Єдиний унікальний номер: 448/350/14-ц
Провадження № 2/448/128/14
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

20.06.2014 року Мостиський районний суд
Львівської області в складі:

головуючого судді Кічака Ю.В.,

при секретарі Власюк М.Б.,

за участю: позивача ОСОБА_1,

представників
відповідача Кміть М.В., Галамай І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Мостиська
цивільну справу за позовом міського
комунального підприємства «Житловик»
до ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про
стягнення заборгованості за
житлово-комунальні послуги, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача МКП «Житловик»
Гринишин П.П. звернувся до суду із
зазначеним позовом, покликаючись на те,
що МКП «Житловик» надавало послуги у
будинку, який належить відповідачам
ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1, котрий перебуває
на балансі Мостиської міської ради та
переданий на обслуговування МКП
«Житловик».

Стверджує, що позивач надає послуги по
виконанню всіх робіт, пов'язаних із
утриманням даного будинку і споруд та
прибудинкової території
(обслуговування паспортним відділом,
прибирання внутрішньо-будинкових
мереж, освітлення місць загального
користування, поточний ремонт,
вивезення побутових відходів тощо).

Вказує, що відповідачі як споживачі
послуг, що надаються МКП «Житловик»,
відповідно до ст.68 Житлового кодексу
України, зобов'язані своєчасно
оплачувати такі, однак з 2010 року оплата
ними не проводиться, заборгованість
перед МКП «Житловик» за надані послуги
становить 1506,21 гривень.

Зазначає, що внаслідок заборгованості,
що утворилась через порушення
обов'язків боржниками, МКП «Житловик»
не має можливості своєчасно
виплачувати працівникам заробітну
плату, справляти платежі до бюджету та
Пенсійного фонду, розраховуватись за
енергоносії та інші обов'язкові
платежі.

З огляду на наведене, просять суд
ухвалити рішення, яким солідарно
стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в
користь МКП «Житловик» 1506,21 гривень та
понесені і документально підтверджені
судові витрати.

В судовому засіданні представник
позивача - МКП «Житловик» Галамай І.В.
позовні вимоги підтримав, посилався на
обставини зазначені в позовній заяві.
Зазначив, що будинок АДРЕСА_1
знаходиться на балансі МКП «Житловик».
Покликається на те, що відповідачі по
справі ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є
співвласниками квартири НОМЕР_1 у
вказаному вище будинку. Зазначає, що
відповідачі з травня місяця 2010 року
по даний час, як споживачі

послуг, не виконують обов'язки з оплати
за спожиті житлово-комунальні послуги,
у зв'язку з чим виникла заборгованість
на загальну суму 1506,21 грн., яку
відповідачі в добровільному порядку
погасити відмовляються, а тому позивач
вимушений звернутись з даним позовом
до суду. Стверджує, що всі інші жителі
вказаного будинку справно сплачують
житлово-комунальні послуги. Також
зазначає, що при проведені жителями
будинку АДРЕСА_1 ремонтних робі, такі не
звертались у МКП «Житловик» за
будівельними матеріалами для
виконання таких. Вказує, що МКП
«Житловик» утримує будинок та
прибудинкову територію в належному
стані. За виконані роботи в матеріалах
справи містяться відповідні докази, а
саме накладні. Також зазначив, що
дійсно в підвальному приміщенні
будинку АДРЕСА_1, де проживають
відповідачі, знаходиться лічильник
споживання енергії, котрий також
обслуговує будинок №32 та за який
жителі будинку як і №30, так і №32
сплачують квартплату (за освітлення
місць загального користування), однак
розрахунок проводиться не по показнику
лічильника, а по затвердженому тарифу
на метр квадратний площі квартири.
Просив суд позов задоволити та
стягнути солідарно з відповідачів
ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в користь МКП
«Житловик» заборгованість в сумі 1506,21
гривень та понесені і документально
підтверджені судові витрати.

В судовому засіданні представник
позивача - МКП «Житловик» Кміть М.В.
позовні вимоги підтримала, посилалась
на обставини зазначені в позовній
заяві та пояснила, що відповідачі
протягом останніх трьох років не
проводять оплату за житлово-комунальні
послуги. На підставі вказаного МКП
«Житловик» не має змоги вчасно
виплатити заробітну плату своїм
працівникам та здійснити розрахунок по
своїх зобов'язаннях. Тарифи за
житлово-комунальні послуги
затверджені Мостиською міською радою,
є обґрунтованими та немає жодних
підстав вважати такі необґрунтованими.
МКП «Житловик» було подано до суду
докази на підтвердження того, що нами
надаються послуги по утриманню
будинків відповідно до статей.
Посилання відповідача ОСОБА_1, що він
нічого не повинен сплачувати за
утримання будинку, оскільки з ним не
укладено угоди, не слід брати до уваги,
оскільки згідно законодавства він
зобов'язаний укласти таку та
сплачувати відповідно до розрахунку
тарифу кошти. Просила суд позов
задоволити в повному обсязі та
стягнути солідарно із зазначених
відповідачів 1506,21 грн. заборгованості
за житлово-комунальні послуги.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні
проти позову заперечив та просив в
задоволенні позовних вимог МКП
«Житловик» відмовити, пояснивши, що
він, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є співвласниками
квартири АДРЕСА_1. Вказана квартира має
житлову площу 49,5 кв.м. Будинок, в якому
він проживає знаходиться на території
обслуговування МКП «Житловик», котрий
повинен надавати їм житлово-комунальні
послуги. Вказує, що незважаючи на
вищезазначене, МКП «Житловик» на
протязі тривалого часу жодних послуг
не надає та у зв'язку з цим жителі
вказаного будинку звертались в
прокуратуру Мостиського району із
скаргою на неналежне виконання МКП
«Житловик» своїх зобов'язань, однак не
отримали жодної відповіді. Вважає, що
МКП «Житловик» безпідставно пред'явив
позов до нього з приводу сплати боргу
за житлово-комунальні послуги,
оскільки позивач не є виконавцем
послуг, між сторонами відсутні будь-які
договірні відносини, оскільки він як
відповідач не укладав з позивачем
жодних договорів по наданню послуг з
утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій. Зазначає, що
при проведені дрібного поточного
ремонту та ремонту внутрішньо
будинкової території жителі вказаного
будинку за власні кошти проводили
ремонт в такому. Щодо обслуговування
димовентиляційних каналів то такі
знаходяться в аварійному стані та
жодний ремонт таких не проводився. На
будинку розташовані три комини, один з
яких на даний час є «замащений»
цементом, однак на рихтування такого не
пішло стільки матеріалів, як зазначено
в накладній, яку представлено МКП
«Житловик» Крім того вказував на те, що
лічильник електроенергії розміщений в
підвальному приміщенні будинку №30,
однак обліковує електроенергію також і
будинку АДРЕСА_2. Згідний лише
сплачувати за послуги по вивезенню
твердих побутових відходів, однак і
дана послуга надається не належним
чином. Решту послуг МКП «Житловик» не
надає, такі носять лише формальний
характер, а тому просить суд в
задоволення позову відмовити.

Відповідачка ОСОБА_4 в судове засідання
не з'явилась, про причини неявки суд не
повідомила, а також не надіслала
клопотання про відкладення розгляду
справи.

Відповідачка ОСОБА_5 в судове засідання
не з'явилась, однак подала заяву в якій
проти позову заперечує та зазначає, що
надані послуги МКП «Житловик» мають
лише формальний характер та такі є
неякісними. Просила суд справу слухати
у її відсутності.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши подані сторонами документи,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини справи, на яких
ґрунтуються позовні вимоги та
заперечення проти позову, суд
приходить до висновку, що заявлений
позов підлягає до задоволення з огляду
на наступне.

Статтею 1 ЦПК України визначено, що
завданням цивільного судочинства є
справедливий, неупереджений та
своєчасний розгляд і вирішення
цивільних справ з метою захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб,
інтересів держави.

Згідно ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа
має право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Згідно ст. 4 ЦПК України, здійснюючи
правосуддя, суд захищає права, свободи
та інтереси фізичних осіб, права та
інтереси юридичних осіб, державні та
суспільні інтереси у спосіб,
визначений законами України.

Згідно ст.10 ЦПК України цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі,
мають рівні права щодо подання доказів,
їх дослідження та доведення перед
судом їх переконливості. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що відповідачі по
справі ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є
співвласниками квартири АДРЕСА_1, що
підтверджується копією свідоцтва про
право власності на квартиру (будинок)
від 08.04.1994 року, яке міститься в
матеріалах цивільної справи.

Встановлено, що вказаний будинок
знаходиться у комунальній власності
м.Мостиська Львівської області та
перебуває на балансі МКП «Житловик»,
позивача по справі, яке здійснює
надання послуг по виконанню робіт,
пов'язаних з утриманням даного будинку
і споруд та прибудинкової території.

Спірні правовідносини, які виникли між
сторонами в сфері надання
житлово-комунальних послуг,
регулюються нормами цивільного і
житлового законодавства та Законом
України «Про житлово-комунальні
послуги».

Як відомо із змісту ч.4 ст.319 ЦК України
власність зобов'язує.

Відповідно до вимог ст.322 ЦК України
власник зобов'язаний утримувати майно,
що йому належить, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Частиною 2 статті 382 ЦК України
встановлено, що власникам квартири у
дво- або багатоквартирному житловому
будинку належать на праві спільної
сумісної власності приміщення
загального користування, опорні
конструкції будинку, механічне,
електричне, сантехнічне та інше
обладнання за межами або всередині
квартири, яке обслуговує більше однієї
квартири, а також споруди, будівлі, які
призначені для забезпечення потреб
усіх власників квартир, а також
власників нежитлових приміщень, які
розташовані у житловому будинку.

Згідно ч.1 ст.10 Закону України «Про
приватизацію державного житлового
фонду» утримання приватизованих
квартир (будинків) здійснюється за
рахунок коштів їх власників згідно з
Правилами користування
приміщеннями жилих будинків та
прибудинкових

територій, які затверджуються
Кабінетом Міністрів України, незалежно
від форм власності на них.

У відповідності до п.2 ст.10 Закону
України "Про приватизацію державного
житлового фонду" власники квартир
багатоквартирних будинків та житлових
приміщень у гуртожитку є
співвласниками допоміжних приміщень у
будинку чи гуртожитку, технічного
обладнання, елементів зовнішнього
благоустрою і зобов'язані брати участь
у загальних витратах, пов'язаних з
утриманням будинку і прибудинкової
території відповідно до своєї частки у
майні будинку чи гуртожитках.

Із наведених норм випливає, що власники
квартир у багатоквартирному житловому
будинку зобов'язані брати участь у
витратах на його утримання, в тому
числі допоміжних приміщень будинку
відповідно до їх частки в майні
будинку. При цьому розмір частки в
майні будинку кожного співвласника
визначається для кожного з них
пропорційно розміру квартири, яка є
їхньою власністю.

Порядок користування жилими
приміщеннями в будинках (квартирах)
приватного житлового фонду
регулюється главою 6 Житлового кодексу
України.

Згідно вимог ст. 151 ЖК України
громадяни, які мають в приватній
власності жилий будинок (квартиру),
зобов'язані забезпечувати його
схоронність, провадити за свій рахунок
поточний і капітальний ремонт,
утримувати в порядку придомову
територію.

За правилами ст.162 ЖК України плата за
користування жилим приміщенням в
будинку (квартирі), що належить
громадянинові на праві приватної
власності, встановлюється угодою
сторін. Плата за комунальні послуги
береться крім квартирної плати за
затвердженими в установленому порядку
тарифами. Строки внесення квартирної
плати і плати за комунальні послуги
визначаються угодою сторін. Наймач
зобов'язаний своєчасно вносити
квартирну плату і плату за комунальні
послуги.

Основні засади організаційних,
господарських відносин, що виникають у
сфері надання та споживання
житлово-комунальних послуг між їхніми
виробниками, виконавцями і
споживачами, а також їхні права та
обов'язки визначає Закон України "Про
житлово-комунальні послуги" № 1875-IV від
24.06.2004 року.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.13 Закону України
«Про житлово-комунальні послуги» до
житлово-комунальних послуг належать
також послуги з утримання будинків і
споруд та прибудинкової території
(прибирання внутрішньо будинкових
приміщень та прибудинкової території,
санітарно-технічне обслуговування,
обслуговування внутрішньо будинкових
мереж, утримання ліфтів, освітлення
місць загального користування,
поточний ремонт, вивезення побутових
відходів тощо).

Частиною 1 ст.19 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги»
передбачено, що відносини між
учасниками договірних відносин у сфері
житлово-комунальних послуг
здійснюються виключно на договірних
засадах.

Статтями 20, 21 зазначеного Закону
визначені права та обов'язки споживача
і виконавця житлово-комунальних
послуг. Зокрема, споживач зобов'язаний
укласти договір на надання
житлово-комунальних послуг,
підготовлений виконавцем на основі
типового договору та оплачувати ці
послуги у строки, встановлені
договором або законом, а обов'язком
виконавця - надання послуг вчасно та
відповідної якості згідно із
законодавством та умовами договору, а
також підготовка та укладення із
споживачем договору про надання
житлово-комунальних послуг з
визначенням відповідальності за
дотримання умов його виконання згідно
з типовим договором.

Відповідно до п.7 Правил користування
приміщеннями житлових будинків і
гуртожитків, затверджених Постановою
Кабінету Міністрів України від 08.10.1992
р.№572 із змінами, власники квартир
зобов'язані укласти договір на надання
житлово-комунальних послуг,
підготовлений виконавцем відповідно
до типового договору, а також
оплачувати надані житлово-комунальні
послуги у строки, встановлені
договором або законом.

Із наведених норм вбачається, що закон
покладає саме на споживача обов'язок
укласти договір про надання
житлово-комунальних послуг. Відмова
або зволікання з укладанням договору є
порушенням законодавства. Відсутність
письмового договору не звільняє
відповідачів від оплати за фактично
надані послуги. Особа стає споживачем
житлово-комунальних послуг за умови,
якщо фактично користується (чи має
намір користуватися) цими послугами.
Обов'язок оплачувати
житлово-комунальні послуги виникає у
споживача з моменту користування цими
послугами.

Слід зазначити також те, що письмовий
договір про надання
житлово-комунальних послуг між МКП
«Житловик» та відповідачами ОСОБА_1,
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не укладався, однак
позивач (МКП «Житловик») надавав
відповідачам зазначені послуги і
відмови від таких на адресу позивача
від відповідачів не надходило. З
відповідними заявами у встановленому
законом порядку ОСОБА_1, ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 до МКП «Житловик» не зверталися
та такі в судове засідання
представлено не було.

Суд не приймає до уваги доводи
відповідача ОСОБА_1 щодо відсутності
між ним і МКП «Житловик» письмового
договору щодо надання вказаних послуг
та відповідно їх обов'язку сплачувати
ці послуги, оскільки поведінка сторін
свідчить про те, що між сторонами
фактично був укладений договір про
надання житлово-комунальних послуг,
так як позивач надає відповідачам
ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_5
житлово-комунальні послуги, тобто
вчиняє певні дії з утримання будинку та
прибудинкової території, якими
відповідачі користуються і від них не
відмовляються.

Відповідно до ст.11 ЦК України цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки. Підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Відповідно до ст.509 ЦК України,
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Таким чином, враховуючи норми ст.11 ЦК
України, згідно з якою права та
обов'язки виникають, зокрема, із дій
осіб, що передбачені законом,
відповідно до ст.509 ЦК України, між
сторонами виникло зобов'язання, за яким
позивач повинен надавати послуги
згідно встановленого переліку,
відповідач в силу фактично існуючого
договору зобов'язаний проводити
щомісячну оплату за надані
житлово-комунальні послуги по
встановлених тарифах.

Із наданих в судовому засіданні
пояснень сторін відомо, що відповідачі
ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 оплату за
надані послуги з обслуговування
будинку не проводять з травня місяця 2010
року. Окрім цього, із розрахунку по
квартплаті відповідачів за 2010-2013р.р.
відомо, що такі частково оплачували
житлово-комунальні послуги, зокрема за
грудень місяць 2012р. на суму 100 грн. та
квітень і травень місяці 2013р. на суму по
100 грн.

Згідно розрахунку МКП «Житловик» по
квартплаті жителів ОСОБА_1, ОСОБА_4 та
ОСОБА_5, заборгованість таких за
житлово-комунальні послуги, за період з
травня місяця 2010 року по січень місяць
2014 року становить 1506,21 гривень.

Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином і в установлений строк
відповідно до вказівок закону або
договору, а за відсутності таких вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
виконання зобов'язання не
допускається.

В статті 610 ЦК України, зазначено, що
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором чи
законом.

Відповідно до статті 24 Закону України
"Про житлово-комунальні послуги", у разі
несплати споживачем отриманих послуг,
балансоутримувач житлового будинку
може звертатися до суду про стягнення
на майно осіб, які відмовляються
оплачувати рахунки за споживання
послуг.

Суд не приймає до уваги доводів
відповідача ОСОБА_1 про те, що дії МКП
«Житловик» по утриманню будинку та
його території мають лише формальний
характер, а перелік послуг, який
надається, є неякісним, оскільки ними
не надано суду жодного письмового
доказу про те, що відповідачі
зверталися з претензіями в МКП
«Житловик» з приводу недоброякісного
виконання працівниками підприємства
своїх обов'язків по утриманню будинку і
прибудинкової території.

Вказане також підтверджується
наглядовим провадженням прокуратури
Мостиського району Львівської області
за №49/31-10, з якого відомо, що при
проведені прокуратурою Мостиського
району перевірки МКП «Житловик» щодо
належного виконання останніми своїх
зобов'язань, підстав для вжиття заходів
прокурорського реагування не
вбачається.

Згідно ст.16 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги" порядок
надання житлово-комунальних послуг, їх
якісні та кількісні показники мають
відповідати умовам договору та вимогам
законодавства.

Відповідно до ст.18 цього Закону у разі
порушення виконавцем умов договору
споживач має право викликати його
представника для складення та
підписання акта-претензії споживача, в
якому зазначаються строки, види,
показники порушень тощо. Представник
виконавця повинен з'явитися на виклик
споживача не пізніше строку,
визначеного договором. Акт-претензія
складається споживачем та
представником виконавця і
скріплюється їхніми підписами. У разі
неприбуття представника виконавця в
погоджений умовами договору строк або
необґрунтованої відмови від
підписання акта-претензії він
вважається дійсним, якщо його
підписали не менш як два споживачі.
Акт-претензія споживача подається
виконавцю, який протягом трьох робочих
днів вирішує питання про перерахунок
платежів або видає письмово споживачу
обґрунтовану письмову відмову в
задоволенні його претензій. Спори щодо
задоволення претензій споживачів
вирішуються в суді. Споживач має право
на досудове вирішення спору шляхом
задоволення пред'явленої претензії. У
разі встановлення за результатами
аналізу факту погіршення нормованих
показників якості води, витрати
споживача, які він здійснив при оплаті
вартості проведення аналізу води,
підлягають компенсації за рахунок
виконавця/виробника.

Таким чином, відмова споживачів від
сплати послуг, мотивована їх низькою
якістю або наданням послуг не в повному
обсязі, без складання акта-претензії, є
необґрунтованою і такі дії з боку
споживачів є порушенням законодавства.

Із наданих позивачем документів, що
досліджені в судовому засіданні,
випливає, що МКП «Житловик» дійсно
надавало комунальні послуги по
утриманню будинку АДРЕСА_1 Львівської
області та прибудинкової території,
зокрема, обслуговування
димовентиляційних каналів, вивезення
побутового сміття, освітлення сходових
кліток та підвалів, утримання
внутрішньо - будинкових систем:
водопостачання та каналізація,
електромережі, дрібний поточний ремонт
житла та виконання аварійних робіт,
підготовка до осінньо-зимового
періоду, а мешканці цього будинку, в
тому числі і відповідачі, приймають ці
роботи, не надаючи ніяких заперечень,
скарг, претензій, відмов від них.
Зазначені обставини віднайшли своє
підтвердження в судовому засіданні.

Що стосується позовних вимог щодо
проведення відповідачами оплати за
обслуговування димовентиляційних
каналів, то як убачається із поданих до
суду Актів, спеціалістом МКП
«Житловик» проводились відповідні
періодичні перевірки та прочистки
димових та вентиляційних каналів.
Представник позивача Галамай І.В. в
судовому засіданні зазначив, що
представники управління експлуатації
газового господарства до виконання
даного виду робіт не мають жодного
відношення. Відповідачами по справі не
представлено жодних доказів
(документів), які б давали суду підстави
сумніватися в достовірності поданих
Актів.

Щодо твердження відповідача ОСОБА_1 про
те, що в підвальному приміщенні будинку
АДРЕСА_1 знаходиться лічильник
споживання енергії, котрий також
обслуговує будинок №32 та за який, як
стверджує відповідач, лише жителі
будинку №30 сплачують квартплату (за
освітлення місць загального
користування), то з даного приводу суд
вважає за необхідне зазначити
наступне.

Як встановлено в судовому засіданні,
дійсно в підвальному приміщенні
будинку АДРЕСА_1, де проживають
відповідачі, знаходиться лічильник
споживання енергії, котрий також
обслуговує будинок АДРЕСА_2, що і не
заперечується представником позивача
Галамай І.В.

Однак слід наголосити, що дані доводи
відповідача ОСОБА_1 про те, що він, як
житель АДРЕСА_1 повинен сплачувати за
освітлення місць загального
користування і в будинку АДРЕСА_2,
оскільки є спільний лічильник
споживання енергії, не заслуговують на
увагу, так як розрахунок тарифу на
утримання будинків та прибудинкової
території передбачає фіксовані суми за
утримання 1 кв.м. загальної площі житла,
а не ставиться у відношення до
показника лічильника щодо спожитих кВт
електроенергії. Окрім цього слід
зазначити, що згідно розрахунку тарифу
на утримання будинків та прибудинкової
території, будинок АДРЕСА_1 повинен
оплачувати за освітлення місць
загального користування 0,0952 грн./міс за
1 кв.м. загальної площі, а натомість
будинок АДРЕСА_2 також повинен
оплачувати за освітлення місць
загального користування, але вже 0,1732
грн./міс за 1 кв.м. загальної площі житла.

Надані в судовому засіданні
відповідачем ОСОБА_1 фотографії не є
такими в розумінні ст.ст.58, 59 ЦПК
України, що підтверджують зазначені
обставини. У зв'язку з чим відповідачі
не виконали вимоги ст.ст.10, 60 ЦПК
України, відповідно до яких кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень. Тому
належна оцінка наявних доказів у їх
сукупності дає суду підставу зробити
висновок, що про те, що позивачем дійсно
надавалися житлово-комунальні послуги,
у зв'язку з чим відповідачі зобов'язані
їх оплатити.

Як встановлено в судовому засіданні,
квартира АДРЕСА_1 згідно Свідоцтва про
право власності на квартиру від 08.04.1994
року є спільною сумісною власністю
відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_5,
а тому у відповідності до вимог ст.360 ЦК
України співвласник відповідно до
своєї частки у праві спільної
часткової власності зобов'язаний брати
участь у витратах на управління,
утримання та збереження спільного
майна, у сплаті податків, зборів
(обов'язкових платежів), а також нести
відповідальність перед третіми
особами за зобов'язаннями, пов'язаними
із спільним майном.

Із вищенаведених положень
законодавства випливає, що відповідачі
в силу того, що є співвласниками
квартири, яка розташована у
багатоквартирному будинку, зобов'язані
солідарно приймати участь в утриманні
цього будинку та прибудинкової
території, що згідно із законодавством
відноситься до комунальних послуг,
котрі надає позивач МКП «Житловик».

Однак, як встановлено в судовому
засіданні, відповідачі ухиляються від
покладених на них законодавством
обов'язків, що може і впливає на права
інших співвласників багатоквартирного
будинку.

В ході розгляду даної справи,
відповідачем ОСОБА_1 не спростовано
поданого позивачем розрахунку
заборгованості, чи того, що у
відповідачів відсутня (повністю чи
частково) зазначена заборгованість за
житлово-комунальні послуги на суму 1506,21
гривень.

Порядок формування та затвердження
цін/тарифів на житлово-комунальні
послуги визначений статтею 31 Закону
України "Про житлово-комунальні
послуги".

Так, відповідно до ч.3 ст.31 Закону
України "Про житлово-комунальні
послуги", органи місцевого
самоврядування встановлюють тарифи на
житлово-комунальні послуги в розмірі
не нижче економічно обґрунтованих
витрат на їх виробництво.

У відповідності до ст.32 названого
Закону, плата за житлово-комунальні
послуги нараховується щомісячно
відповідно до умов договору. Розмір
плати за комунальні послуги
розраховується, виходячи з розміру
затверджених цін/тарифів та показань
засобів обліку або за нормами,
затвердженими у встановленому порядку.
Розмір плати за утримання будинків і
споруд та прибудинкових територій
встановлюється залежно від
капітальності, рівня облаштування та
благоустрою.

Відповідно до п.2 ч.1 Типового договору
про надання послуг з утримання
будинків і споруд та прибудинкових
територій, затвердженого постановою
КМУ № 529 від 20.05.2009року, виконавець
надає послуги відповідно до
встановленого рішенням органу
місцевого самоврядування тарифу, його
структури, періодичності та строків
надання послуг, копія якого додається
до цього договору.

Як вбачається із матеріалів справи,
тарифи по оплаті послуг з утримання
будинків та прибудинкових територій
для населення у житлових будинках
м.Мостиська були розроблені та
затверджені відповідними рішеннями
Мостиської міської ради.

Так, з 2007 року до 01.06.2011 року діяли
тарифи, затверджені рішенням
Мостиської міської ради №128 від 26.04.2007р.
«Про перезатвердження тарифів на
послуги МКП «Житловик», відповідно до
яких вартість послуг становила 0,5687
гривень за утримання 1 кв.м. загальної
площі житла.

З 01.06.2011 року рішенням Мостиської
міської ради №152 від 31.05.2011року «Про
затвердження тарифів на утримання
будинків та прибудинкових територій
для населення у житлових будинках
м.Мостиська» було затверджено тарифи,
згідно яких вартість послуг за 1 кв.м
загальної площі житла становить 1,0065
гривень. Зазначене рішення Мостиської
міської ради на момент вирішення спору
є чинним, ніким не оскаржене, не є
скасоване та не визнане незаконним.

Вищевказані встановлені судом
обставини підтверджуються поясненнями
сторін; розрахунком заборгованості
ОСОБА_1; довідкою виданою Мостиським
МКП «Житловик» №95 від 25.02.2014 року;
листом - попередженням МКП «Житловик»
про наявність заборгованості; копією
рішення виконавчого комітету
Мостиської міської ради «Про
перезатвердження тарифів на послуги
МКП «Житловик» за №128 від 26.04.2007року;
копією розрахунку тарифу на послуги з
утримання будинків, споруд та
прибудинкових територій; копією
рішення виконавчого комітету
Мостиської міської ради №152 від
31.05.2011року; копією розрахунку тарифів
на утримання будинків та прибудинкових
територій для населення у житлових
будинках; копією рішення 10 сесії 4
демократичного скликання Мостиської
міської ради «Про затвердження
переліку об'єктів нерухомості, які
перебувають в комунальній власності
міста» №48 від 12.02.2004року та Додатком до
нього (список житлових будинків, які
перебувають в комунальній власності
м.Мостиська); актом про використану
електричну енергію; графіком вивозу
ТПВ по м.Мостиська; іншими матеріалами
справи.

Підсумовуючи вищенаведене, суд
приходить до висновку, що між сторонами
маються договірні відносини в сфері
надання послуг з утримання будинку та
прибудинкової території, в силу яких
позивач МКП «Житловик» надає
відповідачам послуги з утримання
будинку, зокрема місць загального
користування в багатоквартирному
будинку, які належать власникам
квартир в цьому будинку, в т.ч.
відповідачам, на праві власності
відповідно до ст.382 ЦК України, тому
останні, в силу обов'язку по утриманню
свого майна, зобов'язані оплачувати
надані послуги з утримання будинку та
прибудинкової території.

Таким чином, споживачі зобов'язані
оплатити житлово-комунальні послуги,
якщо вони фактично користувались ними.
Відсутність договору на надання
житлово-комунальних послуг сама по
собі не може бути підставою для
звільнення споживача від оплати послуг
у повному обсязі.

Така правова позиція викладена у
постанові Верховного суду України від
30.10.2013 року у справі №6-59цс13, яка
прийнята за результатами розгляду заяв
про перегляд судового рішення з
підстави, передбаченої п.1 ч.1 ст.355 ЦПК
України.

Зважаючи на викладене, позиція
відповідача ОСОБА_1 про відсутність
підстав для виконання зобов'язань за
оплату житлово-комунальних послуг за
відсутності договору про надання
житлово-комунальних послуг у письмовій
формі, не ґрунтується на нормах чинного
законодавства та не можу слугувати
підставою для звільнення відповідачів
від обов'язку оплачувати надані
послуги.

Докази мають бути належними і
допустимими у відповідності до вимог
ст.ст.58-59 ЦПК України.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Своїми процесуальними правами сторони
розпорядились на власний розсуд.

Згідно зі ст. 212 ЦПК України суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Всебічно, повно, об'єктивно та
безпосередньо дослідивши наявні у
справі докази, з'ясувавши обставини, на
які посилалася сторони в судовому
засіданні, як на підставу своїх вимог
та заперечень, оцінивши такі в
сукупності на їх достовірність та
допустимість, суд приходить до
висновку, що позов МКП «Житловик» до
ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_5

про стягнення заборгованості за
житлово-комунальні послуги підлягає
задоволенню та з відповідачів слід
стягнути солідарно на користь МКП
«Житловик» заборгованість за
житлово-комунальні послуги в сумі 1506
грн. 21 коп.

Із змісту ст.88 ЦПК України відомо,
стороні на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Позивач
МКП «Житловик» просить стягнути
понесені ними судові витрати, а саме:
судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Перевіривши подані МКП «Житловик»
квитанції (платіжні доручення за №252
від 14.05.2013р., за № 58 від 06.02.2014р. та за №76
від 14.02.2014р.) про проведення відповідних
оплат суми судового збору, суд
приходить до висновку, що з
відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в
користь позивача МКП «Житловик»
необхідно солідарно стягнути 243,60 грн.
судового збору.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 57-60, 88, 208, 209, 212-215,
218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов міського комунального
підприємства «Житловик» задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_4 та
ОСОБА_5, зареєстрованих за адресою:
АДРЕСА_1 в користь Міського
комунального підприємства «Житловик»
(юридична адреса: 81300, м.Мостиська, вул.
Грушевського, 6, Львівської області;
, Центральна філія ПАТ
«Кредобанк», р/р 520, МФО 325365) 1506
(одну тисячу п'ятсот шість) гривень 21
коп. заборгованості за
житлово-комунальні послуги та 243
(двісті сорок три) гривні 60 коп.
судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через
Мостиський районний суд шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Ю.В.Кічак