Номер провадження 22-ц/775/5033/2014
Головуючий в 1 інстанції: Лук'янова О.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2014 року

Апеляційний суд Донецької області у
складі:

головуючого судді: Бугрим Л .М.,

суддів: Космачевської Т.В., Халаджи О.В.,

при секретарі: Чекіної А.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Донецьку апеляційну
скаргу відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України у
Центрально-Міському районі м. Горлівки
на рішення Центрально-Міського
районного суду м. Горлівки Донецької
області від 16 квітня 2014 року по справі
за позовом ОСОБА_1 до відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у
Центрально-Міському районі м. Горлівки
про відшкодування шкоди, завданої
смертю годувальника,-

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Центрально-Міського
районного суду м. Горлівки Донецької
області від 16 квітня 2014 року позовні
вимоги ОСОБА_1 до відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у
Центрально-Міському районі м. Горлівки
про відшкодування шкоди, завданої
смертю годувальника - задоволено.

Стягнуто з відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у
Центрально-Міському районі м. Горлівки
на користь ОСОБА_1: одноразову допомогу
на сім'ю в розмірі 469640,40 грн.; одноразову
допомогу утриманцю в розмірі 93928,08 грн.
Встановлено з 13 липня 2013 року щомісячну
страхову виплату ОСОБА_1, як
непрацездатній особі, що перебувала на
утриманні померлого ОСОБА_2, в розмірі
3216,36 грн.

З вказаним рішенням суду не погодилось
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у
Центрально-Міському районі м. Горлівки,
подало апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове, яким
відмовити у задоволенні позовних вимог
у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної
скарги зазначає, що рішення є
необґрунтованим, винесеним з
порушенням норм матеріального та
процесуального права. Апелянт вказує,
що у померлого є цивільна дружина
ОСОБА_3, а ОСОБА_1 не відноситься до
членів сім'ї померлого ОСОБА_2 Також,
позивач не відноситься до кола осіб,
які мають право на одноразову допомогу,
тому що вона є особою, яка не перебувала
на утриманні загиблого, а також не є
членом сім'ї потерпілого, який не
працює та доглядає дітей, братів,
сестер чи онуків потерпілого не
досягли 8-річного віку. Розмір пенсії
ОСОБА_1 у липні 2013 року становив 1057,15
грн., прожитковий мінімум особи, яка
втратила працездатність на липень 2013
року становить 894 грн., тому дохід
ОСОБА_1 був вищим за прожитковий
мінімум особи, яка втратила
працездатність.

В судовому засіданні апеляційної
інстанції представник відповідача
підтримав доводи апеляційної скарги та
просив її задовольнити.

Позивач в судове засідання
апеляційного суду не з'явилася, про
час та місце розгляду

справи повідомлена належним чином, про
що свідчить отримання нею
телефонограми.

Відповідно до ст. 305 ЦПК України неявка
сторін або інших осіб, які беруть
участь у справі, належним чином
повідомлених про час і місце розгляду
справи, не перешкоджає розглядові
справи.

Тому апеляційний суд вважає можливим
слухати справу за відсутністю
позивача.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Заслухавши суддю - доповідача,
пояснення представника відповідача,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів апеляційного
суду вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до статей 11 і 60 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим, ухваленим на основі
повно і всебічно з'ясованих обставин,
на які сторони посилаються як на
підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Згідно із роз'ясненням Пленуму
Верховного Суду України, що міститься в
п. 2 постанови «Про судове рішення у
цивільній справі» №14 від 18 грудня 2009
року, рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства відповідно до ст. 2 ЦПК,
вирішив справу згідно з нормами
матеріального права, що підлягають
застосуванню до даних правовідносин
відповідно до ст. 8 ЦПК, а також
правильно витлумачив ці норми. Якщо
спірні правовідносини не врегульовані
законом, суд застосовує закон, що
регулює подібні за змістом відносини
(аналогія закону), а за відсутності
такого - суд виходить із загальних
засад законодавства (аналогія права).

Обґрунтованим вважається рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставинах, на які сторони
посилаються, як на підставу своїх вимог
та заперечень, підтверджених доказами,
які були досліджені у судовому
засіданні і які відповідають вимогам
закону про їх належність та
допустимість, або обставин, що не
підлягають доказуванню, а також, якщо
рішення містить вичерпні висновки
суду, що відповідають встановленим на
підставі достовірних доказів
обставинам, які мають значення для
вирішення справи.

Судом першої інстанції встановлено та
вбачається з матеріалів справи, що 29
грудня 2012 року ОСОБА_2 був прийнятий на
роботу до СП «Шахта ім. К.А. Рум'янцева»
ДП «Артемвугілля» прохідником
підземним 5 розряду з повним робочим
днем в шахті, що підтверджується
записом у трудовій книжці за № 12 (а.с.
7-9).

З акту про нещасний випадок, пов'язаний
з виробництвом, вбачається, що 13 липня
2013 року у третій зміні гірничий майстер
Критинін О.О. видав наряд прохідникам
ОСОБА_5 і ОСОБА_2 на прибирання породи та
встановлення металевого кріплення у
забої відкотного штреку дільниці №110
гор. 1090 м. О 23 год. 55 хв. під час перевірки
состава вагонеток у районі між нижніми
гезенками, призначеними запасними
виходами з очисного забою на відкотний
штрек, ОСОБА_6 та Критинін О.О. побачили
прохідника ОСОБА_2, який лежав на
подошві відкотного штреку вздовж
состава вагонеток, головою у напрямку
забою відкотного штреку і обличчям
донизу. О 00 год. 20 хв. на вікотний штрек
дільниці № 110 гор. 1090 м прибула фельдшер
підземного медпункту Мариїнська С.В. та
встановила, що ОСОБА_2 не дихає, у нього
відсутній пульс та реакція зіниць на
світло. О 00 год. 40 хв. на вікотний штрек
дільниці №110 гор. 1090 м прибув лікар РПГ
Бошко М.М. та констатував настання
біологічної смерті у потерпілого
ОСОБА_2

24 липня 2013 року Міським відділом
державної реєстрації актів цивільного
стану реєстраційної служби
Горлівського міського управління
юстиції у Донецькій області було
видано свідоцтво про смерть серії І-НО
№723750, згідно якого ОСОБА_2 помер 13 липня
2013 року (а.с. 6).

12 вересня 2013 року комісією з
розслідування нещасного випадку було
складено Акт №20 про нещасний випадок,
пов'язаний з виробництвом, за формою Н-1,
згідно якого смерть ОСОБА_2 настала
внаслідок алкогольної кардіоміопатії
(у результаті зловживання алкоголем
протягом тривалого часу), що
ускладнилось гострою серцево-судинною
недостатністю, та пов'язана з
виробництвом (а.с. 10-14).

ОСОБА_1 є матір'ю ОСОБА_2, що
підтверджується свідоцтвом про
народження серії IIV №320351, виданого 06
серпня 1979 року (а.с 5).

Станом на 13 липня 2013 року (час смерті
ОСОБА_2) ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були
зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1, що
підтверджується довідкою КП «Велікан»
від 13.09.2013 року (а.с. 19).

Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у
Центрально-Міському районі м. Горлівки
листом від 14.10.2013 №01-02/2637 повідомило
позивача про те, що їй буде призначена
щомісячна страхова виплата у зв'язку зі
смертю сина, як особі, яка не
знаходилась на утриманні померлого,
але має на це право у розмірі 25% від
середньомісячної заробітної плати
сина, а саме 1956,84 гривень. щомісячно
безстроково. Згідно протоколу №8
засідання комісії з приводу
розслідування нещасного випадку від
09.09.2013 встановлено, що членами родини є:
мати - ОСОБА_1 та цивільна дружина -
ОСОБА_9 Одноразова допомога сім'ї
загиблого ОСОБА_2 може бути призначення
при наданні у Відділення відповідного
рішення суду про встановлення факту
мешкання однією сім'єю (а.с. 10).

У судовому засіданні встановлено та не
оспорювалося сторонами при розгляді у
суді першої інстанції, що позивач
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, станом на 13.07.2013
року не працює та отримує пенсію за
віком за списком №2 в розмірі 1057,15
гривень (а.с. 17, 19).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1,
суд першої інстанції виходив з
доведеності факту її перебування на
утриманні загиблого сина ОСОБА_2, як
особи, що досягла 55 років та на час
смерті проживала разом з померлим. Тому
вона має право на призначення їй
одноразової допомоги та страхової
виплати.

Зазначені висновки суду першої
інстанції відповідають обставинам
справи та вимогам закону.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», у разі настання
страхового випадку Фонд соціального
страхування від нещасних випадків
зобов'язаний у встановленому
законодавством порядку своєчасно та в
повному обсязі відшкодовувати шкоду,
заподіяну працівникові внаслідок
ушкодження його здоров'я або в разі
його смерті, виплачуючи йому або
особам, які перебували на його
утриманні одноразову допомогу в разі
стійкої втрати професійної
працездатності або смерті потерпілого.

Відповідно до ст. 33 вищезазначеного
Закону у разі смерті потерпілого право
на одержання щомісячних страхових
виплат (пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання) мають
непрацездатні особи, які перебували на
утриманні померлого або мали на день
його смерті право на одержання від
нього утримання, а також дитина
померлого, яка народилася протягом не
більш як десятимісячного строку після
його смерті.

Такими непрацездатними особами є: 1)
діти, які не досягли 16 років; діти з 16 до
18 років, які не працюють, або старші за
цей вік, але через вади фізичного або
розумового розвитку самі не спроможні
заробляти; діти, які є учнями,
студентами (курсантами, слухачами,
стажистами) денної форми навчання, - до
закінчення навчання, але не більш як до
досягнення ними 23 років; 2) жінки, які
досягли 55 років, і чоловіки, які досягли
60 років, якщо вони не працюють; 3)
інваліди - члени сім'ї потерпілого на
час інвалідності; 4) неповнолітні діти,
на утримання яких померлий виплачував
або був зобов'язаний виплачувати
аліменти; 5) непрацездатні особи, які не
перебували на утриманні померлого, але
мають на це право.

Право на одержання страхових виплат у
разі смерті потерпілого мають також
дружина (чоловік) або один з батьків
померлого чи інший член сім'ї, якщо він
не працює та доглядає дітей, братів,
сестер або онуків потерпілого, які не
досягли 8-річного віку.

Згідно із ст. 40 цього Закону, страхові
виплати провадяться щомісячно в
установлені Фондом соціального
страхування від нещасних випадків дні
на підставі постанови цього Фонду або
рішення суду: особам, які мають право на
виплати у зв'язку із смертю
годувальника, з дня смерті потерпілого,
але не раніше дня виникнення права на
виплати. Одноразова допомога
виплачується потерпілому в місячний
строк з дня визначення МСЕК стійкої
втрати професійної працездатності, а в
разі смерті потерпілого - у місячний
строк з дня смерті застрахованого
особам, які мають на це право. Якщо
справи про страхові виплати
розглядаються вперше по закінченні
трьох років з дня втрати потерпілим
працездатності внаслідок нещасного
випадку або з дня смерті годувальника,
страхові виплати провадяться з дня
звернення.

Згідно до ч. 9 ст. 34 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» у разі смерті
потерпілого суми страхових виплат
особам, які мають на це право,
визначаються із середньомісячного
заробітку потерпілого за вирахуванням
частки, яка припадала на потерпілого та
працездатних осіб, що перебували на
його утриманні, але не мали права на ці
виплати.

Статтею 35 Закону передбачено, що для
розгляду справ про страхові виплати до
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків подаються акт
розслідування нещасного випадку або
акт розслідування професійного
захворювання за встановленими формами
та (або) висновок МСЕК про ступінь
втрати професійної працездатності
застрахованого чи копія свідоцтва про
його смерть.

Фонд соціального страхування від
нещасних випадків приймає рішення про
виплати у разі втрати годувальника за
умови подання таких документів, які
видаються відповідними організаціями
в триденний строк з моменту звернення
заявника: копії свідоцтва органу
державної реєстрації актів цивільного
стану про смерть потерпілого; довідки
житлово-експлуатаційної організації, а
за її відсутності - довідки виконавчого
органу ради чи інших документів про
склад сім'ї померлого, в тому числі про
тих, хто перебував на його утриманні,
або копії відповідного рішення суду;
довідки житлово-експлуатаційної
організації, а за її відсутності -
виконавчого органу ради про батьків
або іншого члена сім'ї померлого, який
не працює та доглядає дітей, братів,
сестер чи онуків померлого, які не
досягли 8-річного віку; довідки
навчального закладу про те, що член
сім'ї потерпілого віком від 18 до 23
років, який має право на відшкодування
шкоди, навчається за денною формою
навчання; довідки навчального закладу
інтернатного типу про те, що член сім'ї
потерпілого, який має право на
відшкодування шкоди, перебуває на
утриманні цього закладу.

Виходячи з вищенаведеного, апеляційний
суд вважає, що задовольняючи позовні
вимоги, суд першої інстанції правильно
дійшов до висновку щодо
обґрунтованості позовних вимог, тому
що це підтверджується належними та
допустимими доказами наявними у
справі.

Інші доводи скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції.

Ухвалене судом першої інстанції
рішення відповідає встановленим
обставинам справи та вимогам
матеріального і процесуального закону.

Згідно із статтею 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

За таких обставин, апеляційний суд
вважає, що суд першої інстанції повно і
всебічно дослідив обставини справи та
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
тому апеляційна скарга підлягає
відхиленню, а рішення необхідно
залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України,
-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у
Центрально-Міському районі м. Горлівки
Донецької області - відхилити.

Рішення Центрально-Міського районного
суду м. Горлівки Донецької області від
16 квітня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення.

Ухвалу може бути оскаржено в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді: