Справа №: 343/1206/14-ц
Провадження №: 2/0343/550/14
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

23 червня 2014 року м. Долина

Долинський районний суд
Iвано-Франкiвської областi в складi:

головуючого судді -
Тураша В. А.,

секретаря -
Прокопишин Я.В.,

розглянувши у вiдкритому
судовому засiданнi в залі суду м.Долина
справу за

позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання
дозволу на виїзд дитини за межі України
без згоди та супроводу батька, суд -

в с т а н о в и в :

Позивачка, просить ухвалити рішення,
яким надати дозвіл на виїзд
неповнолітньої, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженки та жительки АДРЕСА_1 за межі
державного кордону України без згоди
та супроводу її батька, ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя с.
Кальна , Долинського району,
Івано-Франківської області.

Свої вимоги мотивує тим, що відповідач
по справі - її колишній чоловік, з яким
вона перебувала в шлюбі з 1998 року по 2005
рік.

Від спільного проживання в шлюбі у них
народилося двоє дітей: дочка ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочка ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_4.

Рішенням Долинського районного суду
від 18.04.2005 року шлюб між ними розірвано,
а дітей: ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_4 залишено на її вихованні.

Після розірвання шлюбу відповідач
перестав цікавитися дітьми, не приймає
участі в їхньому вихованні,
матеріально не забезпечує, не приймає
будь-якої участі у фізичному, духовному
та моральному розвитку дочок, всі
питання щодо виховання дітей вона
вирішує самостійно, повністю сама
опікується дітьми, виховує та утримує
їх.

У неї є родичі за кордоном, рідна сестра
- ОСОБА_5, яка багато років разом із
сім'єю проживає та працює за кордоном.

Для загального розвитку дитини та з
метою оздоровлення, вона має
можливість повезти старшу дочку ОСОБА_3
за кордон для відпочинку, забезпечуючи
тим самим належний рівень оздоровлення
та проживання дитини. Крім того,
негативне відношення ОСОБА_2 до сім'ї
також впливає на психологічний стан
старшої дочки, тому відпочинок для неї
є важливо необхідним.

Для виготовлення на ім'я дочки
проїзного документа на виїзд за кордон
потрібна письмова, нотаріально
посвідчена згода батька дитини. Однак
отримати таку згоду вона не може, так як
місце знаходження відповідача їй
невідомо.

Вона належним чином виховує дітей і
сама проживає в нормальних умовах .

Це підтверджується і характеристикою,
виданою виконкомом Рахинянської
сільської ради, з якої вбачається, що
вона ОСОБА_1, за час проживання в с.
Рахиня, зарекомендувала себе з доброї
сторони, працелюбна, добросовісна,
користується авторитетом серед
односельчан, є доброю мамою для своїх
дочок ОСОБА_3 та ОСОБА_4, спиртними
напоями та наркотичними засобами не
зловживає.

Згідно з характеристикою ОСОБА_3,
учениці 9-го класу Рахинянської НВК І-ІІ
ступенів, навчанням та вихованням
дочки займається тільки мама ОСОБА_1
батько - ОСОБА_2 ніякої участі в
навчанні і вихованні дочки ОСОБА_3 не
приймав та надалі не приймає.

Як вбачається з довідки , виданої
виконкомом Рахинянської сільської
ради, в склад її сім'ї входить дочка
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочка ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_4.

Згідно з актом обстеження матеріально
побутових умов , складеного
відповідною комісією, вона, ОСОБА_1 на
даний час виховує дочок сама, так як
батько ОСОБА_2 жодної участі у
вихованні дітей не приймає . Для
навчання та виховання дочок створені
задовільні умови.

Вона звернулася до Долинської РДА, в
комісію з питань захисту прав дитини, з
проханням надати дозвіл на виїзд за
кордон неповнолітньої ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, в супроводі, матері ОСОБА_1
без згоди батька ОСОБА_2, проте її в
усному порядку повідомили, що з приводу
даного питання необхідно звернутися з
позовом до суду.

Тому з метою забезпечення гарантованих
державою прав та інтересів дитини,
виходячи з принципів належного
забезпечення догляду неповнолітньої
дочки ОСОБА_3, доступу її до культурних
та духовних цінностей, як найкращого
забезпечення інтересів дитини, а також
враховуючи те, що відповідач взагалі не
займається ні вихованням, ні
матеріальним забезпеченням дочки,
добровільно згоди на виїзд за кордон
дитини не надає, вона змушена
звернутися до суду з даним позовом.

В судовому засіданні позивачка
ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги,
зіславшись на викладені в позовній
заяві підстави. Не заперечує проти
заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_2 в судове
засідання не з'явився , хоч судові
повістки про час та місце розгляду
справи , йому направлялись у
встановленому Законом порядку. Як
встановлено в судовому засіданні та
підтверджується повідомленням
начальника Київського СІЗО полковника
вн.сл. Родчина Р.Й. від 07.03.2014р. №П-51, щодо
ОСОБА_2 обрано запобіжний у вигляді
тримання під вартою в СІЗО м.Київ.
Пояснень від ОСОБА_2 по суті даного
позову, а також заяви про розгляд
справи у його відсутності на адресу
суду не поступило.

Суд, вислухавши пояснення
позивачки, дослідивши та оцінивши
здобуті й перевірені в судовому
засiданнi докази в їх сукупності,
вважає, що позов підлягає до
задоволення, виходячи з наступного:

У ст. 18 Конвенції про права дитини,
ратифікованій постановою Верховної
Ради України від 27.02.1991року,
проголошено, що батьки несуть основну
відповідальність за виховання і
розвиток дитини. Рівності прав і
обов'язків батьків стосовно дітей
необхідно дотримуватися незалежно від
наявності або відсутності шлюбу між
ними.

Одним із питань, яке має вирішуватися
за взаємною згодою батьків дитини, є
реалізація права дитини на свободу
пересування.

Відповідно до Протоколу № 4
Міжнародної Конвенції про захист права
і основних свобод людини 1950 року,
ратифікованої Законом України від
17.07.1997 року, кожна людина має право
залишати будь-яку країну, включаючи
свою власну. Здійснення цих прав не
підлягає жодним обмеженням, за
винятком тих, які запроваджуються
згідно з законом і необхідні в
демократичному суспільстві в
інтересах національної або
громадської безпеки, з метою
підтримання громадського порядку,
запобігання злочинам, для захисту
здоров'я або моралі чи з метою захисту
прав і свобод інших людей.

Згідно ст. 51 Конституції України
турбота про дітей, їх виховання є
рівним правом і обов'язком батьків. Ця
конституційна норма конкретизується
главою 15 Сімейного кодексу України.

Відповідно до ч. 7 ст. 7, ч. 2 ст. 155 СК
України дитина має бути забезпечена
можливістю здійснення її прав,
установлених Конституцією України та
Конвенцією про права дитини, а
батьківські права не можуть
здійснюватися всупереч інтересам
дитини.

Згідно положень ст. 12 Закону України
«Про охорону дитинства» батьки або
особи, які їх замінюють, мають право і
зобов'язані виховувати дитину,
піклуватися про її здоров'я, фізичний,
духовний і моральний розвиток,
навчання, створювати належні умови для
розвитку її природних здібностей,
поважати гідність дитини, готувати її
до самостійного життя та праці.

За вимогами ч. 3 ст. 313 ЦК України фізична
особа, яка не досягла шістнадцяти
років, має право на виїзд за межі
України лише за згодою батьків
(усиновлювачів), піклувальників та в
їхньому супроводі або в супроводі осіб,
які уповноважені ними.

Відповідно до ст.ст. 2, 4 Закону України
«Про порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України» документами,
що надають право на виїзд з України і
в'їзд в Україну та посвідчують особу
громадянина України під час
перебування за її межами, є: паспорт
громадянина України для виїзду за
кордон, проїзний документ дитини.
Оформлення проїзного документа дитини
провадиться на підставі нотаріально
засвідченого клопотання батьків або
законних представників батьків чи
дітей у разі потреби самостійного
виїзду неповнолітнього за кордон. У
клопотанні зазначаються відомості про
дитину, а також про відсутність
обставин, що обмежують відповідно до
цього Закону право на виїзд за кордон
(лише для дітей віком від 14 до 18 років).
За відсутності згоди одного з батьків
виїзд неповнолітнього громадянина
України за кордон може бути дозволено
на підставі рішення суду.

Згідно п.п. 2 п. 4 Правил перетинання
державного кордону громадянами
України, затверджених постановою
Кабінету Міністрів України від 27 січня
1995 року № 57, виїзд з України громадян,
які не досягли 16-річного віку, в
супроводі одного з батьків або інших
осіб, уповноважених одним з батьків за
нотаріально посвідченою згодою,
здійснюється без нотаріально
посвідченої згоди другого з батьків, у
разі пред'явлення рішення суду про
надання дозволу на виїзд з України
громадянину, який не досяг 16-річного
віку, без згоди та супроводу другого з
батьків.

З огляду на викладене діючим
законодавством не встановлено
обмеження щодо виїзду неповнолітньої
дитини за кордон, а лише встановлено
певний порядок її виїзду за кордон за
згодою батьків або дозволу суду при
відсутності згоди одного з батьків.

Як встановлено в судовому засіданні
сторони по справі перебували у шлюбі.

За час перебування в шлюбі у сторін:
ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дочка ОСОБА_3,
що підтверджується копією свідоцтва
про народження серії НОМЕР_1 від 17.08.1999
року (а.с. 10), та ІНФОРМАЦІЯ_4.народилась
дочка ОСОБА_4, що підтверджується
копією свідоцтва про народження серії
НОМЕР_2 від 19.01.2001 року (а.с. 11).

Відповідно до копії свідоцтва про
розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 від
24.01.2006 року, шлюб між ОСОБА_2, та ОСОБА_9
розірвано 10.10.2005 року. Після реєстрації
розірвання шлюбу присвоюються
прізвища: йому ОСОБА_9, їй ОСОБА_1 (а.с. 9).

Про те, що неповнолітні ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 проживають з мамою ОСОБА_1,
свідчить довідка № 298 від 12.05.2014 року,
видана виконавчим комітетом
Рахинянської сільської ради
Долинського району Івано-Франківської
області (а.с.13).

У відповідності до заяви ОСОБА_10,
матері відповідача (а.с.24) - її син
ОСОБА_2 не заперечує проти виїзду за
кордон своєї рідної дочки - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 Цей факт він підтвердив у
телефонній розмові з нею. Він
добровільно дав би таку згоду, однак у
нього для цього на даний час немає
фізичної можливості.

Судом встановлено, що позивачка
турбуючись про виховання та утримання
дітей, має бажання та можливість
виїзду за кордон ( запрошення а.с.23) , де
може забезпечити їх відпочинок та
оздоровлення. Одночано відповідачем не
подано доказів, які б засвідчували, що
виїзд дитини за кордон не відповідає її
інтересам.

Оскільки у позивачки є складнощі в
отриманні згоди відповідача на виїзд
дочки ОСОБА_11 за кордон, а також
беручи до уваги той факт, що судом при
розгляді даної справи не встановлено
обмежень чи заборон, які
унеможливлюють виїзд неповнолітньої
дитини за межі України для тимчасового
перебування, суд приходить до висновку
про доцільність задоволення позовних
вимог позивачки та надання дозволу на
виїзд неповнолітньої ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_1 за кордон без згоди та
супроводу батька.

На пiдставi викладеного, протоколу № 4
Міжнародної Конвенції про захист прав
і основних свобод людини,
ратифікованої Законом України № 475-97-ВР
від 17.07.1997 року, Конвенції про права
дитини, ратифікованої Постановою
Верховної Ради № 789-12 від 27.02.1991 року, ст.
4 Закону України «Про порядок виїзду з
України і в»їзду в Україну громадян
України», керуючись ст.ст.208,209,215,218 ,
224-226 ЦПК України, суд,-

Р I Ш И В:

Позов задоволити .

Надати дозвіл ОСОБА_1
ІНФОРМАЦІЯ_11, на оформлення документів
для тимчасового виїзду за кордон її
неповнолітньої дочки ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 без згоди батька ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2

Надати дозвіл на тимчасовий виїзд
неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 за
кордон без згоди та супроводу її батька
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2

Заочне рішення може бути
переглянуте судом, що його ухвалив за
письмовою заявою відповідача, яка має
бути подана не пізніше 10 (десяти) днів з
дня отримання ним копії заочного
рішення.

Рiшення може бути оскаржено до
апеляційного суду Iвано-Франкiвської
області протягом одного місяця з
наступного дня після його проголошення
через Долинський районний суд.

Суддя: