Справа № 263/529/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2014 року Жовтневий
районний суд м. Маріуполя Донецької
області у складі:

головуючого судді Соловйова О.Л., при
секретарі Д'яконовій К.І., розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі
суду в м. Маріуполі цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну
розміру аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду із
вказаним позовом до відповідача,
відповідно до якого просить змінити
розмір аліментів, стягнутих з
відповідача на її користь на утримання
неповнолітньої дитини - доньки ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частки зі всіх
видів його заробітку, щомісячно, на
тверду грошову суму - 3 000 грн. щомісячно
.

В обґрунтування позовних вимог
зазначила, що відповідно до
встановленого рішенням суду розміру
аліментних зобов'язань ОСОБА_2,
позивачці щомісячно нараховуються
аліменти на утримання неповнолітньої
доньки ОСОБА_3 у розмірі 600 грн. Вказана
сума фактично не відповідає ? частці
доходу відповідача, який він реально
отримує, оскільки ОСОБА_2 працює
моряком на судах закордонного плавання
на протязі останніх 12 років, двічі на
рік укладає контракти із судоходними
компаніями. Фактично визначити
реальний дохід відповідача в ході
виконавчого провадження при виконанні
рішення суду, щодо стягнення з ОСОБА_2
аліментів на утримання неповнолітньої
доньки неможливо, оскільки сам
відповідач цю інформацію приховує.
Позивачка вважає, що з урахуванням
доходу ОСОБА_2 він має можливість
сплачувати аліменти у розмірі 3 000 грн.
щомісячно, так як розмір його
заробітної плати складає приблизно 2000 -
3 000 доларів США на місяць. ОСОБА_1 разом
із неповнолітньою дитиною на
теперішній час мешкає у квартирі, яку
вона наймає за договором оренди,
щомісячно вартість орендної плати
складає 1 500 грн. На теперішній час
позивачка перебуває у скрутному
матеріальному становищі, враховуючи,
зокрема той факт, що багато грошових
коштів вона вимушена витрачати на
утримання неповнолітньої доньки
ОСОБА_3, яка у поточному році починає
навчання у загальноосвітній школі.
Крім того неповнолітня ОСОБА_3 має вади
із здоров'ям - скаліотична осанка,
внаслідок чого потребує
профілактичного лікувального масажу,
відвідування басейну, що призводить до
додаткових фінансових витрат.
Неповнолітня дитина відвідує на
теперішній час дитячий садок, оплата за
який становить приблизно 80-100 грн. на
місяць, танцювальний кружок, за
відвідування якого позивачка сплачує
100 грн., щомісячно, тощо. Враховуючи
фактичні матеріальні затрати, які
ОСОБА_1 вимушені нести для гармонійного
розвитку дитини, вважає за доцільне
змінити розмір стягнутих з відповідача
аліментів в частці від його доходу на
тверду грошову суму.

В судовому засіданні позивачка
підтримала доводи, викладені у її
позові та наполягала на їхзадоволенні.
Додатково зазначила, що сума, у розмірі
600 грн., яка сплачується відповідачем на
утримання неповнолітньої доньки, є
недостатньою для забезпечення життя та
розвитку дитини. На переконання ОСОБА_1
той факт, що ОСОБА_2 на теперішній час
має мінливий нерегулярний дохід цілком
доведений при розгляді даної цивільної
справи, з огляду на що у даному випадку
є всі підстави для зміни розміру
стягнутих з нього аліментів.

В судовому засіданні представник
відповідача - ОСОБА_4, який діє на
підставі договору про надання правової
допомоги, позовні вимоги ОСОБА_1 не
визнав. В обґрунтування своєї правової
позиції зазначив, що при виникненні
сумнівів щодо співрозмірності
аліментних зобов'язань ОСОБА_2 з
реально отриманим ним щомісячним
доходом, позивачка має можливість
доводити цей факт в ході виконавчого
провадження з виконання рішення суду
щодо стягнення з ОСОБА_2 на її користь
аліментів на утримання неповнолітньої
доньки. Вважає, що позивачкою не надано
жодного об'єктивного доказу, який б
свідчив про нерегулярність та мінливий
характер заробітку відповідача, що б
обумовлювало стягнення з ОСОБА_2
аліментів у твердій грошовій сумі.

Допитана в судовому засіданні
свідок ОСОБА_5 зазначила, що вона є
донькою ОСОБА_1 від першого шлюбу та
мешкає однією родиною з позивачкою та
неповнолітньою сестрою ОСОБА_3. На
теперішній час ОСОБА_1 самостійно
здійснює матеріальне забезпечення
ОСОБА_3, її батько - ОСОБА_2 та його
близькі родичі життям її сестри не
цікавляться, добровільно ніякої
матеріальної допомоги їй не надають.
Свідок зазначила, що дійсно у зв'язку із
скалеозом її сестри, ОСОБА_1 несе значні
витрати для здійснення лікувального
масажу, відвідування басейну ОСОБА_3
тощо.

Суд, вислухавши сторони, допитавши
свідка, дослідивши матеріали справи та
надані сторонами докази, приходить до
висновку про часткове задоволення
позовних вимог ОСОБА_1, враховуючи
наступне.

Судом встановлені наступні факти та
відповідні їм правовідносини.

Згідно із свідоцтвом про народження
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 серії НОМЕР_2,
батьком неповнолітньої дитини є
ОСОБА_2, матір'ю - ОСОБА_1

Відповідно зі ст. 182, 183 Сімейного
Кодексу України (далі за текстом СК
України) батьки зобов'язані утримувати
своїх неповнолітніх дітей.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за
рішенням суду кошти на утримання
дитини (аліменти) присуджуються у
частці від доходу її матері, батька і
(або) у твердій грошовій сумі.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Маріуполя від 12.01.2012 року, з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1 було стягнуто аліменти
на утримання неповнолітньої дитини -
доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ?
частки щомісячно, починаючи з 07.11.2011
року та до повноліття дитини, але не
менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку.

Згідно із ухвалою Апеляційного суду
Донецької області від 13.03.2012 року
наведене рішення суду першої інстанції
залишено без змін.

Відповідно до довідки Жовтневого ВДВС
ММУЮ ГУЮ України в Донецькій області в
період листопада 2011- квітня 2014 року
ОСОБА_2 щомісячно сплачуює на користь
ОСОБА_1 аліменти на утримання
неповнолітньої дитини ОСОБА_3 у розмірі
600 грн. Заборгованість за вказаний
період становить 6 757 грн., яка
утворилась через різницю між
нарахованим державним виконавцем,
виходячи з розміру середньої
заробітної плати по Жовтневому районі
м. Маріуполя для особи, що не працює,
щомісячним розміром аліментів та
фактично сплаченими ОСОБА_2 аліментами.

На підставі ст. 192 СК України
розмір аліментів, ухвалений рішенням
суду або за домовленістю між батьками,
може бути зменшений або збільшений за
рішення суду за позовом платника або
отримувача аліментів у випадку
змінення матеріального або сімейного
положення, погіршення або покрашення
здоров'я будь-кого з них. У новому
розмірі аліменти сплачуються з дня
набрання рішенням законної сили.

У п. 23 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 15 травня 2006
року № 3 «Про застосування судами
окремих норм Сімейного кодексу України
при розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів»
роз'яснено, що відповідно до ст. 192 СК
України розмір аліментів, визначений
судовим рішенням або за домовленістю
між батьками, суд може змінити за
позовом платника або одержувача
аліментів у зв'язку зі зміною
матеріального чи сімейного стану,
погіршення чи поліпшення здоров'я
когось із них.

З аналізу вказаної норми діючого
законодавства, що регулює спірні
відносини, які склались між сторонами,
слід зазначити, що у зв'язку із значним
покращенням матеріального становища
платника аліментів матір дитини може
подати до суду заяву про збільшення
розміру аліментів, в той же час значне
погіршення матеріального становища
батька може бути підставою для його
вимоги про зменшення розміру
аліментів.

В якості підстави для зміни
розміру аліментних зобов'язань ОСОБА_2,
визначених судом у ? частці від суми
його заробітку та тверду грошову суму
позивачка посилається на мінливість та
нерегулярність заробітку відповідача,
який працює на контрактній основі на
судах закордонного плавання. З цими
посиланнями позивачки суд
погоджується, враховуючи наступне.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 184 СК
України якщо платник аліментів має
нерегулярний, мінливий дохід, частина
доходу отримується ним в натурі, а
також при наявності інших обставин, які
мають суттєве значення, суд за заявою
платника або отримувача може визначити
розмір аліментів у твердій грошовій
сумі.

При розгляді даної цивільної
справи судом було вжито за клопотанням
позивачки вичерпні заходи щодо
підтвердження її посилань про
працевлаштування відповідача моряком
закордонного плавання.

Відповідно до інформації
представленої капітаном
Маріупольського морського порту від
17.04.2014 року № 18-07-09/209, ОСОБА_2 отримав
посвідчення особи моряка у службі
капітана порту Маріуполь серії НОМЕР_3
із строком дії з 03.12.2009 року по 03.12.2014
року.

Згідно із відповіддю ДП
«Крюїнгова агенція «Дьоле»Маріуполь»,
ОСОБА_2 у період з 20.04.2013 року був
працевлаштований при посередництві ДП
«Крюїнгова агенція «Дьоле» Маріуполь»:
з 20.04.2014 року по 14.09.2013 року на судно
закордонного плавання (назва
наводиться у відповіді) на посаду
матросу другого класу з базової
ставкою 532 доларів США; з 04.12.2013 року по
теперішній час (орієнтовано на 6
місяців) на тому судні матросом другого
класу з базовою ставкою 527 доларів США.
ДП «Крюїнгова агенція «Дьоле»
Маріуполь» зазначає, що вказана
агенція надає лише посередницькі
послуги в працевлаштуванні за кордон
та не є стороною контракту між
роботодавцем та моряком, з огляду на що
не володіє інформацією стосовно
фактично отриманих сум заробітної
плати ОСОБА_2

Враховуючи викладене, на
переконання суду при розгляді судом
даної справи встановлено факт
нерегулярності та мінливості
заробітку відповідача, враховуючи
специфіку роботи моряком та контрактну
основу працевлаштування ОСОБА_2, з
огляду на що у даному конкретному
випадку суд має підстави для зміни
стягнутих з відповідача аліментів з
частки від його заробітку на тверду
грошову суму.

Проте змінюючи розмір аліментних
зобов'язань відповідача на тверду
грошову суму, суд приходить до висновку
щодо доцільності стягнення з ОСОБА_2 на
користь позивачки аліментів на
утримання неповнолітньої ОСОБА_3 у
розмірі 1 000 грн. щомісячно. До таких
висновків суд приходить з наступних
підстав.

Відповідно до роз'яснень, викладених у
постанові № 3 Пленуму Верховного Суду
України від 15.05.2006 року, вирішуючи
питання щодо розміру аліментів, суд
повинен ураховувати: стан здоров'я,
матеріальне становище дитини і
платника аліментів; наявність в
останнього інших неповнолітніх дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, повнолітніх дочки, сина; інші
обставини, що мають істотне значення.

Аналізуючи вимоги діючого
законодавства, яке регулює спірні
правовідносини, суд вважає за
необхідне зазначити, що батьки
неповнолітньої дитини у рівних частках
повинні нести витрати, щодо її
утримання.

При розгляді судом даної справи
ОСОБА_6 надано розрахунок щомісячних
витрат, які позивачка несе на утримання
неповнолітньої ОСОБА_3, які складають
за підрахунками ОСОБА_1 приблизно 5 500
грн. на місяць.

Обгрунтовуючи доцільність
визначення аліментних зобов'язань
ОСОБА_2 у розмірі 3 000 грн. щомісячно,
ОСОБА_1 посилається на витрати, які вона
несе з найму квартири для проживання з
неповнолітньою донькою ОСОБА_3 - 1500 грн.
щомісячно, згідно із договором найму
жилого приміщення від 17.07.2013 року, який
міститься у матеріалах справи та
витрати, які вона несе для забезпечення
гармонійного життя та розвитку дитини.

Так, згідно із довідкою
дошкільного навчального закладу № 134,
неповнолітня ОСОБА_3 відвідує ДНЗ № 134
«Журавлик» з 16.09.2011 року, щомісячна
оплата складає 106,68 грн.

Згідно із наданим
рахунком-фактурою ОСОБА_6 понесла
витрати у розмірі 4 571,40 грн. на
придбання дитячого одягу та шкільних
приладів.

Відповідно до довідки КЗ «Центр
первинної медико-санітарної допомоги
№ 2 м. Маріуполя» від 16.05.2014 року
неповнолітня ОСОБА_3 перебуває на
обліку із діагнозом скалеоз першого
ступеня, у зв'язку з чим їй необхідно
відвідування ЛФК та басейну. Згідно із
квитанцією від 18.06.2014 року, наданою
позивачкою при розгляді судом даної
справи, ОСОБА_1 сплачено 213 грн. за
надання ОСОБА_3 послуг з дитячого ЛФК.

Інших документально
підтверджених відомостей щодо витрат,
які позивачка понесла у зв'язку із
утримання неповнолітньої ОСОБА_3 суду
надано не було.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції
ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка
ратифікована Постановою Верховної
Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року та
набула чинності для України 27.09.1991 року,
держава визнає право кожної дитини на
рівень життя необхідний для фізичного,
розумового, духовного, морального і
соціального розвитку дитини. Батьки
або інші особи, які виховують дитину,
несуть основну відповідальність за
забезпечення в межах своїх здібностей
і фінансових можливостей умов життя,
необхідних для розвитку дитини.

Прожитковий мінімум для дитини
від 6 до 18 років у 2014 році встановлено
законом України «Про державний бюджет
України на 2014 рік», він складає з 1
жовтня - 1161 грн., з 1 грудня 1197 грн.

Аналізуючи конкретній обставини
даної справи, презумпцію рівності
участі батьків у матеріальних витратах
щодо утримання неповнолітньої дитини,
прожитковий мінімум для дитини, суд
вважає, що визначення аліментних
зобов'язань ОСОБА_2 у розмірі 1 000 грн. на
місяць на утримання неповнолітньої
доньки ОСОБА_3 є достатнім для
організації необхідних умов життя
неповнолітньої дитини. При цьому суд
вважає за необхідне зазначити, що
діючим законодавством, зокрема нормами
Сімейного кодексу України передбачена
участь батьків у додаткових витратах
на утримання дітей. З огляду на
викладене при наявності необхідних для
організації життя та розвитку дитини
витрат, які мають разовий, а не
періодичний характер та складають
певну грошову суму, позивачка має
можливість стягнути половину
понесених нею витрат з відповідача,
проте сам факт наявності таких витрат у
ОСОБА_1 не дає суду підстави для
встановлення розміру аліментних
зобов'язань ОСОБА_2 у заявленій ОСОБА_1
щомісячній грошовій сумі.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України
суд вважає за необхідне стягнути з
відповідача на користь держави судовий
збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212, 215ЦПК
України, ст.ст.180, 181,182-185, 192 СК України,
постановою Пленуму Верховного Суду
України від 15 травня 2006 року № 3 «Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів», -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну
розміру аліментів, - задовольнити
частково.

Змінити розмір аліментів, стягнутих за
рішенням Жовтневого районного суду м.
Маріуполя Донецької області від 12
січня 2012 року з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої
дитини - доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в
розмірі 1/4 частини зі всіх видів
заробітку ОСОБА_2 щомісячно на тверду
грошову суму у розмірі 1000 (одна тисяча)
гривень щомісячно.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, (ІПН
НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3,
аліменти на утримання неповнолітньої
дитини - доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у
розміри 1000 (одна тисяча) гривень
щомісячно.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог ОСОБА_1, - відмовити.

Відкликати з виконання виконавчий лист
№ 2/519/414/2012, виданий на підставі рішення
Жовтневого районного суду м. Маріуполя
від 12.01.2012 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів на утримання неповнолітньої
дитини.

Стягнути з ОСОБА_2, (ІПН НОМЕР_1) на
користь держави судовий збір у розмірі
243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

Рішення суду може бути оскаржено
позивачкою в апеляційному порядку до
Апеляційного суду Донецької області
через Жовтневий районний суд м.
Маріуполя Донецької області шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня проголошення рішення.
Особи, які брали участі у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Суддя
О.Л.
Соловйов