Справа № 183/4060/13-ц
№ 2/183/473/14
Новомосковський міськрайонний суд
Дніпропетровської області, у складі:
головуючої судді Березюк В.В.,
при секретаріДанильченко Т.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Шоста
Дніпропетровська державна нотаріальна
контора, Четверта Дніпропетровська
державна нотаріальна контора, про
визнання права власності на
в с т а н о в и в:
Позивач звернувся до суду із
зазначеним позовом, в якому просить:
- встановити факт прийняття ОСОБА_3
спадщини, яка складається з 2/3 частин
житлового будинку АДРЕСА_1, після
смерті чоловіка ОСОБА_4,
померлогоІНФОРМАЦІЯ_1;
- встановити факт прийняття ОСОБА_1
спадщини, яка складається з 2/3 частин
житлового будинку АДРЕСА_1, після
смерті матері ОСОБА_3, померлої
- встановити факт прийняття ОСОБА_2
спадщини, яка складається з 1/3 частини
житлового будинку АДРЕСА_1, після
смерті батька ОСОБА_5, померлого
- визнати дійсним договір дарування 1/3
частини житлового будинку АДРЕСА_1,
укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2;
- визнати в цілому право власності на
житловий будинок АДРЕСА_1 за ОСОБА_1.
В обґрунтування заявленого позову
позивач посилається на те, щона даний
час право власності на зазначений
житловий будинок зареєстровано за
ОСОБА_4 (2/3 частини) та ОСОБА_5 (1/3
частина). ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4,
після смерті якого його дружина ОСОБА_3
фактично вступила в управління
спадщиною та була зареєстрована з
померлим чоловіком за однією адресою.
За життя ОСОБА_3 спадщину не оформила і
свідоцтво про право на спадщину на 2/3
частин будинку не отримала.
ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3, яка є
матір'ю позивача. Позивач прийняв
спадщину після смерті своєї матері
шляхом подачі до нотаріальної контори
ІНФОРМАЦІЯ_3 померОСОБА_5, після смерті
якого його син ОСОБА_2 (відповідач)
прийняв спадщину шляхом подачі до
нотаріальної контори відповідної
заяви, але спадщину не оформлював і
свідоцтво про право на спадщину на 1/3
частину будинку не отримував.
17.02.2013 року між позивачем та
відповідачем було укладено договір
дарування, згідно якого відповідач
подарував позивачу 1/3 частину
вищезазначеного житлового будинку, але
від нотаріального посвідчення цього
договору відповідач ухиляється.
З огляду на зазначені обставини та
посилаючись на ст.ст. 220, 392, 1268 ЦК
України, ст. 549 ЦК України 1963 року,
позивач просить позов задовольнити.
В судове засідання з'явився
представник позивача, позовні вимоги
підтримав у повному обсязі, проти
заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач та/або його представник в
судове засідання не з'явилися,
відповідач повідомлений належним
чином, причини неявки суду не відомі.
Представники третіх осіб в судове
засідання не з'явилися, від третіх осіб
до суду надійшли листи про розгляд
справи у відсутність їх представників,
тому суд, з погодження позивача,
відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України,
провів заочний розгляд справи.
Суд, дослідивши матеріали справи,
дійшов до висновку, що в задоволенні
позовуслід відмовити, виходжячи з
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1
помер ОСОБА_4 (а.с.5), якому належало на
праві власності 2/3 частин житлового
будинку в АДРЕСА_1, що підтверджується
свідоцтвами про право на спадщину за
законом від 17.01.1977 року, від 22.05.1991 року
(а.с.12,13). З довідки від 06.03.2009 року
вбачається, що на день своєї смерті
ОСОБА_4 був прописаний (зареєстрований)
та проживав за адресою АДРЕСА_2 разом із
своєю дружиною ОСОБА_3 (а.с.54). Зазначена
обставина, на думку позивача, свідчить
про прийняття ОСОБА_3 спадщини у
вигляді 2/3 частин вказаного житлового
будинку після смерті свого чоловіка
ОСОБА_4 шляхом фактичного вступу в
управління або володіння цим майном.
Згідно ст. 549 ЦК України 1963 року, який
діяв на час відкриття спадщини після
смерті ОСОБА_4,визнається, що
спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо
він фактично вступив в управління або
володіння спадковим майном; 2) якщо він
подав державній нотаріальній конторі
за місцем відкриття спадщини заяву про
Відповідно до ст. 548 ЦК України 1963
року,який діяв на час відкриття
спадщини після смерті ОСОБА_4, та ч. 2 ст.
1268 ЦК України, не допускається
прийняття спадщини з умовою чи із
застереженням. Із змісту цієї норми
вбачається, що спадкоємець приймає (або
не приймає) спадщину в повному обсязі,
спадкоємець не має права приймати
спадщину у вигляді лише того майна, яке
йому необхідне, і відмовитись від
іншого. Тобто, якщо спадкоємець подає
заяву до нотаріальної контори про
прийняття спадщини на будь-яке майно,
що входить до складу спадщини, то це
означає, що він приймає спадкове майно
в цілому, яким би воно не було і з чого б
воно не складалося і якими боргами не
З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_3 у лютому та квітні 1998 року
зверталась до Шостої
Дніпропетровської державної
нотаріальної контори із заявами про
прийняття спадщини після смерті свого
чоловіка ОСОБА_4, яка складається з
автомобіля ВАЗ 2101 д.н.з. НОМЕР_1 та 42
акцій ВАТ «Нижньодніпровський
трубопрокатний завод» (а.с.73, 79). 09.02.1998
року та 17.04.1998 року ОСОБА_3 було видано
два свідоцтва про право на спадщину на
вказане спадкове майно (а.с.78, 80).
З огляду на вищевикладене,на думку
суду, відсутні підстави для
задоволення позову в частині
встановлення факту прийняття ОСОБА_3
спадщини у вигляді 2/3 частин житлового
будинку АДРЕСА_1, після смерті чоловіка
ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1,
оскільки з матеріалів справи
вбачається, що ОСОБА_3 прийняла
спадщину шляхом подання відповідної
заяви до нотаріальної контори та
отрималасвідоцтво про право на
спадщину на частину спадкового майна.
Докази такого прийняття спадщини є й у
матеріалах спадкової справи ОСОБА_4
№110/98, яка знаходиться у Шостій
Дніпропетровській державній
нотаріальній конторі, тому, на
переконання суду, зазначений факт
встановленню в судовому порядку не
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2
померла ОСОБА_3 (а.с.6), яка є матір'ю
позивача, що підтверджується рішенням
Новомосковського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 15.02.2011
Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України,
спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї. Факт спільного проживання
позивача разом з матір'ю на день її
смерті за адресою АДРЕСА_2
підтверджується довідкою КЖЕП №21,
виданою 18.03.2010 року за №875 (а.с.55) та
паспортом позивача, в якому є відмітка
про реєстрацію місця проживання за
вказаною адресою (а.с.4). До того ж, про
факт прийняття спадщини позивачем
після матері ОСОБА_3 з цих же підстав
зазначається і в оформленій у Шостій
Дніпропетровській державній
нотаріальній конторі заяві позивача
від 21.07.2011 року про прийняття спадщини
З матеріалів справи вбачається, що
позивач 21.07.2011 року звертався до Шостої
Дніпропетровської державної
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини у вигляді гаражу в
гаражному кооперативі «Автомобіліст»
по АДРЕСА_3 після смерті своєї матері
(а.с.52) і в цей же день отримав свідоцтво
про право на спадщину на вказаний гараж
Таким чином, з огляду на положення ч. 2,3
ст. 1268 ЦК України, суд вважає, що позивач
прийняв спадщину у вигляді всього
майна, що належало його померлій матері
ОСОБА_3, докази такого прийняття
спадщини є і у матеріалах спадкової
справи ОСОБА_3 №651/2011, яка знаходиться у
Шостій Дніпропетровській державній
нотаріальній конторі. Оскільки цей
факт ніким не оспорюється, він
встановленню в судовому порядку не
Крім того, Цивільним кодексом України,
а також спеціальним законодавством,
зокрема Законом України «Про
нотаріат», підзаконними нормативними
актами, визначено нотаріальний порядок
оформлення права на спадщину, що
відповідає встановленій
законодавством сукупності функцій,
притаманній юрисдикційній діяльності
судів та нотаріусів.
В матеріалах справи відсутні докази
відмови державної нотаріальної
контори у видачі позивачу свідоцтва
про право на спадщину на житловий
будинок. Отже, у позивача відсутні
перешкоди для позасудового способу
реалізації своїх спадкових прав -
отримання свідоцтва про право на
спадщину на спірний житловий будинок у
державній нотаріальній конторі у
встановленому порядку.
За наявності ж умов для одержання в
нотаріальній конторі свідоцтва про
право на спадщину вимоги про
встановлення факту прийняття спадщини
судовому розглядові і захисту не
підлягають, і це є самостійною
підставою для відмови в позові. Отже у
позові і в цій частині слід відмовити.
Крім того, судом встановлено, що
ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_5 (а.с.7). В
матеріалах справи відсутні будь-які
докази, які свідчили б про прийняття
ОСОБА_2 (відповідачем) спадщини після
смерті ОСОБА_5, як шляхом подачі до
нотаріальної контори відповідної
заяви згідно ст. 1269 ЦК України, так і в
порядку спільного проживання із
спадкодавцем згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК
За таких обставин суд не вбачає підстав
для задоволення позову і в частині
встановлення факту прийняття ОСОБА_2
спадщини у вигляді 1/3 частини житлового
будинку АДРЕСА_1, після смерті ОСОБА_5,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_3.
Судом також встановлено, що 17.02.2013 року
між позивачем та відповідачем в
простій письмовій формі було укладено
договір дарування, згідно якого
відповідач подарував позивачу 1/3
частину житлового будинку АДРЕСА_1
(а.с.17). Згідно п. 2 цього договору, право
власності на об'єкт дарування
дарувальник набув шляхом успадкування
майна свого рідного батька ОСОБА_5,
померлого у ІНФОРМАЦІЯ_3.
Згідно ст. 717 ЦК України, за договором
дарування одна сторона (дарувальник)
передає або зобов'язується передати в
майбутньому другій стороні
(обдаровуваному) безоплатно майно
(дарунок) у власність.Тобто для
передачі обдаровуваному майна у
власність в порядку дарування
необхідною передумовою є наявність
права власності на це майно (дарунок) у
самого дарувальника.
Відповідно до ст. 1299 ЦК України, яка
була чинна як на момент відкриття
спадщини після смерті ОСОБА_5, так і на
момент укладення зазначеного договору
дарування, якщо у складі спадщини, яку
прийняв спадкоємець, є нерухоме майно,
спадкоємець зобов'язаний
зареєструвати право на спадщину в
органах, які здійснюють державну
реєстрацію нерухомого майна (стаття 182
цього Кодексу). Право власності на
нерухоме майно виникає у спадкоємця з
моменту державної реєстрації цього
Однак матеріали справи не містять
доказів того, що відповідач ОСОБА_2
набув право власності на спірне
нерухоме майно і мав право на його
відчудження. Навпаки, суду не надано
доказів того, що ОСОБА_2 приймав
спадщину після смерті ОСОБА_5,
звертався до нотаріальної контори та
отримував свідоцтво про право на
спадщину на спірне майно.
За таких обставин, у ОСОБА_2 було
відсутнє право власності на майно, яке
він дарував за договором дарування, він
не мав права на його відчудження на
користь позивача, і цей договір не може
розглядатися таким, що відповідає
загальним вимогам до договору,
зазначеним у ст. 203 ЦК України. Отже у
позові і в цій частині слід відмовити.
Посилання і доводи позивача на
ухилення відповідача від
нотаріального посвідчення договору
дарування, застосування ст. 220 ЦК
України та визнання цього договору
дійсним не заслуговують на увагу,
оскільки, по-перше, позивач не надав
жодних доказів такого ухилення з боку
відповідача, а по-друге, ст. 220 ЦК
України не може бути застосована до
спірних правовідносин через те, що
вказаний договір дарування не
відповідає вимогам закону і взагалі не
міг і не може бути нотаріально
посвідчений з огляду на відсутність у
дарувальника (відповідача) права
власності і, відповідно, права на
відчудження дарунку.
Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання. Згідно ст.
392 ЦК України, власник майна може
пред'явити позов про визнання його
права власності, якщо це право
оспорюється або не визнається іншою
особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
Згідно ст. 3 ЦПК України, кожна особа має
право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
Отже, з наведених положень
законодавства випливає, що судовому
захисту підлягають права, свободи чи
інтереси особи лише у разі їх
порушення, невизнання або оспорювання
Позивач не надав жодних доказів того,
що його права та/або інтереси були
порушені з боку інших осіб. Крім того,
судом встановлено, що позивач навіть не
звертався до органів нотаріату з метою
реалізації своїх прав у позасудовому
Враховуючи встановлені судом
обставини, а також зазначені позивачем
підстави позову, позов в частині
визнання за позивачем в цілому права
власності на житловий будинок АДРЕСА_1
також не підлягає задоволенню.
На підставі вищенаведеного, керуючись
ст. ст. 3, 10, 57-60, 212, 214, 215, 224 ЦПК України,
ст. ст. 3, 15, 220, 392, 717, 1268 ЦК України, ст.ст.
548, 549 ЦК України 1963 року, суд, -
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
треті особи: Шоста Дніпропетровська
державна нотаріальна контора, Четверта
Дніпропетровська державна нотаріальна
контора, про визнання права власності
на домоволодіння, - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою ним
протягом 10 днів з дня отримання копії
Апеляційна скарга на рішення може бути
подана в апеляційний суд
Дніпропетровської області через
Новомосковський міськрайонний суд в
десятиденний строк після його
проголошення. Особи, які брали участь у
судовому засіданні, але не були
присутніми під час проголошення
рішення, можуть подати апеляційну
скаргу протягом десяти днів з дня
отримання копії цього рішення.

Суддя
В.В. Березюк