У х в а л а

23 червня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Макарчука М.А.

суддів: Дем᾿?яносова М.В.,
Мазур Л.М.,

Леванчука А.О.,
Штелик С.П.

розглянувши у судовому засіданні заяву
ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 26 квітня 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2012 року ОСОБА_5 звернувся до
суду з вищезазначеним позовом,
посилаючись на те, що 4 серпня 2009 року
ОСОБА_4 взяв у нього у борг 40 тис. грн.,
про що видав розписку та зобов'язався
повернути борг до 1 вересня 2009 року.
Проте, з закінченням зазначеного
строку відповідач суму позики позивачу
не повернув та ухиляється від
виконання цього обов'язку, у зв'язку з
цим ОСОБА_5 просив стягнути з
ОСОБА_4 на його користь 40 тис. грн.

Заочним рішенням Дергачівського
районного суду Харківської області від
4 жовтня 2012 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Харківської
області від 24 грудня 2012 року, позов
ОСОБА_5 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_5 грошові кошти у сумі
40 тис. грн. Вирішено питання про
розподіл судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 26 квітня 2013 року
касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилено.
Заочне рішення Дергачівського
районного суду Харківської області від
4 жовтня 2012 року та ухвалу апеляційного
суду Харківської області від 24 грудня
2012 року залишено без змін.

12 червня 2014 року до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ надійшла заява ОСОБА_4 про
перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 26 квітня 2013 року з підстав
неоднакового застосування судами
касаційної інстанції одних і тих самих
норм закону, що потягло, на його думку,
ухвалення різних за змістом рішень у
подібних правовідносинах.

Колегія суддів вважає, що у допуску до
провадження вказаної вище справи слід
відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 355 ЦПК України
заява про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Відповідно до вимог статті 356 ЦПК
України заява про перегляд судових
рішень подається протягом трьох
місяців з дня ухвалення судового
рішення, щодо якого подано заяву про
перегляд, або з дня ухвалення судового
рішення, на яке здійснюється посилання,
на підтвердження підстав, установлених
пунктом 1 частини 1 статті 355 цього
Кодексу, якщо воно ухвалено пізніше,
але не пізніше одного року з дня
ухвалення судового рішення, про
перегляд якого подається заява.

Згідно з п. 11 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 11 від 30 вересня

2011 року «Про судову практику
застосування статей 353-360 Цивільного
процесуального кодексу України»
недодержання умови щодо річного строку
для подання заяви про перегляд судових
рішень Верховним Судом України є
підставою для відмови у допуску справи
до провадження, оскільки такий строк
поновленню не підлягає. Зазначене
правило поширюється й на судові
рішення суду касаційної інстанції
(Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України), що ухвалені
до 30 липня 2010 року - дати набрання
чинності Законом України «Про
судоустрій і статус суддів».

Рішення не підлягає допуску до
перегляду Верховним Судом України,
якщо протягом одного року з моменту
його ухвалення не виникло підстав для
його перегляду, тобто не ухвалено
рішення, яким судом (судами) касаційної
інстанції неоднаково застосовано одні
й ті самі норми матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах. Крім того, рішення не
підлягає допуску до провадження в разі,
якщо протягом одного року було
ухвалено інше рішення, але протягом
цього строку не подано відповідної
заяви про його перегляд.

З урахуванням викладеного,
недодержання вимог
цивільно-процесуального законодавства
щодо річного строку звернення із
заявою про перегляд судових рішень є
підставою для відмови у допуску справи
до провадження, оскільки поновленню
такий строк не підлягає.

Ураховуючи наведене та керуючись ст.ст.
355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом ОСОБА_5 до
ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,
за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 26 квітня 2013 року до
провадження Верховного Суду України
відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.А.
Макарчук

Судді:
М.В. Дем᾿?яносов

А.О. Леванчук

Л.М. Мазур

С.П. Штелик