Справа № 464/4363/13-ц
Головуючий у 1 інстанції: Мичка Б.Р.
Провадження № 22-ц/783/224/14
Доповідач в 2-й інстанції: Богонюк М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Львівської області в
складі:

Головуючого судді: Богонюка М.Я.

Суддів: Ванівського О.М., Шашкіна С.А.

При секретарі: Цар М.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ПАТ КБ
"Приватбанк" на рішення Сихівського
районного суду м. Львова від 26 червня 2013
року, -

ВСТАНОВИЛА:

В травні 2013 року ПАТ КБ "Приватбанк"
звернулися в суд з позовом до ОСОБА_2
про стягнення заборгованості по
кредитному договорі.

В обґрунтування позовних вимог
покликалися на те, що 08 грудня 2007 року
ОСОБА_2 було видано кредит в сумі 5000 грн.
на платіжну картку, однак останній не
виконував умов договору та допустив
заборгованість перед банком на суму 35
122 грн. 03 коп., з яких - 5000 грн. тіло
кредиту, 17 123, 36 грн. заборгованість по
відсотках, 10850 грн. комісія, 500 грн.
-штраф, 1648 грн. 67 коп. - штраф (процентна
складова). Зазначену суму просили
стягнути з відповідача.

Рішенням Сихівського районного суду м.
Львова від 26 червня 2013 року в
задоволенні позову відмовлено у
зв'язку з пропуском строку позовної
давності на звернення до суду.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ
"Приватбанк" просить рішення суду
скасувати та постановити нове рішення,
яким задовольнити позовні вимоги.

Апелянт вважає, що рішення суду
ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права
при неповно з'ясованих обставинах, що
мають значення для справи, а висновки
суду не відповідають дійсним
обставинам справи. Покликається на те,
що поза увагою суду залишилася та
обставина, що у відповідності до умов
договору сторони домовилися про
збільшення строку позовної давності і
такий рівний дії картрахунку, що не
суперечить ст. 259 ЦК України.

Відповідач не звертався до банку із
заявою про закриття картрахунку, а тому
строк дії карти відповідача було
пролонговано. Даний догові діє і на
даний час. Оскільки відповідач
отримані кошти банку не повернув, то у
суду не було правової підстави для
відмови в задоволенні позову з підстав
пропуску строку позовної давності
звернення до суду.

Заслухавши суддю - доповідача,
пояснення сторін на підтримання та
заперечення скарги, дослідивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що така
підлягає частковому задоволенню.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має
право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

У відповідності до ст. 626 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно ст. 631 ЦК України строком
договору є час, протягом якого сторони
можуть здійснити свої права і виконати
свої обов'язки відповідно до договору.
Договір набирає чинності з моменту
його укладення. Сторони можуть
встановити, що умови договору
застосовуються до відносин між ними,
які виникли до його укладення.
Закінчення строку договору не звільняє
сторони від відповідальності за його
порушення, яке мало місце під час дії
договору.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Статтею 257 ЦК України передбачено, що
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Відмовляючи в задоволенні позову у
зв'язку з пропуском встановленого
законом строку позовної давності, суд
першої інстанції виходив з того, що
ставлячи питання про стягнення
заборгованості з відповідача за
кредитним договором від 08 грудня 2007
року, банк не навів жодних доказів
поважності пропуску строку позовної
давності так як прострочена
заборгованість за даним договором
виникла з 31.01.2008 року. Банк же з позовом
в суд звернувся лише в травні 2013 року.

Однак з такими висновками суду в повній
мірі погодитись не можна.

Суд в своєму рішенні покликається на п.
9.12. Умов та правил надання банківських
послуг у відповідності до якого
визначено строк дії договору протягом
12 місяців та його автоматичну
пролонгацію, якщо жодна із сторін не
проінформує іншу сторону про
припинення його дії. При цьому не
звернув уваги на те, що пролонгація
договору полягає у продовженні його
строку зі збереженням тих умов, на яких
його було укладено.

Як встановлено вище, жодна із сторін
договору не повідомляла іншу про
припинення дії договору, а відтак, не
можна вважати що дія такого припинена.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів вважає, що у суду не було
правових підстав для відмови в
задоволенні позову у зв'язку з
пропуском строку позовної давності
звернення до суду.

Договір укладений між банком і
відповідачем діє і на сьогоднішній
день, відповідач в повній мірі
користується грошима банку, при цьому
не виконує взятих на себе і
передбачених договором зобов'язань.

Тому позовні вимоги про стягнення
заборгованості за кредитним договором
по тілу кредиту 5000 грн. та штрафів 1648, 64
і 500 грн. підлягає задоволенню в повному
обсязі.

Що ж стосується стягнення
заборгованості за відсотками за
користування кредитом та
заборгованість по комісії за
користування кредитом, то такі
підлягають стягненню в межах строків
позовної давності з часу звернення
позивача з позовом до суду.

Розмір даних сум становить відповідно -
9726 грн. 64 коп. та 5600 грн.

Виходячи з наведеного, рішення суду
першої інстанції не можна вважати
законним та обґрунтованим і таке
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про часткове
задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. 303, 307 ч. 1 п. 3, 309 ч. 1 п. п.1, 4 ,
314 ч. 2, 316 ЦПК України колегія суддів,-

вирішила
:

Апеляційну скаргу ПАТ КБ "Приватбанк" -
задовольнити частково.

Рішення Сихівського районного суду м.
Львова від 26 червня 2013 року - скасувати
та ухвалити нове рішення, яким позов
ПАТ КБ "Приватбанк" до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості по
кредитному договорі - задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ПАТ КБ
"Приват Банк" 5 000 (п"ять тисяч) гривень
заборгованості за кредитним договором,
9 726 (дев'ять тисяч сімсот двадцять
шість) гривень 64 (шістдесят чотири)
копійки заборгованості за відсотками
за користування кредитом, 5600 (п'ять
тисяч шістсот) заборгованості по
комісії за користування кредитом, а
також штрафи в сумі 500 (п'ятсот) гривень
фіксована частина, 1648 (тисяча шістсот
сорок вісім) гривень 64 (шістдесят
чотири) копійки штраф процентна ставка,
всього стягнути суму в розмірі 20 961
(двадцять тисяч дев'ятсот шістдесят
одна) гривня 67 (шістдесят сім) копійок.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржено до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання рішенням
законної сили.

Головуючий:

Судді: