Справа № 734/664/14 Провадження №
22-ц/795/888/2014 Головуючий у I інстанції
-Іванюк Т.І. Доповідач - Шитченко Н.
В.Категорія - цивільна
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2014 року м.
ЧернігівАПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ
ОБЛАСТІ у складі:

головуючої - судді Шитченко Н.В.

суддів: Страшного М.М., Шарапової О.Л.,

при секретарі - Рудик І.І.,

за участю позивача ОСОБА_1, її
представника ОСОБА_2,

представника відповідача Макієнко С.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Чернігові цивільну
справу за апеляційними скаргами
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань в Козелецькому районі
Чернігівської області та ОСОБА_1 на
рішення Козелецького районного суду
від 18 березня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_1 до відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань в Козелецькому районі
Чернігівської області про
встановлення факту нещасного випадку
на виробництві зі смертельним
наслідком та проведення страхових
виплат по ньому, -

в с т а н о в и в:

Рішенням Козелецького районного суду
від 18 березня 2014 року позовні вимоги
ОСОБА_1 задоволено частково.
Встановлено факт нещасного випадку на
виробництві зі смертельним наслідком з
ОСОБА_4, що трапився ІНФОРМАЦІЯ_2 року в
ДСП «Промінь» Бобровицького району
Чернігівської області. В решті
позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
відділення виконавчої дирекції фонду,
посилаючись на ненадання судом
належної оцінки доказам по справі,
просить скасувати судове рішення та
постановити нове, яким відмовити у
задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги зводяться до
того, що судом першої інстанції під час
розгляду справи не було досліджено
доказів, які б підтверджували зв'язок
нещасного випадку, який стався з
ОСОБА_4, з фактом виконання ним трудових
обов'язків. На думку представника
апелянта, досліджені в судовому
засіданні письмові докази та покази
свідка ОСОБА_5 не дають підстав для
визнання достовірним прийнятого судом
висновку.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1,
посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
просить змінити рішення суду,
задовольнивши її позов в повному
обсязі.

Апеляційна скарга містить посилання на
те, що суд першої інстанції не дав
належної оцінки тій обставині, що
розслідування нещасного випадку
проводилось комісією в повному складі,
а в законодавстві не було чіткої норми
про те, що відмова члена комісії від
підпису акту спеціального
розслідування нещасного випадку тягне
за собою недійсність цього акту.

Вислухавши суддю-доповідача,
заслухавши пояснення учасників
судового розгляду, дослідивши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційних скарг, апеляційний суд
приходить до висновку, що апеляційні
скарги підлягають відхиленню, а
рішення суду залишенню без змін,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасовано правильне по
суті і справедливе рішення з одних лише
формальних міркувань.

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суд першої інстанції виходив з того, що
в судовому засіданні знайшов
підтвердження факт нещасного випадку
на виробництві зі смертельним
наслідком з ОСОБА_4, який трапився
ІНФОРМАЦІЯ_2 року в ДСП «Промінь»
Бобровицького району, що
підтверджується належними доказами.

Відмовляючи в задоволенні вимог ОСОБА_1
про визнання її права на отримання
страхових виплат по нещасному випадку,
суд зазначив, що вказана норма
передбачена ЗУ «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань, які спричинили втрату
працездатності» і не потребує окремого
рішення суду про це. У задоволенні
вимоги про зобов'язання Козелецького
відділення Фонду прийняти надані акт
про нещасний випадок на виробництві
(Н-1) і акт спеціального розслідування
нещасного випадку (Н-5) і на їх підставі
призначити страхові виплати також було
відмовлено, оскільки законодавством
передбачено подання до Фонду саме
актів розслідування, а не їх копій, як
це було зроблено позивачем. Крім цього,
акт спеціального розслідування не
підписаний членом комісії, а його думка
у письмовій формі до акту не додана.

З таким висновком районного суду
погоджується апеляційний суд, оскільки
він ґрунтується на матеріалах справи
та відповідає вимогам чинного
законодавства, виходячи з наступного.

Встановлено, що ОСОБА_4 працював в
Бобровицькому радгоспі-технікумі з
липня 1986 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 року (а.с.
9).

З архівної довідки вбачається, що 01
квітня 1997 року Бобровицький
радгосп-технікум було ліквідовано і на
його базі створено ДСП «Промінь». В
подальшому його правонаступником було
КСП «Піонер», а згодом - ТОВ «Піонер». 20
вересня 2002 року ТОВ «Піонер»
ліквідовано (а.с. 6).

Згідно свідоцтва про смерть, ОСОБА_4
помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року від відкритої
травми лівої половини грудної клітини
з пошкодженням підключичної вени та
артерії (а.с. 4).

Зі складеного 25 грудня 1998 року
уповноваженою комісією акту
спеціального розслідування нещасного
випадку зі смертельним наслідком (а.с.
16-21) вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року, о 20
годині 45 хвилин на автодорозі
Козелець-Бобровиця-Нова Басань на
виїзді з м. Бобровиця стався нещасний
випадок, під час якого загинув водій
ДСП «Промінь» ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який
повертався з відрядження. Причини
нещасного випадку - порушення правил
безпеки під час транспортування
негабаритного автопоїзду та порушення
Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_4,
який керував автомобілем в стані
алкогольного сп'яніння, чим допустив
порушення п. 2.8 «а» ПДР України. Член
комісії ОСОБА_6 від підписання даного
акту відмовився, про що ОСОБА_5, ОСОБА_7
та ОСОБА_8 було складено окремий акт
(а.с. 22).

На підставі зазначеного акту
спеціального розслідування нещасного
випадку 25 грудня 1998 року було складено
акт № 1 про нещасний випадок форми Н-1
(а.с. 11-13).

Вирішуючи справу в межах доводів
апеляційної скарги, апеляційний суд
погоджується з висновком суду першої
інстанції про доведеність факту
нещасного випадку на виробництві зі
смертельним наслідком, який трапився з
ОСОБА_4, та підтверджується
вищевказаними письмовими доказами, а
також показами свідка ОСОБА_5, голови
комісії, яка проводила спеціальне
розслідування нещасного випадку.

Твердження сторони відповідача про те,
що в обставинах нещасного випадку, які
визначені в Акті-1, вказано, що після
того, як ОСОБА_4 підвіз економіста, що
мешкав у м. Бобровиця, він на деякий час
затримався в цьому населеному пункті, а
отже почав використовувати
транспортний засіб в особистих цілях
без дозволу власника, є припущеннями,
які належними доказами не
підтверджені, а отже на них не може
ґрунтуватись судове рішення. Крім
цього, під час розгляду справи сторони
визнавали, що ДТП з водієм трапилось на
дорозі, коли останній прямував до
службового гаражу, який знаходиться за
5 км від м. Бобровиця.

Не підтверджені також належними
доказами і посилання апелянта про те,
що саме під час перебування у м.
Бобровиця в особистих цілях ОСОБА_4
вживав алкогольні напої. Таким чином,
колегія суддів вважає правильним
висновок суду першої інстанції про те,
що нещасний випадок, який стався з
ОСОБА_4 відбувся у процесі виконання
ним трудових обов'язків, а саме: тоді,
коли він повертався з відрядження, що
відповідно і зафіксовано в п. 6 наданого
позивачем акту № 1 про нещасний випадок
(а.с. 11-13).

Відмовляючи у задоволенні вимог
ОСОБА_1 щодо визнання за нею права на
отримання страхових виплат, районний
суд правильно зазначив, що вказане
право чітко передбачене положеннями ЗУ
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань, які спричинили втрату
працездатності» і не потребує
відповідного рішення суду, адже, у
відповідності до приписів ст. 33 Закону,
на час настання нещасного випадку,
смерті ОСОБА_4, позивач доводилась йому
дружиною, не працювала та доглядала
дитину, яка не досягла 8-річного віку.

Суд першої інстанції також
обґрунтовано відмовив у задоволенні
вимоги про зобов'язання Козелецького
відділення Фонду прийняти надані акт
про нещасний випадок на виробництві
(Н-1) і акт спеціального розслідування
нещасного випадку (Н-5) і на їх підставі
призначити страхові виплати, зважаючи
на наступне.

З листа відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань в
Козелецькому районі Чернігівської
області вбачається, що на звернення
ОСОБА_1 щодо призначення страхових
виплат їй було відмовлено в зв'язку з
тим, що наданий заявником акт
розслідування нещасного випадку Н-5 є
копією, а не оригіналом; у акті форми Н-1
відсутній оригінал окремої думки; у
розділі 10 акту мають місце дописки, не
оговорені у відповідності з вимогами
чинного законодавства (а.с. 23).

Апелянтом не спростовано, що ці вказані
відділенням недоліки в документах
відсутні або їх наявність може бути
усунута. Саме зважаючи на неточності та
суперечності у вказаних документах
позивач звернулась до суду з позовом
про встановлення факту нещасного
випадку на виробництві зі смертельним
наслідком, а отже задоволення цієї
частини заявлених ОСОБА_1 вимог
правових наслідків для відновлення її
порушених прав не потягне.

Сукупність обставин справи приводить
апеляційний суд до переконання, що
судом першої інстанції правильно
встановлені правовідносини між
сторонами і їм надана вірна юридична
оцінка. Оскаржуване рішення
ґрунтується на повно та всебічно
досліджених доказах, оцінка яких
проведена у відповідності до положень
ст. ст. 57-66 ЦПК України і доводи
апеляційних скарг їх не спростовують
та не містять передбачених законом
підстав для скасування вірного по суті
рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317,
319, 324 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в:

Апеляційні скарги відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань в Козелецькому районі
Чернігівської області та ОСОБА_1 -
відхилити.

Рішення Козелецького районного суду
від 18 березня 2014 року - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:Судді: