23.06.2014 Справа № 756/4397/14-ц
Справа пр. №2/756/2579/14
№756/4397/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2014 року Оболонський
районний суд міста Києва в складі:

головуючого
судді - Андрейчука Т.В.

при секретарі
- Ліщенко Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом публічного акціонерного
товариства "Родовід Банк" до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

У березні 2014 року позивач
публічне акціонерне товариство
"Родовід Банк" (далі - ПАТ "Родовід Банк")
звернулося до суду в порядку
цивільного судочинства з позовом до
відповідача ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовував тим, що 01 березня 2005 року
між відкритим акціонерним товариством
"Родовід Банк" (далі - ВАТ "Родовід Банк"),
правонаступником якого є ПАТ
"Родовід Банк", та ОСОБА_1 укладено
кредитний договір №28.3/С-010.05.2,
відповідно до умов якого позивач
зобов'язався надати відповідачу кредит
шляхом відкриття відновлювальної
кредитної лінії у розмірі 33000,00 доларів
США на строк з 01 березня 2005 року до 01
березня 2006 року. Процентна
ставка за користування кредитом
становила 16% річних. Сплата кредиту
повинна була здійснюватись шляхом
сплати щомісячних платежів в порядку
та у розмірах, визначених договором.

Додатковими договорами від 01
березня 2006 року №1, від 18 жовтня 2006 року
№2 та від 05 грудня 2007 року
№3 було внесено зміни до кредитного
договору від 01 березня 2005 року
№28.3/С-010.05.2, зокрема збільшено розмір
кредитної лінії до 75000,00 доларів США,
змінено розмір процентної
ставки за користування кредитом та
встановлено кінцевий термін
повернення кредиту - 01 березня 2009
року.

ОСОБА_1 одержала та
використала за цільовим призначенням
кошти, отримані в кредит.

П. 3.2. кредитного договору від
01 березня 2005 року №28.3/С-010.05.2 (зі змінами
та доповненнями) встановлено обов'язок
позичальника щомісяця в строк (термін)
до 10 числа кожного місяця сплачувати
кредит та проценти за його
користування шляхом внесення готівкою
чи перерахування зі свого поточного
рахунку на рахунок, вказаний в п. 1.2.
цього договору.

Проте позичальник за час дії
кредитного договору не дотримувалася
його умов, не сплачувала щомісячно
платежі у розмірі та порядку,
визначеному договором. У термін,
встановлений в договорі,
ОСОБА_1 кредит не повернула.

Станом на 26 вересня 2013 року
загальна сума заборгованості ОСОБА_1 за
кредитним договором становить 42250,00
доларів США та 871095,70 грн, в тому числі
заборгованість зі сплати кредиту
(основного боргу) у сумі 42250,00 доларів
США, пеня за прострочення термінів
сплати кредиту у сумі 798504,39 грн, три
проценти річних за прострочення
виконання зобов'язання у сумі 72591,31 грн.

З цих підстав ПАТ "Родовід
Банк" просило стягнути з відповідача на
його користь заборгованість за
кредитним договором у сумі 42250,00
доларів США та 871095,70 грн та судовий збір
у сумі 3654,00 грн.

Представник позивача в
судовому засіданні позов свого
довірителя підтримав, просив суд його
задовольнити.

Представник відповідача у
судовому засіданні проти позову
заперечувала, стверджувала, що
позивачем пропущено строк позовної
давності. Також вона вказувала на те, що
пеня за прострочення термінів сплати
кредиту нарахована позивачем поза
межами строку, встановленого ст. 258 ЦК
України, а також на те, що банком не
надано виписку по рахунку позичальника
на підтвердження заборгованості за
кредитом. З цих підстав представник
відповідача просила суд відмовити
ПАТ "Родовід Банк" у задоволенні
його позову.

Заслухавши пояснення
представників сторін, дослідивши
матеріали справи, зібрані у справі
докази, суд приходить до висновку, що
позов підлягає задоволенню частково з
наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України
кредитодавець зобов'язується за
кредитним договором надати грошові
кошти (кредит) позичальникові у розмірі
та на умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

З матеріалів справи
вбачається, що між ВАТ "Родовід Банк" та
ОСОБА_1 укладено кредитний договір від
01 березня 2005 року №28.3/С-010.05.2, за умовами
якого банк зобов'язався надати
позичальнику кредит шляхом відкриття
відновлювальної кредитної лінії у
розмірі 33000,00 доларів США на строк з 01
березня 2005 року до 01 березня 2006 року.
Процентна ставка за користування
кредитом становила 16% річних. Сплата
кредиту повинна була здійснюватись
шляхом сплати щомісячних платежів в
порядку та у розмірах, визначених
договором (а.с .6-8).

Додатковим договором від 01
березня 2006 року №1 збільшено процентну
ставку за
користування кредитом до 17% річних та
змінено кінцевий термін повернення
кредиту - 01 березня 2007 року (а. с. 9).

18 жовтня 2006 року сторонами
укладено додатковий договір №2,
відповідно до якого збільшено розмір
кредитної лінії до 60000,00 доларів США,
зменшено процентну ставку за
користування кредитом до 16,5% річних та
встановлено кінцевий термін
повернення кредиту - 01 березня
2009 року (а. с. 10).

Додатковим договором від 05
грудня 2007 року №3 внесено зміни до
кредитного договору від 01
березня 2005 року №28.3/С-010.05.2 та збільшено
розмір кредитної лінії до 75000,00 доларів
США (а. с. 11).

Кредитні кошти у сумі 75000,00
доларів США були надані ВАТ "Родовід
Банк" відповідачеві ОСОБА_1, які вона
використала за цільовим призначенням
(а. с. 14-18).

П. 3.2. кредитного договору від
01 березня 2005 року №28.3/С-010.05.2 (зі змінами
та доповненнями) встановлено обов'язок
позичальника щомісяця в строк (термін)
до 10 числа кожного місяця сплачувати
кредит та проценти за його
користування шляхом внесення готівкою
чи перерахування зі свого поточного
рахунку на рахунок, вказаний в п. 1.2.
цього договору.

У відповідності до ст. 526 ЦК
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
а за відсутності таких умов та
вимог - відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Однак ОСОБА_1 неналежним
чином виконувала взяті на себе за
кредитним договором від 01
березня 2005 року №28.3/С-010.05.2 (зі змінами
та доповненнями) зобов'язання щодо
своєчасного та у повному обсязі
погашення кредиту, допустила
заборгованість зі сплати кредиту та
інших платежів за договором, що
підтверджуються розрахунком
заборгованості та випискою за
кредитним рахунком позичальника (а. с.
42-59).

За приписами ч. 1 ст. 1049 ЦК
України позичальник зобов'язаний
повернути позикодавцеві позику
(грошові кошти у такій самій сумі) у
строк та в порядку, що встановлені
договором.

Ст. 530 ЦК України визначено,
що, якщо у зобов'язанні встановлений
строк його виконання, то воно підлягає
виконанню у цей строк.

Повністю повернути кредитні
кошти позичальник зобов'язалася у
термін до 01 березня 2009 року,
проте вказане зобов'язання ОСОБА_1 не
виконала.

У відповідності до ст. 610 ЦК
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Ст. 549 ЦК України передбачено,
що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Ч. 1 ст. 550 ЦК України
встановлено, що право на неустойку
виникає незалежно від наявності у
кредитора збитків, завданих
невиконанням або неналежним
виконанням зобов'язання.

Згідно з п. 3.5. кредитного
договору від 01 березня 2005 року
№28.3/С-010.05.2 (зі змінами та доповненнями)
за порушення позичальником строків
повернення кредиту чи сплати процентів
за користування ним кредитодавець має
право вимагати від позичальника
сплатити пеню за кожний день
прострочення у розмірі подвійної
процентної ставки, встановленої у п. 1.3.
договору, від суми простроченого
платежу.

Пеня за прострочення
термінів сплати кредиту, процентів і
плати за його користування, нарахована
позивачем, складає 798504,39 грн.

П. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України
визначено, що до вимог про стягнення
неустойки (штрафу, пені) застосовується
позовна давність в один рік.

Відповідно до ч. 3, ч. 4 ст. 267 ЦК
України позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення. Сплив позовної давності,
про застосування якої заявлено
стороною у спорі, є підставою для
відмови у позові.

Представник відповідача у
судовому засіданні зробила заяву про
застосування строку позовної давності
до вимог позивача щодо стягнення пені
за прострочення термінів сплати
кредиту. Таким чином, в частині вимог
про стягнення пені поза межами річного
строку до моменту пред'явлення
позивачем позову слід відмовити.
Розмір пені за прострочення термінів
сплати кредиту, процентів і плати за
його користування за рік, що передує
зверненню позивачем з позовом, складає
120595,37 грн.

За положеннями ч. 3 ст. 551 ЦК
України розмір неустойки може бути
зменшений за рішенням суду, якщо він
значно перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Розмір пені за прострочення
термінів сплати кредиту, процентів і
плати за його користування не
перевищує розмір збитків, спричинених
кредитодавцеві внаслідок невиконання
ОСОБА_1 умов кредитного договору. Інших
істотних обставин, які мають значення
при вирішення питання про зменшення
нарахованої пені, представником
відповідача не наведено. Відтак,
підстави для зменшення розміру пені
відсутні.

За приписами ч. 1 ст. 1050 ЦК
України, якщо позичальник своєчасно не
повернув суму позики, він зобов'язаний
сплатити грошову суму відповідно до ст.
625 цього Кодексу.

Ст. 625 ЦК України передбачено,
що боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.
Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

У відповідності до
роз'яснень, викладених у п. 18 постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ у своїй постанові
від 30 березня 2012 року №5 "Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин",
за змістом ст. 552, ч. 2 ст. 625 ЦК України
стягнення трьох процентів річних від
простроченої суми полягає в отриманні
компенсації (плати) від боржника за
неправомірне користування
утримуваними ним грошовими коштами,
належними до сплати кредиторові, а тому
ці кошти нараховуються незалежно від
сплати ним неустойки (пені) за
невиконання або неналежне виконання
зобов'язання.

Три проценти річних за
прострочення виконання ОСОБА_1
зобов'язання щодо своєчасної та у
повному обсязі сплати кредиту та
процентів за його користування
складають 34315,46 грн (нараховані в межах
строку, встановленого ст. 257 ЦК України).

Отже, загальна сума
заборгованості, яка підлягає стягненню
з ОСОБА_1 за кредитним договором від 01
березня 2005 року №28.3/С-010.05.2 (зі змінами
та доповненнями), складається з
заборгованості зі сплати кредиту
(основного боргу) у сумі 42250,00 доларів
США, пені за прострочення термінів
сплати кредиту, у сумі 120595,37 грн та
трьох процентів річних за прострочення
виконання зобов'язання у сумі 34315,46 грн.

Крім того, суд звертає увагу
на те, що після закінчення строку дії
кредитного договору від 01
березня 2005 року №28.3/С-010.05.2 (зі змінами
та доповненнями) позичальник
продовжувала сплачувати
заборгованість за кредитом (тіло
кредиту), що свідчить про визнання нею
свого боргу. Відтак, відповідно до
положень ч. 1 ст. 264 ЦК України строк
позовної давності переривався.
Наведене спростовує твердження
представника відповідача про пропуск
банком строку позовної давності щодо
стягнення заборгованості зі сплати
кредиту (тіла кредиту).

За таких обставин, повно та
всебічно дослідивши обставини справи,
оцінивши зібрані докази у сукупності,
суд вважає, що позов слід задовольнити
частково, стягнути з позичальника
ОСОБА_1 на користь ПАТ "Родовід Банк"
заборгованість за кредитним договором
від 01 березня 2005 року №28.3/С-010.05.2 (зі
змінами та доповненнями) у сумі 42250,00
доларів США та 154910,93 грн, в тому числі
заборгованість зі сплати кредиту
(основного боргу) у сумі 42250,00 доларів
США, пеня за прострочення термінів
сплати кредиту, у сумі 120595,37 грн, три
проценти річних за прострочення
виконання зобов'язання у сумі 34315,46 грн.

У відповідності до ст. 88 ЦК
України суд присуджує з відповідача на
користь позивача судовий збір
пропорційно до задоволених вимог у
сумі 3654,00 грн.

З огляду на вищенаведене,
відповідно до ст. ст. 15, 16, 526, 530, 533, 536,
549-552, 610, 625, 1048, 1049, 1050, 1054, 1055 ЦК України,
та, керуючись ст. ст. 4, 10, 11, 60, 88, 209, 212-215
ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов публічного
акціонерного товариства "Родовід Банк"
до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на
користь публічного акціонерного
товариства "Родовід Банк"
заборгованість за кредитним договором
від 01 березня 2005 року
№28.3/С-010.05.2 (зі змінами та доповненнями),
що складається з заборгованості зі
сплати кредиту (основного боргу) у сумі
42250 (сорок дві тисячі двісті п'ятдесят)
доларів США 00 (нуль) центів, пені за
прострочення термінів сплати кредиту у
сумі 120595 (сто двадцять тисяч п'ятсот
дев'яносто п'ять) гривень 37 (тридцять
сім) копійок, трьох процентів
річних за прострочення виконання
зобов'язання у сумі 34315 (тридцять чотири
тисячі триста п'ятнадцять) гривень 46
(сорок шість) копійок.

У задоволенні решти позовних
вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на
користь публічного акціонерного
товариства "Родовід Банк" судовий збір
у сумі 3654 (три тисячі шістсот п'ятдесят
чотири) гривні 00 (нуль) копійок.

Рішення суду може бути
оскаржено в апеляційному порядку до
апеляційного суду міста Києва через
Оболонський районний суд міста Києва
шляхом подання в 10-денний строк з дня
проголошення рішення суду апеляційної
скарги.

Рішення суду набирає
законної сили після закінчення строку
для подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя

Т.В. Андрейчук