Справа №1804/2999/12 Головуючий у суді у 1
інстанції - ДемченкоНомер провадження
22-ц/788/368/14 Суддя-доповідач - Ільченко О.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Ільченко О. Ю.,

суддів - Рибалки В. Г., Попруги С. В.,

за участю секретаря судового засідання
- Пархоменко А.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні апеляційного
суду цивільну справу за апеляційною
скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3

на рішення Глухівського
міськрайонного суду Сумської області
від 03 січня 2014 року

у справі за позовною заявою ОСОБА_4 до
ОСОБА_2

про відшкодування витрат на
будівництво будинку,

в с т а н о
в и л а:

02 жовтня 2012 року позивач ОСОБА_4
звернувся до суду з зазначеним позовом,
який обґрунтовував тим, що 01 лютого 1993
року між ТОВ «Кварк», засновником якого
є він, та Глухівським «Заводом
автопричепів та запчастин» був
укладений договір про спільну
діяльність, згідно якого ТОВ «Кварк»
надає грошові кошти для будівництва
офісу, а завод вирішує питання підбору
земельної ділянки, проектування
об'єкту. Для цієї мети відповідач
ОСОБА_2 отримав земельну ділянку для
будівництва одноповерхового житлового
будинку за адресою: АДРЕСА_1, який був
побудований в 1998 році, а в 2010 році
відповідач отримав свідоцтво про право
власності на нього.

За умов, що будівництво будинку
здійснено за кошти позивача, то вважає,
що має право на відшкодування витрат в
сумі 753923 грн., що становить вартість
будинку, які просив стягнути з
відповідача.

Рішенням Глухівського міськрайонного
суду Сумської області від 03 січня 2014
року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 753923
грн. в порядку відшкодування витрат,
понесених на будівництво будинку та
інших об'єктів нерухомості в
будинковолодінні АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі відповідач,
посилаючись на неповне з'ясування
обставин, що мають значення для справи,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення та
неправильне застування норм
матеріального і процесуального права,
просить зазначене рішення скасувати та
ухвалити нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позовних вимог. При цьому
зазначає, що фізична особа - ОСОБА_4
жодних прав на спірне домоволодіння та
інші об'єкти нерухомості не має і
надані ним докази у вигляді договорів
та платіжних доручень підписувались
ним, як засновником юридичної особи, а
не як фізичною особою. Крім того,
посилається на пропуск позивачем
строку позовної давності.

Заслухавши пояснення представника
апелянта, який підтримав
апеляційну скаргу, заперечення
позивача, його представника,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення в межах
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню, рішення суду -
скасуванню, а в позові слід відмовити,
виходячи з наступних підстав.

Вирішуючи наявний спір та
задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
наданими позивачем письмовими
доказами підтвердився факт, що ним
проводилась оплата робіт і матеріалів
при будівництві, що відповідає
вартості будинку в сумі 753923 грн.

Колегія суддів з таким висновком суду
погодитись не може, оскільки він
постановлений з порушенням норма
матеріального та процесуального права.

Частиною 1 ст. 11 ЦПК України
передбачено, що суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданим
відповідно до цього Кодексу, в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що
позивач, як засновник іноземного ТОВ
«Кварк» вирішив побудувати офіс в м.
Глухові. На реалізацію задуму між ТОВ
«Кварк» та Глухівським «Заводом
автопричепів та запчастин» був
укладений договір про спільну
діяльність від 01 лютого 1993 року, згідно
з яким позивач забезпечував коштами та
товарно-матеріальними цінностями, а
Завод отримував земельну ділянку для
будівництва та вирішував будівельні
питання. (а.с. 7-9)

За положеннями ст. 19 ЗК України, що
діяла на час виникнення спірних
правовідносин, земельна ділянка
надається громадянину для
індивідуального житлового
будівництва.

Таким чином, інші особи, що брали участь
у будівництві жилого будинку не на
підставі угоди про створення спільної
власності вправі вимагати
відшкодування своїх затрат на
будівництво, якщо таку допомогу вони
надавали не безоплатно.

Предметом спору в цій справі є
відшкодування затрат на будівництво
будинку по АДРЕСА_1 позивачем ОСОБА_4, як
фізичною особою.

Перевіряючи підстави позову,
встановлено, що житловий будинок за
вказаною адресою належить ОСОБА_2, що
підтверджується витягом із реєстру
прав власності на нерухоме майно, а
підставою виникнення прав власності є
свідоцтво про право власності від 24
березня 2010 року, видане виконкомом
Глухівської міської ради. (а.с. 62)

Встановлено, що земельна ділянка під
будівництво спірного будинку була
виділена відповідачу ОСОБА_2 за
рішенням № 96 Глухівської міської ради
від 23 квітня 1993 року. На ім'я ОСОБА_2 були
оформлені документи по газопроводу,
акти прийому-передачі земельної
ділянки в натурі, акти готовності
об'єкта до експлуатації. Ці обставини
були встановлені рішенням
Глухівського міськрайонного суду від 11
травня 2010 року та рішенням
апеляційного суду від 14 лютого 2012 року.
(а.с. 173, 212)

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України,
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Стаття 4 ЦК України (1964 року) та ст. 11 ЦК
України (2004 року) передбачають підстави
виникнення цивільних прав та
обов'язків.

Частиною 1 ст. 328 ЦК України передбачено,
що право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів.

Надані позивачем копії договорів про
спільну діяльність, на поставку
продукції, копії платіжних доручень та
інші не є доказами фактично понесених
позивачем витрат на будівництво
спірного будинку, оскільки ці
правочини вчинялись ним, як директором
ТОВ «Кварк», а не як фізичною особою.

Як вбачається з матеріалів справи,
договір про спільну діяльність від 01
лютого 1993 року для акумулювання
спільних зусиль для створення
підприємства укладався між юридичними
особами, (а.с. 9)

Ні в суді першої інстанції, ні в
апеляційному суду жодних доказів про
існування цивільних правовідносин між
сторонами позивачем не надано.

Із наданих позивачем договорів на
поставку продукції
виробничо-технічного призначення,
договорів будівельного підряду, актів
звірки прийому-передачі
товарно-матеіальних цінностей
вбачається, що фактично всі
взаємовідносини з будівництвом
існували між ТОВ «Кварк» та МП «Заводом
автопричепів та запчастин», в особі
директора ОСОБА_5, батька позивача та
відповідача. (а.с. 8-10, 24, 27-31)

В справі відсутні будь-які докази щодо
домовленостей сторін про участь
позивача у будівництві будинку.

В своїх доводах ОСОБА_4 посилався на ту
обставину, що будинок був побудований в
1999 році, а зданий відповідачем в
експлуатацію в 2010 році.

Разом з тим, позивач протягом вказаного
періоду не ставив питання про
відшкодування своїх затрат внаслідок
надання небезкоштовної допомоги
забудовнику. Відповідач заперечує факт
надання допомоги за рахунок особистих
коштів зі сторони позивача та вказує на
те, що будинок будувався за допомоги
батька для нього.

Наявні у справі видаткові касові
ордери про оплату за підрядні роботи та
договори поставки і квитанції також не
свідчать про розрахунки позивача за
проведені будівельні роботи. До того ж,
вони не підписані відповідачем і ним не
визнаються. (а.с. 33-34, 54-61)

Суд вказаних обставин не врахував і
помилково вважав зазначені докази
належними і допустимими.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів дійшла висновку, що позивачем не
надано доказів на підтвердження своїх
вимог, а тому рішення суду слід
скасувати, а в позові відмовити.

У зв'язку із задоволенням апеляційної
скарги та, оскільки при її подачі
відповідачем було сплачено 1827 грн.
судового збору, то відповідно до
положень ст. 88 ЦПК України з позивача
слід стягнути на користь відповідача
понесені ним 1827 грн. судових витрат за
апеляційний розгляд справи.

Керуючись ст. ст. 307 ч.1 п.1, 309 ч. 1 п.п. 3, 4, 314
ч. 2, 316 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш
и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2
- ОСОБА_3 задоволити.

Скасувати рішення Глухівського
міськрайонного суду Сумської області
від 03 січня 2014 року та ухвалити нове
рішення.

У позові ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про
відшкодування витрат на будівництво
будинковолодіння - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 1827
грн. судових витрат за апеляційний
розгляд справи.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і протягом
двадцяти днів може бути оскаржене в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий (підпис)

Судді (підписи)

З оригіналом згідно:

Суддя Апеляційного суду Сумської
області: О.Ю. Ільченко