Справа № 462/8415/13
Головуючий у 1 інстанції:
Провадження № 22-ц/783/3138/14
Доповідач в 2-й інстанції:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого - судді
Ніткевича А.В.,

суддів - Мікуш Ю.Р.,
Павлишина О.Ф.,

секретаря Гацій І.І.

з участю представника
відповідача ОСОБА_2, представника
третьої особи Львівської міської ради
Піскун А.Й., третіх осіб ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою представника
ОСОБА_6 - ОСОБА_2 на рішення Залізничного
районного суду м. Львова від 13 березня
2014 року у справі за позовом Залізничної
районного адміністрації Львівської
міської ради до ОСОБА_6, з участю третіх
осіб - Львівської міської ради, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, про демонтаж самочинної
огорожі,-

встановила:

В листопаді 2013 року позивач Залізнична
районна адміністрація ЛМР звернулась з
позовом в суд до ОСОБА_6, з участю третіх
осіб - Львівської міської ради, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, просила суд зобов"язати ОСОБА_6
демонтувати огорожу з листів
металопрофілю довжиною 6 м. на землях
комунальної власності міста зі сторони
будинковолодіння по АДРЕСА_1.

В обґрунтування зазначеної позовної
вимоги покликалася на те, що відповідач
самочинно побудувала огорожу з листів
металопрофілю на землях комунальної
власності міста зі сторони
будинковолодіння по АДРЕСА_1. Згідно
висновку комісії від 16 липня 2013 року
металева огорожа підлягає демонтажу.
Залізничною районною адміністрацією
винесено розпорядження «Про демонтаж
самочинного будівництва здійсненого
гр. ОСОБА_6» від 05 серпня 2013 року № 502,
яким зобов'язано ОСОБА_6, як
співвласника буд. АДРЕСА_2 в термін до 01
вересня 2013 року демонтувати огорожу з
листів металопрофілю. Однак у термін,
вказаний у розпорядженні остання не
демонтувала зазначену самочинну
огорожу.

Оскаржуваним рішенням позов
Залізничної районного адміністрації
Львівської міської ради задоволено.

Зобовязано ОСОБА_6 демонтувати огорожу
з листів металопрофілю довжиною 6
метрів на землях комунальної власності
міста зі сторони будинковолодіння по
АДРЕСА_1.

Стягнуто із ОСОБА_6 (ідентифікаційний
номер - НОМЕР_1) на користь Залізничної
районної адміністрації Львівської
міської ради 229 грн. 40 коп. судового
збору.

Рішення суду оскаржив представник
відповідача ОСОБА_6 - ОСОБА_2.

Вважає, що оскаржуване рішення є
необґрунтованим та ухваленим
внаслідок неповного та необ'єктивного
з"ясування всіх обставин справи,
неналежного дослідження доказів та
порушення норм матеріального права.

В апеляційній скарзі стверджує, що дана
огорожа не є об"єктом нерухомого майна,
а тому покликання на факт вчинення
самочинного будівництва є
необґрунтованим та безпідставним.

В оскаржуваному рішенні суд не
зазначив, яким саме чином порушено
права та інтереси скаржника ОСОБА_4 На
думку апелянта, третя особа ОСОБА_4
зловживає своїм правом і подає
завідомо неправдиві відомості і докази
для підтвердження власної позиції.

Суд першої інстанції не звернув увагу
на те, що відповідач ОСОБА_6 є належним
землекористувачем земельної ділянки
по вул. Ловецька,7 , що підтверджується
архівним витягом від 08.04.2009 року № К-297.

Звертає увагу на те, що ухвалюючи
оскаржуване рішення суд керувався ст.
152 ЗК України та ст. 391 ЦК України, чим
фактично змінив підставу позову.

Просить скасувати рішення
Залізничного районного суду м. Львова
від 03 березня 2014 року та ухвалити нове
рішення про відмову у задоволенні
позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника відповідача ОСОБА_2 на
підтримання доводів апеляційної
скарги, пояснення представника третьої
особи Піскун А.Й. та третіх осіб ОСОБА_4,
ОСОБА_5 на заперечення таких,
перевіривши матеріали справи та доводи
скарги, колегія суддів не вбачає
підстав для задоволення апеляційної
скарги, виходячи із наступного.

Згідно із ст. 3 ЦПК України кожна особа
має право в порядку, встановленому
законом, звернутися до суду за захистом
своїх порушених прав у визначений
законом спосіб.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України
здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, зазначений законами України.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції. Апеляційний
суд досліджує докази, які судом першої
інстанції були досліджені з порушенням
встановленого порядку, або в
дослідженні яких було неправомірно
відмовлено, а також нові докази,
неподання яких до суду першої
інстанції було зумовлено поважними
причинами.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно із ст. 212 ЦПК України суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.

Колегія суддів приходить переконання,
що дане рішення суду в повній мірі
відповідає зазначеним вимогам закону.

Задовольняючи позовні вимоги районний
суд виходив з того, що відповідача слід
зобов"язати за власні кошти
демонтувати спірну огорожу з правових
підстав, передбачених ст. 152 ЗК України
та ст. 391 ЦК України.

Згідно із ст. 144 Конституції України
органи місцевого самоврядування в
межах повноважень, визначених законом,
приймають рішення, які є обов'язковими
до виконання на відповідній території.

Відповідно до ч. 5 ст. 3 Закону України
"Про планування і забудову територій"
рішення органів виконавчої влади та
самоврядування з питань забудови й
іншого використання територій,
прийняті в межах повноважень,
визначених законом, є обов'язковими для
суб'єктів містобудування.

Згідно із ст. 73 Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні", акти
голови районної в місті ради,
виконавчого комітету сільської,
селищної, міської, районної у місті (у
разі її створення) ради, прийняті в
межах наданих їм повноважень, є
обов'язковими для виконання всіма
розташованими на відповідній
території органами виконавчої влади,
об'єднаннями громадян, підприємствами
та організаціями, посадовими особами, а
також громадянами, які постійно або
тимчасово проживають на відповідній
території.

В свою чергу, відповідно до п. 3.6 розділу
VІ Положення про розмежування
повноважень між виконавчими рганами
Львівської міської ради, затвердженого
ухвалою Львівської міської ради № 3704
від 08 липня 2010 року, до повноважень
районної адміністрації у галузі
будівництва належить зокрема, розгляд
та вжиття заходів у встановленому
виконавчим комітетом, департаментом
містобудування порядку щодо фактів
самовільного будівництва.

З матеріалів справи встановлено, що
відповідач ОСОБА_6 проживає в квартирі
АДРЕСА_2, яка належить їй на праві
спільної часткової власності. Окрім
неї в зазначеній квартирі
зареєстровані ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10,
ОСОБА_11 (а.с. 8, 52).

Земельна ділянка за вказаною адресою
співвласниками будинку не
приватизована, в силу приписів ст. 83 ЗК
України є комунальною власністю
Львівської міської ради.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 без
відповідного дозволу побудувала
огорожу з листів металопрофілю
довжиною 6 метрів на землях комунальної
власності міста зі сторони
будинковолодіння по АДРЕСА_1.

Розпорядженням голови Залізничної рай
адміністрації Львівської міської ради
№ 502 від 05.08.2013 року затверджено
висновок міжвідомчої комісії,
оформлений протоколом № 25 від 16.07.2013
року, зобов"язано ОСОБА_6 в термін до
01.09.2013 року демонтувати огорожу з
листів метало профілю довжиною 6,0 м.,
самочинно встановлену на землях
комунальної власності міста зі сторони
будинковолодіння по АДРЕСА_1. (а.с. 6, 7)

Відповідач жодним чином не
відредагувала на зазначене
розпорядження, про що складений акт ЛКП
"Левандівка" від 08.10.2013 року. (а.с. 15).

Відповідно до п.п. 5.1, 5.2 „Положення про
порядок влаштування огорож у м. Львові",
затвердженого рішенням виконавчого
комітету Львівської міської ради 09.09.2011
року, особа, яка має намір влаштувати
огорожу, повинна отримати дозвіл
(розпорядження голови районної
адміністрації) на проведення таких
робіт.

Відповідач не надала суду доказів
отримання дозволу органу місцевого
самоврядування на влаштування огорожі
з листів металопрофілю.

В свою чергу, відповідно до ч. 2 ст. 212 ЗК
України приведення земельних ділянок у
придатний для використання стан,
включаючи знесення будинків, будівель
та споруд, здійснюється за рахунок
громадян або юридичних осіб, які
самовільно зайняли земельні ділянки.

Враховуючи наведені обставини, суд
першої інстанції прийшов правильного
висновку, що відповідача ОСОБА_6
необхідно зобов"язати демонтувати
огорожу з металопрофілю, встановлену
без відповідного дозволу на проведення
таких робіт.

Колегія суддів погоджується із
висновками суду першої інстанції в
частині обґрунтування позиції про
порушення прав третьої особи ОСОБА_4
внаслідок встановлення відповідачем
ОСОБА_6 огорожі з металопрофілю, а також
з приводу застосування до спірних
правовідносин вимог ст. 391 ЦК України та
ст. 152 ЗК України.

Інші доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують, а тому
підстав для її задоволення немає.

Судом правильно встановлені фактичні
обставини справи, вірно застосовано
матеріальний закон та дотримана
процедура розгляду, передбачена ЦПК
України, а тому колегія суддів не
вбачає підстав для скасування рішення
суду.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ч. 1
ст. 308, ст. 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника
відповідача ОСОБА_6 - ОСОБА_2 -
відхилити.

Рішення Залізничного районного суду м.
Львова від 13 березня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:
А.В. Ніткевич

Судді: Ю.Р. Мікуш

О.Ф. Павлишин