Справа № 761/6884/13-ц
Провадження №2/761/216/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

17 червня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Фролової
І.В.,

при секретарях - Вітріщаку
Р.В., Калугіній М.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві в приміщенні суду
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія «Граве
Україна» про відшкодування шкоди,
завданої джерелом підвищеної
небезпеки, -

В С Т А Н О В И В:

В березні 2013 року позивач ОСОБА_1
звернувся зі вказаним позовом до суду,
в якому просив стягнути з відповідача-1
ОСОБА_2 на свою користь частину
матеріального збитку в розмірі 7 425,52
грн. та моральну шкоду у розмірі 5 000
грн., стягнути з відповідача-2
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Граве Україна»
невідшкодовану частину страхового
відшкодування в розмірі 8 160,79 грн. та
стягнути з відповідачів солідарно суму
сплаченого судового збору у розмірі
229,40 грн.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 (далі -
позивач) обґрунтовує тим, що 14 березня
2010 року у м. Києві сталася
дорожньо-транспортна пригода (далі -
ДТП), в якій було пошкоджено автомобіль
ОСОБА_1 Постановою Шевченківського
районного суду м. Києва винним у
скоєнні ДТП визнано ОСОБА_2 (надалі -
відповідач-1). Оскільки
відповідальність заподіювача шкоди
застраховано у ПАТ «СК «Граве Україна»
(далі - відповідач-2), позивач звернувся
з вказаним позовом до суду.

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав у
повному обсязі та просив їх
задовольнити. Проти винесення заочного
рішення не заперечував.

Відповідач-1 у судове засідання не
з`явився, про час та місце слухання
справи повідомлений судом належним
чином.

Представник відповідача-2 про час та
місце розгляду справи повідомлений
судом належним чином (а.с. 159), проте у
судове засідання не з`явився.

Суд, керуючись ст.ст. 169, 224 ЦПК України
вважає за можливе розглянути справу на
підставі наявних доказів, ухваливши
заочне рішення.

Суд, заслухавши пояснення представника
позивача по справі, дослідивши
матеріали справи, приходить до
висновку про часткове задоволення
заявлених вимог з наступних підстав.

14 березня 2010 року приблизно 21 годині 20
хвилин в м. Києві по вул. Дегтярівській
в м. Києві сталась дорожньо-транспортна
пригода за участю автомобіля «КІА»,
державний номер НОМЕР_1, під керуванням
ОСОБА_2, та автомобіля «БМВ», державний
номер НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_1, що
призвело до пошкодження транспортних
засобів.

ДТП відбулась в результаті порушення
ОСОБА_2 Правил дорожнього руху, що
підтверджується постановою
Шевченківського районного суду м.
Києва від 21 квітня 2010 року, відповідно
до якої ОСОБА_2 притягнуто до
адміністративної відповідальності за
ст. 124 КУпАП України та піддано
адміністративному стягненню у вигляді
штрафу.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа,
якій завдано збитків у результаті
порушення її цивільного права, має
право на їх відшкодування.

Як передбачено п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України,
збитками є втрати, яких особа зазнала у
зв'язку із пошкодженням або знищенням
речі, а також витрати, які особа зробила
або мусить зробити для відновлення
свого порушеного права (реальні
збитки).

Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода,
завдана неправомірними діями чи
бездіяльністю майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

П. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України визначено, що
шкода, завдана внаслідок кількох
джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних
підставах, а саме: шкода, завдана одній
особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою.

Однак, цивільно - правова
відповідальність ОСОБА_2 була
застрахована у ПАТ «СК «Граве Україна»
(Поліс обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів №ВЕ/2250175), у зв'язку з чим в
березні 2010 року позивач звернувся до
ПАТ «СК «Граве Україна» з завою про
отримання страхового відшкодування.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» страховим випадком є
дорожньо-транспортна пригода, що
сталася за участю забезпеченого
транспортного засобу, внаслідок якої
настає цивільно-правова
відповідальність особи,
відповідальність якої застрахована,
за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю
та/або майну потерпілого.

Положення статті 22 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» передбачає, що у разі
настання страхового випадку страховик
у межах страхових сум, зазначених у
страховому полісі, відшкодовує у
встановленому цим Законом порядку
оцінену шкоду, заподіяну внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно ст. 9 Закону страхова сума - це
грошова сума, у межах якої страховик
зобов'язаний здійснити виплату
страхового відшкодування відповідно
до умов договору страхування.

Згідно з ст. 979 ЦК України за договором
страхування одна сторона (страховик)
зобов'язується у разі настання певної
події (страхового випадку) виплатити
другій стороні (страхувальникові) або
іншій особі, визначеній у договорі,
грошову суму (страхову виплату), а
страхувальник зобов'язується
сплачувати страхові платежі та
виконувати інші умови договору.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України
страховик зобов`язаний у разі настання
страхового випадку здійснити страхову
виплату у строк, встановлений в
договорі.

У відповідності до п.3 ч. 1 ст. 20 ЗУ «Про
страхування» страховик зобов'язаний
при настанні страхового випадку
здійснити страхову виплату або виплату
страхового відшкодування у
передбачений договором строк.

Відповідно до ст. 36 ЗУ «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» протягом трьох
робочих днів з дня прийняття
відповідного рішення страховик
зобов'язаний направити заявнику
письмове повідомлення про прийняте
рішення. Крім того, відповідно до цієї ж
статті страховик зобов'язаний узгодити
розмір страхового відшкодування з
особою, яка має на це право, та
виплатити страхове відшкодування не
пізніше, ніж за 90 днів з дня отримання
заяви про страхове відшкодування.

Позивачем було подано заяву про
виплату страхового відшкодування до
ПАТ «СК «Граве Україна», однак,
відповідачем-2 таке відшкодування було
виплачено частково у розмірі 17 477,61 грн.

Страховиком, у порушення вимог п. 34.1 ст.
34 ЗУ «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», не було направлено комісара
або експерта до місцезнаходження
пошкодженого майна на протязі трьох
робочих днів з дня тримання письмового
повідомлення про страховий випадок, на
підставі чого у потерпілого з`явилось
право на отримання від страховика
відшкодування витрат на проведення
експертизи.

Відповідно до звіту № 10/041 з оцінки
транспортного засобу від 27 квітня 2010
року вартість матеріального збитку,
завданого власнику автомобіля «BMW 318»,
державний номер НОМЕР_3, становить 32 344,60
грн. За проведення експертного
дослідження ОСОБА_1 було сплчено 638,40
грн. відповідно до квитанції до
прибуткового касового ордеру № 101 від 23
червня 2010 року.

На підставі ст. 22 ЗУ «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» у разі настання
страхового випадку страховик у межах
страхових сум, зазначених у
страховому полісі, відшкодовує у
встановленому цим Законом порядку
оцінену шкоду, заподіяну внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну.

Відповідно до ст. 9.2 ЗУ «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» обов'язковий
ліміт відповідальності страховика за
шкоду, заподіяну майну потерпілих,
становить 25 500 гривень на одного
потерпілого.

Таким чином, відповідач-2 мав сплатити
позивачеві 25 000 грн., зважаючи, що ним
було відшкодовано 17 477,61 грн., то
загальна сума, яка відлягає сплаті
відповідачем-2 - 25 000 - 17 477,61 + 638,40 грн. = 8
160,79 грн., де 638,40 грн. - витрати на оплату
послуг експерта.

За ст. 1194 ЦК України особа, яка
застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатності
страхової виплати (страхового
відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

Таким чином, ОСОБА_2 повинен
відшкодувати ОСОБА_1 33 063,92 грн. - (25000 грн.
+ 638,40 грн.) = 7 425,52 грн., де 33 063,92 - загальна
сума матеріального збитку, 25 000 грн. -
ліміт відповідальності страховика, 638,40
грн. - витрати на оплату послуг
експерта.

Позовна вимога з приводу стягнення з
ОСОБА_2 моральної шкоди у розмірі 5 000
грн. підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ № 4
від 31.03.95 року у позовній заяві про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди має бути зазначено, в чому
полягає ця шкода, якими неправомірними
діями чи бездіяльністю її заподіяно
позивачеві, з яких міркувань він
виходив, визначаючи розмір шкоди, та
якими доказами це підтверджується.

Позивач зазначає, що зазнав душевних
страждань внаслідок ДТП, що сталася,
які полягали в порушенні ритму життя та
особистих планів, необхідності
протягом тривалого часу користуватись
громадським транспортом.

Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ № 4
від 31.03.95 року розмір відшкодування
моральної (немайнової) шкоди суд
визначає залежно від характеру та
обсягу страждань (фізичних, душевних,
психічних тощо), яких зазнав позивач,
характеру немайнових втрат (їх
тривалості, можливості відновлення
тощо) та з урахуванням інших обставин.
Зокрема, враховуються стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,
ступінь зниження престижу, ділової
репутації, час та зусилля, необхідні
для відновлення попереднього стану,
добровільне - за власною ініціативою чи
за зверненням потерпілого -
спростування інформації редакцією
засобу масової інформації. При цьому
суд має виходити із засад
розумності, виваженості та
справедливості.

Так, суд приходить до висновку, що
звичний ритм життя позивача дійсно був
порушений у зв'язку з необхідністю
займатися оформленням документів для
отримання страхового відшкодування, що
підтверджується матеріалами справи,
зокрема, його заявою до ПАТ «СК «Граве
Україна» від 15 липня 2010 року та Звітом
про оцінку колісного транспортного
засобу марки BMW 318і, д.н. НОМЕР_2,
складеного 27 квітня 2010 року.

Разом з тим, позивачем до суду не надано
жодних доказів на підтвердження того,
що вказана ДТП змусила ОСОБА_1 та його
сім`ю відмовитись від запланованого
відпочинку, а тому суд, виходячи із
засад розумності, виваженості та
справедливості, вважає, що з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1 підлягає стягненню
моральна шкода у розмірі 1 000 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

За ч. 1 ст. 88 ЦПК України, за якою:
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 10, 11, 15, 60, 88, 151-152, 159, 169, 212, 214, 215, 224-
228 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Граве Україна» про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки - задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
частину матеріального збитку у розмірі
7 425,52 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
моральну шкода у розмірі 1 000 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія «Граве
Україна» на користь ОСОБА_1
невідшкодовану частину страхового
відшкодування в розмірі 8 160,79 грн.

Стягнути з ОСОБА_2, Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Граве Україна» солідарно на
користь ОСОБА_1 витрати по оплаті
судового збору в розмірі 229,40 грн.

Рішення може бути оскаржене позивачем
в апеляційному порядку до Апеляційного
суду м. Києва через Шевченківський
районний суд м. Києва шляхом подання
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції протягом десяти днів
з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене
відповідачем в апеляційному порядку. У
цьому разі строк на апеляційне
оскарження рішення починає
відраховуватися з дати постановлення
ухвали про залишення заяви про
перегляд заочного рішення без
задоволення.

Суддя: