АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/7/2014
Головуючий 1 інст. -
Справа № 2010/2-2111/2011
Доповідач - Кісь П.В.
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2014 року судова колегія судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
у складі:

головуючого - Кіся П.В.,

суддів: Кружиліної О.А.,

Макарова Г.О.,

при секретарі - Прийміч А.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові справу за
апеляційною скаргою заступника
прокурора Харківської області в
інтересах держави в особі
Русько-Лозівської сільської ради
Дергачівського району Харківської
області на рішення Дергачівського
районного суду Харківської області від
24 вересня 2012 року по справі за позовом
заступника прокурора Харківської
області в інтересах держави в особі
Русько-Лозівської сільської ради
Дергачівського району Харківської
області до ОСОБА_2, третя особа -
управління Держкомзему в
Дергачівському районі Харківської
області, про визнання недійсним
державного акту на право власності на
земельну ділянку, скасування державної
реєстрації та повернення земельної
ділянки, -

ВСТАНОВИЛА:

08 серпня 2011 року заступник прокурора
Харківської області звернувся до суду
з позовом в інтересах держави в особі
Русько-Лозівської сільської ради
Дергачівського району Харківської
області до ОСОБА_2, в якому просив
визнати недійсним державний акт серії
ЯД № 066840 від 29.11.2007 року на право
власності на земельну ділянку площею
0,15 га, що розташована за адресою:
АДРЕСА_1, виданий на ім'я відповідача;
визнати недійсним запис в Державному
реєстрі речових прав на нерухоме майно
щодо права власності ОСОБА_2 на
вищевказану земельну ділянку;
зобов'язати управління Держкомзему в
Дергачівському районі Харківської
області скасувати державну реєстрацію
в Державному реєстрі земель державного
акту серії ЯД № 066840 від 29.11.2007 року;
зобов'язати ОСОБА_2 звільнити, привести
у придатний для використання стан
спірну земельну ділянку та повернути
її за належністю Русько-Лозівській
сільській раді.

В обґрунтування своїх вимог позивач
зазначив, що прокуратурою Харківської
області проведено перевірку
дотримання вимог земельного
законодавства України при передачі
Русько-Лозівською сільською радою
Дергачівського району земельних
ділянок у власність, під час якої
встановлено факт незаконності
виділення земельної ділянки
відповідачу, а саме - порушення вимог
ст.ст. 12, 118, 121 Земельного кодексу
України та ч. 1 п. 34 ст. 26 Закону України
«Про місцеве самоврядування в
Україні».

Перевіркою встановлено, що в дійсності
Русько-Лозівською сільською радою
30.06.2006 року на VI сесії V скликання
питання щодо надання ОСОБА_2 дозволу на
розробку технічної документації з
встановлення меж земельної ділянки та
складання документів, а також 25.06.2007
року на XVI сесії V скликання про
передачу у приватну власність
земельної ділянки площею 0,15 га у с.
Руська Лозова не розглядалися та у
передбаченому законом порядку не
вирішувалися. Відповідні рішення
сільською радою не приймалися.

Відповідач ОСОБА_2 і його представники
в судові засідання не з'являлися, в
поданих через канцелярію суду 17.11.2011
року письмових запереченнях просили у
задоволенні позову відмовити,
вказуючи, що з боку відповідача жодних
порушень закону при набутті права
власності на земельну ділянку не
допущено, вважають, що і
Русько-Лозівська сільська рада жодних
порушень не припустилася, а прокурором
належних доказів, які б підтверджували
його позовні вимоги, не надано.

Розгляд справи неодноразово
відкладався, справу суд розглянув за
відсутністю сторін та інших осіб, що
беруть участь у справі.

Рішенням Дергачівського районного
суду Харківської області від 24 вересня
2012 року у задоволенні позову
заступника прокурора Харківської
області відмовлено.

В апеляційній скарзі заступник
прокурора Харківської області просить
скасувати вказане рішення, вважаючи
його незаконним, необґрунтованим та
таким, що ухвалено з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
і ухвалити нове, яким позов
задовольнити у повному обсязі.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню за таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
на ім'я ОСОБА_2 в Державному реєстрі
речових прав на нерухоме майно
зареєстровано право власності на
земельну ділянку площею 0,15га по
АДРЕСА_1 (кадастровий номер
:00:000:0196), згідно наданого ним
державного акту на право власності на
земельну ділянку серії ЯД №066840 від
29.11.2007 року. В зазначеному акті вказано,
що його видано на підставі рішення ХУ1
сесії У скликання Русько-Лозівської
сільської ради Дергачівського району
Харківської області від 25 червня 2007
року.

Рішення про відмову у задоволенні
позову суд обґрунтовував тим, що
прокурор не довів обставини, на які
посилався в обґрунтування позовних
вимог, і що ті докази, на які він
посилається, не є належними та
допустимими, з огляду на вимоги глави 5
розділу 1 ЦПК України.

Однак з таким рішенням колегія суддів
погодитися не може, оскільки висновки
суду не відповідають обставинам
справи, судом неправильно застосовано
норми матеріального і процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, прокурор
посилався на отримані в ході перевірки
дотримання земельного законодавства
при наданні земельних ділянок у
приватну власність дані про порушення
законності при вирішенні цих питань з
боку посадових осіб органів місцевого
самоврядування, зокрема, голови
Русько-Лозівської сільської ради
ОСОБА_3, на журнал стенограм
Русько-Лозівської сільської ради від
25.06.2007 року, протокол допиту голови
земельної комісії сільської ради
ОСОБА_4. під час розслідування
кримінальної справи № 18110061, які
вказували на незаконність та
протиправність набуття відповідачем
права власності на зазначену земельну
ділянку.

Відмовляючи у задоволенні позову з
підстав недоведеності обставин, на які
прокурор посилався як на підставу
своїх вимог, суд залишив поза увагою
доводи прокурора з посиланням на
письмові докази про недотримання
порядку вирішення питання щодо надання
у власність ОСОБА_2 земельної ділянки
посадовими особами Русько-Лозівської
сільської ради.

Статтею 57 ЦПК України передбачено, що
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для справи.

Суд наданим прокурором письмовим
доказам належної оцінки не надав і не
зазначив з яких саме підстав їх
відхиляє, чому вважає неналежними.

Разом з тим, доводи прокурора свідчать
про недотримання вимог законодавства
при вирішенні питання про набуття
гр-ном ОСОБА_2 права власності на
земельну ділянку.

Так, частиною першою статті 116 ЗК
України встановлено, що громадяни та
юридичні особи набувають права
власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, визначених цим
Кодексом або за результатами аукціону.

Вказаними нормами визначено правові
підстави набуття громадянами і
юридичними особами права власності та
права користування земельними
ділянками із земель державної або
комунальної власності. Такими
підставами є рішення органів
виконавчої влади або органів місцевого
самоврядування в межах їх повноважень,
визначених цим Кодексом або за
результатами аукціону.

Статтею 118 ЗК України визначено порядок
безоплатної приватизації земельних
ділянок громадянами. Так, відповідно до
частин першої, другої, шостої, сьомої,
дев'ятої цієї статті (у редакції, яка
була чинною на момент виникнення
спірних правовідносин) громадянин,
зацікавлений у приватизації земельної
ділянки, яка перебуває у його
користуванні, подає заяву до
відповідної районної, Київської чи
Севастопольської міської державної
адміністрації або сільської, селищної,
міської ради за місцезнаходженням
земельної ділянки.

Згідно із частиною першою статті 126 ЗК
України (у редакції, яка була чинною на
момент виникнення спірних
правовідносин) право власності на
земельну ділянку посвідчується
державним актом, крім випадків,
визначених частиною другою цієї
статті.

Видача державного акта на право
власності на земельну ділянку без
визначеної законом (частиною першою
статті 116 ЗК України) підстави є
неправомірною, а державний акт, виданий
з порушеннями вимог статей 116, 118 ЗК
України, - недійсним. Така правовий
висновок викладено і в постанові
Верховного Суду України від 24.04.2013 року
по справі № 6-14цс13.

Суд першої інстанції не звернув увагу
на ту обставину, що державний акт серії
ЯД № 066840 від 29.11.2007 року на право
власності ОСОБА_2 на земельну ділянку
площею 0,15 га, що розташована за адресою:
АДРЕСА_1, виданий з посиланням, як на
підставу його видачі, на рішення XVI
сесії V скликання Русько-Лозівської
сільської ради Дергачівського району
Харківської області від 25.06.2007 року,
хоча таке рішення, як свідчать надані
позивачем докази, в дійсності не
приймалося.

Зазначені обставини підтверджуються
також і висновками Золочівського
районного суду Харківської області у
кримінальній справі №2015/1-90/11
(пр.№1/622/5/2014). Розглядом вказаної справи
по обвинуваченням ОСОБА_3 у скоєнні
злочинів, передбачених ч.3 ст. 365, ч. 2 ст.
366 КК України, було встановлено, що він,
перебуваючи на посаді голови
Русь-Лозівської сільської ради
Дергачівського району Харківської
області, підписав завідомо неправдиві
рішення XVI сесії V скликання
Русько-Лозівської сільської ради
Дергачівського району Харківської
області від 25.06.2007 року, використовуючи
які на імя відповідача ОСОБА_2 було
видано державний акт на право
власності на земельну ділянку серія ЯД
№066840 від 29.11.2007 року.

Постановою Золочівського районного
суду Харківської області від 04 квітня
2014 року ОСОБА_3 було звільнено від
кримінальної відповідальності на
підставі п. «е» ст.1 Закону України «Про
амністію на 2011 року» від 08.07.2011 року.

ОСОБА_3 постанову про закриття
провадження по кримінальній справі
відносно нього з нереабілітуючих його
підстав не оскаржив, погодившись з
висновками суду.

Аналіз вказаних доказів у їх
сукупності свідчить, що спірна
земельна ділянки вибула з державної
власності всупереч вимогам земельного
законодавства і незаконно була
передана у власність ОСОБА_2

За таких обставин позовні вимоги в
частині визнання недійсним державного
акту, визнання недійсним запису в
Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно та зобов'язати ОСОБА_2
привести у придатний для використання
стан і звільнити спірну земельну
ділянку підлягають задоволенню.

Посилання представника відповідача на
те, що ОСОБА_2 діяв у відповідності з
вимогами закону та підзаконних актів,
якими регламентовано підстави та
порядок набуття громадянами права
власності на землю, а відтак не повинен
нести збитки через вчинення злочинів
іншими особами, не впливає на рішення
суду по даній цивільній справі і має
значення лише при вирішенні питання
щодо відповідальності ОСОБА_2 чи інших
осіб у зв'язку з вилученням земельної
ділянки та набуттям права власності
відповідача на неї у не передбачений
законом спосіб. Проте це питання
знаходиться за межами позовних вимог.

ОСОБА_2 не позбавлений права вимагати
компенсації витрат на оформлення
відповідних адміністративних та інших
послуг з оформлення
правовстановлюючих документів за
рахунок осіб, з вини яких йому
заподіяно збитки.

Позовна вимога в частині покладення
обов'язку на управління Держкомзему в
Дергачівському районі Харківської
області відмінити державну реєстрацію
в Державному реєстрі земель державного
акту серії ЯД № 066840 від 29.11.2007 року на
право власності на земельну ділянку,
виданого на ім'я ОСОБА_2., задоволенню не
підлягає, оскільки позов до управління
Держкомзему в Дергачівському районі
Харківське області прокурором не
подано, клопотання про залучення його
до участі у розгляді справи позивачем
не заявлялося, цивільним судочинством
не передбачено зобов'язувати третю
особу здійснювати певні дії.

Відповідно до 2, 8 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону
України «Про судовий збір» ставка
судового збору за подання до суду
позовної заяви немайнового характеру
становить 0,2 розміру мінімальної
заробітної плати. За подання
апеляційної скарги на рішення суду - 50
відсотків ставки, що підлягає сплаті
при поданні позовної заяви, іншої заяви
і скарги, а у разі подання позовної
заяви майнового характеру - 50 відсотків
ставки, обчисленої виходячи з
оспорюваної суми.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з
відповідача ОСОБА_2 також належить
стягнути на користь держави
пропорційно до задоволеної частин
позовних вимог судовий збір, який
становить 121 грн. 80 коп.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, п.п.3,4
ст. 309, 313, 314, 316, 317, 319, 324 ЦПК України,
колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу заступника
прокурора Харківської області в
інтересах держави в особі
Русько-Лозівської сільської ради
Дергачівського району Харківської
області задовольнити частково.

Рішення Дергачівського районного
суду Харківської області від 24 вересня
2012 року рішення скасувати.

Позовні вимоги заступника прокурора
Харківської області задовольнити
частково.

Визнати недійсним державний акт серії
ЯД № 066840 від 29.11.2007 року на право
власності на земельну ділянку площею
0,15 га, що розташована за адресою:
АДРЕСА_1, виданий на ім'я ОСОБА_2.

Визнати недійсним запис в Державному
реєстрі речових прав на нерухоме майно
щодо права власності ОСОБА_2 на
земельну ділянку площею 0,15 га, що
розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Зобов'язати ОСОБА_2 привести у
придатний для використання стан і
звільнити спірну земельну ділянку.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави
судовий збір у розмірі 121 грн. 80 коп.

Рішення суду апеляційної
інстанції набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржено в касаційному порядку
протягом двадцяти днів безпосередньо
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Головуючий -

Судді: