Справа № 145/504/14-ц
Провадження №2/145/312/2014
РІШЕННЯ

іменем України

23.04.2014 р. Тиврівський районний суд
Вінницької області в складі:

головуючого Ратушняка І.О.

при секретарі Тихій О.Н.

за участю представника позивача
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт Тиврів цивільну справу
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
визнання права власності на житловий
будинок з господарськими спорудами, -

встановив:

ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою, в
якій вказує, що 03 березня 2010 року між
нею та ОСОБА_4 було укладено договір,
відповідно до якого ОСОБА_4 продала, а
вона купила житловий будинок з
господарськими спорудами, який
розташований по АДРЕСА_1

В якості розрахунку за будинок вона
передала, а ОСОБА_4 прийняла грошові
кошти в розмірі 12 000 (дванадцять тисяч)
гривень.

Одразу ж після цього ОСОБА_4 передала їй
правовстановлювальні документи на
будинок, ключі від будинку та звільнила
його. Позивачка зі своєю сім'єю
вселилась у придбаний будинок і на
даний час постійно проживає у ньому.

На її прохання належним чином оформити
договір купівлі - продажу
вищезазначеного нерухомого майна
ОСОБА_4 відмовила посилаючись на
хворобу, однак пообіцяла їй оформити
договір купівлі - продажу будинку в
нотаріуса пізніше.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4 померла, що
стверджується свідоцтвом про її
смерть. Після смерті спадщину прийняла
її донька ОСОБА_3, однак вона, будучи
спадкоємицею вищевказаного нерухомого
майна, від оформлення необхідних
документів ухиляється.

Житловий будинок з господарськими
спорудами згідно даних
погосподарського обліку рахується за
ОСОБА_4. Крім того право власності
ОСОБА_4 на зазначений житловий будинок
з господарськими спорудами
підтверджувалось свідоцтвом про
право особистої власності, виданим
виконавчим комітетом Тиврівської
селищної ради 05 листопада 1967 року на
підставі рішення Тиврівської
селищної ради №21 від 28 жовтня 1967 року
та зареєстрованим у Вінницькому
обласному об'єднаному бюро технічної
інвентаризації 05 листопада 1967 року, в
реєстровій книзі за № 60.

Тому ОСОБА_4 була законним власником
нерухомого майна і мала право на його
відчуження.

Враховуючи, що вони з ОСОБА_4
домовилися щодо усіх істотних умов
договору купівлі - продажу житлового
будинку з господарськими спорудами та
відбулося повне виконання його умов,
але відповідачка, як законний
спадкоємець ухиляється від його
нотаріального посвідчення, вона
змушена просити суд визнати за нею
право власності на вказане нерухоме
майно.

Просить визнати за нею, ОСОБА_2, право
власності на житловий будинок,
позначений на плані КП «ВООБТІ»
літерою «А» загальною площею приміщень
(підрахованою за формулами розрахунку
площ) 41,6 кв.м., загальною площею 35,6 кв.м.,
житловою площею 25,6 кв.м., допоміжною
площею 10,0 кв.м., площею літніх приміщень
6,0 кв.м., ( який складається з кухні 1,
площею 10,0 кв.м., житлової кімнати 2,
площею 10,1 кв.м., житлової кімнати 3,
площею 15,5 кв.м.), 1930 року забудови, з
верандою «а» площею 6,0 кв.м. та ґанком з
козирком, а також: сарай «Б», сарай «Б1»,
сарай «б», погріб з шиєю «Д», убиральню
«Е», огорожу № 1 та хвіртку № 2, які
розташовані по АДРЕСА_1

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_1 позовні вимоги
підтримав, просить їх задоволити з
підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідачка ОСОБА_3 в судове
засідання не з'явився, подала суду
заяву, в якій просить справу розглянути
у її відсутності, позов визнає.

Суд, дослідивши матеріали справи,
вислухавши представника позивача,
вважає, що заява підлягає до
задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України
обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню.

Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України
у разі визнання відповідачем позову
суд за наявності для того законних
підстав ухвалює рішення про
задоволення позову.

Згідно ч.1 ст.328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів.

Згідно ст. 655 ЦК України за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Згідно зі ст. 657 ЦК України договір
купівлі-продажу земельної ділянки,
єдиного майнового комплексу, житлового
будинку (квартири) або іншого
нерухомого майна укладається у
письмовій формі і підлягає
нотаріальному посвідченню.

В судовому засіданні встановлено,
що 03 березня 2010 року між ОСОБА_2 та
ОСОБА_4 було укладено договір,
відповідно до якого ОСОБА_4 продала, а
ОСОБА_2 купила житловий будинок з
господарськими спорудами, який
розташований по АДРЕСА_1

Житловий будинок з господарськими
спорудами згідно даних
погосподарського обліку рахується за
ОСОБА_4, право її власності на
зазначений житловий будинок з
господарськими спорудами
підтверджувалось свідоцтвом про
право особистої власності, виданим
виконавчим комітетом Тиврівської
селищної ради 05 листопада 1967 року на
підставі рішення Тиврівської селищної
ради №21 від 28 жовтня 1967 року та
зареєстрованим у Вінницькому
обласному об'єднаному бюро технічної
інвентаризації 05 листопада 1967 року, в
реєстровій книзі за № 60.

Тому ОСОБА_4 була законним власником
нерухомого майна і мала право на його
відчуження.

В якості розрахунку за будинок ОСОБА_2
передала, а ОСОБА_4 прийняла грошові
кошти в розмірі 12 000 гривень, що
стверджується договором (а.с.4),
відповідно до якого вказана сума
сплачена нею до укладення договору
повністю.

ОСОБА_4 передала позивачці документи на
будинок, ключі від будинку та звільнила
його. Позивачка зі своєю сім'єю
вселилась у придбаний будинок і на
даний час постійно проживає у ньому,
належним чином оформити договір
купівлі - продажу вищезазначеного
нерухомого майна ОСОБА_4, посилаючись
на хворобу, пообіцяла в нотаріуса
пізніше.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4 померла, що
стверджується свідоцтвом про її смерть
(а.с.11).

Після її смерті спадщину прийняла її
донька ОСОБА_3, що стверджується
свідоцтвом про право на спадщину за
законом від 11.09.2013 р. (а.с.10), однак вона,
будучи спадкоємицею вищевказаного
нерухомого майна, від оформлення
необхідних документів ухиляється,
внаслідок чого позивачка не має
можливості зареєструвати нерухоме
майно за собою та розпоряджатись ним.

Відбулося повне виконання договору від
03.03.2010 року, оскільки позивач ОСОБА_2 з
ОСОБА_4 домовилися щодо усіх істотних
умов договору купівлі-продажу
житлового будинку з господарськими
спорудами по АДРЕСА_1, а тому суд вважає
за можливе визнати за ОСОБА_2 придбане у
ОСОБА_4 нерухоме майно.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 174, 212, 213, 214, 215
ЦПК України, ст.ст. 328, 655, 657 ЦК України, -

вирішив:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності
на житловий будинок, позначений на
плані КП «ВООБТІ» літерою «А»
загальною площею приміщень
(підрахованою за формулами розрахунку
площ) 41,6 кв.м., загальною площею 35,6 кв.м.,
житловою площею 25,6 кв.м., допоміжною
площею 10,0 кв.м., площею літніх приміщень
6,0 кв.м., ( який складається з кухні 1,
площею 10,0 кв.м., житлової кімнати 2,
площею 10,1 кв.м., житлової кімнати 3,
площею 15,5 кв.м.), 1930 року забудови, з
верандою «а» площею 6,0 кв.м. та ґанком з
козирком, а також: сарай «Б», сарай «Б1»,
сарай «б», погріб з шиєю «Д», убиральню
«Е», огорожу № 1 та хвіртку № 2, які
розташовані по АДРЕСА_1

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Вінницької області через Тиврівський
районний суд протягом десяти діб з дня
його проголошення.

Особи, які брали участь у справі,
але не були присутні в судовому
засідання під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя
І.О.Ратушняк