Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/778/2631/14
Головуючий у 1-й інстанції: Козлова Н.Ю.
Суддя-доповідач:
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

головуючого: Пільщик Л.В.,

суддів: Воробйової
І.А.,

Сапун О.А.,

при секретарі: Евальд Д.Д.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні апеляційну скаргу
ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА
КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» на
рішення Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 28 квітня 2014 року по
справі за позовом ПУБЛІЧНОГО
АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ
БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором,-

ВСТАНОВИЛА :

18 листопада 2013 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»
звернулось до сулу з позовом до ОСОБА_3
про стягнення заборгованості за
кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначав, що відповідно до укладеного з
банком договору б/н від 04 серпня 2008 року
ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 1 500 грн.
у вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 36 % на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення, що відповідає
строку дії картки.

Відповідач підтвердив свою згоду на те,
що підписана заява разом з Умовами
надання кредиту фізичним особам
складає між ним та банком договір, що
підтверджується підписом у заяві.

Позивач свої зобов'язання за Договором
та угодою виконав в повному обсязі,
надав відповідачу кредит у розмірі,
встановленому Договором.

Відповідач порушив взяті на себе
зобов'язання щодо своєчасного
повернення кредиту, у зв'язку з чим
станом на 31 жовтня 2013 року утворилась
заборгованість в сумі 6 882 грн. 41 коп.,
яка складається із заборгованості за
кредитом у розмірі 1 499 грн. 28 коп.;
заборгованості по процентам за
користування кредитом у розмірі 4 817
грн. 30 коп.; штрафів у вигляді
фіксованої частини та процентної
складової у розмірі 565 грн. 83 коп.
Оскільки добровільно сплатити борг
ОСОБА_3 не бажає, банк просив позов
задовольнити і стягнути з відповідача 6
882 грн. 41 коп., судові витрати.

Заочним рішенням Ленінського
районного суду м. Запоріжжя від 09
грудня 2013 року позов було задоволено
частково. З ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» стягнуто 6 566 грн. 58 копа.
Заборгованості за кредитним
договором, 229 грн. 40 коп. Судових витрат (
а. с. 24-25 ).

24 грудня 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з заявою про перегляд заочного
рішення, яка задоволена ухвалою
Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 27 грудня 2013 року. Заочне
рішення Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 09 грудня 2013 року
скасоване, справа призначена до
розгляду в загальному порядку ( а. с.
30-38,50-52 ).

Рішенням Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 28 квітня 2014 року в
задоволенні позову ПАТ КБ «ПИВАТБАНК»
відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» подало апеляційну скаргу,
в якій, посилаючись на допущені судом
першої інстанції порушення норм
матеріального та процесуального права,
невідповідність висновків суду
наданим доказам, просить рішення
Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 28 квітня 2014 року
скасувати та ухвалити нове рішення про
задоволення позову.

Заслухавши у судовому засіданні
апеляційного суду доповідь судді,
вислухавши пояснення учасників
процесу, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції у відповідності до статті 303
ЦПК України в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до вимог п. 4 ст. 309 ЦПК
України підставою для скасування
рішення суду першої інстанції або
зміни рішення є порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Згідно з вимогами ст.ст. 213, 214 ЦПК
України рішення повинно бути законним
і обґрунтованим та відповідати на
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються ; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Як передбачено ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з доведеності
вимог щодо отримання ОСОБА_3 кредиту у
сумі 1 500 грн. по кредитній картці від 04
серпня 2008 року та неналежне виконання
відповідачем зобов'язань по поверненню
кредитних коштів. Підставою для
відмови у позові суд зазначив пропуск
банком позовної давності.

Висновок суду про наявність між
сторонами кредитних правовідносин та
порушення ОСОБА_3 зобов'язання по
поверненню кредиту є обґрунтованим та
таким, що узгоджується з обставинами
справи, наданими доказами та вимогами
норм матеріального права.

Факт отримання кредиту, його розмір,
неповернення коштів підтверджується
заявою ОСОБА_3, довідкою про умови
кредитування з використанням кредитки
«Універсальна, 30 днів пільгового
періоду», які особисто підписані
відповідачем, даними про рух коштів по
кредитній картці, іншими документами (
а. с. 3-12,70-72 ).

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_3,
зокрема, посилалася на те, що позивач
пропустив позовну давність і просив
відмовити у задоволенні позовних вимог
з цих підстав ( а. с. 30-35 ).

Однак заперечення відповідача судом
належним чином не перевірені.

Відповідно до частини 1 статті 207 ЦК
України правочин вважається таким, що
вчинений у письмовій формі, якщо його
зміст зафіксований в одному або
кількох документах.

З матеріалів справи вбачається, що 04
серпня 2008 року ОСОБА_3 отримав кредит у
розмірі 1 500 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 36 %
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом з кінцевим терміном
повернення, що відповідає строку дії
картки.

Сторонами погоджено, що договір
складається з заяви позичальника, Умов
надання банківських послуг, Правил
користування платіжною карткою і
тарифів. На виконання договору
позивачем на ім'я відповідача був
відкритий картковий рахунок.

Відповідно до пункту 3.1. Умов і правил
надання банківських послуг (далі - Умов)
для надання послуг банк відкриває
клієнту картрахунки, видає клієнту
карти, їх вид і строк дії визначений у
заяві і в пам'ятці клієнта, підписанням
якої клієнт і банк укладають договір
про надання банківських послуг. Датою
укладення договору є дата відкриття
рахунку, указаного в розділі "Відмітки
банку" заяви.

Відповідно до пункту 9.12. цих же Умов
договір діє протягом 12 місяців з
моменту підписання. Якщо протягом
цього строку ні одна зі сторін не
попередить другу сторону про
припинення дії договору, він
автоматично пролонгується на такий же
строк.

У п.3.1.3 Правил користування платіжною
картою по закінченню строку дії
відповідної карти карта продовжується
банком з новим строком (шляхом надання
клієнту карти з новим строком дії), якщо
раніше (до початку місяця закінчення
строку дії) не надійшла письмова заява
держателя про закриття картрахунку, а
також за умови наявності грошових
коштів на картрахунку для сплати
послуг по виконанню розрахункових
операцій по картрахунку (в
передостанній день місяця закінчення
строку дії) і при дотриманні інших умов
продовження, передбачених договором.

У примітці до п. 3.5. Умов передбачено, що
пам'ятка клієнта оформляється і є
невід'ємною частиною договору тільки у
разі оформлення і видачі карти за
кредитною схемою.

Зазначені положення свідчать про те, що
строк дії договору визначається
Умовами, Правилами користування
платіжною картою та строком дії
кредитної карти.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином і в установлений строк
відповідно до умов договору та вимог
закону.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України
строком договору є час, протягом якого
сторони можуть здійснити свої права і
виконати свої обов'язки відповідно до
договору. Закінчення строку договору
не звільняє сторони від
відповідальності за його порушення,
яке мало місце під час дії договору.

Порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є
прострочення - невиконання
зобов'язання в обумовлений сторонами
строк.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін)
( ч.1 ст.530 ЦК України).

Наслідки прострочення позичальником
повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК
України. Якщо договором встановлений
обов'язок позичальника повернути
позику частинами (з розстроченням), то в
разі прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати повернення дострокового
повернення частини позики, що
залишилася, та сплати процентів,
належних йому відповідно до ст. 1048
цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).

Згідно зі ст. ст. 256, 257 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу. Загальна позовна
давність встановлюється тривалістю у
три роки.

Перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила
(ч. 1 ст. 267 ЦК України).

Згідно з ч. 5 ст. 261 ЦК України за
зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання.

Відповідно до частин третьої і
четвертої статті 267 ЦК України позовна
давність застосовується лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
рішення. Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови в позові.

Відповідно до п. 2 Умов і правил надання
банківських послуг встановлено, що
мінімальний обов'язковий платіж - це
розмір боргових зобов'язань, які
щомісячно підлягають оплаті протягом
строку дії картки і він складає
відповідно до узгоджених сторонами
тарифів 7% від заборгованості, але не
менше 50 грн. і не більше залишку
заборгованості ( а. с. 6 ).

Таким чином, оскільки за умовами
договору погашення кредиту повинно
здійснюватись позичальником частинами
платежів, початок позовної давності
для стягнення цих платежів необхідно
обчислювати з моменту (місяця, дня)
невиконання позичальником кожного із
цих зобов'язань.

Строк виконання кожного щомісячного
зобов'язання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК
України спливає у відповідне число
останнього місяця строку.

Такий правовий аналіз зазначених норм
та обставин відповідає викладеним у
постанові Верховного Суду України від 6
листопада 2013 року у справі № 6-116цс13
висновкам. Вказане судове рішення
згідно із положеннями ст. 360-7 ЦПК
України є обов'язковим для всіх судів,
які зобов'язані привести свою судову
практику у відповідність із цим
рішенням.

Факт здійснення операцій, а саме:
зняття кредитних коштів, погашення
кредиту підтверджується рухом коштів
по особистому рахунку 230379 ОСОБА_3
допустив прострочку платежів з 30
вересня 2008 року, що підтверджується
рухом коштів на картковому рахунку.
Кредит остаточно мав бути повернутий 30
вересня 2012 року ( а. с. 3-4,70-72 ). З вимогами
про стягнення заборгованості за
кредитом банк звернувся у листопаді 2013
року, включивши до позовних вимог всю
заборговану суму.

Відповідачем заява про застосування
позовної давності подана під час
розгляду справи у суді першої
інстанції ( а. с. 30-35 ).

Таким чином, станом на 31 жовтня 2013 року
та в межах позовної давності, яка
складає три роки, з відповідача на
користь банку підлягає стягненню
заборгованість за кредитом в сумі 423
грн. 35 коп., заборгованість за
відсотками в сумі 457 грн. 22 коп., штраф в
сумі 294 грн. 03 коп. (фіксована частина 250
грн. і процентна складова - 44 грн. 03 коп.
), всього 1 174 грн. 60 коп. ( а. с. 94-96 ).

Доводи апеляційної скарги про відмову
у позові у повному обсязі ґрунтується
на помилковому обчисленні позовної
давності до всіх позовних вимог з дати
отримання листа від банку про
наявність заборгованості.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України
однією із загальних засад цивільного
законодавства є свобода договору.

Статтею 627 ЦК України встановлено, що
відповідно до статті 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

З огляду на викладене позов підлягає
частковому задоволенню, рішення - зміні
на підставі ч. 4 ст. 309 ЦПК України.

Оскільки судовий збір за позовом та за
апеляційною скаргою сплачені в
мінімальному розмірі, передбаченому
ст. 4 Закону України "Про судовий збір", у
відповідності до статті 88 ЦПК України
банк має право на компенсацію судового
збору в сумі 351 грн. 20 коп. ( а. с. 16,83 ).

Керуючись ст.ст. 307,309 ЦПК України,
колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ПУБЛІЧНОГО
АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ
БАНК «ПРИВАТБАНК» задовольнити
частково.

Рішення Ленінського районного
суду м. Запоріжжя від 28 квітня 2014 року
змінити.

Позов ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА
КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК»
заборгованість за кредитом в сумі 423
грн. 35 коп., заборгованість за
відсотками в сумі 457 грн. 22 коп., штраф в
сумі 294 грн. 03 коп. (фіксована частина 250
грн. і процентна складова - 44 грн. 03 коп.
), всього 1 174 грн. 60 коп. В решті позову
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА
КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» судовий
збір у сумі 351 грн. 20 коп.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, може бути
оскаржене шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: