Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

19 червня 2014 року Будьоннівський
районний суд м. Донецька в складі:

головуючого - судді Грачова Р.Р.,

при секретарі - Тімончук Ю.С.,

за участю позивачки - ОСОБА_1,
представника відповідача - ККЛПУ
«Донецький протипухлинний центр» -
Глушко В.М., відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Донецьку
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ККЛПУ «Донецький протипухлинний
центр», завідуючого урологічним
відділенням ОСОБА_4, ординатора
урологічного відділення - ОСОБА_3 про
відшкодування шкоди, спричиненої
смертю матері, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з
позовом до ККЛПУ «Донецький
протипухлинний центр», завідуючого
урологічним відділенням ОСОБА_4,
ординатора урологічного відділення -
ОСОБА_3 про відшкодування шкоди,
спричиненої смертю матері, посилаючись
на наступні обставини.

Мати позивачки стала жертвою
злочину. З матір'ю на теперішній час
покійною ОСОБА_5 позивачка мешкала з
самого народження та знаходилась на
утриманні батьків.

22 лютого 2011 року мати позивачки
ОСОБА_5 була госпіталізована в
урологічне відділення №2 ДОПЦ, де їй не
була надана відповідна безоплатна
медична допомога. 1 березня 2011 року,
матері позивачки була здійснена
операція, за яку хірургом ОСОБА_6 була
витребувана та отримана сума в розмірі
15 000 гривень за операцію та 300 гривень
за койко - ліжко. Після операції мати не
отримувала відповідного лікування та
ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла.

Внаслідок смерті матері, позивачка
зазнала значних моральних страждань,
душевних переживань, депресії. Після
смерті матері, позивачка не могла
продовжувати навчання, рівно як і на
теперішній час є кредит у банку, який
був оформлений для лікування матері.

Вона неодноразово зверталася зі
скаргами на дії відповідачів до МОЗ
України, міністерством МЗОУ є батько
відповідача ОСОБА_6, однак жодного
реагування на протиправні дії
відповідачем, вона так і не отримала.

Просить суд:

- стягнути з відповідача ОСОБА_6
матеріальну шкоду в розмірі 15300
гривень;

- стягнути солідарно з
відповідачів на її користь моральну
шкоду в розмірі 1000 000 гривень.

В судовому засіданні позивачка
підтримала вимоги, викладені в заяві,
надала пояснення аналогічні
викладеним в позовній заяві, просила
позов задовольнити.

Представник відповідача - ККЛПУ
«Донецький протипухлинний центр» -
Глушко В.М, що діє на підставі
довіреності, в судовому засіданні
позовні вимоги не визнала, надала суду
заперечення, просила суд відмовити в
задоволенні позову з огляду на його
безпідставність, необґрунтованість та
недоведеність.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому
засіданні позовні вимоги також вважає
надуманими та недоведеними, в зв'язку з
чим, просив в задоволенні позову
відмовити.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання
не з'явився, надав суду заперечення, де
просив в задоволенні позову відмовити,
оскільки всі викладені позивачкою
обставини є брехнею.

Згідно вимог ст. 224 ЦПК України у
випадку неявки в судове засідання
відповідача, належним чином
повідомленого та від якого не надійшло
заяви про розгляд справи у його
відсутність, якщо вказані ним причини
неявки визнані неповажними, суд може
прийняти заочне рішення на підставі
доказів, які є в матеріалах справи, якщо
позивач не заперечував проти такого
розгляду справи.

В зв'язку, з чим суд вважає можливим
розглянути справу у відсутності
відповідача, що відповідає положенням
ст.224 ЦПК України.

Вислухавши пояснення позивачки,
представника відповідача Глушко В.М.,
відповідача ОСОБА_7, дослідивши
матеріали справи, розглянувши справу у
відповідності до вимог статті 11 ЦПК
України, в межах позовних вимог, суд
дійшов висновку, що позов не
обґрунтований та не підлягає
задоволенню за таких обставин.

Як вбачається з довідки про склад
сім'ї від 02.11.2010 року, та довідки
наданої КП «Керуюча компанія
Петровського району» від 10.01.2012 року,
ОСОБА_5, що вказана як мати ОСОБА_1 та
позивачка були зареєстровані та
мешкали за адресою АДРЕСА_1.

Однак, суду не надано копії свідоцтва
про народження позивачки, що позбавляє
суд можливості визначити чи була
померла ОСОБА_5 дійсно матір'ю
позивачки.

Судом встановлено та не
заперечувалось сторонами в судовому
засіданні, що ОСОБА_5, 1939 року
народження, з 22.02.2011 року по 17.03.2011 року
знаходилась на лікуванні в
онкоурологічному відділенні №2 ККДПЗ
«ДОПЦ» з діагнозом Са лівої нірки Т3N0M0,
ІІ клінічна група; супутнє
захворювання - цукровий діабет, що
узгоджується та підтверджується
наданою суду копією виписного епікризу
з історії хвороби №59006.

Разом з тим, як вбачається з листа ЦМЛ
№14 міста Донецька, ОСОБА_5 мала діагноз
ракова інтоксикація, злоякісне
утворення лівої нірки та ІНФОРМАЦІЯ_2
року вона померла.

Позивачка в своїх доводах,
посилається на те, що її матері,
померлій ОСОБА_5, установою відповідача
не була надана відповідна безоплатна
допомога, а також що відповідачем
ОСОБА_4 за проведену 01.03.2011 року матері
операцію, було витребувана і отримана
грошова сума в розмірі 15 000 гривень,
після якої вона також не отримувала
відповідного лікування.

Перевіряючи вказані доводи
позивачки, судом встановлено наступне.

Відповідно до протоколу надання
медичної допомоги хворим на рак нирки,
затвердженого наказом МОЗ України від
17.09.2007 року №554 «Про затвердження
протоколів надання медичної допомоги
за спеціальністю «онкологія», при
наявності діагнозу, ракова
інтоксикація, злоякісне утворення
лівої нірки, така стадія захворювання
передбачає проведення комбінованого
лікування (ІІІ етапи), а саме:
хірургічне лікування та після
операційна імунохіміогормонотерапія;
променева терапія.

Сторонами не заперечувалось, що 1.03.2011
року ОСОБА_5 було проведено
хірургічне лікування, після чого
наступним етапом лікування, який було
рекомендовано хворій було би,
відповідно до проведення протоколу
надання медичної допомоги хворим на
рак нирки, затвердженого наказом МОЗ
України від 17.09.2007 року №554, проведення
курсу імунохіміогормонотерапії, за
яким померла ОСОБА_5 до установи
відповідача так і не звернулась.

Статтею 34 ЗУ «Основи законодавства
про охорону здоров'я», від 19.11.1992 року,
лікар не несе відповідальності за
здоров'я хворого в разі відмови
останнього від медичних приписів або
порушення пацієнтом встановленого для
нього режиму.

Частиною 1 статті 57 ЦПК України
передбачено, що доказами є будь-які
фактичні дані, на підставі яких суд
встановлює наявність або відсутність
обставин, що обґрунтовують вимоги і
заперечення сторін, та інших обставин,
які мають значення для вирішення
справи.

Відповідно до ч. 2 статті 57 ЦПК
України ці данні встановлюються на
підставі сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко - і
відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України,
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.
Сторони мають право обгрунтувати
належність конкретного доказу для
підтвердження їхніх вимог або
заперечень. Суд не бере до уваги докази,
які не стосуються предмета
доказування.

Згідно зі статтею 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу свої вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Отже, суду не надано жодних належних
та допустимих доказів, які б вказували
на ненадання з боку як лікувальної
установи відповідача так і
відповідачів: лікаря - ординатора
ОСОБА_3, та завідуючого урологічним
відділення ОСОБА_4 померлій ОСОБА_5
належної медичної допомоги як до
операції так і після операційного
лікування, навпаки вказані доводи
спростовуються тим, що після операції
хвора ОСОБА_5 не виконала рекомендації
лікарів та не звернулася до ККЛПУ
«Донецький протипухлинний центр» для
проходження наступного етапу
лікування курсу
імунохіміогормонотерапії, що
передбачене вимогами протоколу
надання медичної допомоги хворим на
рак нирки, затвердженого наказом МОЗ
України від 17.09.2007 року №554 «Про
затвердження протоколів надання
медичної допомоги за спеціальністю
«онкологія».

Крім того, доводи позивачки стосовно
того, що від неї відповідачем ОСОБА_4 за
проведену 01.03.2011 року матері операцію,
було витребувана і отримана грошова
сума в розмірі 15 000 гривень, а за койко
ліжко - 300 гривень, не знайшли свого
підтвердження в судовому засіданні,
жодним чином не підтверджуються
наданими суду письмовими доказами, в
зв'язку з чим суд вважає їх надуманими,
необґрунтованими, безпідставними, та
такими, що не можуть бути прийняті до
уваги при постановленні рішення.

Разом з тим, надані позивачкою вимоги
ПАТ КБ «Приватбанку» про виконання
зобов'язань за кредитним договором від
10.10.2011 року, 20.10.2011 року, також жодним
чином не підтверджують доводи
позивачки, що вказані грошові кошти
були взяті у банка для передачі
відповідачу ОСОБА_4 в рахунок
операційного лікування померлої
ОСОБА_5, в зв'язку з чим суд їх вважає
надуманими, необґрунтованими та
такими, що не ґрунтуються на вимогах
закону.

Отже, виходячи з викладеного, вимоги
позивачки в частині стягнення з
відповідача ОСОБА_6 матеріальної шкоди
в розмірі 15300 гривень, суд вважає
необхідним залишити без задоволення.

Вирішуючи позовні вимоги щодо
відшкодування моральної шкоди, суд
виходить з наступного.

Згідно ст. 23 ЦК України, особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав. Моральна шкода полягає, в тому
числі, у душевних стражданнях яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
пошкодженням її майна. Моральна шкода
відшкодовується грішми, іншим майном
або в інший спосіб.

За ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна
шкода, завдана фізичній особі
неправомірними діями та бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику у справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди» від 31
березня 1995 року № 4, розмір
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди суд визначає залежно від
характеру та обсягу страждань
(фізичних, душевних, психічних тощо),
яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат (їх тривалості,
можливості відновлення тощо) та з
урахуванням інших обставин. Зокрема,
враховуються стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,
ступінь зниження престижу, ділової
репутації, час та зусилля, необхідні
для відновлення попереднього стану.
При цьому суд має виходити із засад
розумності, виваженості та
справедливості.

Вимоги позивачки щодо відшкодування
їй з боку відповідачів в солідарному
порядку моральної шкоди в розмірі 1 000 000
гривень, суд вважає безпідставними, не
обґрунтованими та такими, що також
задоволенню не підлягають, оскільки
судом не встановлено обставин, які б
вказували на неправомірність дій або
неправомірну бездіяльність з боку
відповідачів, рівно як і їх вини у
спричиненні позивачці моральних
страждань в зв'язку зі смертю матері.

Таким чином, враховуючи викладені
обставини, суд вважає, що позов ОСОБА_1
до ККЛПУ «Донецький протипухлинний
центр», завідуючого урологічним
відділенням ОСОБА_4, ординатора
урологічного відділення - ОСОБА_3 про
відшкодування шкоди, спричиненої
смертю матері є необґрунтованим,
безпідставним, та в задоволенні якого
необхідно відмовити.

На підставі Протоколу надання
медичної допомоги хворим на рак нирки,
затвердженого наказом МОЗ України від
17.09.2007 року №554 «Про затвердження
протоколів надання медичної допомоги
за спеціальністю «онкологія», ЗУ
«Основи законодавства про охорону
здоров'я», від 19.11.1992 року, Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику у справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди» від 31
березня 1995 року № 4, статтями 23, 1167 ЦК
України та керуючись статями 57, 58, 60,
213-215, 224 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 до ККЛПУ «Донецький
протипухлинний центр», завідуючого
урологічним відділенням ОСОБА_4,
ординатора урологічного відділення -
ОСОБА_3 про відшкодування шкоди,
спричиненої смертю матері - відмовити.

Заочне рішення може бути
переглянуто судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача, поданої
протягом десяти днів з дня отримання
його копії. Апеляційна скарга на
рішення суду подається протягом 10 днів
з дня його проголошення. Особи які
брали участь у справі, але не були
присутні в судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом 10
днів з дня отримання його копії.

Суддя: