Справа № 346/694/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2014 року
м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд

Івано-Франківської області

в складі головуючого судді
Калинюка О.П.

з участю: секретаря
Томин О.А.

позивача
ОСОБА_1

представника позивача адвоката
ОСОБА_2

відповідачки
ОСОБА_3

третьої особи
ОСОБА_4

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі судових
засідань в місті Коломиї цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3,
третя особа: ОСОБА_4, про припинення
стягнення аліментів, -

В С Т А
Н О В И В :

позивач ОСОБА_1 звернувся до
Коломийського міськрайонного суду з
вказаним позовом.

Позовні вимоги обґрунтовує тим,
що згідно рішення Коломийського
міськрайонного суду від 30.11.2012 року він
сплачує аліменти на користь
відповідачки ОСОБА_3 на утримання їх
повнолітнього сина - ОСОБА_4 в розмірі
1/6 частини заробітку, але не менше 30%
прожиткового мінімуму щомісячно, до
закінчення сином навчання. На час
ухвалення вказаного судового рішення і
до 30.06.2013 року син сторін ОСОБА_4
навчався в Львівському коледжі
транспортної інфраструктури. Позивач
вважає, що в зв'язку із закінченням
сином навчання, припинився і обов'язок
позивача щодо утримання цього сина.
Крім того, з 01.08.2013 року син працює на
посаді інспектора кредитного відділу
ПАТ "Дельта банк". З метою припинення
стягнення аліментів позивач звернувся
у відповідний відділ державної
виконавчої служби. Однак, у такому
припиненні йому відмовили, оскільки
син ОСОБА_4 продовжує навчання заочно,
і стягнення аліментів на його
утримання може бути припинено лише за
рішенням суду. Позивач також зазначає,
що він ще сплачує аліменти на
утримання молодшого неповнолітнього
сина сторін, стан здоров'я позивача
незадовільний, він періодично
проходить лікування, витрачаючи
значні кошти на медичні препарати. Тому
позивач просить звільнити його від
обов'язку сплачувати аліменти на
користь відповідачки на утримання їх
повнолітнього сина ОСОБА_4.

Позивач та його представник в
судовому засіданні позовні вимоги
підтримали з підстав, вказаних в
позовній заяві. Представник позивача
також пояснила, що повнолітній син
сторін ОСОБА_4 в березні 2014 року
звільнений з роботи в ПАТ «Дельта
Банк» в зв'язку із скороченням
чисельності працівників та отримує
допомогу по безробіттю в розмірі понад
900 грн., що підтверджено документально.
Також цей син є інвалідом ІІІ-ї групи, в
зв'язку з чим він отримує відповідну
пенсію, розмір якої теж перевищує 900
грн. Отже, сукупний щомісячний дохід
сина сторін ОСОБА_4 становить понад 1 800
грн. Сторона позивача також звертає
увагу суду на те, що згідно положень
ст.199 СК України стягнення аліментів з
батьків на утримання повнолітній дітей
на час навчання можливо у тому разі,
якщо батьки можуть таку допомогу
надавати. Однак,

позивач надав докази того, що він
хворіє та проходив лікування з приводу
захворювань серця. Після вирахування
із заробітку позивача аліментів, він
отримує «на руки» близько 1 800 грн., що
є по суті менше, ніж дохід його сина
ОСОБА_4. Поряд з цим не лише позивач, а
обоє батьків повинні брати участь в
утриманні вказаного сина. Крім того,
слід врахувати відповідну судову
практику, згідно якої стягнення
аліментів на утримання повнолітнього
сина чи дочки проводиться тоді, коли
вони навчаються на денній формі
навчання, а не на заочній. Також
позивач зазначив, що він іншої сім'ї та
інших утриманців не має, однак, має
намір створити нову сім'ю в
майбутньому. Тому позивач та його
представник просять позовні вимоги
задовольнити та припинити стягнення
аліментів на утримання його
повнолітнього сина сторін ОСОБА_4.

Відповідачка в судовому
засіданні позовні вимоги не визнала та
заперечила щодо їх задоволення. Вона
пояснила, що їх з позивачем син ОСОБА_4
продовжує навчання у
Дніпропетровському національному
університеті залізничного транспорту
на заочній формі навчання. Він їздить
на сесію в м.Львів, де знаходиться
структурний підрозділ вказаного
навчального закладу. Під час сесії син
наймає квартиру, оскільки гуртожиток
для тих студентів, які навчаються на
заочній формі, не надають. Також сину
необхідні кошти для оплати за проїзд
до місця навчання та в зворотному
напрямку, придбання продуктів
харчування, предметів першої
необхідності, навчальних посібників
щодо. Все це тягне значні витрати, які
ні вона, ні її син без допомоги
позивача понести не можуть. Також
відповідачка просить врахувати, що їх
син ОСОБА_4 не працює, перебуває на
обліку в центрі зайнятості населення,
є інвалідом ІІІ групи з дитинства.
Вона також вказує, що цей син, а також
молодший неповнолітній син сторін
проживають з нею, в зв'язку з чим вона
бере більшу, ніж відповідач, участь в їх
утриманні. Відповідачка зазначає, що
вона створила нову сім'ю з іншим
чоловіком і на даний час перебуває в
стані вагітності. Крім того, рівень
її доходів значно нижчий, ніж у
позивача, який іншої сім'ї та інших
утриманців, крім їх синів, не має. Тому
відповідачка в задоволенні позову
просить відмовити.

Третя особа ОСОБА_4 проти
задоволення позову також заперечив з
підстав, вказаних відповідачкою, та
пояснив, що в березні 2014 року він
звільнений з роботи в ПАТ «Дельта
Банк». Він також зазначив, що продовжує
навчання на заочній формі у вказаному
відповідачкою навчальному закладі, що
потребує значних витрат. Тому позов,
на думку ОСОБА_4, задоволенню не
підлягає.

Суд, заслухавши пояснення осіб,
які беруть участь у справі,
перевіривши матеріали справи, та,
оцінюючи досліджені докази в
сукупності, приходить до наступних
висновків.

Відповідно до копії свідоцтва
про народження сторони є батьками
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6).

Відповідно до копії рішення
Коломийського міськрайонного суду
Івано-Франківської області від 30.11.2012
року з позивача ОСОБА_1 стягуються на
користь відповідачки ОСОБА_3 аліменти
на утримання на період навчання ОСОБА_4
в розмірі 1/6 частини його заробітку, але
не менше 30% прожиткового мінімуму
щомісячно до закінчення ним навчання,
але не пізніше досягнення двадцяти
трьох років (а.с.5, 50).

Згідно з довідкою Львівського
коледжу транспортної інфраструктури
№620 від 14.07.2013 року ОСОБА_4 з 01.09.2010 року
по 30.06.2013 року навчався у вказаному
навчальному закладі та отримав диплом
за спеціальністю "Бухгалтерський
облік" (а.с. 7).

Судом встановлено, що згідно
договору на підготовку фахівця з вищою
освітою №836514 ОСОБА_4 є студентом
заочної форми навчання
Дніпропетровського національного
університету залізничного транспорту
імені академіка В. Лазаряна за
освітньо-кваліфікаційним рівнем
«Бакалавр», за спеціальністю "Облік та
аудит". Відповідно до п.9 договору він
набув чинності з моменту підписання та
діє до 30.06.2016 року. Відповідно до п.5.1
договору повна вартість за весь термін
навчання складає 12 250,00 грн. (щорічно 4
900,00 грн. (а.с.28)).

Згідно з довідкою про доходи №71
від 05.02.2014 року ОСОБА_1 працює черговим
по залізничній станції Відокремленого
підрозділу "Івано-Франківська дирекція
залізничних перевезень Державного
територіально-галузевого об'єднання
"Львівська залізниця" та його доходи за
шість місяців ( з серпня 2013 року по
січень 2014 року) складають 26 322,60 грн., а
розмір доходів за цей період за
виключенням аліментів становить 19 165, 74
грн. (а.с.13).

Згідно виписки з історії хвороби
син сторін ОСОБА_4 хворіє на двобічний
вроджений радіоульнарний синостоз з
порушенням функції передпліч та
проходить індивідуальну програму
реабілітації інваліда до листопада 2014
року (а.с. 30-32).

Відповідно до довідки управління
праці та соціального захисту населення
Коломийської районної державної
адміністрації № 686 від 12.03.2014 року
ОСОБА_4 знаходиться на обліку в даному
управлінні та отримує державну
соціальну допомогу як інвалід з
дитинства ІІІ групи в розмірі 949,00 грн.
( вказано за березень 2014 року (а.с.45)).

Судом встановлено, що згідно
довідки Коломийського міськрайонного
центру зайнятості №-1384-04/12-14 від 14.04.2014
року ОСОБА_4 перебуває на обліку в цій
установі як безробітний з 26.03.2014 року
та йому призначена допомога по
безробіттю у розмірі 936, 64 грн. (а.с.48).

Згідно з даними довідки
Отинійської районної лікарні №1
Коломийського району №103 від 15.04.2014
року ОСОБА_3, тобто відповідачка, є
вагітною, знаходиться на "Д" обліку в
Отинійській поліклініці ( вагітність
ІІІ, термін - 33 тижні (а.с. 49)).

Відповідно до положень ч.1 ст.199
Сімейного кодексу України якщо
повнолітні дочка, син продовжують
навчання і у зв'язку з цим потребують
матеріальної допомоги, батьки
зобов'язані утримувати їх до
досягнення двадцяти трьох років за
умови, що вони можуть надавати
матеріальну допомогу.

Згідно із положеннями ст.200
Сімейного кодексу України суд
визначає розмір аліментів на
повнолітніх дочку, сина у твердій
грошовій сумі і (або) у частці від
заробітку (доходу) платника аліментів з
урахуванням обставин, зазначених у
статті 182 цього Кодексу. При визначенні
розміру аліментів з одного з батьків
суд бере до уваги можливість надання
утримання другим з батьків, своїми
дружиною, чоловіком та повнолітніми
дочкою, сином.

Згідно вимог ч.1 ст. 182 Сімейного
кодексу України при визначенні розміру
аліментів суд враховує: стан здоров'я
та матеріальне становище дитини; стан
здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів; наявність у
платника аліментів інших дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, дочки, сина; інші обставини, що
мають істотне значення.

На підставі досліджених доказів
судом встановлено, що позивач інших
утриманців, крім їх з відповідачкою
синів, не має, отримує регулярний
заробіток, рівень якого дозволяє
сплачувати присуджені аліменти на час
навчання повнолітнього сина сторін
ОСОБА_4, оскільки розмір цих аліментів
становить лише 1/6 частину заробітку
позивача. Одночасно суд враховує, що
відповідач протягом 2012 - 2014 року лише
двічі проходив стаціонарне лікування
(а.с.9,10). Крім того, позивачем не надано
жодних доказів про те, що значна
частина його заробітку витрачається
ним саме на лікування та придбання
ліків. Поряд з тим суд виходить з того,
що позивач не просив його звільнити від
сплати аліментів за періоди, в які він
проходив лікування.

Тому суд приходить до висновку, що
проходження лікування позивачем не
свідчить про неможливість надання
позивачем допомоги його
повнолітньому сину ОСОБА_4, який
продовжує навчання, та не досяг
23-річного віку. Будь-яких інших даних,
що свідчать про неможливість
утримувати вказаного сина, позивачем
не надано.

Одночасно суд враховує, що
отримання допомоги по безробіттю
носить порівняно нетривалий характер.
А тому покликання представника
позивача на те, що син сторін ОСОБА_4,
отримуючи таку допомогу та пенсію по
інвалідності, має можливість
самостійно нести витрати, пов'язані з
навчанням, суд вважає такими, що не
заслуговують на увагу, При цьому слід
також врахувати розмір найбільш
необхідних витрат, пов'язаних із
оплатою за навчання у вищевказаному
навчальному закладі, а також розмір
інших витрат, в тому числі вартість
проїзду до місця навчання, враховуючи
віддаленість м.Львова від місця
проживання сина сторін ОСОБА_4
(смт.Отинія Коломийського району), та в
зворотному напрямку, вартість найму
житла в м.Львові, харчування, придбання
одягу, предметів першої необхідності,
навчальної літератури, канцелярських
товарів тощо.

Безпідставними суд вважає також
покликання представника позивача на
те, що аліменти на утримання
повнолітніх сина чи дочки стягуються
тоді, коли вони навчаються на денній
(очній) формі навчання, оскільки
законом не передбачено будь-яких
застережень чи винятків щодо форми
навчання повнолітніх сина чи дочки, і
що стягнення таких аліментів можливе
лише за умови навчання на денній
(очній) формі.

Враховуючи вищенаведене, суд
вважає позовні вимоги
необґрунтованими. Тому в їх
задоволенні слід відмовити.

На підставі наведеного, ст.ст.182,
199, 200 СК України та, керуючись ст.ст.
213-215, 294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

в задоволенні позову ОСОБА_1 до
ОСОБА_3, третя особа без самостійних
вимог на стороні відповідачки: ОСОБА_4,
про припинення стягнення аліментів на
утримання повнолітнього сина сторін
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, присуджених
рішенням Коломийського міськрайонного
суду Івано-Франківської області від
30.11.2012 року в справі № 0909/5716/2012 на час
навчання ОСОБА_4, але не пізніше, ніж
до досягнення ним 23-річного віку,
відмовити за безпідставністю
позовних вимог.

Апеляційна скарга на рішення суду
може бути подана до Апеляційного суду
Івано-Франківської області через
Коломийський міськрайонний суд
протягом 10 днів з дня проголошення
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Повний текст рішення
виготовлено 25 квітня 2014 року

Суддя: Калинюк О. П.