Справа № 569/6479/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2014 року
Рівненський міський суд
Рівненської області

в особі судді
Музичук Н.Ю.

при секретарі
Швець А.Л.

за участю позивача
ОСОБА_1

представника відповідача
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Рівне цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Рівненської міської
ради про визнання права власності на
спадкове майно,

встановив:

В квітні 2014 року ОСОБА_1 звернувся в
Рівненський міський суд з позовом до
Рівненської міської ради про
визначення частки у спільній сумісній
власності на земельну ділянку та
визнання за ним права власності на
спадщину у вигляді 1/2 частини земельної
ділянки площею 0,1000 га для будівництва і
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд,
розташованої по АДРЕСА_1, після смерті
ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року в
місті Рівному.

В обґрунтування своїх позовних вимог
зазначав, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1
року ОСОБА_4 /чоловіка його тітки/, який
постійно проживав по вказаній адресі
та не залишив заповіту, спадкоємці
першої-третьої черги щодо майна якого
відсутні, залишилось спадкове майно у
виді частки у праві власності на
вищевказану земельну ділянку, що
перебуває в спільній сумісній
власності померлого і позивача на
підставі Державного акту на право
власності на земельну ділянку серії ЯЄ
№245213 виданого Рівненською міською
радою 31.03.2008 року. Звернувшись
ІНФОРМАЦІЯ_2 року до приватного
нотаріуса Рівненського міського
нотаріального округу із заявою про
прийняття спадщини після смерті дядька
ОСОБА_4 за законом на підставі ст. 1264 ЦК
України в порядку четвертої черги
спадкоємців, як особа, яка проживала із
спадкодавцем однією сім»єю не менше
п'яти років до часу відкриття спадщини,
що встановлено рішенням Рівненського
міського суду від 22.11.2011 року в справі
2о-312/11, така була прийнята нотаріусом
із відкриттям спадкової справи. Проте
йому було відмовлено у видачі
свідоцтва про права на спадщину на
земельну ділянку із мотивів не
визначення часток між співвласниками
земельної ділянки та неможливого
встановлення спадкової маси,
визначення конкретного розміру
спадкового майна. Після відмови
нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії
він має всі підстави звернутися до
суду. Стверджує, що частки кожного із
співвласників у праві спільної
сумісної власності на земельну ділянку
є рівними, спадкова частка земельної
ділянко становить 1/2 її частини,
вартістю 1 083,97 грн.

Позивач повністю підтримав вимоги
позовної заяви в суді. Додатково
пояснив, що земельна ділянка
використовувалась сім»єю спільно, не
ділилась, ніяких угод, домовленостей чи
судових рішень з цього приводу не було,
відповідно до ст. 370 ЦК України спадкова
частка після смерті ОСОБА_4 становить
1/2 всієї земельної ділянки, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Крім
того, просить врахувати обставини,
встановлені судовим рішенням
Рівненського міського суду від 04.06.2013
року в справі №569/4819/13ц за його позовом
до Рівненської міської ради про
визнання права власності на спадкове
майно після смерті ОСОБА_4 у виді 1/2
частини домоволодіння АДРЕСА_1, яке
вступило в законну силу. Просить
задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача Рівненського
міської ради частково визнав позовні
вимоги ОСОБА_1, пояснивши, що позовні
вимоги достатньо доведені
достовірними доказами, їх
правомірність не заперечує, проте
вважає доцільним визначення часток в
спільній сумісній власності на
земельну ділянку в судовому порядку, а
вирішення вимоги про визнання права
власності на спадщину в позасудовому
порядку через нотаріальну контору. З
наведених підстав, просить
задовольнити вимогу про визначення
спадкової в праві власності 1/2 частину
земельної ділянки площею 0,1000 га для
будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд, розташованої по
АДРЕСА_1, після смерті ОСОБА_4. В
задоволенні вимоги про визнання права
власності на спадщину просить
відмовити.

Заслухавши пояснення позивача,
представника відповідача, дослідивши
письмові докази в даній справі,
встановлені обставини та оцінивши
докази в їх сукупності, суд прийшов до
висновку, що заява підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що земельна ділянка
площею 0,1000 га для будівництва і
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд,
розташована по АДРЕСА_1, перебуває в
спільній сумісній власності померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1 року в місті Рівному
ОСОБА_4 і позивача ОСОБА_1 на підставі
Державного акту на право власності на
земельну ділянку серії ЯЄ №245213,
виданого Рівненською міською радою
31.03.2008 року, зареєстрованого в книзі
записів реєстрації державних актів на
право власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі за № 26.
Будь яких змін у праві спільної
сумісної власності на квартиру не
встановлено. Будь-яких
цивільно-правових угод, домовленостей
чи судових рішень щодо нерівності
часток у праві спільної сумісної
власності судом не встановлено.

Відповідно ч.2 ст. 370 ЦК України, у разі
виділу частки із майна, що є у спільній
сумісній власності, вважається, що
частки кожного із співвласників у
праві спільної сумісної власності є
рівними, якщо інше не встановлено
домовленістю м між ними, законом або
рішенням суду.

Таким чином, відповідно встановлених
обставин та положень ст.370 ЦК України,
частки померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року в
місті Рівному ОСОБА_4 і позивача ОСОБА_1
в спільній сумісній власності на
земельну ділянку площею 0,1000 га для
будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд, розташовану по
АДРЕСА_1, є рівними та становлять по 1/2
її частині у власності кожного.

Дослідженим в судовому засіданні
рішенням Рівненського міського суду
від 22 листопада 2011 року в справі 2о-312/11
за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа
приватний нотаріус Рівненського
міського нотаріального округу ОСОБА_5,
про встановлення факту, що має юридичне
значення встановлені обставини, що
ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, про що в
книзі реєстрації смертей 2011 року
серпня місяця 09 числа зроблено
відповідний актовий запис за №1171. На
випадок смерті ОСОБА_6 особисто
розпорядження /заповіту/ не лишив.
Спадкоємці першої - третьої черги щодо
майна померлого ОСОБА_6 відсутні.

Згідно вищенаведеного рішення суду
від 22 листопада 2011 року в справі 2о-312/11,
з урахуванням ухвали суду від 19.04.2013
року справа №569/7485/13ц, вимоги ОСОБА_1
задоволені, встановлений факт
спільного проживання одною сім»єю
ОСОБА_1 із ОСОБА_4 померлим ІНФОРМАЦІЯ_1
року за адресою АДРЕСА_1, з 23 травня 1984
року до дня його смерті. Рішення
вступило в законну силу.

Відповідно ч.3 ст.61 ЦПК України,
обставини, встановлені судовим
рішенням в цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа , щодо
якої встановлено ці обставини.

У відповідності до ст.1264 ЦК України, у
четверту чергу право н спадкування за
заповітом мають особи, які проживали зі
спадкодавцем одною сім»єю не менш як
п'ять років до часу відкриття спадщини.

За таких обставин, в судовому засіданні
переконливо доведено, що ОСОБА_1 є
спадкоємцем четвертої черги після
смерті ОСОБА_4 та має право спадкування
щодо майна спадкодавця.

Відповідні обставини та висновки
встановлені також рішенням
Рівненського міського суду від 04
червня 2013 року в справі №569/4819-13ц за
позовом ОСОБА_1 до Рівненської міької
ради про визнання права власності на
спадкове майно, яким визнано право
власності на спадкове майно після
смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1
року, у вигляді 1/2 частини
домоволодіння АДРЕСА_1.

Вказаним рішенням суду встановлено, що
ОСОБА_1 подав заяву про прийняття
спадщини після смерті ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_2 року, тобто у визначений
законом шестимісячний строк, що інші
особи із заявами про прийняття
спадщини не звертались.

Вищенаведені встановлені судовим
рішенням обставини в силу ч. 3 ст. 61 ЦПК
України, не доводяться при розгляді
інших справ, у яких беруть участь ті
самі особи або особа, щодо якої
встановлено ці обставини.

Згідно ч.1 ст. 1269 ЦК України,
спадкоємець який бажає прийняти
спадщину, але на час відкриття спадщини
не проживав постійно із спадкодавцем,
має подати до нотаріальної контори
заяву про прийняття спадщини.
Відповідно до ч. 3 ст. 1268 Цивільного
кодексу України, спадкоємець, який
постійно проживав разом із
спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї.

Крім того, із постанови приватного
нотаріуса Рівненського міського
нотаріального округу ОСОБА_7 від 13.03.2014
року за №21/02-14, про відмову у вчиненні
нотаріальної дії - в оформленні
спадкових прав та видачі свідоцтва про
право на спадщину на 1/2 частку
земельної ділянки по АДРЕСА_1 після
смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1
року, з підстав не визначення часток
співвласників земельної ділянки в
спільній сумісній власності,
вбачається, що, згідно відомостей
Спадкового реєстру, заповіти від імені
спадкодавця не посвідчувались, інших
заяв про прийняття чи відмову від
спадщини, крім заяви ОСОБА_1, немає.

За наведених підстав, з урахуванням
відмови нотаріуса в оформленні права
на спадщину, позивач правомірно
звернувся до суду з приводу визнання
права на спадщину на 1/2 частку
земельної ділянки по АДРЕСА_1 за
правилами позовного провадження.

Відповідно до положень ЦК
України, громадянин набуває право
власності на майно, одержане внаслідок
успадкування. У відповідності до ст.ст.
1217, 1258-1267 ЦК України передбачається
право на спадкування по законом.

З огляду на встановлені
вищенаведені обставини та докази,
відповідно до положень ЦК України, суд
вважає доведеним, що позивач являється
єдиним спадкоємцем четвертої черги по
закону, котрий має законні підстави на
встановлення права власності на
спадкове майно після смерті ОСОБА_4,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, у вигляді
на 1/2 частки земельної ділянки площею
0,1000 для будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд по АДРЕСА_1, згідно
Державного акту на право власності на
земельну ділянку серії ЯЄ №245213,
виданого Рівненською міською радою
31.03.2008 року.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 10, 11, 57-60, 208, 209, 212-215, 218, 223, 292, 294 ЦПК
України, суд -

в и р і ш и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Визначити належною спадкодавцю
ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року в
місті Рівному, /спадкову/ частку в
праві спільної сумісної власності на
земельну ділянку площею 0,1000 для
будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд по АДРЕСА_1, на
підставі Державного акту на право
власності на земельну ділянку серії ЯЄ
№245213 виданого Рівненською міською
радою 31.03.2008 року, у вигляді 1/2 частини
вказаної земельної ділянки,
розташованої по АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1, право приватної
власності на 1/2 частку земельної
ділянки загальною площею 0,1000 га для
будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд, розташованої по
АДРЕСА_1, як на спадкове майно після
смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1
року в місті Рівному.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Рівненської області
через Рівненський міський суд
поданням апеляційної скарги в
десятиденний строк з дня проголошення
рішення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя Рівненського міського
суду Н.Ю.Музичук