Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження № 22-ц/778/2506/14
Головуючий у 1 інстанції:
Суддя-доповідач Спас
У Х В А Л А

Іменем України

18 червня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Запорізької області у складі:

головуючого Спас О.В.,

суддів: Полякова О.З.,

Бабак А.М.,

при секретарі Бабенко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Відкритого
акціонерного товариства
«Мелітопольгаз»

на рішення Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 01 квітня 2014 року

у справі за позовом Відкритого
акціонерного товариства
«Мелітопольгаз» до ОСОБА_3 про
відшкодування збитків

та зустрічним позовом ОСОБА_3 до
Відкритого акціонерного товариства
«Мелітопольгаз» про визнання не
дійсним акту про виявлені порушення та
стягнення матеріальної та моральної
шкоди,-

В С Т А Н О В
И Л А:

У червні 2013 року ВАТ «Мелітопольгаз»
звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3
про відшкодування збитків.

В позові, неодноразово уточненому в
ході судового розгляду, зазначало, що
між ВАТ «Мелітопольгаз» та ОСОБА_4
укладено договір № Г-1814 від 08.08.2008 року
про надання послуг з газопостачання за
адресою: АДРЕСА_1. 21.01.2013 року
працівниками ВАТ «Мелітопольгаз» було
здійснено огляд газових приладів в
будинку ОСОБА_3 за вищевказаною
адресою, в результаті якого виник
сумнів у відповідності заводській
пломби на лічильнику газу. Внаслідок
огляду ОСОБА_3 було виписане
попередження та роз'яснено про
подальший демонтаж даного приладу
обліку для проведення експертизи.
24.01.2013 року згідно заявки служби
безпеки ВАТ «Мелітопольгаз», на адресу
ОСОБА_3 було здійснено виїзд
працівників ВАТ «Мелітопольгаз»
сумісно з працівниками служби
метрології, якими був оглянутий прилад
обліку газу (лічильник) та складений
акт № 21/13 про виявленні порушення, а
саме, були виявлені сумніви щодо
достовірності пломб, встановлених на
лічильнику Gallus 2000 G4 №00435921, який
встановлений в будинку споживача
ОСОБА_4 В той же день даний лічильник
був демонтований, про що складений акт
за № 21/13 від 24.01.2013 року про демонтаж
лічильника газу для проведення
експертизи. Вищевказані акти були
підписані сторонами та на момент
демонтажу лічильника ніхто не
висловлював сумніви щодо порушення
конструкції лічильника, внутрішнього
втручання в лічильник, пакування та
демонтування приладу обліку.
Відповідно до вимог п.п. 3.2.8. «Положення
про проведення експертизи лічильників
газу, установлених у споживачів і
призначених для обліку природного газу
в побуті» (далі Положення) та за
погодженням зі споживачем ОСОБА_4 в
акті про демонтаж лічильника було
визначено, що доставка демонтованого
приладу обліку на експертизу
здійснюється споживачем, тобто ОСОБА_4
Однак, в призначений день, 29.01.2013 року
ОСОБА_4 не доставив демонтований
лічильник газу для проведення
експертизи, надавши письмові пояснення
про те, що він загубив його. У зв'язку з
недоставкою споживачем лічильника
газу на експертизу, представниками ВАТ
«Мелітопольгаз» та Мелітопольської
філії державного підприємство
«Запоріжжястандартметрологія» був
складений відповідний акт. Оскільки
споживач, будучи відповідальним за
доставку лічильника на експертизу, не
надав його, а відповідно до вимог
Положення, акт про виявлені порушення є
підставою для відшкодування збитків
згідно з Порядком відшкодування
збитків, завданих газопостачальній або
газотранспортній організації
внаслідок порушення споживачем
природного газу Правил надання
населенню послуг з газопостачання,
тому 29.01.2013 року був складений
розрахунок відшкодування збитків
на загальну суму 19487 грн. 52 коп. за
період з 23.07.2012 року по 23.01.2013 року, тобто
за останні півроку. Але, в подальшому,
влітку 2013 року сума збитків була
переглянута та визначена у розмірі 1913
грн. 27 коп. за період з 02.12.2012 року по
23.01.2013 року, тобто з останнього
контрольного зняття показників
лічильника. Уточнивши свої позовні
вимоги, просило суд стягнути з ОСОБА_3
на користь ВАТ «Мелітопольгаз» збитки
в розмірі 685 грн. 34 коп. та судові
витрати в розмірі 229 грн. 40 коп.

У вересні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з зустрічним позовом до ВАТ
«Мелітопольгаз» про визнання
недійсним акту про виявлені порушення
та стягнення матеріальної та моральної
шкоди. В зустрічному позові зазначав,
що 21.01.2013 року в його відсутність
працівники ВАТ «Мелітопольгаз»
провели перевірку лічильника газу в
його житловому будинку, що
розташований за адресою: АДРЕСА_1,
зафіксували показники лічильника
(27053м.куб.) та виписали попередження про
погашення заборгованості за
використаний газ. 24.01.2013 року
працівниками ВАТ «Мелітопольгаз» був
проведений демонтаж лічильника та
складені відповідні акти, а саме, акт
про виявлені порушення та акт про
демонтаж лічильника. Від підписання
вказаних актів він відмовився та не
підписав їх, оскільки був не згоден з
тим, як провели демонтаж та монтаж
лічильника, але працівники ВАТ
«Мелітопольгаз» не зазначили про це в
актах, а умовили його дружину їх
підписати, чим порушили вимоги
укладеного з ним договору про надання
послуг з газопостачання. 28.01.2013 року він
узяв демонтований лічильник та поїхав
до свого родича, у якого планував
заночувати, а вранці наступного дня
піти до ВАТ «Мелітопольгаз», щоб надати
лічильник на експертизу. Однак, по
дорозі до родича, він загубив
лічильник, забувши його у громадському
транспорті. 29.01.2013 року він прибув до
ВАТ «Мелітопольгаз», де подав заяву про
те, що загубив лічильника. 04.02.2013 року
він отримав листа від ВАТ
«Мелітопольгаз» з розрахунком
заборгованості, згідно якого він
повинен був до 05.02.2013 року сплатити 19487
грн., при цьому розрахунок був
датований 28.01.2013 року. 05.02.2013 року він
звернувся з претензією до ВАТ
«Мелітопольгаз», але дана претензія
залишилася без уваги, а 12.02.2013 року
працівниками ВАТ «Мелітопольгаз»
безпідставно було припинено
газопостачання його будинку. При
відключенні від газопостачання
працівники ВАТ «Мелітопольгаз»
мотивували тим, що ним не сплачено саме
нарахована сума збитків в розмірі 19487
грн. В подальшому, 24.02.2013 року від ВАТ
«Мелітопольгаз» ним було отримано
листа-попередження про сплату боргу, де
була зазначена вже інша сума - 11 501 грн. 08
коп., яку необхідно було сплатити до
01.04.2013 року. При зверненні до
абонентського відділу, йому не надали
ніяких пояснень, а лише порадили
сплатити борг. У серпні 2013 року він був
запрошений до ВАТ «Мелітопольгаз», де
йому повідомили про те, що ситуація з
розрахунком заборгованості ними
з'ясована та сума боргу складає лише 1913
грн. за стягненням якої вони вже
звернулися до суду. Вважає, що своїми
неправомірними діями по відключенню
його від газопостачання ВАТ
«Мелітопольгаз» завдав йому
матеріальну шкоду в розмірі 8203 грн.,
яка полягає в тому, що після
відключення газопостачання в зимовий
період, він був змушений перейти на
обігрів будинку за допомогою
електричних приладів, внаслідок чого
ним було спожито електроенергії на
суму 10603 грн. Враховуючи, що при
опалюванні будинку газом, в середньому
ним споживається електроенергії не
більш ніж 600 грн. на місяць, то за два
місяці він використав би
електроенергії на суму не більше 1200
грн. Оплата за використаний газ в
опалювальний період ним також не
перевищувала 600 грн. на місяць, а тому за
два місяці ним було б спожито газу не
більше ніж на суму 1200 грн. Таким чином,
виходячи з розрахунку: 10603 грн.- (1200
грн.+1200 грн.)= 8203 грн., що є матеріальним
збитком, який він зазнав внаслідок
незаконного відключення його будинку
від газопостачання. Внаслідок
неправомірних дій ВАТ «Мелітопольгаз»
по відключенню його будинку від
газопостачання, бездіяльності та
професійної недбалості працівників
ВАТ «Мелітопольгаз», йому було
заподіяно моральну шкоду у розмірі 10 000
грн., яка полягає в тому, що від
негативного ставлення до нього з боку
працівників та керівництва ВАТ
«Мелітопольгаз», від їх небажання
розібратися у спірному питанні, він
відчував приниження, що сприяло
виникненню конфліктів та нервової
напруги та привело його до тривалих
душевних страждань і дискомфорту, був
порушений звичайний устій його життя,
він став дратівливим та як слідство
погіршилися його взаємовідносини з
рідними та близькими. Просив суд
визнати недійсним акт про виявлені
порушення від 24.01.2013 року, складений ВАТ
«Мелітопольгаз», зобов'язати ВАТ
«Мелітопольгаз» здійснити підключення
до газопостачання його житловий
будинок, за адресою: АДРЕСА_1, а також
стягнути з ВАТ «Мелітопольгаз» майнову
шкоду в розмірі 8203 грн. та моральну
шкоду в сумі 10000 грн. В подальшому
відповідач ОСОБА_4 зменшив свої вимоги
та у зв'язку з тим, що на час розгляду
справи його будинок був підключений до
газопостачання та відпала
необхідність у зобов'язанні ВАТ
«Мелітопольгаз» здійснити таке
підключення.

Рішенням Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 01 квітня 2014 року позовні
вимоги ВАТ «Мелітопольгаз» задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ВАТ
«Мелітопольгаз» збитки у розмірі 685
грн. 34 коп. та судові витрати в розмірі
229 грн. 40 коп.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3
задоволено частково. Стягнуто з ВАТ
«Мелітопольгаз» на користь ОСОБА_3
матеріальну шкоду в розмірі 8 203 грн. та
моральну шкоду в розмірі 3 000 грн., а
всього - 11 203 грн. В задоволенні решти
позовних вимог ОСОБА_3 до ВАТ
«Мелітопольгаз» відмовлено. Стягнуто з
ВАТ «Мелітопольгаз» на користь держави
судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

В частині задоволення позовних вимог
ВАТ «Мелітопольгаз» та відмови судом
першої інстанції в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_3 щодо визнання
акту про порушення недійсним та
часткового задоволення вимог про
відшкодування моральної шкоди рішення
суду першої інстанції в апеляційному
порядку не оскаржене, а тому у
відповідності до ч. 1 ст. 303 ЦПК України
та роз'яснень п. 15 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 12 від 24
жовтня 2008 року „Про судову практику
розгляду цивільних справ в
апеляційному порядку" апеляційним
судом не перевіряється.

Не погоджуючись з вказаним рішенням,
ВАТ «Мелітопольгаз» подало апеляційну
скаргу, в якій, посилаючись на
незаконність, порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, просить рішення
скасувати, та ухвалити нове рішення,
яким у задоволенні зустрічних позовних
вимог ОСОБА_3 відмовити. В іншій частині
рішення залишити без змін.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю-доповідача, пояснення
представника апелянта ОСОБА_5, ОСОБА_3,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін. Відповідно ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлені
наступні обставини та відповідні
правовідносини.

Сторонами у справі ВАТ
«Мелітопольгаз» та ОСОБА_4 укладено
договір № Г-1814 від 08.08.2008 року про
надання послуг з газопостачання за
адресою: АДРЕСА_1.

21.01.2013 року працівниками ВАТ
«Мелітопольгаз» було здійснено огляд
газових приладів в будинку ОСОБА_3 за
вищевказаною адресою, в результаті
якого виник сумнів у відповідності
пломби на лічильнику газу. Попереджено
дружину ОСОБА_4, ОСОБА_6, про те, що
лічильник буде демонтований з метою
проведення експертизи.

24.01.2013 року працівниками ВАТ
«Мелітопольгаз» за адресою: АДРЕСА_1, в
присутності споживача ОСОБА_4 та його
дружини було проведено демонтаж
лічильника та відповідно складені акт
про виявлені порушення за №21/13 від
24.01.2013 року та акт про демонтаж
лічильника газу для проведення
експертизи за № 21/13 від 24.01.2013 року.

Судом встановлено, що акти були
підписані не споживачем ОСОБА_4, який
відмовився від підпису, а його дружиною
ОСОБА_6

Демонтований лічильник був залишений
споживачеві ОСОБА_4 для доставки його
на експертизу на 11-00 годину 29.01.2013 року
до ВАТ «Мелітопольгаз» за адресою:
м.Мелітополь, вул.Чкалова, 47 а, про що
було зазначено в акті про демонтаж
лічильника.

Демонтований лічильник ОСОБА_4 на
експертизу не доставив, надавши 29.01.2013
року на ім'я голови правління ВАТ
«Мелітопольгаз» письмову заяву про те,
що 28.01.2013 року він загубив лічильник,
забувши його в автобусі.

У зв'язку з цим комісією ВАТ
«Мелітопольгаз» та МФ ДП
«Запоріжжястандартметрологія» був
складений акт від 29.01.2013 року про те, що
споживач ОСОБА_4 вчасно з'явився на
експертизу, але не мав при собі
лічильника газу Gallus 2000 G4 №00435921, який
підлягав експертизі.

На початку лютого 2013 року відповідач
ОСОБА_4 отримав в ВАТ «Мелітопольгаз»
розрахунок відшкодування збитків,
завданих газопостачальній організації
внаслідок порушення Правил надання
населенню послуг з газопостачання, за
№ Г1814 від 28.01.2013 року, за яким йому
нараховано до сплати збитків на суму
19487 грн. 52 коп. за період з 23.07.2012 року по
23.01.2013 року, тобто за останні півроку, що
передували демонтажу лічильника.

Суд першої інстанції встановив, що у
вказаному розрахунку у написанні дати
помилково було вказано дату 28.01.2013 року.

ОСОБА_4 не погодившись з врученим йому
розрахунком збитків на суму 19487 грн. 52
коп. 05.02.2013р. направив ВАТ
«Мелітопольгаз» претензію та заяву, в
яких висловлював сумніви щодо
законності дій ВАТ «Мелітопольгаз» та
своє непогодження з розрахунком
збитків на вищевказану суму.

Судом встановлено, що відповідно
попередження, отриманого 21.01.2013 року
ОСОБА_4 28.01.2013 року та 11.02.2013 року було
сплачено на користь позивача 1100 грн. та
841 грн. 50 коп.

Суд першої інстанції правильно вказав,
що незважаючи на фактичне погашення
споживачем безспірної заборгованості
за спожитий газ та за наявності
претензій споживача щодо нарахування
йому суми збитків у розмірі 19487 грн. 52
коп., які в разі недосягнення згоди
мають вирішуватися в судовому порядку,
12.02.2013 року ВАТ «Мелітопольгаз», у
порушення вимог Правил надання
населенню послуг з газопостачання,
затверджених постановою КМУ від 09.12.1999
року № 2246 (далі Правил), здійснило
відключення будинку споживача ОСОБА_4
від газопостачання.

Суд правильно не взяв до уваги
заперечення представника ВАТ
«Мелітопольгаз» щодо наявності
заборгованості ОСОБА_4 за спожитий газ
на час відключення його будинку від
газопостачання, оскільки суд
встановив, що на час відключення
споживача від газопостачання, а саме на
11.02.2013 року, у споживача не було
безспірної заборгованості за спожитий
газ, оскільки 28.01.2013 року ним було
сплачено 1100 гривень боргу, що
перевищувало суму безспірної
заборгованості, яка існувала станом на
день останньої контрольної перевірки
01.12.2012 року, яка становила 707,61 грн.

Вказані порушення з боку ВАТ
«Мелітопольгаз» знайшли своє
відображення у листі від 09.09.2013р.
відділу НКРЕ у Запорізькій області. У
цьому листі вказано, що ВАТ
«Мелітопольгаз» не мав підстав для
вимоги від споживача оплати збитків
згідно Порядку до отримання
результатів експертизи лічильника
та/або отримання відповідного судового
рішення. На виконання рекомендацій
відділу НКРЕ у Запорізькій області,
наведених у вищевказаному листі за №
30-07-12/767 від 09.09.2013 року, ВАТ
«Мелітопольгаз» восени 2013 року
здійснило безоплатне підключення до
газопостачання житлового будинку
ОСОБА_7

Суд першої інстанції дійшов
правильного висновку про незаконність
відключення житлового будинку ОСОБА_4
від газопостачання.

Суд правильно застосував для вирішення
справи ст.ст. 22, 1166 ЦК України.

Відповідно до ч.І ст. 1166 ЦК України
шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

Стаття 22 ЦК визначає, що особа, якій
завдано збитків у результаті порушення
її цивільного права, має право на їх
відшкодування. При цьому у даному
випадку відповідно до ч. 1 даної статті
збитками є: втрати, яких особа зазнала у
зв'язку зі знищенням або пошкодженням
речі, а також витрати, які особа зробила
або мусить зробити для відновлення
свого порушеного права (реальні
збитки).

Суд дійшов правильного висновку, що за
фактом неправомірного відключення
споживача ОСОБА_4 від газопостачання з
боку ВАТ «Мелітопольгаз» споживачу
завдано збитків у вигляді витрат, які
останній мусив зробити для відновлення
свого порушеного права.

Суд першої інстанції правильно
встановив, що реальні збитки споживача
склали 8210 грн. 88 коп., та стягнув 8203грн. в
межах заявлених позовних вимог.

Рішення суду відповідає роз'ясненням
п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду
України №6 від 27 березня 1992 року «Про
практику розгляду судами цивільних
справ за позовами про відшкодування
шкоди», за яким суди повинні мати на
увазі, що шкода, заподіяна особі і майну
громадянина або заподіяна майну
юридичної особи, підлягає
відшкодуванню в повному обсязі особою,
яка її заподіяла, за умови, що її дії
були неправомірними, між ними і шкодою
є безпосередній причинний зв'язок та є
вина зазначеної особи.

Суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про часткове
задоволення позовних вимог ОСОБА_3 про
відшкодування моральної шкоди. Суд
вірно вказав, що у зв'язку з тим, що ВАТ
«Мелітопольгаз» були порушені права
споживача безпідставним відключенням
його будинку від газопостачання у
зимовий опалювальний період. ОСОБА_4
зазнав моральної шкоди через вимушені
зміни у звичайному укладі життя, мав
вжити негайних додаткових зусиль для
забезпечення будинку теплом у зимовий
час, оскільки протилежне загрожувало
його життю та здоров'ю.

Суд правильно застосував ч. 1 ст.1167 ЦК
України, згідно якої моральна шкода,
завдана фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала. Відповідно до вимог ч.1
ст. 1172 ЦК України юридична або фізична
особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім
працівником під час виконання ним
своїх трудових (службових) обов'язків.

Доводи апеляційної скарги, в яких ВАТ
«Мелітопольгаз» не погоджується з
фактом незаконності відключення
споживача спростовані під час
апеляційного розгляду справи з
підстав, наведених вище у цій ухвалі.

Доводи апеляційної скарги, що суд
безпідставно не взяв до уваги визнання
боргу споживачем у договорі про
рестуктуризацію боргу угодою №Д-001944 не
спростовують висновки рішення суду,
оскільки вказана угода укладена
17.06.2013р., що знаходиться поза межами
періоду спірних відносин та не
відображає правовідносин з питань
предмету спору в частині встановленої
судом незаконності дій ВАТ
«Мелітопольгаз» при відключенні
споживача та визначення розміру
матеріальної та моральної шкоди,
спричиненої споживачу.

Доводи апеляційної скарги про
невідповідність рішення суду вимогам
ст. 4 Закону України «Про захист прав
споживачів», оскільки апелянт вважає,
що дана норма права передбачає
можливість відшкодування моральної
шкоди тільки у разі, коли така шкода
спричинена небезпечною для життя,
здоров'я продукцією є неприйнятними.

Такі доводи є неприйнятними, оскільки
апелянт ґрунтує їх на редакції статті
Закону, яка діяла до змін, внесених
Законом України №3390-6 від 19.05.2011р. На час
вирішення спору таких обмежень вказана
норма не містить.

Доводи апеляційної скарги щодо
відсутності можливості відшкодування
моральної шкоди, оскільки це не
передбачено Правилами надання
населенню послуг з газопостачання,
затвердженими постановою КМУ від
09.12.1999 року № 2246 не спростовують
висновки суду, так як питання
обґрунтованості цієї частини позовних
вимог ОСОБА_3 та їх відповідності
нормам матеріального права суд першої
інстанції правильно вирішив у
відповідності до норм цивільного
законодавства, яке має вищу юридичну
силу відносно постанови КМ України.

Доводи апеляційної скарги про
відсутність факту спричинення
споживачу моральної шкоди не мають
свого підтвердження та спростовані
матеріалами справи, що детально
проаналізовано у цій ухвалі.

Інших доводів апеляційна скарга не
містить.

Таким чином, при розгляді справи
апеляційним судом встановлено, що
рішення суду першої інстанції
постановлено з додержанням вимог
матеріального і процесуального права,
а доводи апеляційної скарги не
спростовують його висновків.

Немає передбачених законом підстав для
скасування рішення суду першої
інстанції та для постановляння нового
рішення по справі

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313 - 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Відкритого
акціонерного товариства
«Мелітопольгаз» відхилити.

Рішення Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 01 квітня 2014 року у цій
справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: