Єдиний унікальний номер 269/6307/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/5124/2014
Головуючий у І інстанції Мельник
Ю.А.Єдиний унікальний номер 269/6307/13ц
Номер провадження 22ц/775/5124/14Категорія
45Доповідач Барков В.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2014 рокум. Донецьк

Апеляційний суд Донецької області в
складі:

головуючого судді Баркова В. М.,

суддів Маширо О.П.,

Смєлік С.Г.,

при секретарі Сачко І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Донецьку
апеляційну скаргу комунального
підприємства «Макіївтепломережа» на
рішення Совєтського районного суду м.
Макіївки Донецької області від 10
квітня 2014 року по справі за позовом
комунального підприємства
«Макіївтепломережа» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за
теплопостачання,

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2013 року комунальне
підприємство «Макіївтепломережа»
звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2
про стягнення заборгованості за
теплопостачання. В обґрунтування своїх
вимог посилалося на те, що відповідач
проживає в квартирі АДРЕСА_1, проте
надані послуги з теплопостачання
своєчасно не сплачує. У зв'язку з цим за
період з 01 листопада 2000 року по 01
листопада 2013 року утворилася
заборгованість у сумі 12 566 грн. 78 коп.,
яку просило стягнути на свою користь
разом із витратами, пов'язаними зі
сплатою судового збору в розмірі 229 грн.
40 коп.

Рішенням Совєтського районного суду м.
Макіївки Донецької області від 10
квітня 2014 року позов комунального
підприємства «Макіївтепломережа» до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
теплопостачання задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь
комунального підприємства
«Макіївтепломережа» заборгованість в
сумі 2 144 грн. 72 коп. за період з 25 травня
2011 року по 01 листопада 2013 року та
судовий збір у розмірі 39 грн. 15 коп.

В апеляційній скарзі позивач просить
змінити рішення суду в частині
стягнення заборгованості та стягнути з
ОСОБА_2 борг за послуги
теплопостачання, враховуючи строк
позовної давності, за період з 01 січня
2011 року по 01 листопада 2013 року в сумі 3 345
грн. 15 коп., а також витрати, пов'язані зі
сплатою судового збору в розмірі 229 грн.
40 коп. та 121 грн. 80 коп., сплачених за
подання апеляційної скарги,
посилаючись на неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника комунального
підприємства «Макіївтепломережа»
Бабіч Т.П., яка просила скаргу
задовольнити та стягнути
заборгованість в межах строку позовної
давності, пояснення представника
відповідача ОСОБА_4, яка просила
залишити рішення суду без змін,
вивчивши письмові матеріали справи в
межах апеляційного оскарження та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд вважає, що скарга
підлягає задоволенню, а рішення суду
необхідно скасувати та ухвалити нове
про часткове задоволення позовних
вимог з таких підстав.

Відповідно до положень п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК
України підставами для скасування
рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення або зміни
рішення є порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

Задовольнивши частково позовні вимоги,
суд першої інстанції виходив з того, що
заборгованість за надані послуги з
теплопостачання необхідно стягнути з
відповідача починаючи з 25 травня 2011
року, оскільки саме цього дня він
зареєстрував своє право власності на
квартиру у встановленому законом
порядку у державного реєстратора.

Проте з таким висновком суду
погодитися не можна.

Як встановлено судом першої інстанції,
відповідач ОСОБА_2 на підставі
письмового договору дарування від 23
лютого 2007 року отримав у власність
квартиру АДРЕСА_1.

Цей договір посвідчено нотаріусом
Другої макіївської державної
нотаріальної контори, зареєстровано в
реєстрі за № 139 та 25 травня 2011 року
зареєстровано в електронному Реєстрі
прав власності на нерухоме майно (а.с.
27-28).

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 5 Цивільного
кодексу України акт цивільного
законодавства не має зворотної дії у
часі, крім випадків, коли він пом'якшує
або скасовує цивільну
відповідальність особи. Якщо цивільні
відносини виникли раніше і
регулювалися актом цивільного
законодавства, який втратив чинність,
новий акт цивільного законодавства
застосовується до прав та обов'язків,
що виникли з моменту набрання ним
чинності.

Згідно із ст. 58 Конституції України,
Закони та інші нормативно-правові акти
не мають зворотної дії в часі, крім
випадків, коли вони пом'якшують або
скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ст. 657 ЦК України в
редакції, яка діяла на момент набуття
відповідачем права власності на
квартиру, договір купівлі-продажу
земельної ділянки, єдиного майнового
комплексу, житлового будинку (квартири)
або іншого нерухомого майна
укладається у письмовій формі і
підлягає нотаріальному посвідченню та
державній реєстрації.

Частиною 4 статті 334 ЦК України в
редакції, яка діяла на момент набуття
відповідачем права власності на
квартиру, встановлено, якщо договір про
відчуження майна підлягає державній
реєстрації, право власності у набувача
виникає з моменту такої реєстрації.

Частиною першою статті 210 Кодексу
визначено, що правочин підлягає
реєстрації лише у випадках,
встановлених законом. Такий правочин є
вчиненим з моменту його державної
реєстрації.

Пунктом 5 Тимчасового порядку
державної реєстрації правочинів,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 26 травня 2004 року
№ 671, державній реєстрації підлягають
правочини, зокрема, договір
купівлі-продажу, міни, земельної
ділянки, єдиного майнового комплексу,
житлового будинку (квартири) або іншого
нерухомого майна.

Державна реєстрація правочинів
проводиться шляхом внесення
нотаріусом запису до Державного
реєстру правочинів одночасно з його
нотаріальним посвідченням (пункт 6
вказаного Тимчасового порядку).

З витягу з Державного реєстру
правочинів вбачається, що договір
дарування був зареєстрований
нотаріусом у реєстрі 23 лютого 2007 року
(а.с. 29-30).

Таким чином, виходячи з положень
закону, який діяв на час виникнення
спірних правовідносин, право власності
відповідача на квартиру АДРЕСА_1
виникло 23 лютого 2007 року, а тому
висновки суду першої інстанції не
відповідають положенням закону та
обставинам справи в зв'язку з чим
ухвалене ним рішення необхідно
скасувати.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Частиною 3 статті 267 ЦК України
встановлено, що позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення.

В своїх запереченнях проти позову
відповідач посилався на пропуск
позивачем строку позовної давності для
звернення до суду, що розцінюється
апеляційним судом як його заява про її
застосування.

З розрахунку позивача вбачається, що
заборгованість за період з 01 січня 2011
року по 01 листопада 2013 року з
урахуванням платежу відповідача в
листопаді 2013 року в сумі 369,39 грн.(а.с. 8-10,
79) становить 3 345 грн. 15 коп. і підлягає
стягненню.

Той факт, що відповідач у квартирі не
проживав не є підставою для звільнення
його від обов'язку оплачувати
комунальні послуги.

В матеріалах справи наявний акт
обстеження квартири відповідача від 24
грудня 2011 року з якого вбачається, що в
належній йому квартирі відсутні
прилади опалення.

Представник позивача в судовому
засіданні пояснила, і це
підтверджується наданим розрахунком
заборгованості, що після надання
відповідачем зазначеного акту
нарахування комунальних послуг було
припинено з травня 2012 року.

Доказів тому, що відповідач повідомляв
позивача про відсутність в квартирі
приладів опалення і у попередні роки,
суду не надано.

Оскільки апеляційний суд скасовує
рішення суду першої інстанції з
відповідача, згідно із ст. 88 ЦПК
України, пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог необхідно
стягнути на користь позивача судові
витрати, пов'язані зі сплатою судового
збору за подачу позовної заяви в сумі 61
грн. 07 коп. та сплатою судового збору за
подачу апеляційної скарги в сумі 121 грн.
80 коп., а разом - 182 грн. 87 коп.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК
України, апеляційний суд,

ВИРІШИВ:

Апеляційну скаргу комунального
підприємства «Макіївтепломережа» на
рішення Совєтського районного суду м.
Макіївки Донецької області від 10
квітня 2014 року - задовольнити.

Рішення Совєтського районного суду м.
Макіївки Донецької області від 10
квітня 2014 скасувати.

Позовні вимоги комунального
підприємства «Макіївтепломережа» -
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Комунального підприємства
«Макіївтепломережа» заборгованість за
послуги з теплопостачання за період з 01
січня 2011 року по 01 листопада 2013 року в
сумі 3 345 (три тисячі триста сорок п'ять )
грн. 15 коп. та судові витрати в сумі 182
грн. 87 коп.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржено безпосередньо
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді