Справа № 2-175/840/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(з а о ч н е)

01 квітня 2014 року Дніпропетровський
районний суд Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді Озерянської Ж.М.

при секретарі Рись Н.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у сел. Ювілейному цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до
Територіальної громади в особі
Миколаївської сільської ради
Дніпропетровського району
Дніпропетровської області про
визнання права власності на
домоволодіння в порядку спадкування за
заповітом, -

в с т а н о в и в:

В лютому 2014 року позивач звернувся до
суду з позовом, в якому просив суд
постановити рішення, яким визнати за
ним, ОСОБА_1 право власності в порядку
спадкування за заповітом після
померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2, на
домоволодіння, яке знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1 загальна площа
складає 39,9 кв.м., житлова площа якого
складає 17,3 кв.м., до складу будинку
входять: 1 - передпокій площею 8,0 кв.м., 2 -
житлова кімната 17,3 кв.м., 3 - кухня площею
7,1 кв.м., а також господарчі та інші
споруд: гараж літ. «Б», сарай літ. «В»,
сарай літ. «Г», літня кухня літ. «Д»,
вбиральня літ. «Ж», колодязь літ. «К»,
погріб літ. «ПГ».

Позивач надав суду заяву в якій просив
розглядати справу без його участі,
позовні вимоги підтримав.

Представник Територіальної громади в
особі Миколаївської сільської ради
Дніпропетровського району
Дніпропетровської області у судове
засідання не з'явився, а тому суд
ухвалює рішення при заочному розгляді
справи, що відповідає положенням ст. 224
ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає
за необхідне позовні вимоги
задовольнити з наступних підстав.

Згідно ст. 1216, 1217 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців) та спадкування
здійснюється за заповітом або за
законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

У судовому засіданні встановлено, що
ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_2, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_2 від 29 грудня 2012 року (а.с.8).
Після її смерті відкрилася спадщина на
земельну ділянку та домоволодіння
АДРЕСА_1. За часи життя, ОСОБА_2 склала
заповіт, що 26 січня 1990 року був
посвідчений Миколаївською сільською
радою Дніпропетровського району
Дніпропетровської області, за яким: все
своє майно, де б воно не було та з чого б
вона не складалося, і взагалі все те, що
їй буде належати на день смерті і на що
вона за законом матиме право
заповідала - ОСОБА_1.

На час відкриття спадщини після смерті
ОСОБА_2 єдиним спадкоємцем є ОСОБА_1,
який у встановлений законом строк,
звернувся до державного нотаріуса
Дніпропетровської районної державної
нотаріальної контори з заявою про
видачу свідоцтва про право на спадщину
за заповітом. Так, 20 лютого 2014 року
ОСОБА_1 отримав свідоцтво про право на
спадщину на земельну ділянку площею
0,2256 га в межах та згідно з планом,
призначеної для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибна ділянка), розташовану в
АДРЕСА_1, яка належала спадкодавці на
підставі Державного акту на право
приватної власності на землю серія ДП
ДН № 014328, виданого виконкомом
Миколаївської сільської ради 05 грудня
1997 року, згідно рішення сільради і
зареєстрованого в Книзі записів
державних актів на право приватної
власності на землю за № 101 (а.с.6). Але, у
зв'язку з тим, що правовстановлюючому
документі на житловий будинок, а саме
Свідоцтві на право особистої власності
на житловий будинок не було
проставлено підпис посадової особи
Бюро технічної інвентаризації та
відсутня печатка Бюро технічної
інвентаризації у реєстраційному
записі, державним нотаріусом було
відмовлено в видачі свідоцтва про
право на спадщину за заповітом на
спадковий житловий будинок та
рекомендовано звернутися до суду, що
підтверджується постановою про
відмову у вчиненні нотаріальної дії
від 20 лютого 2014 року (а.с.7).

Судом встановлено, що ще в 1925 році
ОСОБА_2 збудувала домоволодіння
АДРЕСА_1, на яке 26 лютого 1996 року на
підставі рішення виконавчого комітету
Дніпропетровської районної
адміністрації за № 52 від 12 березня 1991
року на ім'я ОСОБА_2 було видане
Свідоцтво про право особистої
власності на житловий будинок (а.с.15).
Однак, в вищевказаному
правовстановлюючому документі на
домоволодіння, не було проставлено
підпис посадової особи Бюро технічної
інвентаризації та відсутня печатка
Бюро технічної інвентаризації у
реєстраційному записі.

Оскільки, відповідно до абз. 3 ст. 47
Закону України «Про нотаріат» для
вчинення нотаріальних дій не
приймаються документи, які не
відповідають вимогам законодавства
або містять відомості, що принижують
честь, гідність та ділову репутацію
фізичної особи або ділову репутацію
юридичної особи, державним нотаріусом
було відмовлено в видачі свідоцтва про
право власності.

Згідно з інвентаризаційною справою,
станом на 04 грудня 2004 року спадковий
будинок АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2 на
підставі Свідоцтва про право
власності, виданого 26 лютого 1996 року
згідно рішення № 52 виконкому
Дніпропетровської районної ради від 12
березня 1991 року зареєстрованого в БТІ 26
лютого 1996 року за реєстраційним
номером № 68-6, що підтверджується
довідкою КП «Новомосковське міське
бюро технічної інвентаризації»
Дніпропетровської обласної ради» №
1187/13 від 06.08.2013 року (а.с.5).

У відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» державна реєстрація прав
проводиться на підставі, зокрема,
рішень судів, що набрали законної сили.

Згідно ст. 328 ЦК України, право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом. Спадкуванням є
перехід прав та обов'язків (спадщини)
від фізичної особи, яка померла, до
інших осіб.

Зібрані по справі докази вказують, що
фактично померлій ОСОБА_2 належав
житловий будинок з надвірними
будівлями і спорудами.

Таким чином, незважаючи на те, що
позивач є єдиними спадкоємцем на
домоволодіння АДРЕСА_1, за заповітом
після смерті матері, власника будинку,
особи, які мали право на обов'язкову
долю в спадковому майні відсутні, він
не в змозі отримати свідоцтво про право
на спадщину за заповітом на
домоволодіння у позасудовому порядку з
причини невідповідності
правовстановлюючого документу вимогам
законодавства.

Відповідно до ст.ст. 1223, 1268, 1270 ЦК
України, право на спадкування мають всі
особи визначені у заповіті;
спадкоємець за заповітом має право
прийняти спадщину, якщо протягом
6-місячного строку подав заяву до
нотаріуса про її прийняття.

Згідно постанови Пленуму Верховного
Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про
судову практику у справах про
спадкування», за наявності умов для
одержання в нотаріальній конторі
свідоцтва про право на спадщину вимоги
про визнання права на спадщину
судовому розгляду не підлягають. У разі
відмови нотаріуса в оформленні права
на спадщину особа може звернутися до
суду за правилами позовного
провадження.

Судом встановлено, що спадщина не
перейшла до держави, не визнана
відумерлою, позивач вступив в
управління та володіння спадковим
майном і є спадкоємцем за заповітом,
право власності спадкодавця ОСОБА_2 не
припинено відповідно до ст. 346 ЦК
України, а відповідно до ст. 1296 ЦК
України, не відповідність свідоцтва на
право власності вимогам законодавства
не позбавляє спадкоємця права на
спадщину, а згідно із ст. 16 ЦК України,
способом захисту свого права є
визнання права.

За таких обставин суд задовольняє
позовні вимоги, оскільки судом
встановлені всі обставини, які дають
позивачу право на визнання його права
власності на спадкове майно в порядку
спадкування, та вважає за необхідне
визнати за ОСОБА_1 право власності в
порядку спадкування за заповітом після
смерті ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 на
домоволодіння АДРЕСА_1.

На підставі викладеного, керуючись ст.
1216-1218, 1223, 1233, 1258, 1268, 1269, 1270 ЦК України, ст.
10, 57-61, 88, 209, 212-215, 224, 226 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до
Територіальної громади в особі
Миколаївської сільської ради
Дніпропетровського району
Дніпропетровської області про
визнання права власності на
домоволодіння в порядку спадкування за
заповітом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженцем с. Таромське м.
Дніпропетровська, ідентифікаційний
номер - НОМЕР_1, паспорт серії НОМЕР_3
виданий Баглійським РВ
Дніпродзержинського МУ УМВС України в
Дніпропетровській області 05 вересня 2002
року, право власності на домоволодіння
АДРЕСА_1, що складається з будинку літ.
«А» (1 - передпокій площею 8,0 кв.м., 2 -
кімната площею 17,3 кв.м., 3 - кухня 7,1 кв.м.,
І - сіни площею 7,5 кв.м.), загальною
площею приміщень 39,9 кв.м., загальною
площею 32,4 кв.м., житловою площею 17,3 кв.м.,
допоміжною площею 15,1 кв.м., а також
господарчі та інші споруд: сіни літ «а»,
гараж літ. «Б», сарай літ. «В», сарай літ.
«Г», літня кухня літ. «Д», вбиральня літ.
«Ж», колодязь літ. «К», погріб літ. «ПГ»,
в порядку спадкування за заповітом
після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку на протязі десяти
днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Озерянська
Ж.М.