Справа № 127/3477/14-ц
Провадження № 2/127/2203/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької
області в складі:

головуючого судді Іщук Т. П.,

при секретарі Коваленко Д.І.,

за участі представника позивача
ОСОБА_1, розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м.
Вінниці цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до Другої Вінницької державної
нотаріальної контори, Реєстраційної
служби Вінницького міського
управління юстиції про звільнення
нерухомого майна з-під арешту,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до
Другої Вінницької державної
нотаріальної контори про звільнення
нерухомого майна з-під арешту. Позовні
вимоги мотивувала тим, що вона є
власником частини будинку по АДРЕСА_1. 23
січня 2014 року позивач звернулась до
відповідача для укладання договору
купівлі - продажу вказаного житлового
приміщення. Однак, їй стало відомо, що
належне їй нерухоме майно неможливо
відчужити у зв'язку із накладенням
арешту та заборони відчуження на
будинок по АДРЕСА_1. На письмову заяву
до державного реєстратора про надання
інформації позивач отримала відмову у
її наданні з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно та їй
повідомлено, що Староміським районним
судом 15 січня 1991 року відповідно до
повідомлення № 2-487 накладено арешт на
вказане майно, яке належить ОСОБА_4.
Просить зняти арешт з нерухомого майна,
а саме будинку по АДРЕСА_1, як помилково
накладений.

За клопотанням представника позивача,
в судовому засіданні ухвалою
Вінницького міського суду Вінницької
області від 14 квітня 2014 року (без
винесення окремого процесуального
документа) в якості співвідповідача по
справі залучено Реєстраційну службу
Вінницького міського управління
юстиції.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримала позовні вимоги з
підстав, викладених в позовній заяві,
просила їх задовольнити.

Представник відповідача Другої
вінницької державної нотаріальної
контори в судові засідання не з'явився,
подав до суду письмову заяву, в якій
просив розглянути справу у його
відсутність, у вирішенні спору
поклався на думку суду. При цьому
відмічав, що реєстрацію обтяжень
нерухомого майна та їх припинення
здійснює Реєстраційна служба.

Представник Реєстраційної служби
Вінницького міського управління
юстиції в судове засідання не з'явився,
про причини неявки суд не повідомив,
хоча про дату, час та місце розгляду
справи був повідомлений належними
чином.

Дослідивши матеріали справи, матеріали
інвентаризаційної справи №8973 на
будинковолодіння по АДРЕСА_1, оцінивши
докази в їх сукупності, суд прийшов до
висновку, що позов підлягає частковому
задоволенню.

Судом встановлено наступні фактичні
обставини справи, яким відповідають
правовідносини, врегульовані нормами
ЦК України щодо права власності та його
захисту.

Відповідно до договору купівлі -
продажу від 20 грудня 1989 року,
укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_5,
посвідченого 20 грудня 1989 року
державним нотаріусом Другої
Вінницької державної нотаріальної
контори, зареєстровано в реєстрі за №
1-3086, зареєстрованого в Вінницькому
обласному об'єднаному бюро технічної
інвентаризації 16 березня 1990 року під
№1674, остання продала належну її ?
частину будинку з відповідною часткою
господарських будівель, що знаходиться
по АДРЕСА_1 (а. с. 6-7).

З матеріалів інвентаризаційної справи
та технічного паспорта на будинок по
АДРЕСА_1 вбачається, що станом на
листопад 1989 року співвласниками
будинку були ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з
відповідними частками 29/100, 23/50 та 1/4 (а.
с. 26-31).

Право власності ОСОБА_6 на 29/100 частки
домоволодіння по АДРЕСА_1
підтверджується свідоцтвом про право
приватної власності №1274 від 03 серпня
2001 року, виданим на підставі рішення
виконкому Вінницької міської ради від
16.12.1976 року №716 замість договору
купівлі - продажу від 06 червня 1974 року
№2763. Відповідно до свідоцтва про право
на спадщину за заповітом від 17 серпня
2001 року, спадкоємцем майна, а саме 29/100
частки по АДРЕСА_1, померлої ОСОБА_6, є
син ОСОБА_9 Відповідно до договору
дарування частини будинку від 20 грудня
2001 року, посвідченого приватним
нотаріусом Вінницького міського
нотаріального округу ОСОБА_10,
зареєстрованого в реєстрі за № 2831,
ОСОБА_9 подарував ОСОБА_11 29/100 частки по
АДРЕСА_1, яка за даними
інвентаризаційної справи є власником
цієї частки і на день розгляду справи.

ОСОБА_7 23/50 частки будинку належало на
підставі свідоцтва про право на
спадщину за заповітом, виданим Другою
вінницькою нотаріальною конторою 18
серпня 1977 року, реєстровий № 1-927,
мирової угоди, затвердженої ухвалою
народного суду Староміського району м.
Вінниці від 18 квітня 1979 року,
зареєстрованих у Вінницькому
обласному бюро технічної
інвентаризації 07 грудня 1990 року за
реєстровим № 1674. Відповідно до
договору дарування частини будинку від
03 вересня 2004 року, посвідченого
приватним нотаріусом Вінницького
міського нотаріального округу ОСОБА_12,
зареєстрованого в реєстрі за №1364,
зареєстрованого в Вінницькому
обласному об'єднаному бюро технічної
інвентаризації 31 січня 2005 року за
реєстровим №1674, ОСОБА_7 передав
безоплатно у власність ОСОБА_13 23/50
частки по АДРЕСА_1. Надалі в порядку
спадкування за законом право власності
на вказану частку набув ОСОБА_7, що
підтверджується свідоцтвом про право
на спадщину за законом, виданим 15
жовтня 2010 року державним нотаріусом
Третьої вінницької державної
нотаріальної контори, зареєстрованим в
реєстрі за №1-3412, який є власником цієї
частки і на день розгляду справи.

Рішенням державного реєстратора від 07
лютого 2014 року відмовлено представнику
позивача в наданні інформації з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно та одночасно
повідомлено, що у Єдиному реєстрі
заборон зареєстровано обтяження на
нерухоме майно по АДРЕСА_1 на підставі
повідомлення № 2-487 від 15 січня 1991 року
Староміського районного суду м.
Вінниці (а. с. 4). За повідомленням
Староміського районного суду м.
Вінниці від 15 січня 1991 року № 2-487,
правочини купівлі-продажу
домоволодіння, розташованого по
АДРЕСА_1, яке належить ОСОБА_4, не
проводити (а. с. 5). За даними архіву суду
рішенням Староміського районного суду
м. Вінниці від 12 липня 1990 року з ОСОБА_4
на користь САТП 0103 стягнуто 2603,46 крб.
спричинених збитків та 156 крб. судових
витрат (а. с. 50-53). Відповідно до довідки
КП «ВМБТІ» від 18 березня 2014 року № 271,
згідно облікових даних станом на
ІНФОРМАЦІЯ_2 року в реєстрі прав
власності на об'єкти нерухомого майна
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, мав
будинковолодіння по АДРЕСА_2, помер,
майно успадковане (а. с. 24).

Відповідно до ст.41 Конституції України,
кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю, результатами своєї
інтелектуальної, творчої діяльності;
ніхто не може бути протиправно
позбавлений права власності; право
приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право
власності є непорушним; ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна
має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном.

Як встановлено в судовому засіданні
ОСОБА_4 не був власником ні цілого
будинковолодіння, розташованого по
АДРЕСА_1, а ні його часток, право
власності на вказане будинковолодіння
за ним не реєструвалось. При цьому, суд
звертає увагу, що співвласники
вказаного будинковолодіння, як-то
ОСОБА_11 та ОСОБА_13, набули право
власності на свої частки в цьому
будинковолодінні в період з 2001 по 2004
роки, тобто при наявному повідомленні
Староміського районного суду м.
Вінниці від 15 січня 1991 року щодо
обмеження вчинення нотаріальних дій.
Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку, що арешт на будинковолодіння
по АДРЕСА_1, який був накладений як на
майно ОСОБА_4 відповідно до
повідомлення № 2-487 від 15.01.1991 року
Староміським районним судом м.Вінниці,
здійснений безпідставно.

Суд приходить до висновку, що за таких
встановлених обставин право позивача
на користування та розпорядження своїм
майном є порушеним, порушене право
позивача підлягає захисту шляхом
зняття арешту з нерухомого майна. При
цьому, зважаючи, що ОСОБА_2 відповідно
до договору купівлі - продажу від 20.12.1989
року, посвідченого 20.12.1989 року
державним нотаріусом Другої
Вінницької державної нотаріальної
контори, зареєстровано в реєстрі за №
1-3086, належить ? частки житлового
будинку з відповідною часткою
господарських будівель, що знаходиться
по АДРЕСА_1, то відповідно саме щодо
цієї частки підлягає зняття арешт.
Арешт щодо інших часток в цьому
будинковолодінні ніким не
оскаржується. До того ж, суд звертає
увагу, що відповідно до ст. 3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів. Звернення до суду
в інтересах інших осіб можливо лише в
випадках передбачених законом, що в
даному випадку не встановлено. Крім
того, суд звертає увагу на те, що Друга
вінницька державна нотаріальна
контора не є належним відповідачем у
вказаній справі, адже не має
повноважень щодо здійснення
реєстрації обтяжень нерухомого майна
та їх припинення, тому вказані вимоги
до неї не можуть бути задоволені.
Відповідно до Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та обтяжень», вказані
повноваження у даному випадку,
віднесені до компетенції
Реєстраційної служби Вінницького
міського управління юстиції, яка
залучена в якості співвідповідача. У
зв'язку з наведеним вище, суд приходить
до висновку, що позовна вимога підлягає
частковому задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, керуючись
ст. 41 Конституції України, ст.ст. 321, 391 ЦК
України, ст. ст. 10, 11, 14, 60, 208, 212-215,218 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Зняти арешт з ? частки житлового
будинку з відповідною часткою
господарських будівель, що знаходиться
по АДРЕСА_1, яка належить на праві
власності ОСОБА_2 відповідно до
договору купівлі - продажу від 20.12.1989
року, посвідченого 20.12.1989 року
державним нотаріусом Другої
Вінницької державної нотаріальної
контори, зареєстровано в реєстрі за №
1-3086, накладений відповідно до
повідомлення № 2-487 від 15.01.1991 року
Староміським районним судом м.Вінниці.

В решті вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Вінницької області
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Повний текст рішення буде виготовлений
у встановлений ч.3 ст.209 ЦПК України
п'ятиденний строк.

Суддя: