Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2014 рокум. Київ Колегія
суддів судової палати у цивільних
справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.

суддів: Гулька Б.І., Закропивного О.В.,

Лесько А.О., Черненко В.А.

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом публічного
акціонерного товариства
«Всеукраїнський Акціонерний Банк» до
ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за
кредитним договором за касаційними
скаргами публічного акціонерного
товариства «Всеукраїнський
Акціонерний Банк», ОСОБА_4 на рішення
Дубенського міськрайонного суду
Рівненської області від 7 жовтня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Рівненської області від 5 грудня 2013
року, -

в с т а н о в и л а:

У травні 2013 року публічне акціонерне
товариство «Всеукраїнський
Акціонерний Банк» далі - ПАТ «ВіЕйБі
Банк») звернулось до суду з указаним
позовом, в якому просило стягнути з
відповідача заборгованість за
кредитним договором у розмірі 28 020 грн 45
коп., яка складається із заборгованості
по кредиту у сумі 12 145 грн 64 коп.;
відсотків - 2 125 грн 24 коп.; комісії - 3 430
грн; штрафу/пені у сумі 10 319 грн 57 коп.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 1
вересня 2011 року між ним та
ОСОБА_4 було укладено договір
банківського обслуговування, за яким
відповідач отримала кредит у сумі 14
тис. грн на умовах платності та
строковості з кінцевим терміном
повернення до 1 вересня 2014 року із
сплатою 15 % річних за користування
кредитом, щомісячною платою у вигляді
комісії за управління кредитом у
розмірі 1,75 % від суми кредиту. Вказував,
що свої зобов'язання за кредитним
договором відповідач не виконала,
внаслідок чого утворилася
заборгованість у розмірі
28 020 грн 45 коп.

Рішенням Дубенського міськрайонного
суду Рівненської області від 7
жовтня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Рівненської
області від 5 грудня 2013 року, позов
задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ
«ВіЕйБі Банк» заборгованість по
кредитному договору у сумі 19 700 грн 88
коп, яка складається із
заборгованості по кредиту у сумі 12 145
грн 64 коп., відсотків у сумі 2 125
грн 24 коп, комісії - 3 430 грн та 2 тис. грн.
неустойки.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

У задоволенні решти позову відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ «ВіЕйБі Банк»,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, просить судові
рішення скасувати, ухвалити нове
рішення, яким позов задовольнити
повністю.

У касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, просить рішення
суду першої інстанції змінити,
зменшити суму заборгованості по
кредиту до 6 759 грн 93 коп. та неустойки
до 159 грн 49 коп., ухвалу апеляційного
суду скасувати.

Касаційні скарги ПАТ «ВіЕйБі Банк»
підлягають частковому задоволенню з
таких підстав.

Згідно ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами
касаційного оскарження є неправильне
застосування судом норм матеріального
чи порушення норм процесуального
права.

Суд першої інстанції, задовольняючи
частково позов, з висновком якого
погодився й апеляційний суд, виходив з
доведеності та обґрунтованості
позовних вимог щодо стягнення
заборгованості за кредитним договором,
відсоткам та комісією, а при стягненні
неустойки врахував наявність у
відповідача обставин, що мають істотне
значення, відповідно до вимог ч. 3 ст. 551
ЦК України.

Проте повністю погодитись з таким
висновком судів не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону оскаржувані
судові рішення не відповідають.

Судами установлено, що 1 вересня 2011 року
між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ОСОБА_4 було
укладено кредитний договір, за умовами
якого остання отримала кредит у
розмірі 14 тис. грн на умовах платності
та строковості з кінцевим терміном
повернення до 1 вересня 2014 року із
сплатою 15 % річних за користування
кредитом, щомісячною платою у вигляді
комісії за управління кредитом у
розмірі 1,75 % від суми кредиту.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що
відповідно до ст. 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору.

Відповідно до ст. 526 ЦК України,
зобов᾽?язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно зі ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином і в установлений строк
відповідно до умов договору та вимог
закону.

За правилами ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасного
виконання грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Суди, при вирішенні питання про
стягнення неустойки (пені, штрафів),
застосували положення ч. 3 ст. 551 ЦК
України щодо зменшення розміру
неустойки, оскільки він значно
перевищує розмір збитків, але не
звернули уваги на те, що зменшити
розмір неустойки, при наявності для
цього підстав, можливо лише в разі, якщо
він визначений згідно з вимогами
закону.

Разом з тим, у п. 27 постанови пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року № 5 "Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин"
судам також роз'яснено, що положення
частини третьої статті 551 ЦК України
про зменшення розміру неустойки може
бути застосовано судом лише за заявою
відповідача до відсотків, які
нараховуються як неустойка, і не може
бути застосовано до сум, які
нараховуються згідно з частиною другою
статті 625 ЦК України, які мають іншу
правову природу.

Проте у матеріалах справи відсутня
заява ОСОБА_4 про зменшення розміру
неустойки.

У порушення вимог ст. ст. 212-214, 315 ЦПК
України суди на вищезазначені
положення закону та обставини справи
уваги не звернули, належної оцінки їм
не дали та через неправильне
застосування норм матеріального права
ухвалили помилкове рішення в частині
стягнення неустойки. Крім того, суди не
надали оцінки щодо заперечень ОСОБА_4
відносно суми заборгованості.

За таких обставин ухвалені судові
рішення в частині стягнення неустойки
не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК
України щодо законності й
обґрунтованості, зазначені вище
порушення призвели до неправильного
вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК
України є підставою для їх скасування з
передачею справи в цій частині на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги публічного
акціонерного товариства
«Всеукраїнський Акціонерний Банк» та
ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Дубенського міськрайонного
суду Рівненської області від 7 жовтня
2013 року та ухвалу апеляційного суду
Рівненської області від 5 грудня 2013
року в частині стягнення неустойки
скасувати, справу в цій частині
передати на новий розгляд до суду
першої інстанції.

В іншій частині судові рішення
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Д.Д. Луспеник

Судді:
Б.І. Гулько

О.В. Закропивний

А.О. Лесько

В.А. Черненко