Провадження по справі № 4-с/260/28/2014
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2014 року Ленінський
районний суд м. Донецька Донецької
області у складі:

головуючого судді: Кротінова В.О.

при секретарі: Шелістової Ю.К.

розглянувши цивільну справу за скаргою
Публічного акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
«Донецькміськгаз», заінтересовані
особи Відділ державної виконавчої
служби Ленінського районного
управління юстиції у м.Донецьку,
ОСОБА_1 про визнання дій незаконними,
зобов'язання прийняти до виконання
судовий наказ, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду із скаргою на
дії державного виконавця Відділу
державної виконавчої служби
Ленінського районного управління
юстиції у м.Донецьку, Денисенко О.М.,
зазначивши в обґрунтування своїх вимог
наступне.

10 липня 2013р. Ленінським районним
судом м. Донецька було винесено
рішення №2н/260/2000/2013 р про стягнення з
ОСОБА_1, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1
на користь ПАТ «Донецькміськгаз»
заборгованості за використаний
природний газ у сумі 1050,08 гривень.

23 травня 2014 р. ПАТ «Донецькміськгаз»
отримало постанову державного
виконавця ВДВСЛенінського РУЮ м.
Донецька, Денисенко О.М. від 20.02.2014
року, про відмову у відкритті
виконавчого провадження, у зв'язку з
тим, що судовий наказ, начебто, не
відповідає вимогам ст. 18 Закону України
«Про виконавче провадження», а саме: у
судовому наказі відсутні відомості,
які ідентифікують боржника, такі як
особистий ідентифікаційний код
фізичної особи. Вважає, що постанова
державного виконавця ВДВС Ленінського
РУЮ м. Донецька, Денисенко О.М. від
20.02.2014р., є необґрунтованою та винесена
з порушенням п.3 ч.1 ст.18 Закону України
«Про виконавче провадження», оскільки
зазначення ідентифікаційних номерів
боржників не є обов'язковим, така
інформація вказується судом лише в
тому разі, якщо вона є в матеріалах
справи. Посилаючись на вимоги ст. 19
Конституції України та ст. 6, ч.1, ч.3 ст. 11
ЗУ «Про виконавче провадження»
зазначив, що державний виконавець
Денисенко О.М. порушила принципи
організації і діяльності виконавчої
служби, не використала у повному обсязі
надані їй права, не виконала обов'язки
покладені на неї Законом України « Про
виконавче провадження », та не надала
належних цьому доказів. З огляду на
викладене, він відповідно до ч. 4 ст. 82
Закону України «Про виконавче
провадження» та ст. 383 ЦПК України
звернувся до суду, просив скасувати
постанову державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Ленінського районного управління
юстиції у м.Донецьку, Денисенко О.М.,
про відмову у відкритті виконавчого
провадження з примусового виконання
судового наказу Ленінського
районного суду м. Донецька №
2н/260/2000/2013 про стягнення з ОСОБА_1 на
користь ПАТ «Донецькміськгаз»
заборгованості за використаний
природний газ в сумі 1050,08 гривень та
зобов'язати Відділ державної
виконавчої служби Ленінського
районного управління юстиції у
м.Донецьку прийняти до виконання
судовий наказ Ленінського районного
суду м. Донецька № 2н/260/2000/2013 про
стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ
«Донецькміськгаз» заборгованості за
використаний природний газ в сумі
1050,08 гривень.

У судове засідання представник
заявника Новіков О.О. не з'явився, про
час слухання справи був повідомлений
належним чином, надав заяву з
проханням слухати справу у його
відсутність. Вимоги підтримав та
просив їх задовольнити у повному
обсязі.

Представник Відділу державної
виконавчої служби Ленінського
районного управління юстиції у
м.Донецьку у судове засідання не
з'явився, про час слухання справи був
повідомлений належним чином, причину
неявки суду не повідомив.

Заінтересована особа ОСОБА_1 у судове
засідання не з'явилася, про час і місце
слухання справи повідомлена належним
чином, причину своєї відсутності суду
не повідомила, заперечень проти скарги
не надала.

Суд, дослідивши матеріали справи,
дійшов висновку, що скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

10 липня 2013 року Ленінський районним
судом м. Донецька видано судовий наказ
про стягнення з ОСОБА_1 на користь
ПАТ по газопостачанню та газифікації
«Донецькміськгаз» заборгованості за
використаний природний газ у розмірі
1050,08 гривень (а.с.6).

Постановою державного виконавця ВДВС
Ленінського РУЮ у м.Донецьку,
Денисенко О.М. за зверненням ПАТ по
газопостачанню та газифікації
«Донецькміськгаз», у відкритті
виконавчого провадження за вказаним
вище судовим наказом було відмовлено
на підставі п.6 ч.1 ст. 26 ЗУ «Про
виконавче провадження», оскільки у
виконавчому документі відсутній
ідентифікаційний номер боржника (а.с. 5)

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України,
виконавчий лист має відповідати
вимогам до виконавчого документа,
встановленим Законом України «Про
виконавче провадження».

Пунктом 3 ч.1 ст. 18 Закону України «Про
виконавче провадження» (в редакції на
час видачі виконавчого листа судом та
вирішенні державним виконавцем
питання про відкриття виконавчого
провадження), визначено, що у
виконавчому документі зазначається
повне найменування (для юридичних осіб)
або ім'я (прізвище, власне ім'я та по
батькові) (для фізичних осіб) стягувана
і боржника, їх місцезнаходження (для
юридичних осіб) або місце проживання чи
перебування (для фізичних осіб),
ідентифікаційний код суб'єкта
господарської діяльності стягувана та
боржника (для юридичних осіб),
індивідуальний ідентифікаційний номер
стягувана та боржника (для фізичних
осіб - платників податків) або номер і
серія паспорту стягувача та боржника
для фізичних осіб - громадян України,
які через свої релігійні або інші
переконання відмовитися від прийняття
ідентифікаційного номера, офіційно
повідомили про це відповідний орган
державної влади та мають відмітку в
паспорті громадянина України, а також
інші дані, якщо вони відомі суду чи
іншому органу, що видав виконавчий
документ, які ідентифікують стягувана
та боржника чи можуть сприяти
примусовому виконанню, зокрема, дата
народження боржника та його місце
роботи (для фізичних осіб),
місцезнаходження майна боржника,
рахунки стягувана та боржника тощо.

Однак, згідно з п.3 ч.3 ст. 11 Закону
України «Про виконавче провадження»
державний виконавець у процесі
здійснення виконавчого провадження
має право з метою захисту інтересів
стягувача одержувати безоплатно від
органів, установ, організацій,
посадових осіб, сторін та учасників
виконавчого провадження необхідні для
проведення виконавчих дій пояснення,
довідки та іншу інформацію, у тому
числі конфіденційну.

Тобто, у разі не зазначення
індивідуального ідентифікаційного
номера (реєстраційного номера
облікової картки платника податків) у
рішенні суду, судовому наказі, згідно
із п.3 ч.3 ст.11 Закону України «Про
виконавче провадження», державний
виконавець може самостійно звернутися
до відповідного державного органу
державної податкової служби із запитом
про витребування довідки про
індивідуальний ідентифікаційний номер
(реєстраційний номер облікової картки
платника податків) боржника.

Заявником при поданні заяви про
видачу судового наказу не було
зазначено індивідуального
ідентифікаційного номеру боржника і це
не є обов'язком позивача, оскільки ст.119
ЦПК України, якою передбачені вимоги до
змісту та форми позовної заяви, не
вимагає зазначення цієї інформації.

Відповідно до ст.119 ЦПК України, позовна
заява подається в письмовій формі.
Позовна заява повинна містити: 1)
найменування суду, до якого подається
заява; 2) ім'я (найменування) позивача і
відповідача, а також ім'я представника
позивача, якщо позовна заява подається
представником, їх місце проживання
(перебування) або місцезнаходження,
поштовий індекс, номери засобів
зв'язку, якщо такі відомі; 3) зміст
позовних вимог; 4) ціну позову щодо
вимог майнового характеру; 5) виклад
обставин, якими позивач обґрунтовує
свої вимоги; 6) зазначення доказів, що
підтверджують кожну обставину,
наявність підстав для звільнення від
доказування; 7) перелік документів, що
додаються до заяви.

Зазначені норми не містять вимог щодо
наявності у процесуальних документах
судових рішеннях інформації про
індивідуальний ідентифікаційний номер
(реєстраційний номер облікової картки
платника податків) осіб, які беруть
участь у справі.

У виданому 10 липня 2013 року судом у
судовому наказі №2н/260/2000/2013 не був
вказаний індивідуальний номер
боржника через відсутність відомостей
про нього у справі.

З огляду на викладене, суд вважає, що
скарга Публічного акціонерного
товариства по газопостачанню та
газифікації «Донецькміськгаз»
підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, ст.11, 18 Закону
України «Про виконавче провадження»
ст. 383, 385, 387 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Скаргу Публічного акціонерного
товариства по газопостачанню та
газифікації «Донецькміськгаз»,
заінтересовані особи Відділ державної
виконавчої служби Ленінського
районного управління юстиції у м.
Донецьку, ОСОБА_1 про визнання дій
незаконними, зобов'язання прийняти до
виконання судовий наказ -
задовольнити.

Скасувати постанову державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Ленінського
районного управління юстиції у
м.Донецьку, Денисенко О.М., про відмову
у відкритті виконавчого провадження з
примусового виконання судового
наказу Ленінського районного суду м.
Донецька № 2н/260/2000/2013 про стягнення з
ОСОБА_1 на користь ПАТ
«Донецькміськгаз» заборгованості за
використаний природний газ в сумі
1050,08 гривень.

Зобов'язати Відділ державної
виконавчої служби Ленінського
районного управління юстиції у м.
Донецьку прийняти до виконання
судовий наказ Ленінського районного
суду м. Донецька № 2н/260/2000/2013 про
стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ
«Донецькміськгаз» заборгованості за
використаний природний газ в сумі
1050,08 гривень.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Донецької області через суд
першої інстанції в 5-денний строк з дня
винесення ухвали.

Суддя: ___________