Провадження 2/235/533/14
Справа 235/431/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2014 року Красноармійський
міськрайонний суд Донецької області

в складі головуючого - судді Філь О.Є.

при секретарі Гужеля А.О.

за участю представника позивача
ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2,
представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті
Красноармійську справу за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа Моторне
(транспортне) страхове бюро України,
про відшкодування матеріальної шкоди,
заподіяної внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_4 24.01.2014 року звернувся до
суду з позовом до відповідача ОСОБА_2
про відшкодування матеріальної шкоди,
заподіяної внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що 31.08.2012 року о 16.00 годині на
автошляху Красноармійськ-Родинське
водій ОСОБА_2, керуючи транспортним
засобом - автомобілем марки «Chevrolet Lacetti»
реєстраційний номер НОМЕР_1, який йому
належить і зареєстрований у
Красноармійському РЕВ, в порушення п.п.
10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України,
на прямій дільниці дороги при зміні
напрямку руху при виконанні повороту
ліворуч не впевнився в безпеці своїх
дій, внаслідок чого допустив зіткнення
з автомобілем «Ноnda Асuга», номерний
знак НОМЕР_2, що належить ОСОБА_4, який
виконував маневр обгону.

Відбулась дорожньо-транспортна
пригода, в результаті якої автомобілю
«Ноnda Асuга», номерний знак НОМЕР_2, що
належить ОСОБА_4 на праві приватної
власності, заподіяні технічні
пошкодження.

Відносно ОСОБА_2 05.09.2012 р. складено
протокол про адміністративне
правопорушення, передбачене ст. 124
КУпАП серія АН 1 № 631296 .

З січня 2013 року Красноармійський
міськрайонний суд Донецької області
виніс постанову по адміністративний
справі № 3/0529/1290/2012 р. від 03.01.2013 р., де
постановив закрити провадження у
справі про адміністративне
правопорушення у відношенні ОСОБА_2 у
зв'язку з відсутністю в його діях
складу адміністративного
правопорушення.

На дане рішення суду позивачем була
подана апеляційна скарга, згідно якої
Апеляційний суд Донецької області 4
лютого 2013 року апеляційну скаргу
задовольнив, постанову
Красноармійського міськрайонного суду
Донецької області від 03.01.2013 року
скасував, ОСОБА_2 визнав винним у
скоєнні дорожньо-транспортної пригоди,
та адміністративного правопорушення
передбаченого ст. 124 КУпАП. Постанова
апеляційного суду набрала законної
сили негайно після її винесення, є
остаточною й оскарженню не підлягає.

Згідно накладної позивачем для ремонту
автомобіля, придбано запчастин на суму
58273,00 грн. та виконано робіт по ремонту
автомобіля на суму 36130,00 грн., всього на
загальну суму 94403,00 грн. Моторно
транспортним страховим бюро України
проведена страхова виплата на суму
40553,86 грн. Таким чином, заподіяна йому
ОСОБА_2 майнова шкода складає 53848,14 грн. (
94403.00 - 40553.86 = 53848.14).

Позивач неодноразово звертався до
ОСОБА_2 про відшкодування майнової
шкоди у добровільному порядку, однак
він зробити це відмовився.

В судове засіданні позивач ОСОБА_4 не
з»явився, про час і місце розгляду
справи повідомлений належним чином,
надав суду заяву про розгляд справи у
його відсутність.

Представник позивача ОСОБА_1 позовні
вимоги підтримав в повному обсязі,
просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги не
визнав в повному обсязі, просив
відмовити в їх задоволенні посилаючись
на відсутність своєї вини у скоєній
дорожньо-транспортній пригоді, а також
на те, що страховою компанією в повному
обсязі відшкодовану заподіяна
позивачу матеріальна шкода.

Представник відповідача ОСОБА_3
позовні вимоги не визнав в повному
обсязі, просив відмовити в їх
задоволенні, посилаючись на те, що
наявна вина позивача ОСОБА_4 в
зазначеній дорожньо-транспортній
пригоді. Крім того, страховою компанією
позивачу було відшкодовано
матеріальну шкоду в розмірі не тільки
40553,86 грн., як зазначено в позовній
заяві, а також 7910,77 грн., в той час, як
згідно висновку авто товарознавчого
дослідження вартість поновлювального
ремонту з врахуванням фізичного зносу,
складає 47464,63 грн.

Представник третьої особи Моторного
(транспортного) страхового бюро
України в судове засідання не з»явився,
про час і місце розгляду справи
повідомлений належним чином, в
матеріалах справи знаходиться
розписка про вручення судової повістки
(а.с. 118).

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи в їх
сукупності, суд встановив:

Позивач ОСОБА_4 являється власником
автомобіля «Ноnda Асuга», номерний знак
НОМЕР_2 (а.с. 6).

Власником автомобіля «Chevrolet Lacetti»
реєстраційний номер НОМЕР_1, являється
відповідач по справі ОСОБА_2 (а.с. 59).

31.08.2012 року о 16.00 годині на автошляху
Красноармійськ-Родинське Донецької
області за участю зазначених
транспортних засобів сталася
дорожньо-транспортна пригода за
наступних обставин. Відповідач ОСОБА_2,
керуючи транспортним засобом -
автомобілем марки «Chevrolet Lacetti»
реєстраційний номер НОМЕР_1, який йому
належить і зареєстрований у
Красноармійському РЕВ, в порушення п.п.
10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України,
на прямій дільниці дороги при зміні
напрямку руху при виконанні повороту
ліворуч не впевнився в безпеці своїх
дій, внаслідок чого допустив зіткнення
з автомобілем «Ноnda Асuга», номерний
знак НОМЕР_2, що належить ОСОБА_4, який
виконував маневр обгону.

Працівниками ДАІ 05.09.2012 року було
складено протокол про адміністративне
порушення відносно водія ОСОБА_2 за ст.
124 КпАП України.

Постановою Красноармійського
міськрайонного суду Донецької області
від 03.01.2012 року було закрито
провадження у справі про
адміністративне правопорушення у
відношенні ОСОБА_2 у зв'язку з
відсутністю в його діях складу
адміністративного правопорушення.

Але Апеляційний суд Донецької області
постановою від 4 лютого 2013 року
апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнив,
постанову Красноармійського
міськрайонного суду Донецької області
від 03.01.2013 року скасував, ОСОБА_2 визнав
винним у скоєнні адміністративного
правопорушення передбаченого ст. 124
КУпАП.

(а.с. 7-11).

Зазначеною постановою також
встановлено, те, що стосується доводів
ОСОБА_2 про порушення ОСОБА_4 Правил
дорожнього руху України, а саме обгону
в забороненому місці в той час, як він
увімкнувши сигнал повороту ліворуч,
вже завершував маневр, про що свідчить
місце зіткнення автомобілів на лівому
узбіччі, крім того водій ОСОБА_4
виконував маневр обгону в той час, як
попереду нього рухався автобус, через
що він не переконався у безпеці
маневру, які викладено ним в
поясненнях, так і в протоколі судового
засідання в суді першої інстанції, то
вони дійсно не суперечать даним, які
містяться в матеріалах цієї справи. За
наявності цивільного позову про
відшкодування шкоди, заподіяної
внаслідок ДТП, вина ОСОБА_4 у скоєнні
ДТП може бути встановлена в судовому
засіданні під час розгляду відповідної
цивільної справи (а.с. 7-11).

Відповідно до абз. 4 п. 4 Постанови
№ 4 Пленуму Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 01 березня 2013
року «Про деякі питання застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів про відшкодування шкоди,
завданої джерелом підвищеної
небезпеки» відповідно до частини 4 ст. 61
ЦПК України вирок у кримінальній
справі, що набрав законної сили, або
постанова суду у справі про
адміністративне правопорушення
обов'язкові для суду, що розглядає
справу про цивільно-правові наслідки
дій особи, стосовно якої ухвалено вирок
або постанову суду, з питань, чи мали
місце ці дії та вчинені вони цією
особою.

Судом на підставі матеріалів
справи, в тому числі постанови судді
Апеляційного суду Донецької області
від 04.02.2013 року встановлено, що 31.08.2012
року в умовах зазначеної
дорожньо-транспортної пригоди дії
водія ОСОБА_4 не відповідали вимогам п.
14.2 б) Правил дорожнього руху України,
згідно якому перед початком обгону
водій повинен переконатися в тому, що
водій транспортного засобу, який
рухається попереду по тій самій смузі,
не подав сигналу про намір повороту
(перестроювання) ліворуч.

Зазначені невідповідності створили
необхідні та достатні умови для
настання пригоди та знаходилися з ними
у причинному зв»язку. З урахуванням
дорожньої обстановки, водій ОСОБА_4
повинен був, дотримуючись вимог п. п. 14.2
б) Правил дорожнього руху перед
початком обгону переконатися в тому, що
водій транспортного засобу «Chevrolet
Lacetti», який рухався попереду по тій
самій смузі, не подав сигналу про намір
повороту (перестроювання) ліворуч, але
водій ОСОБА_4 виконував маневр обгону в
той час, як попереду нього рухався
автобус, через що він не переконався у
безпеці маневру.

Таким чином наявна вина, як водія
ОСОБА_4, так і водія ОСОБА_2 в заподіянні
шкоди внаслідок зазначеної
дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно до ст. 1187 ЦК України
відповідач ОСОБА_2 повинен
відшкодувати позивачу ОСОБА_4 шкоду,
завдану джерелом підвищеної небезпеки,
власником якого він являється,
оскільки особа, яка на відповідній
правовій підставі володіє
транспортним засобом, відповідає за
завдану шкоду, якщо не доведе, що шкоди
було завдано внаслідок непереборної
сили або умислу потерпілого.

Відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода,
завдана внаслідок взаємодії кількох
джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних
підставах, а саме, за наявності вини
всіх осіб, діяльністю яких було завдано
шкоди, розмір відшкодування
визначається у відповідній частці від
обставин, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що внаслідок ДТП
позивачу ОСОБА_4 була заподіяна шкода в
розмірі 36130,00 грн. + 58273,00 грн. = 94403,00 грн.
(а.с. 12-13, 49).

Відповідно до абз. 3 п. 14 Постанови № 4
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 01 березня 2013
року «Про деякі питання застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів про відшкодування шкоди,
завданої джерелом підвищеної
небезпеки», якщо для відновлення
попереднього стану речі, що мала певну
зношеність (наприклад, автомобіля),
було використано нові вузли, деталі,
комплектуючі частини, у тому числі
іншої модифікації, що випускаються в
обмін знятих із виробництва однорідних
виробів, особа, відповідальна за шкоду,
не має права вимагати врахування
зношеності майна або меншої вартості
пошкоджених частин попередньої
модифікації. Зношеність пошкодженого
майна враховується у випадках
стягнення на користь потерпілого
вартості такого майна ( у разі
відшкодування збитків).

Статтею 22 ЦК України визначено, що
збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала
у зв»язку зі знищенням або
пошкодженням речі, а також витрати, які
особа зробила або мусить зробити для
відновлення свого порушеного права
(реальні збитки); 2) доходи, які особа
могла б реально одержати за звичайних
обставин, якби її право не було
порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному
обсязі, якщо договором або законом не
передбачено відшкодування у меншому
або більшому розмірі.

Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка
застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатньої
страхової виплати (страхового
відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

Моторним (транспортним) страховим бюро
України позивачу ОСОБА_4 в рахунок
відшкодування заподіяної шкоди було
сплачено 09.07.2013 року страхове
відшкодування в розмірі 40553,86 грн. (а.с.
53) та 06.12.2013 року - в розмірі 7910,77 грн., як
доплата ПДВ (а.с. 44, 47).

Таким, чином, загальна сума
матеріальної шкоди, яка не
відшкодована позивачу ОСОБА_4, складає:
94403,00 грн. - (40553,86 грн. + 7910,77 грн.) = 45938,37
грн.

Враховуючи наявність вини не тільки
відповідача ОСОБА_2, а також самого
позивача ОСОБА_4 відповідно до вимог ст.
1188 ЦК України, суд вважає, що з
відповідача на користь позивача
підлягає стягненню матеріальна шкода в
розмірі 22969,19 грн. (1/2 частка з
врахуванням обставин, що мають істотне
значення).

Відповідно до положень ст. 214 ЦПК
України під час ухвалення рішення суд
вирішує, зокрема, питання: чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги і заперечення, та якими доказами
вони підтверджуються.

При цьому, суд виходить з того, що
згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов»язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК
України. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказування не може
ґрунтуватись на припущеннях.
Відповідно до ст. 131 ЦПК України сторони
зобов»язані подати свої докази чи
повідомити про них суд до або під час
попереднього судового засідання у
справі.

Крім того, з відповідача необхідно
стягнути на користь позивача понесені
ним судові витрати відповідно до ст. 88
ЦПК України пропорційно до розміру
задоволенних позовних вимог, а саме по
сплаті судового збору в розмірі 243,60
грн.

На підставі викладеного,
керуючись ст. ст. 22, 990, 1166, 1168, 1187, 1188, 1192,
1194 ЦК України, ст. ст. 79, 88, 212 -215, 218 ЦПК
України , суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_4
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 в
рахунок вішкодування матеріальної
шкоди 22969,19 грн. та повернення судових
витрат по сплаті судового збору в
розмірі 243,60 грн.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог ОСОБА_4 відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Донецької області через
Красноармійський міськрайонний суд
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя:

24.04.2014