Провадження по справі № 2/0202/411/2014
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

18 березня 2014 року
Індустріальний районний суд м.
Дніпропетровська

у складі: головуючої судді
Зосименко С.Г.

при секретарі Котула А.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м.
Дніпропетровська цивільну справу за
позовом прокурора Індустріального
району м. Дніпропетровська в інтересах
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод
у користуванні власністю шляхом
вселення,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2013 року прокурор
Індустріального району м.
Дніпропетровська подав до суду
позовну заяву в інтересах ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про усунення перешкод у
користуванні власністю шляхом
вселення, яку потім уточнював. В
уточненій позовній заяві позивач
посилається на те, що 05 квітня 2013 року
до прокуратури Індустріального району
м. Дніпропетровська надійшло звернення
ОСОБА_1, в якому остання ставила питання
про захист прокуратурою її житлових та
майнових прав в судовому порядку. В
ході проведеної перевірки було
встановлено, що ОСОБА_1 на праві
спільної часткової власності належить
? частини домоволодіння АДРЕСА_1, що
підтверджується довідкою з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
№ 4345305 від 04.06.2013 року. Інша частина
спірного домоволодіння належить
відповідачу ОСОБА_2, який всіляко
перешкоджає ОСОБА_1 розпоряджатися
належною їй часткою власності. Так,
відповідачем були самовільно змінені
замки на вхідних дверях, внаслідок чого
ОСОБА_1 не змогла разом з техніком
здійснити необхідні обміри
вищевказаного домоволодіння. Крім
того, неправомірними діями ОСОБА_2 щодо
перешкоджання користування власністю
ОСОБА_1, завдано матеріальну та
моральну шкоду. Тільки за послуги
техніка КП «ДМБТІ» ОСОБА_1 були
сплачені кошти у розмірі 960 грн., що
підтверджується копією квитанції.
Також ОСОБА_1 завдано й моральної шкоди,
яка виразилася в загостренні старих та
прояві нових захворювань. Просили суд
усунути перешкоди ОСОБА_1 у
користуванні домоволодінням АДРЕСА_1,
шляхом вселення її в будинок;
зобов'язати відповідача не чинити
перешкоди ОСОБА_1, у володінні та
користуванні домоволодінням АДРЕСА_1,
стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1,
завданий матеріальний збиток у розмірі
960 грн., та моральну шкоду у розмірі 50 000
грн.

Представник позивача у судовому
засіданні заявлені позовні вимоги
підтримала, просила задовольнити.

Відповідач та представник відповідача
у судовому засіданні позовні вимоги не
визнали, посилаючись на те, що спірне
домоволодіння перебуває на утриманні
відповідача. Що стосується ОСОБА_1, то
жодних витрат по утриманню
домоволодіння АДРЕСА_1 вона не несе, та
за даною адресою не проживає. Жодного
разу ОСОБА_1 не зверталася до
відповідача з приводу вселення у
спірне домоволодіння чи надання їй
ключів від будинку. Крім того, про
намір провести технічну оцінку
домоволодіння ні відповідач, ні його
представник не були повідомлені.
Просили у задоволенні позову
відмовити.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
показання свідка, вивчивши матеріали
справи, вважає, що позовні вимоги
підлягають частковому задоволенню.

Як встановлено у судовому засіданні,
рішенням колегії суддів судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Дніпропетровської області від 09 жовтня
2012 року за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнано
право власності на ? частину за кожним
житлового будинку АДРЕСА_1 з
господарчими спорудами та будівлями у
порядку спадкування за заповітом після
померлого 15.08.2009 року ОСОБА_3

На підставі даного рішення за ОСОБА_1
було зареєстровано право приватної
власності на ? частку спірного
домоволодіння, що підтверджується
копією Витягу з Державного реєстру
прав на нерухоме майно про реєстрацію
права власності № 1637825.

В позовній заяві та в судовому
засіданні представник позивача -
прокурор прокуратури Індустріального
району м. Дніпропетровська, діючи в
інтересах ОСОБА_1, у відповідності до ч.
2 ст. 36-1 ЗУ «Про прокуратуру»,
посилається на те, що відповідач
чинить останній перешкоди у вільному
доступі та користуванні
домоволодінням АДРЕСА_1, що, зокрема,
виразилося у неможливості через заміну
замків на вхідних дверях та
перебуванні сторонніх людей у будинку,
провести техніком, викликаним на
замовлення ОСОБА_1, технічної оцінки
даного домоволодіння.

Даний факт був підтверджений й
допитаним у якості свідка ОСОБА_4,
чоловіком ОСОБА_1, який показав, що,
дійсно, його дружиною на 23.11.2012 року в КП
«ДМБТІ» було зроблено замовлення
послуг техніка для оцінки будинку
АДРЕСА_1, про що остання повідомила
відповідача та просила забезпечити їй
доступ до будинку. Однак у визначений
день потрапити до домоволодіння не
виявилося можливим, оскільки
відповідачем були змінені замки на
вхідних дверях, в будинку перебували
сторонні люди, а сам ОСОБА_2 на прохання
ОСОБА_1 так і не з'явився за
вищевказаною адресою. У той же час
свідок підтвердив, що ОСОБА_1 не
зверталася до відповідача з приводу
вселення у будинок чи надання їй ключів
від будинку.

У відповідності зі ст. 391 ЦК України,
власник майна має право вимагати
усунення перешкод в здійсненні їм
права користування та розпорядження
своїм майном.

Виходячи із вищевикладеного, а також
те, що ОСОБА_1 являється правомірним
власником ? частки, суд вважає, що
позовні вимоги в частині усунення
перешкод останній у користуванні
домоволодінням АДРЕСА_1 шляхом
вселення її в будинок та зобов'язання
ОСОБА_2 не чинити їй перешкоди у
володінні та користуванні законні,
обґрунтовані та підлягають
задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Що стосується вимог в частині
стягнення з відповідача на користь
ОСОБА_1 суми у розмірі 960 грн., то дана
вимога являється безпідставною,
оскільки суд не розцінює, що дані
збитки були умисно спричиненні ОСОБА_1
неправомірними діями відповідача, так
як виклик техніка КП «ДМБТІ» було
волевиявленням тільки ОСОБА_1 та саме в
її інтересах.

Крім того, на підтвердження цієї вимоги
представником позивача як доказ було
представлено лише копію квитанції щодо
оплати послуг техніка, яка не може бути
розцінена судом як належний доказ.

Також суд категорично ставиться й до
вимог в частині стягнення моральної
шкоди.

Так, представник позивача,
обґрунтовуючи розмір моральної шкоди,
посилається, що дії відповідача, які
всіляко перешкоджають ОСОБА_1
розпоряджатися належною їй часткою
власності, спричинили погіршення її
стану здоров'я.

Але, оцінюючи письмові докази по
справі, зокрема виписки з історії
хвороби ОСОБА_1, вбачається, що остання,
являючись інвалідом 2 групи, як УЛНА на
ЧАЕС, протягом багатьох років
перебуває на обліку у лікарів, стан
здоров'я ОСОБА_1 постійно змінюється,
тому стверджувати, що саме з дій
відповідача стан її здоров'я
погіршився, не являється можливим.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України з
ОСОБА_2 підлягає стягненню на користь
держави судовий збір у розмірі 243 грн. 60
коп.

На підставі викладеного, керуючись, ст.
391 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 15, 61, 74, 169, 224-226
ЦПК України, суд ,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги прокурора
Індустріального району м.
Дніпропетровська в інтересах ОСОБА_1
задовольнити частково.

Усунути перешкоди ОСОБА_1 у
користуванні домоволодінням АДРЕСА_1
шляхом вселення її в будинок.

Зобов'язати ОСОБА_2 не чинити перешкоди
ОСОБА_1 у володінні та користуванні
домоволодінням АДРЕСА_1.

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави
судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Індустріальний районний суд м.
Дніпропетровська шляхом подання в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги.

Суддя
С.Г. Зосименко