Справа № 226/4145/13-ц
Справа № 2/226/299/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2014 року
м.Димитров

Димитровський міський суд Донецької
області у складі:

головуючого - судді Петуніна І.В.,

при секретарі Альберті О.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Димитров справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення
боргу за договором, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до відповідача ОСОБА_3 про
стягнення боргу за договором в
обґрунтування якого вказав, що 22.12.2010
року між ним та мешканцями АДРЕСА_1 та
Белінського в м.Димитров був укладений
договір про сумісну діяльність,
предметом якого було будівництво
газопроводу за кошти учасників
договору. Відповідно до умов договору
до цього договору можливо було
приєднатися іншим учасникам, мешканцям
АДРЕСА_1 та Белінського. Відповідач
приєднався до зазначеного договору
відповідно до протоколу № 5, зробивши в
2011 році внесок в сумі 10000 грн.
передплати на фінансування
будівництва газопроводу, а після
закінчення будівництва, коли була
розрахована остаточна сума понесених
витрат та встановлено, що внесок
кожного учасника газопроводу має
становити 12341,57 грн., відповідач
відмовився додатково сплатити різницю
в сумі 2341,57 грн. Загальна сума витрат на
будівництво газопроводу склала 1295864,62
грн., з яких 1035700 грн. були витрачені за
рахунок коштів передплати громадян
мешканців АДРЕСА_1 та Белінського у
кількості 105 осіб, а 250000 грн. були
витрачені за його рахунок. Оскільки в
будівництво газопроводу ним було
вкладено 250000 грн. особистих коштів,
позивач відповідно до умов договору
просить суд стягнути з відповідача на
його користь суму боргу по внеску за
договором в розмірі 2341,57 грн.

В судовому засіданні позивач підтримав
позовні вимоги, обґрунтовуючи їх
викладеними в позовній заяві
обставинами. Також пояснив, що у них є
договір. Вказано, що сума залежала від
учасників, які бажали брати участь у
проведенні газопроводу. Спочатку
бажали 135 чоловік, потім бажали менше.
Газопровід був запущений у грудні 2011р.,
закінчений у червні 2012р., а саме був ще
покладений асфальт. У серпні 2012р. він
пояснив людям, що було спочатку 135
бажаючих, але підключилися фактично 90
чоловік. Тому він чекав, коли люди
доплатять, але він чекав 3 роки у межах
строку позовної давності, тому він
тільки зараз звернувся до суду. Порив
каналізації у людей був, але люди клали
каналізацію вже після того, як був
прокладений газопровід, тому його вини
немає. У 2002р. він задекларував доходу
1000000 грн., у 2013р. його дружина продала
магазин за 450000 грн. Він ніякого будинку
не будує біля «Інтер'єра», ніяку
піццерію не будує.

Представник позивача підтримав
позовні вимоги, обґрунтовуючи їх
викладеними в позовній заяві
обставинами, наполягав на задоволенні
позову, при цьому пояснив, що якщо він
би давав 10000 грн., то він би поцікавився,
за що він дає ці гроші, не цікавився,
якби знав, за що дає. Якщо б він сам брав
гроші, то навіть через 5 років виконував
би свою роботу або віддав гроші,
відповідачем не надано жодних доказів
на спростування договору або витрат
позивача.

Відповідач позов не визнав та суду
пояснив, що позов не визнає, тому що ця
лінія проведена з порушеннями,
проведена по каналізаційній мережі.
Внаслідок цього стався витік газу та
постраждали люди по АДРЕСА_1 По цій
мережі повинен бути зверху прокладений
провід, який вказує, що є витік, але він
порваний, оскільки позивач підключив
церкву. Провід навіть зараз є порваним.
Позивач також вказує, що заплатили по
10000 грн., але він вказує, що заплатили по
11500 грн. Піску не відповідало тому
об'єму, що треба. Надані квитанції без
печатки та з ними можливо сходити до
одного місця. Зараз, через час позивач
надає якійсь папери, з якими не згодні
люди, хоч він залякував людей та вони
почали платити без квитанцій та без
нічого. Він здавав гроші на будівництво
газопроводу, але квитанції видавалися
без печатки. Він надав гроші у руки
позивачу. Про те, що ОСОБА_1 узяв у нього
гроші, той видав квитанцію зі своїм
особистим прізвищем без печатки. Він не
ставив підпис у журналі про те, що здав
гроші. На першій сторінці Журналу під №
18 пояснив, що підпис похожий на його,
цей підпис не підтверджує. У Додатку до
Договору від 22.12.2010р. підпис його, але
коли він підписував цей лист, на ньому
не було «верхньої шапки». Бали тільки
слова «Список жильцов, участвующих в
газификации улицы Донская» були. Він
писав заяву у прокуратуру щодо до того,
що при будівництві газопроводу позивач
надав фіктивні документи, але там
сказали, що все правильно. Він не згоден
з тим, що позивач витратив 1295864,62 грн.
Оспорювати все марно, тому що позивач -
це царьок у місті, мер міста - його зять,
все залякані позивачем. Крім тих
документів, які він надав, у нього немає
документів, що спростовують документи
позивача. Він не згоден з тим, що
позивач йому надав документи про свої
витрати тільки через 2 роки, а не
відразу. Він подавав до міліції заяву
про те, що позивач не платить податки, а
не те, що є засновником фіктивної фірми.
Він вважає, що те, що позивач надав всі
документи через 3 роки - це все недійсне,
якщо позивач би надав це відразу - люди
би заплатили. А позивач залякав людей.
Людям позивач казав, що 10000 грн. - це
межа, а ще будуть підключатися - вони
розкидають ці гроші. Останній свідок,
який не з'явився розповіла би, як
газопровід будувався на інших вулицях,
як там складали кошторис і все
будували. Просить суд відмовити в
задоволенні позову.

Вислухавши пояснення сторін,
представника позивача, свідків та
дослідивши докази по справі, суд
вважає, що позов підлягає задоволенню,
виходячи з наступних підстав.

Свідок ОСОБА_4 пояснила суду, що мешкає
по АДРЕСА_2 Коли збирали гроші на
адвоката, вона теж здавала, а потім
віддала до судового засідання позивачу
всі гроші, 2000 грн. Вона сама пройшла всю
вулицю, з першого по 264 будинок, вони
віддавали гроші самі. Позивачу треба
подякувати за те, що він підключив всю
вулицю. Ніхто би не зміг побудувати
газопровід по цим вулицям. Вона
знайомилися з документами, які надані
до суду, у неї не викликали сумніві ці
документи, вони навіть для цього
запрошували депутата з міської ради.
Були документи: договір про сумісну
діяльність та інші. Всі гроші
співпадають з тим, що надав позивач.
Вона зараз каже всю правду.

Свідок ОСОБА_5 пояснила суду, що мешкає
АДРЕСА_3 Вона також розбиралася по цій
справі, гроші вона позивачу віддала.
Вона розмовляла з людьми, що проводили
газ, казали, що неможливо за 10000 грн.
провести газ. Вона згодна на те, що
треба ще було доплатити. Доплачувала
частками по 500 грн., а первинну суму у 10000
грн. також сплатила частками. Вона
дякує позивачу за газифікацію вулиці.
Вона розписувалася, де здавалися гроші
10000 грн. Вважає, що не провели б газ,
оскільки вулиця дуже довга. Вона бачила
всі документи, оскільки також судилася
з позивачем, сумніві у неї документи не
викликають. Не було таких слів, що б
вона казала відповідачу про позивача,
що позивач негідник, однак проти нього
не попреш. Вона навпаки каже, що треба
віддати позивачу гроші.

Свідок ОСОБА_6 пояснила суду, що мешкає
по АДРЕСА_4. Позивач у березні 2011р.
приїжджав та пропонував вкласти гроші
у будівництво газопроводу у розмірі 10000
грн. 1000 грн. повинно на проект, а 9000 грн.
на будівництво. Було сказано, що якщо
буде більше 100 чоловік, то їм навіть ще
повернуть гроші. Будівництво
розпочалося, а восени 2011р. закінчив
будівництво газопроводу. У 2013р., коли
прийшла повістка з суду, в ході
судового розгляду, позивач надав
квитанцію, що вклав особисті гроші у
будівництво газопроводу у сумі 250000 грн.
Гроші вкладені зі слів позивача у
червні 2011р. під час будівництва.
Квитанції видані одним числом під
одним номером, але на різних паперах з
його братом на 250000 грн. позивачем та на
10000 грн. його братом. Про те, що він вклав
ці гроші, він нікого з учасників
газопроводу, не поставив до відома.
Підприємства не існують. Договір з
ОСОБА_1 не підписували ніхто, був
папірець, де вони розписувалися,
договори надані лише на час судового
розгляду. Позивач її умовив підписати
папір без призначення платежу. Вона
була відповідачем у суді, з неї
стягнули гроші, вона оскаржила це в
Апеляційний суд, але все залишилося в
силі. Їй невідомі факти щодо визнання
документів, які надав ОСОБА_1,
недійсними. На даний час у неї нема
відповіді з прокуратури м.Димитров
щодо притягнення позивача до
кримінальної відповідальності.
Позивач не надавав ні кошторис, ні
проект будівництва газопроводу. По
іншим вулицям складають проект та
кошторис. У них мовчки поклали з кишені
250000 грн. У березні 2013р. їй стало відомо,
що вона повинна ще 2500 грн. Вона особисто
не чула такого, щоб позивач ходив та
погрожував мешканцям вулиці. Вона не
зверталася до ОСОБА_1 щоб той надав
документи на підтвердження того, що він
вклав гроші.

Свідок ОСОБА_7 пояснила суду, що мешкає
по АДРЕСА_5. ОСОБА_1 не надавав їм ні
проект ні кошторис будівництва
газопроводу. У сусідів була порушена
ОСОБА_1 каналізація по АДРЕСА_4, ОСОБА_1
порушення не виправив. Він порив всю
вулицю, біля її подвір'я велика яма.
Вона не просила від ОСОБА_1 ніяких
документів щодо будівництва
газопроводу, тому що займалася
доглядом її матері. З неї суд стягнув
вже суму, Апеляційний суд залишив без
змін рішення місцевого суду. Зараз вона
подала до касаційного суду. Документи
по будівництву вона отримала, коли на
неї звернулися до суду. Вона ніде не
розписувалася. Вона не знає, чому у них
труби дорожче, чим на інших вулицях.

Свідок ОСОБА_8 пояснив суду, що мешкає
по АДРЕСА_6 У них не було кошторису,
проекту газопроводу, сказали вкласти
10000 грн., потім може ще. Потім через
півтора року почалися судові тяжби.
Провели труби над каналізацією. Люди
скаржилася, що позивач лаявся на людей.
Позивач перерив асфальт приблизно 100 м
та поклав асфальт, але не до Караково.
Врізку до газопроводу робили самі.

Судом встановлено, що 22.12.2010 року
мешканцями вулиць Белінського і
Донська м.Димитров було укладено
письмовий договір про спільну
діяльність, предметом якого є
будівництво газопроводу за кошти його
учасників (а.с.13-16). Пунктом 2.4 Договору
визначено, що керівництво та
організація спільною діяльністю на
досягнення мети Договору покладено на
позивача ОСОБА_1, який за згодою
учасників спільної діяльності мав
право отримувати від учасників
договору грошові кошти, укладати
договори на виконання робіт,
підписувати акти виконаних робіт,
розпоряджатися коштами учасників
договору, представляти учасників
договору у всіх організаціях,
відомствах, підприємствах тощо. Також
пунктом 4.4 Договору ОСОБА_1 надано право
проводити оплати за виконання робіт по
договору в тому числі своїми
особистими грошовими коштами з
наступним відшкодуванням цих витрат
учасниками договору.

Можливість приєднання нових учасників
до Договору про спільну діяльність
визначається пунктами 3.1-3.5, згідно яких
воно відбувається, зокрема, шляхом
підписання бажаючими додатків до
Договору, подання відповідної заяви,
оплати коштів, в тому числі часткової, з
метою участі у спільному будівництві
газопроводу. При цьому згідно умов
договору підтвердженням приєднання
іншого учасника до договору про
спільну діяльність є факт оплати ним
фінансування будівництва газопроводу
(а.с.14-15).

Як встановлено судом, згідно
наданих позивачем списків, в
будівництві газопроводу, прийняли
участь мешканці АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2
(а.с.17-27).

Факт приєднання відповідача ОСОБА_3 до
договору про спільну діяльність
підтверджується підписом у Додатку до
Договору про сумісну діяльність від
22.12.2010р. та внесенням ним позивачу 10000
грн. на будівництво газопроводу (а.с.25,
185-186).

Відповідно до ст.1130 ЦК України, за
договором про спільну діяльність
сторони (учасники) зобов'язуються
спільно діяти без створення юридичної
особи для досягнення певної мети, що не
суперечить законові. Спільна
діяльність може здійснюватися на
основі об'єднання вкладів учасників
(просте товариство) або без об'єднання
вкладів учасників. Взаємні права та
обов'язки учасників опосередковані
необхідністю досягнення загальної
мети.

Відповідно до ч.2 ст.1131 ЦК України, умови
договору про спільну діяльність, у тому
числі координація спільних дій
учасників або ведення їхніх спільних
справ, правовий статус виділеного для
спільної діяльності майна, покриття
витрат та збитків учасників, їх участь
у результатах спільних дій та інші
умови визначаються за домовленістю
сторін, якщо інше не встановлено
законом про окремі види спільної
діяльності.

Згідно положень ст.ст.1132, 1133 ЦК України,
за договором простого товариства
сторони (учасники) беруть зобов'язання
об'єднати свої вклади та спільно діяти
з метою одержання прибутку або
досягнення іншої мети. В даному випадку
об'єднувалися вклади осіб, бажаючих
газифікувати свої будинки. Вкладом
учасника вважається все те, що він
вносить у спільну діяльність (спільне
майно), в тому числі грошові кошти.
Вклади учасників вважаються рівними за
вартістю, якщо інше не випливає із
договору простого товариства або
фактичних обставин. Грошова оцінка
вкладу учасника провадиться за
погодженням між учасниками.

З Договору про спільну діяльність від
22.12.2010 року та протоколу зборів від
28.02.2011 року вбачається, що кошторис на
початку будівництва газопроводу
визначено орієнтовно, з передбаченням
можливих додаткових витрат, які
відповідно до п.4.2 несуть всі учасники
договору. Підписавши Додаток до
Договору про сумісну діяльність від
22.12.2010р. та зробивши грошовий внесок на
будівництво газопроводу, відповідач
тим самим став учасником Договору про
спільну діяльність від 22.12.2010 року з
будівництва газопроводу по вулицям
Донська та Белінського.

За загальним правилом договір не
потребує спеціальної форми і може
вчинятися усно, зокрема шляхом
вчинення дій або навіть мовчанням (ст.205
ЦК України). Крім того, відповідно до
ст.639 ЦК України договір може бути
укладеним у будь-якій формі, якщо
вимоги щодо форми договору не
встановлені законом, а відповідно до ч.1
ст.218 ЦК України, недодержання
сторонами письмової форми правочину,
яка встановлена законом, не має
наслідком його недійсність, крім
випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст.638 ЦК України, договір
є укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору. Істотними умовами
договору є умови про предмет договору,
умови, що визначені законом як істотні
або є необхідними для договорів даного
виду, а також усі ті умови, щодо яких за
заявою хоча б однієї із сторін має бути
досягнуто згоди. Договір укладається
шляхом пропозиції однієї сторони
укласти договір і прийняття
пропозиції другою стороною.

У відповідності з ч.2 ст.642 ЦК України,
якщо особа, яка одержала пропозицію
укласти договір, у межах строку для
відповіді вчинила дію відповідно до
вказаних у пропозиції умов договору
(виконала роботи, сплатила відповідачу
суму грошей тощо), яка засвідчує її
бажання укласти договір, ця дія є
прийняттям пропозиції, якщо інше не
вказане в пропозиції укласти договір
або не встановлено законом. До того ж
чинне законодавство визначає, що
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості (ст.627 ЦК). Це положення
визначає один з найважливіших
принципів договірного регулювання
суспільних відносин - принцип свободи
договору, закріплений в ст.6 ЦК України,
згідно якої сторони мають право
укласти договір, не передбачений
цивільним законом, урегулювати у
передбаченому законом договорі свої
відносини, не врегульовані ним, а також
відступити від положень закону і
врегулювати свої відносини на власний
розсуд.

Як встановлено судом, відповідач від
договору про спільне будівництво
газопроводу не відмовлявся, дій,
направлених на розірвання договору про
спільну діяльність, не приймав,
заперечень чи незгоди з приводу
укладення договорів на виконання тих
чи інших робіт, пов'язаних з
будівництвом газопроводу, не
висловлював.

Таким чином, аналіз досліджених судом
доказів дає суду об'єктивні правові
підстави для висновку про те, що
відповідач, як учасник договору про
спільну діяльність, має нести
відповідальність, визначену договором,
в разі його невиконання. Судом не
встановлено жодного доказу, який міг би
свідчити про наявність будь-якого
примусу чи не добровільність
приєднання відповідача до договору про
спільну діяльність, що дає підстави для
покладення на нього відповідальності
за його невиконання.

Згідно наданих позивачем квитанцій та
актів виконаних робіт, загальна
вартість будівництва газопроводу
склала 1295864,62 грн., із них вартість
складання технічних умов на
будівництво газопроводу становить 554,92
грн., виготовлення проекту - 22167,23 грн.,
придбання будматеріалів - 635625,50 грн.,
виконання підрядних робіт ПП «Астарта»
- 99997,23 грн., виконання топографічних
робіт ТОВ «Арт-Укрленд» - 33928,90 грн.,
виконання земляних робіт ТОВ «Буд
ресурс» - 243000 грн., надання ТОВ «Люкс»
необхідної техніки - 198894,53 грн.,
відновлення дорожнього покриття -
60038,00грн., послуги телекомпанії
«Орбіта» за рекламу - 100,00 грн. (а.с.30-153).
Доказів, на спростування хоча б одного
виду робіт або невідповідності
розцінок діючим цінам, суду не надано.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд
розглядає справи в межах заявлених
вимог і на підставі наданих доказів
сторін та інших осіб, які беруть участь
у справі. Згідно зі ст.60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.

Суд вважає, що позивач довів ті
обставини, на які він посилався як на
підставу своїх позовних вимог, тому
його вимоги про стягнення з
відповідача на його користь суми боргу
за договором в розмірі 2341,57 грн.
підлягають задоволенню. Доказів, які б
спростовували доводи позивача чи
свідчили б про їх безпідставність,
судом не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.204, 205, 218, 638, 639, 642, 1130-1133 ЦК України,
ст.ст.10, 11, 57, 60, 88, 209, 212-215, 294 ЦПК України,
суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення
боргу за договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
суму боргу за договором в розмірі 2341
(дві тисячі триста сорок одна) грн. 57
коп. та судовий збір в розмірі 243 (двісті
сорок три) грн. 60 грн.

Рішення суду вступає в законну силу
після закінчення терміну подачі
апеляційної скарги, яка може бути
подана до Апеляційного суду Донецької
області через Димитровський міський
суд Донецької області протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
І.В.Петунін