РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

23.05.2014 Франківський
районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді
Ванівського Ю.М.

при секретарі
Радченко О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення боргу за борговою розпискою,
-

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом про
стягнення коштів з відповідача. Свої
вимоги мотивує тим, що відповідач 06
лютого 2013 року позичив у нього гроші у
розмірі 50 000,00 грн. та 1000 дол. США, що
засвідчується двома розписками від
06.02.2013 р. У розписках зазначено, що
позичені кошти повертаються частинами
щомісячними платежами до 6 числа місяця
протягом року. На даний час зазначена
сума відповідачем не повернута. З цих
підстав, позивач звернувся до суду з
позовом про стягнення з відповідача
суми заборгованості у розмірі 74583,10
грн., що складається із суми боргу 57993,00
грн., суми 3% річних - 268,07 грн. - проценти
за договором позики - 2102,03 грн. збитків у
розмірі 9220,00 грн., моральна шкода - 5000
грн. та судові витрати по справі.

Представник позивача ОСОБА_3 в судове
засідання не з'явився, однак подав
клопотання про розгляд справи без його
участі, позовні вимоги підтримує у
повному обсязі та просить позов
задовольнити.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про причини своєї неявки суду
не повідомив, хоча належним чином
повідомлявся про час та місце слухання
справи.

Дослідивши матеріали справи та
перевіривши їх доказами, з'ясувавши
дійсні обставини справи, суд приходить
до висновку, що позовні вимоги,
належить задовольнити з наступних
підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1047 ЦК України
договір позики укладається у письмовій
формі, якщо його сума не менш як у
десять разів перевищує встановлений
законом розмір неоподатковуваного
мінімуму доходів громадян, а у
випадках, коли позикодавцем є юридична
особа, - незалежно від суми. На
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Згідно із ч.2 ст.1046 ЦК України договір
позики є укладеним з моменту передання
грошей або інших речей, визначених
родовими ознаками.

Позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі, що була передана йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором (ч.1 ст.1049 ЦК
України).

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1
позичив відповідачу ОСОБА_2 грошові
кошти у розмірі 50 000 грн. та 1000 дол. США,
що підтверджується розписками про
отримання грошових коштів у готівковій
формі від 06 лютого 2013 року, які
містяться в матеріалах справи.

Згідно ст.526 ЦК України, зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання (ст.625 ЦК України).

Відповідно до вимог ЦК України
розписка є одночасно документом, який
підтверджує й передачу грошей
позикодавцем позичальнику, й укладення
договору позики. Судом встановлено, що
розписки написані власноручно
відповідачами і є фактом виникнення
зобов'язання відповідачів перед
позивачами. Наявність у позивачів
розписки відповідачів свідчить про
неповернення ним боргу.

Оскільки позивач, як позикодавець, має
право вимагати повернення предмету
позики (або суму боргу, встановлену
договором), а відповідач, як
позичальник, зобов'язаний повернути
позику, а саме грошові кошти в розмірі
57993,00 грн., то таку суму боргу слід
стягнути на користь позивача.

Крім того, відповідач порушив умови
договору позики, що призвело до
невиконання взятих на себе зобов'язань,
тому вимоги позивача в частині
стягнення трьох процентів річних за
прострочення виконання грошового
зобов'язання згідно ст. 625 ЦК України
станом на 28.01.2014 р. (на момент подання
позову) в розмірі 368,07 грн. є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Статтею 536 ЦК України встановлено, що
за користування чужими грошовими
коштами боржник зобов'язаний
сплачувати проценти, якщо інше не
встановлено договором між фізичними
особами. Розмір процентів за
користування чужими грошовими коштами
встановлюється договором, законом або
іншим актом цивільного законодавства.

Згідно ст. 1048 ЦК України позикодавець
має право на одержання від
позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюються
договором. Якщо договором не
встановлений розмір процентів, їх
розмір визначається на рівні облікової
ставки Національного банку України.

З поданого позивачем розрахунку
вбачається, що сума боргу становить
69583,10 грн., з яких: 57993,00 грн. - основний
борг, 268,07 грн. - три проценти річних, 2102,03
грн. - проценти за договором позики ,
9220,00 грн. - збитки.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України
моральна шкода полягає: 1) у фізичному
болю та стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я; 2) у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна; 4) у приниженні
честі та гідності фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної або
юридичної особи.

На підтвердження вказаних обставин
позивач ОСОБА_1 надав докази, що кошти,
які від позичив відповідачу були
потрібні для утримання сім'ї, а також
зобов'язали його самого позичати кошти
під відсотки у третіх осіб.

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №4
„Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди, розмір відшкодування моральної
(немайнової) шкоди суд визначає залежно
від характеру та обсягу страждань
(фізичних, душевних, психічних тощо),
яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат (їх тривалості,
можливості відновлення тощо) та з
урахуванням інших обставин. Зокрема,
враховуються стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,
ступінь зниження престижу, ділової
репутації, час та зусилля, необхідні
для відновлення попереднього стану,
добровільне за власною ініціативою чи
за зверненням потерпілого
спростування інформації редакцією
засобу масової інформації. При цьому
суд має виходити із засад розумності,
виваженості та справедливості.

В зв'язку з наведеним, суд приходить до
переконання, що позовної вимоги у
частині стягнення моральної шкоди у
розмірі 5000 грн. слід задовольнити.

Аналізуючи зібрані по справі докази в
їх сукупності, суд приходить до
переконання про задоволення позову, а
саме про стягнення з відповідача
ОСОБА_2 суми заборгованості борговою
розпискою в розмірі 74583,10 грн.

Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні,
на користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 169, 212, 215,224-226 ЦПК
України, суд,-

вирішив:

позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (паспорт серії
НОМЕР_3, виданий Галицьким РВ ЛМУ УМВС
України у Львівській обл.,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, який
проживає за адресою: АДРЕСА_1) на
користь ОСОБА_1 ( паспорт серія НОМЕР_4,
виданий Личаківським РВУ МВС України у
Львівській області, ідентифікаційний
номер НОМЕР_2, який проживає за адресою:
АДРЕСА_2) кошти за борговими розписками
в сумі 74583 (сімдесят чотири тисячі
п'ятсот вісімдесят три) грн. 10 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 (паспорт серії
НОМЕР_3, виданий Галицьким РВ ЛМУ УМВС
України у Львівській обл.,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, який
проживає за адресою: АДРЕСА_1) на
користь ОСОБА_1 ( паспорт серія НОМЕР_4,
виданий Личаківським РВУ МВС України у
Львівській області, ідентифікаційний
номер НОМЕР_2, який проживає за адресою:
АДРЕСА_2) судовий збір у розмірі 745
(сімсот чотири п (сімсот сорок п'ять)
грн. 84 коп.

На заочне рішення суду може бути подано
відповідачем заяву про його перегляд
судом, що його ухвалив, протягом десяти
днів х дня отримання копії рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя:
Ванівський Юрій Михайлович