У х в а л а

іменем україни

25 червня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Остапчука Д. О.,
Кузнєцова В. О., Мостової Г.
І.,

провівши попередній розгляд справи за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання
права спільної сумісної власності
подружжя, визнання права власності в
порядку спадкування на частину
житлового будинку та переведення прав
забудовника, за касаційною скаргою
ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду
Житомирської області від 09 квітня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2011 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з указаним позовом до ОСОБА_5, у
якому з урахуванням уточнень просив
визнати фактично збудовану, але не
введену в експлуатацію двоповерхову
прибудову до частини житлового будинку
по АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю
подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_6; визнати за
ним право власності в порядку
спадкування на 1/2 частину вказаного
житлового будинку, жилою площею 40,5 кв.
м, що належала спадкодавцю ОСОБА_6 на
підставі свідоцтва про право на
спадщину за законом від 20 листопада 2000
року, виданого державним нотаріусом
Другої Житомирської державної
нотаріальної контори Кулінічем Р. В. та
зареєстрованого в реєстрі за № 2-1303;
визнати за ним право забудовника на 2/3
частини двоповерхової житлової
прибудови до частини вказаного будинку
із господарськими будівлями в порядку
спадкування після смерті ОСОБА_6

Посилався на те, що він разом із
дружиною ОСОБА_6 здійснював
будівництво двоповерхової прибудови
до належної останній частини житлового
будинку та як спадкоємець першої черги
успадкував частину спірного житлового
будинку та право забудовника на
відповідну частину разом з іншими
спадкоємцями першої черги - сином
спадкодавця ОСОБА_5 Рішення
Житомирського міськвиконкому про
затвердження акта державної
приймальної комісії про прийняття в
експлуатацію двоповерхової прибудови
до спірного будинку, про зміну розміру
ідеальних часток спадкодавця, а також
свідоцтво про право власності померлої
дружини на частину житлового будинку
визнані недійсними та скасовані судом.
Нотаріус відмовив ОСОБА_4 у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
законом на спірне нерухоме майно. З
урахуванням наведеного просив
задовольнити позов.

Рішенням Богунського районного
суду м. Житомира від 05 березня 2014
року позов задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_4 право власності в
порядку спадкування за законом після
смерті 23 грудня 2006 року дружини ОСОБА_6
на ј частину житлового
будинку по АДРЕСА_1, жилою площею 40,5 кв.
м, що належала спадкодавцю ОСОБА_6 на
підставі свідоцтва про право на
спадщину за законом від 20 листопада 2000
року, виданого державним нотаріусом
Другої Житомирської державної
нотаріальної контори Кулінічем Р. В. та
зареєстрованого в реєстрі за
№ 2-1303.

Визнано за ОСОБА_4 право забудовника
на 2/3 частини двоповерхової житлової
прибудови до частини житлового будинку
по АДРЕСА_1 в порядку
спадкування за законом після смерті 23
грудня 2006 року дружини ОСОБА_6

В іншій частині позову відмовити.

Рішенням апеляційного суду
Житомирської області від 09 квітня
2014 року рішення Богунського
районного суду м. Житомира від 05
березня 2014 року в частині
визнання за ОСОБА_4 право забудовника
скасовано та ухвалено в цій частині
нове рішення про відмову в позові.

У решті рішення залишено без змін.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на порушення судом норм
процесуального права та неправильне
застосування норм матеріального права,
ухвалене у справі рішення
апеляційного суду в частині відмови в
позові просить скасувати та залишити в
цій частині в силі рішення суду першої
інстанції.

Касаційну скаргу ОСОБА_4 необхідно
відхилити з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Статтею 335 ЦПК України передбачено,
що під час розгляду справи в
касаційному порядку суд перевіряє в
межах касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України
суд касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення без
змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржуване
рішення апеляційного суду ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, доводи скарги
про неправильне застосування норм
матеріального і порушення норм
процесуального права безпідставні.

Враховуючи наведене та положення ч. 3
ст. 332 ЦПК України, колегія суддів
дійшла висновку про необхідність
відхилення касаційної скарги і
залишення рішення апеляційного суду
без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 332, ст. 337 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду
Житомирської області від 09 квітня
2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:
Д. О.
Остапчук

В. О. Кузнєцов

Г. І. Мостова