печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2014 року Печерський районний
суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Козлова Р.Ю.,

при секретарі - Скирді В. Є.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, треті особи - Департамент
земельних ресурсів виконавчого органу
Київської міської ради, Реєстраційна
служба Головного управління юстиції в
м. Києві, про визнання недійсним
державного акту на право власності на
земельну ділянку та скасування його
реєстрації,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2013 року ОСОБА_1 звернулася
до суду з позовом про визнання
недійсним державного акту на право
власності на земельну ділянку та
скасування його реєстрації. В
обгрунтування заявлених вимоги
позивачка зазначила, що за договором
купівлі-продажу від 31 липня 2009 року
вона придбала у відповідачки 1/2 частини
житлового будинку АДРЕСА_1. В червні 2012
року позивачка звернулася до Головного
управління земельних ресурсів
Київської міської державної
адміністрації з заявою про
приватизацію даної земельної ділянки.
Однак отримала відповідь, з якої
вбачається, що вищезазначена земельна
ділянка відповідно до рішення
Київської міської ради від 30 вересня 2004
року № 521 передана у власність ОСОБА_3,
якій видано Державний акт на право
власності на земельну ділянку від 23
липня 2009 року. Разом з тим, ОСОБА_3
померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та є спадкодавицею
відповідачки ОСОБА_2, якій заповіла все
своє майно. Посилаючись на те, що
Державний акт на право власності на
земельну ділянку від 23 липня 2009 року
вищевикладені обставини, позивачка
просила визнати Державний акт на право
власності на земельну ділянку від 23
липня 2009 року порушує її майнові права
та законні інтереси, як співвласника
житлового будинку АДРЕСА_1, просила суд
задовольнити пред'явлений позов.

В ході розгляду справи до участі у
справі в якості третіх осіб, які не
заявляють самостійних вимог щодо
предмета спору, залучено Департамент
земельних ресурсів виконавчого органу
Київської міської ради та Реєстраційну
служба Головного управління юстиції в
м. Києві.

Представник позивачки в судовому
засіданні підтримала позов з підстав
викладених в позовній заяві та просила
задовольнити пред'явлені вимоги.

Відповідачка ОСОБА_2 та її представник
в судовому засіданні позов визнали.

Представник Департаменту земельних
ресурсів виконавчого органу Київської
міської ради в судове засідання не
з'явився, про день, час та місце
проведення судового засідання
повідомлений належним чином. В
матеріалах справи міститься заява
Департаменту про розгляд справи за
відсутності його представника.

Представник Реєстраційної служби
Головного управління юстиції в м. Києві
у судове засідання не з'явився, про
день, час та місце проведення судового
засідання повідомлений належним чином,
про причини неявки суду не повідомив.

Заслухавши пояснення представника
позиваки, відповідачки та її
предстанвика, дослідивши письмові
докази по справі у їх сукупності, суд
дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 31 липня 2009 року
між позивачкою та відповідачкою було
укладено договір купівлі - продажу
нерухомого майна, згідно умов якого
відповідачка передала, а позивачка
прийняла у власність нерухоме майно, а
саме: 1/2 частини житлового будинку
АДРЕСА_1.

Разом з тим, при зверненні позивачки до
Головного управління земельних
ресурсів Київської міської державної
адміністрації з метою здійснення
приватизації земельної ділянки для
обслуговування належної їй на праві
власності частки вищезазначеного
житлового будинку, 13 липня 2012 року
позивачкою було отримано лист, зі
змісту якого вбачається, що вказана
земельна ділянка передана у власність
ОСОБА_3 для будівництва і
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд на
АДРЕСА_1, що підтверджується Державним
актом на право власності на земельну
ділянку від 23 липня 2009 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 125 ЗК України,
право власності та право постійного
користування на земельну ділянку
виникає після одержання її власником
або користувачем документа, що
посвідчує право власності чи право
постійного користування земельною
ділянкою, та його державної реєстрації.

Згідно ч. 1 ст. 126 ЗК України, право
власності на земельну ділянку і право
постійного користування земельною
ділянкою посвідчується державними
актами.

Як вбачається з матеріалів справи,
рішенням Київської міської ради від
30.09.04 №521/1931 ОСОБА_3 надано у приватну
власність земельну ділянку площею 0,1 га
для будівництва і обслуговування
житлового будинку і господарських
будівель по АДРЕСА_1.

12 листопада 2004 року ОСОБА_3 звернулася
до Головному управлінні земельних
ресурсів з заявою про виготовлення
Державного акту на вищезазначену
земельну ділянку. На підставі
вказаного рішення Київської міської
ради 23 липня 2009 року ОСОБА_3 було видано
Державний акт на право власності на
земельну ділянку площею 0,1002 га.

Разом з цим, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3
померла, що підтверджується свідоцтвом
про смерть виданим, Відділом
реєстрації смерті у м. Києві.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги,
позивачка посилається на те, що акт на
право власності на земельну ділянку
Головним управлінням земельних
ресурсів Київської міської державної
адміністрації видано ОСОБА_3 вже після
її смерті. Таким чином, зазначає
позивачка, видача вказаного державного
акту та реєстрація його в книзі записів
реєстрації державних актів
перешкоджає їй реалізації свого права
на приватизацію земельної ділянки для
обслуговування власної частини
житлового будинку.

Як вбачається із наданої на запит суду
копії спадкової справи заведеної після
смерті ОСОБА_3, відповідачка ОСОБА_2 є
спадкоємицею ОСОБА_3 та, як вбачається з
заповіту, складеного 22 березня 2000 року,
ОСОБА_3 заповіла все своє майно
відповідачці разом з житловим будинком
АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом
відкриття спадщини є день смерті особи
або день, з якого вона оголошується
померлою.

На день смерті ОСОБА_3 земельна ділянка
за адресою АДРЕСА_1 останній не
належала та до складу спадщини не
увійшла.

Відповідно до ч. 3 ст.152 ЗК України
захист прав громадян та юридичних осіб
на земельні ділянки здійснюється
шляхом: а) визнання прав; б) відновлення
стану земельної ділянки, який існував
до порушення прав, і запобігання
вчиненню дій, що порушують права або
створюють небезпеку порушення прав; в)
визнання угоди недійсною; г) визнання
недійсними рішень органів виконавчої
влади або органів місцевого
самоврядування; ґ) відшкодування
заподіяних збитків; д) застосування
інших, передбачених законом, способів.

Оскільки в судовому засіданні знайшов
своє підтвердження факт того, що
Державний акт на право власності на
земельну ділянку від 23 липня 2009 року
виданий на ім'я особи правоздатність
якої припинилася у зв'язку з її смертю,
зазначений правовстановлюючий
документ не створює для цієї особи
жодних прав чи обов'язків разом з тим
порушує права позивчки, позовні вимоги
підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.
1218, 1220 ЦК України, ст.ст. 125, 126 ЗК України
(із змінами і доповненнями, внесеними
Законами України станом на 2005 рік), ст.
153 ЗК України, ст. ст. 3, 10, 60, 88, 209, 213 - 215
ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи -
Департамент земельних ресурсів
виконавчого органу Київської міської
ради, Реєстраційна служба Головного
управління юстиції в м. Києві, про
визнання недійсним державного акту на
право власності на земельну ділянку та
скасування його реєстрації -
задовольнити.

Визнати недійсним державний акт на
право власності на земельну ділянку
площею 0,1002 га АДРЕСА_1, господарських
будівель і споруд, виданий на ім'я
ОСОБА_3 23 липня 2009 року, та скасувати
його реєстрацію в Книзі записів
державних актів на право власності на
землю за №023701510.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана до Апеляційного суду м.
Києва через Печерський районний суд м.
Києва протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії рішення.

СУДДЯ