Єдиний унікальний номер 240/42/14-ц
Номер провадження 22-ц/775/3348/2014
головуючий в I інстанції Молчанов В.А.
суддя доповідач Никифоряк Л.П.
________________________________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем У К Р А Ї Н И

25 квітня 2014 року апеляційний суд
Донецької області в складі:

Головуючого судді
Никифоряка Л.П.

Суддів
Супрун М.Ю., Жарової Ю.І.

при секретарі судового засідання
Руденко Д.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Донецьку цивільну справу
за позовом обласного комунального
підприємства
«Донецьктеплокомуненерго» до ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за надану теплову
енергію, у якій подано апеляційні
скарги обласним комунальним
підприємством
«Донецьктеплокомуненерго» до ОСОБА_3
на рішення Олександрівського
районного суду Донецької області від 06
березня 2014 року, -

ВСТАНОВИВ:

09 січня 2014 року обласне
комунальне підприємство
«Донецьктеплокомуненерго» /надалі
Підприємство/ звернулося в суд з
позовом, в якому просило стягнути з
ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3
заборгованість по платі за надання
послуг з теплопостачання, яка виникла
станом на 01 листопада 2012 року в розмірі
20608,39 грн.

Рішенням Олександрівського районного
суду Донецької області від 06 березня 2014
року позов Підприємства задоволено
частково, стягнуто солідарно з ОСОБА_1
та ОСОБА_2 на користь Підприємства
заборгованість по оплаті за отриману
теплову енергію за період з 01 січня 2011
року по 01 листопада 2012 року у сумі 8116,88
грн.

З таким рішенням суду сторони не
погодилися.

В апеляційній скарзі позивач просив
скасувати рішення суду в частині
відмови в задоволенні позову та
ухвалити нове, яким задовольнити позов
повністю, вказуючи, що судом
неправильно застосовано норми
матеріального права та не враховано що
відповідачем 01 грудня 2008 року була
частково здійснена оплата
заборгованості за послуги з
теплопостачання що свідчить про
переривання строків позовної давності.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просив
скасувати рішення суду та ухвалити
нове, яким задовольнити позов частково,
стягнувши заборгованість за надану
теплову енергію в розмірі 3796,35 грн.,
вказуючи, що судом неправильно
застосовано норми матеріального права
та не враховано всіх обставин що мають
значення для справи, зокрема суд не
врахував того, що між сторонами не
існувало договору про надання послуг з
теплопостачання, з огляду на що
споживач зобов'язаний сплачувати
тільки за фактично спожиту теплову
енергію, яку слід розраховувати згідно
теплового навантаження в квартирі з
урахуванням всіх обставин які свідчать
про утеплення квартири.

Заслухавши доповідача, за відсутності
позивача від якого надійшло клопотання
про розгляд справи без участі його
представника, також за відсутності
відповідачів повідомлених про час та
місце судового розгляду належним чином
повторне клопотання яких про
відкладення розгляду справи залишено
без задоволення, дослідивши матеріали
справи та перевіривши наведені у
скарзі доводи, апеляційний суд дійшов
висновку, що апеляційні скарги слід
відхилити з наступних підстав.

Рішенням суду встановлено, що
відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є
споживачами теплової енергії в
квартирі АДРЕСА_1, власниками якої вони
являються, у зв'язку з чим повинні
оплачувати комунальні послуги з
централізованого теплопостачання,
однак свої зобов'язання належним чином
не виконують в результаті чого
утворилася заборгованість, яку суд
стягнув з відповідачів з урахуванням
строків позовної давності за період з 01
січня 2011 року по 01 листопада 2012 року в
розмірі 8160,88грн.

Перевіряючи законність та
обґрунтованість рішення в межах
доводів апеляційної скарги,
апеляційний суд визнає, що суд першої
інстанції вірно встановив обставини
справи та визначив матеріальні норми,
якими регулюються спірні
правовідносини.

Так, до спірних правовідносин, з
приводу постачання теплової енергії
підлягає застосуванню Закон України
"Про теплопостачання", згідно якого
постачання теплової енергії
регламентуються нормативно-правовими
актами, які є обов'язковими для
виконання всіма суб'єктами відносин у
сфері теплопостачання та споживач
теплової енергії має право на вибір
одного або декількох джерел теплової
енергії чи теплопостачальних
організацій, якщо це можливо за
існуючими технічними умовами /статті 4,
24/.

Підключення квартири
відповідачів до централізованого
опалення житлового будинку та
відкриття особового рахунку
теплопостачальним підприємством
свідчить про фактичне існування між
сторонами договірних відносин з
приводу постачання та споживання
теплової енергії. За таких обставин при
вирішенні справи суд виходить із
обсягу прав і обов'язків сторін
відповідно до чинного законодавства,
яке регулює взаємовідносини суб'єкта
господарювання, предметом діяльності
якого є надання житлово-комунальних
послуг, та фізичної особи, яка отримує
послуги з централізованого опалення і
постачання гарячої води.

З огляду на зміст наведених норм,
відповідачі є споживачами послуг з
теплопостачання і несуть усі обов'язки,
що випливають із чинного
законодавства, в тому числі обов'язок
оплачувати надані послуги.

Так статтями 20, 21 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги»
визначенні права й обов'язки споживача
і виконавця житлово-комунальних
послуг. Зокрема, правом споживача є
одержання вчасно та відповідної якості
житлово-комунальних послуг згідно із
законодавством та умовами договору, а
обов'язком оплачувати
житлово-комунальні послуги у строки,
встановленні договором або законом.

Відповідно до п.п. 24, 25, 26 Правил надання
послуг з централізованого опалення,
постачання холодної та гарячої води і
водовідведення, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 21 липня 2005р. № 630 (далі - Правила)
споживачі можуть відмовитися від
отримання послуг з централізованого
опалення та постачання гарячої води.
Відключення споживачів від мереж
централізованого опалення та
постачання гарячої води здійснюється у
порядку, що затверджується центральним
органом виконавчої влади з питань
житлово-комунального господарства.
Самовільне відключення від мереж
централізованого опалення та
постачання гарячої води забороняється.

Відповідно до ст. 525 ЦК України,
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, одностороння відмова не
звільняє винну особу від
відповідальності за порушення
зобов'язання.

Довід апелянта щодо недоведеності
позивачем розрахунків заборгованості
не заслуговує на увагу, оскільки
відповідно до п.п. 18, 20 Правил, плата за
надані послуги вноситься споживачем
відповідно до показань засобів обліку
води і теплової енергії або
затверджених нормативів (норм)
споживання на підставі платіжного
документа (розрахункової книжки,
платіжної квитанції тощо) або
відповідно до умов договору на
встановлення засобів обліку;
розрахунковим періодом для оплати
послуг є календарний місяць. Плата за
послуги вноситься не пізніше 20 числа
місяця, що настає за розрахунковим,
якщо договором не встановлено інший
строк.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Суд першої інстанції дійшов вірного
висновку, що витяг з особового рахунку
споживачів є належним доказом, що
підтверджує існування заборгованості
в розмірі визначеному Підприємством.

При цьому судом враховано, що
відповідач не довів обставин які би
свідчили про необхідність здійснення
перерахунку вартості наданих послуг з
теплопостачання, так само відсутні
докази які би свідчили про надання
послуги неналежної якості.

Разом з тим, узгоджуються із чинним
законодавством висновки суду про те що
заборгованість з оплати наданих послуг
з централізованого теплопостачання
повинна бути стягнута з урахуванням
строків позовної давності, про
застосування яких просив відповідач,
за період з 01 січня 2011 року по 01
листопада 2012 року в розмірі 8160,88грн.,
оскільки позивач не надав жодних
доказів в підтвердження обставин на
які посилався в апеляційній скарзі з
приводу переривання строків позовної
давності.

Також наведені в апеляційній скарзі
обставини щодо часткової сплати
відповідачами суми заборгованості 01
грудня 2008 року не спростовують
висновків суду та не свідчать про
переривання строків позовної давності.

Отже, виходячи з фактичних обставин
справи, висновки суду є вичерпними,
зроблені у відповідності та на
підставі матеріальних норм які
підлягають застосуванню до спірних
правовідносин.

Відповідно до частини 1 статті 308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

При цьому апеляційний суд виходить з
того, що відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК
України під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
не спростовують висновків суду, в
частині яка була предметом оскарження,
та за таких підстав, колегія
апеляційного суду вважає за необхідне
відхилити апеляційну скаргу, а рішення
суду першої інстанції залишити без
змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги обласного
комунального підприємства
«Донецьктеплокомуненерго» та ОСОБА_3 -
відхилити.

Рішення Олександрівського
районного суду Донецької області від 06
березня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена протягом
двадцяти днів з моменту набрання
законної сили до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді: