
цивільної дієздатності. Це
підтверджується випискою із: медичної
картки про стан здоров'я, епікризу № 7013
про стан здоров'я та показаннями
свідків у судовому засіданні.

Зазначена заява є недійсною, оскільки
була складена та посвідчена з
порушенням вимог ч.ч. 2, 3, 4 ст. 203, ч. 1 ст.
225, ч. 1 ст. 229, ч. 1 ст. 230, ч. 1 ст. 1247, ч. 2 ст.
1248 ЦК України.

Крім того, вважає, що ОСОБА_4, відповідно
до ч.ч. 3, 5, 6 ст. 1224 ЦК України, втратила
право на спадок, оскільки ухилялася від
виконання обов'язку щодо надання
допомоги хворому батькові, який був у
безпорадному стані.

Представником позивача ОСОБА_4 подано
заперечення на апеляційну скаргу, у
якому він просить суд залишити її без
задоволення. Зазначає, що на момент
підписання батьком заяви про відмову
від своєї частки у спадщині після
смерті матері, його не було визнано
недієздатним. Особу його було
встановлено, а дієздатність
перевірено, що засвідчувалось
секретарем сільської ради. Відповідач
у суді першої інстанції не ставила
питання про визнання недійсною
зазначеної заяви.

У судовому засіданні ОСОБА_2 та її
представник підтримали апеляційну
скаргу з мотивів, які в ній зазначені.

Представник ОСОБА_4 у судовому
засіданні заперечила проти її
задоволення з підстав, викладених у
запереченні.

Заслухавши доповідача, пояснення
учасників процесу, ознайомившись з
матеріалами справи, перевіривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню з наступних
підстав.

Відповідно до ст.ст. 213, 214 ЦПК України
рішення повинно бути законним та
обґрунтованим та відповідати на
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
якими доказами вони підтверджуються;
чи є інші фактичні дані, які мають
значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

У відповідності до ч. 1 ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судом правильно встановлені фактичні
обставини справи, дана їм правильна
оцінка, а його висновки узгоджуються з
матеріалами справи і відповідають
закону.

Встановлено, що 13 листопада 1975 року
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителю АДРЕСА_2,
виконком Карачієвецької сільської
ради депутатів трудящих видав довідку
за № 652 про те, що він не заперечує йому
у будівництві жилого дому на старій
присадибній ділянці землі розміром 0,39
га. (а.с. 22).

На підставі даної довідки виконавчий
комітет районної ради депутатів
трудящих видав ОСОБА_5 свідоцтво № 210
про забудову садиби в сільських
пунктах Української РСР, зазначивши, що
строком початку і закінчення
будівництва є 1975-1977 р.р. (а.с.95).

Відповідно до плану забудови,
складеному 19 листопада 1975 року, площа,
відведена для забудови, становить 80
кв.м. (а.с. 21).

На вказаній земельній ділянці було
побудовано глинобитний житловий
будинок, площею 64,8 кв.м., цегляну літню
кухню, площею 9 кв.м., два цегляних хліва,
площею 64.4 кв.м. та 13,4 кв.м., цегляний
гараж, площею 14 кв.м. та погріб, площею 12,
0 кв.м., що підтверджується даними
характеристики будинку, господарських
будівель та споруд, виконаної техніком
з інвентаризації нерухомого майна та
оцінювальним актом (а.с. 15, 19).

Рішенням першої сесії Карачієвецької
сільської ради Віньковецького району
Хмельницької області ХХ11 скликання № 1
від 01.04.1994 року ОСОБА_5 передано у
приватну власність 0,62 га для
обслуговування житлового будинку (0,25
га) та ведення особистого підсобного
господарства (0,37 га) (а.с 23).

На погосподарському номері за адресою:
будинок АДРЕСА_1, були зареєстровані та
проживали: голова двору - ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2, та дружина - ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується
випискою із погосподарської книги № 9
за 1991-1995 роки (а.с. 12).

ІНФОРМАЦІЯ_6 у них народилась донька
ОСОБА_2, а ІНФОРМАЦІЯ_7 - друга дитина
ОСОБА_4, що підтверджується даними
копій свідоцтв про їх народження (а.с. 72,
74).

26 лютого 1967 року ОСОБА_2, у зв'язку з
одруженням, змінила прізвище на ОСОБА_2,
а 30.08.1970 року з цієї ж причини ОСОБА_4
змінила прізвище на ОСОБА_4 (а.с. 8, 72).

Інвентаризація домоволодіння в
АДРЕСА_1, не проводилась, свідоцтво про
право власності на домоволодіння не
видавалось, що підтверджується
довідкою Вінковецького МРКП
«Інвентарбюро» від 20.11.2013 року за № 1-366
(а.с. 13).

20 лютого 1997 року ОСОБА_5 на випадок
своєї смерті заповів все своє майно
доньці ОСОБА_2, що було посвідчено
секретарем виконкому Карачієвецької
сільської ради (а.с. 117). За життя заповіт
не змінювався.

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_6 померла, що
підтверджується даними свідоцтва про
смерть (а.с.6).

На час її смерті чоловік ОСОБА_5
постійно проживав у спірному
будинковолодінні.

19.03.2010 року в передбачений ст. 1270 ЦК
України шестимісячний термін ОСОБА_4
звернулись до нотаріальної контори з
заявою про прийняття спадщини після
смерті матері (а.с. 76).

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_5, що
підтверджується даними свідоцтва про
смерть (а.с. 6, 61).

07.06.2013 року та 20.06.2013 року його доньки
ОСОБА_2 та ОСОБА_4 відповідно, в
передбачений ст. 1270 ЦК України
шестимісячний термін, звернулись до
нотаріальної контори з заявами про
прийняття спадщини (а.с. 59, 60).

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7 народження, станом
на час смерті батька була пенсіонеркою,
що підтверджується посвідченням (а.с. 4).

08.11.2013 року постановою державного
нотаріуса Вінковецької нотаріальної
контори Хмельницької області від 08.11.2013
року відмовлено ОСОБА_4 у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
законом на спірне домоволодіння у
зв'язку з відсутністю
правовстановлюючих документів на
вищевказане майно.

Відповідно до ч.1 ст. 22 КпШС (в ред. від
20.06.1969 р.) майно, нажите подружжям за час
шлюбу, є його спільною сумісною
власністю. Кожен з подружжя має рівні
права володіння, користування і
розпорядження цим майном.

Частиною 3 ст. 1268 ЦК України
передбачено, що спадкоємець, який
постійно проживав разом із
спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України
спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, але на час відкриття спадщини
не проживав постійно із спадкодавцем,
має подати нотаріусу заяву про
прийняття спадщини. Заява про
прийняття спадщини подається
спадкоємцем особисто.

Згідно з ч.1 ст. 1270 ЦК України для
прийняття спадщини встановлюється
строк у шість місяців, який починається
з часу відкриття спадщини.

Частиною 1 ст. 1272 ЦК України
передбачено, що якщо спадкоємець
протягом строку, встановленого статтею
1270 цього Кодексу, не подав заяву про
прийняття спадщини, він вважається
таким, що не прийняв її.

Відповідно до ч.1 ст. 1241 ЦК України
малолітні, неповнолітні, повнолітні
непрацездатні діти спадкодавця,
непрацездатна вдова (вдівець) та
непрацездатні батьки спадкують,
незалежно від змісту заповіту,
половину частки, яка належала б кожному
з них у разі спадкування за законом
(обов'язкова частка).

До непрацездатних осіб відносяться
особи, які досягли віку, який дає їм
підставу для одержання пенсії за віком,
незалежно від того, чи продовжують вони
працювати та інваліди I, II та III груп.

Як вбачається з вищевикладених
обставин, за життя подружжю ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 належало на праві спільної
сумісної власності домоволодіння по
АДРЕСА_1.

Після смерті ОСОБА_6 у 2009 році належну
їй у домоволодінні ? частину прийняли у
спадщину чоловік ОСОБА_5, оскільки
постійно проживав разом із
спадкодавцем на час відкриття спадщини
(ч.3 ст. 1268 ЦК України), та її донька
ОСОБА_4, оскільки подала заяву про
прийняття спадщини (ст.ст. 1269, 1270 ЦК
України). Після цього ОСОБА_5 став
власником ? (1/2 + ?) частин домоволодіння,
а ОСОБА_4 - ? частини (1/2 : 2). При цьому
відповідача не прийняла спадщини після
смерті матері, оскільки не звернулась
до нотаріальної контори з відповідною
заявою.

Після смерті ОСОБА_5 вступив в дію
залишений ним за життя заповіт на все
його майно (3/4 частини у домоволодінні)
на користь відповідачки. Остання
вчасно подала до нотаріальної контори
заяву про прийняття даної спадщини, а
отже її прийняла.

Разом з тим, оскільки позивачка на час
смерті ОСОБА_5 була повнолітньою
непрацездатною дитиною (пенсійного
віку) та в установлений законом
шестимісячний строк звернулась до
нотаріуса з заявою про прийняття
спадщини після смерті батька, то вона
набула права на обов'язкову частку в
ній (3/4 : 2 = 3/8).

Враховуючи, що на спадкове майно
відсутні правовстановлюючі документи,
суд першої інстанції правильно виходив
з того, що за сторонами слід визнати
право власності на отримане у спадщину
після смерті батьків домоволодіння.

Доводи апеляційної скарги про те, що
судом не повинна була братись до увага
заява батька про відмову від спадщини
після смерті матері на користь
позивачки не заслуговують на увагу,
оскільки суд першої інстанції критично
віднісся до неї і не вважав її доказом,
що підтверджує справжнє волевиявлення
ОСОБА_5

Що стосується посилань в апеляційній
скарзі на те, що позивачка втратила
право на спадкування, оскільки не
доглядала батьків, то вони також не
ґрунтуються на вимогах закону,
оскільки доказів про усунення її від
спадкування суду надано не було (ч.5 ст.
1224 ЦК України).

Доводи апеляційної скарги не можна
визнати переконливими, оскільки вони
не містять доказів, які б простували
висновки суду першої інстанції та
впливали на законність судового
рішення.

Судом першої інстанції дотримані
вимоги процесуального закону,
всебічно, повно і об'єктивно з'ясовані
обставини справи та надана їм належна
оцінка, тому підстав для скасування
його рішення в межах доводів
апеляційної скарги та заявленого
позову не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319, 324
ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Віньковецького районного суду
Хмельницької області від 30 квітня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуюча: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя
апеляційного суду
Н.О. Федорова