АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого:
Невідомої Т.О.

суддів:
Шахової О.В., Саліхова В.В.

при секретарі: Троц
В.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2 на рішення Шевченківського
районного суду м. Києва від 03 квітня 2014
року у цивільній справі за позовом
ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Кредекс Фінанс» про
визнання кредитного договору
недійсним,

№ апеляційного провадження:
№22-ц/796/6760/2014 Головуючий у суді першої
інстанції: Волошин В.О. Доповідач у
суді апеляційної інстанції: Невідома
Т.О. в
с т а н о в и л а :

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 03 квітня 2014 року
відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2
до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Кредекс Фінанс»
(далі - ТОВ «Кредекс Фінанс») про
визнання кредитного договору
недійсним.

Не погодившись із таким рішенням
суду, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подала
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на неправильне застосування судом
першої інстанції норм процесуального
права, недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими, просила рішення суду
першої інстанції скасувати та ухвалити
нове рішення, яким позов ОСОБА_2
задовольнити. На думку апелянта, суд
першої інстанції дійшов помилкового
висновку про відмову в задоволенні
позову ОСОБА_2, безпідставно відмовивши
в задоволенні його клопотання про
призначення в справі почеркознавчої
експертизи, посилаючись на те, що
позивач нібито мав самостійно провести
вказану експертизу. Висновки суду не
відповідають обставинам справи. Крім
того, зазначає, що ОСОБА_2 не був
належним чином повідомлений про час та
місце проведення попереднього
судового засідання.

Сторони в судове засідання не
з'явилися, про час та місце
апеляційного розгляду справи
повідомлені належним чином, а тому,
колегія суддів відповідно до вимог ч. 2
ст. 305 ЦПК України вважала за можливе
слухати справу у їх відсутності.

Заслухавши доповідь
судді-доповідача, з'ясувавши обставини
справи та оговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість
оскаржуваного рішення, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи
та встановлено судом, 03 квітня 2007 року
між Акціонерним товариством
«Індустріально-експортний Банк» (банк)
та ОСОБА_2 (позичальник) було укладено
кредитний договір № 184/7-Дон, відповідно
до якого банк надав позичальнику
кредит у сумі 4 000,00 доларів США строком
на 36 місяців з 03 квітня 2007 року по 02
квітня 2010 року включно зі сплатою
позичальником 11% річних за
користування кредитом, а позичальник
зобов'язався повертати кредит
щомісячно до 15 числа місяця наступного
за розрахунковим згідно з графіком
погашення суми кредиту (а.с.6-10).

30 січня 2012 року державним виконавцем
Червоногвардійського відділу
державної виконавчої служби
Макіївського міського управління
юстиції в Донецькій області Соловйовим
О.В. було винесено постанову про
відкриття виконавчого провадження з
примусового виконання виданого 09
грудня 2011 року Червоногвардійським
судом м. Макіївки виконавчого листа №
2-1092 про стягнення зі ОСОБА_2 на користь
ТОВ «Кредекс Фінанс» боргу 58 671,97 грн.
(а.с.11).

В лютому 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
Шевченківського районного суду м.
Києва з позовом до ТОВ «Кредекс Фінанс»
про визнання недійсним кредитного
договору № 184/7-Дон від 03 квітня 2007 року
на підставі ч. 3 ст. 203, ст. 215 ЦК України,
мотивуючи свої вимоги тим, що жодних
документів для отримання кредиту до
Акціонерного товариства
«Індустріально-експортний Банк» він не
подавав, кредитний договір не
підписував. Про укладення вказаного
договору він дізнався лише після
отримання з Червоногвардійського
відділу державної виконавчої служби
Макіївського міського управління
юстиції в Донецькій області копії
постанови про відкриття виконавчого
провадження про стягнення з нього суми
боргу за кредитним договором у сумі 58
671,97 грн.

Суд першої інстанції дійшов висновку
про відсутність підстав для
задоволення позовних вимог ОСОБА_2

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу.

Частиною 3 ст. 203 ЦК України визначено,
що волевиявлення учасника правочину
має бути вільним і відповідати його
внутрішній волі.

Не може бути визнаний недійсним
правочин, який не вчинено.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 57
ЦПК України).

Частиною 2 ст. 59 ЦПК України
передбачено, що обставини справи, які
за законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватись іншими
засобами доказування.

Разом з тим, звертаючись до суд з
позовом, позивачем не було надано суду
будь-яких належних доказів на
підтвердження того, що він не
підписував кредитний договір № 184/7-Дон
від 03 квітня 2007 року, укладений від його
імені з Акціонерним товариством
«Індустріально-експортний Банк», а
також на підтвердження того, що
відповідач ТОВ «Кредекс Фінанс» є
правонаступником Акціонерного
товариства «Індустріально-експортний
Банк».

Відтак, суд першої інстанції дійшов
правильного висновку про відмову в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 у
зв'язку з їх недоведеністю.

Як вбачається з матеріалів справи,
ухвалою Шевченківського районного
суду м. Києва від 03 квітня 2014 року було
відмовлено в задоволенні клопотання
ОСОБА_2 про призначення в справі
судово-почеркознавчої експертизи.

Посилаючись на необґрунтованість та
безпідставність вказаної ухвали суду,
апелянт питання про призначення
відповідної експертизи перед судом
апеляційної інстанції не порушував.

29 травня 2014 року апеляційним судом
було відкладено розгляд справи у
зв'язку з неявкою в судове засідання
особисто ОСОБА_2, надано час для
підготовки клопотання про призначення
судово-почеркознавчої експертизи та
надання ним доказів, необхідних для її
проведення. Однак, 18 червня 2014 року
представник ОСОБА_2 подав до суду
клопотання, в якому зазначив про втрату
позивачем зацікавленості у вирішенні
спору та просив розглядати справу за
наявними матеріалами.

Відповідно до положень ст. 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Всі викладені у апеляційній скарзі
обставини проаналізовані судом у
сукупності з іншими доказами по справі,
висновки суду є повністю мотивованими
і підстав для сумніву у їх
обґрунтованості не вбачається.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 314, 315, 319 ЦПК
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 03 квітня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили,
шляхом подання касаційної скарги до
цього суду.

Головуючий:
Т.О. Невідома

Судді:
О.В. Шахова

В.В. Саліхов