22-ц/773/33/14 Головуючий у 1 інстанції:
Пахолюк А.М. Категорія: 27 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Овсієнкa А. А.,

суддів - Лівандовської-Кочури Т.В.,
Веремчук Л.М.,

при секретарі Губарик К.А.,

за участю: представника позивача
Кузіва О.І.,

відповідача ОСОБА_2,

представника
відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку цивільну
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «ОТП Банк» до
ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
за апеляційною скаргою відповідача
ОСОБА_2 на рішення Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 11 листопада 2013 року,

встановила:

У травні 2013 року Публічне акціонерне
товариство «ОТП Банк»» (далі - ПАТ «ОТП
Банк») звернулося до суду з
вищевказаним позовом, зазначивши, що 07
вересня 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк»»,
правонаступником якого є ПАТ «ОТП
Банк», та ОСОБА_2 було укладено договір
кредитної лінії №ML-601/28/2007, за яким
останній отримав кредит на загальну
суму 80876 швейцарських франків з
кінцевим терміном повернення до 07
вересня 2022 року.

07 вересня 2007 року та 07 березня 2012 року
було укладено додаткові договори до
вищевказаного кредитного договору.

З метою забезпечення виконання
зобов'язань ОСОБА_2 за вищеназваним
договорами між ЗАТ «ОТП Банк»» та
ОСОБА_4 07 вересня 2009 року укладено
договір поруки №SR-601/58/2007, а 07 березня 2012
року - додатковий договір до нього.

Однак, взятих на себе зобов'язань щодо
своєчасного повернення кредиту ОСОБА_2,
як боржник, та ОСОБА_4, як поручитель, не
виконують, у зв'язку з чим станом на 14
березня 2013 року існує заборгованість в
сумі 517910 грн. 41 коп., яка складається з:
тіла кредиту - 56846 грн. 27 коп., процентів -
36011 грн. 33 коп., пені - 3111 грн. 38 коп.

У зв'язку з цим ПАТ «ОТП Банк»» просив
суд стягнути солідарно з ОСОБА_2 та
ОСОБА_4 517910 грн. 41 коп. кредитної
заборгованості та понесені судові
витрати.

Рішенням Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 11 листопада 2013
року позов ПАТ «ОТП Банк»» задоволено
частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_4 в
користь ПАТ «ОТП Банк» кредитну
заборгованості в розмірі 516 969 грн. 52
коп. згідно кредитного договору
№МL-601/28/2007 від 07.09.2007 року, з яких: 56846,27
швейцарських франків, що в
національній валюті становить 478 787 грн.
71 коп. - заборгованість по основній сумі
боргу; 4275,61 швейцарських франків, що в
національній валюті становить 36011 грн.
33 коп. - заборгованість за нарахованими
та несплаченими відсотками; 2170 грн. 48
коп. - пеня.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_4 в
користь ПАТ «ОТП Банк»- 3441 судового
збору, по 1720 грн., 50 коп. з кожного.

Не погодившись із таким рішенням суду,
відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну
скаргу, в якій, покликаючись на
допущені судом першої інстанції
порушенням норм матеріального та
процесуального права, неповноту
з'ясування фактичних обставин справи,
просив скасувати вищевказане рішення
суду та ухвалити нове рішення про
відмову в задоволенні позову.

В ході апеляційного розгляду даної
справи відповідач ОСОБА_2 та його
представник ОСОБА_3 апеляційну скаргу
підтримали із наведених у ній підстав,
тоді як представник позивача просив
відхилити подану апеляційну скаргу з
огляду на безпідставність викладених у
ній доводів, а рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Заслухавши пояснення осіб, які
беруть участь у справі, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та позовних вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга частково підлягає
до задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи частково позов та
стягуючи солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_4 в
користь ПАТ «ОТП Банк» 478 787 грн. 71 коп.
заборгованості за тілом кредиту, 36011
грн. 33 коп. процентів та 2170 грн. 48 коп.
пені, суд першої інстанції виходив із
доведеності факту порушення
відповідачем ОСОБА_2 умов кредитного
договору щодо своєчасного повернення
кредиту, а відповідачем ОСОБА_4 -
зобов'язань за договором поруки.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення зазначеним
вимогам закону відповідає не в повній
мірі.

Так, відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України
за кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України,
якщо договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.553 ЦК України за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником. Порукою може
забезпечуватися виконання
зобов'язання частково або у повному
обсязі.

У разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
встановлено додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки (ч.ч.1, 2
ст.554 ЦК України).

Відповідно до вимог ст.526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно зі ст.610 ЦК України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Судом першої інстанції встановлено, і
це підтверджується наявними у справі
письмовими доказами, що 07 вересня 2007
року між ЗАТ «ОТП Банк»»,
правонаступником якого є ПАТ «ОТП
Банк», та ОСОБА_2 було укладено договір
кредитної лінії № ML-601/28/2007 та
додатковий договір №ML-601/28/2007/CHF за
умовами яких банк надав ОСОБА_2 кредит в
сумі 80876 швейцарських франків терміном
до 07 вересня 2022 року зі сплатою
плаваючої процентної ставки (4,99% річних
+ FIDR), а позичальник зобов'язувався
повертати кредит рівними щомісячними
платежами та сплачувати проценти у
строки та розмірі, вказаними у Графіку
платежів, який є невід'ємною частиною
кредитного договору (а.с.14-19, 172-179).

На підставі кредитної заявки ОСОБА_2
від 07.09.2007 року вищевказана сума коштів
була перерахована на поточний рахунок
позичальника та згідно іншої його
заяви від 07.09.2007 року конвертовані
банком в 48779,25 Євро, які видані готівкою
відповідачу ОСОБА_2 (а.с.129-132).

07 березня 2012 року між вищевказаними
особами було укладено додатковий
договір №1 до кредитного договору
№ML-601/28/2007 від 07.09.2007 року, відповідно до
п.2.1 якого з 07.03.2012 року встановлено
фіксовану процентну ставку за
користування кредитом в розмірі 7,99%
річних, п.2.1.3 та п.2.1.4.1 визначено, що
повернення кредиту та сплата процентів
має здійснюватись щомісячними
ануїтетними платежами згідно нового
графіку (а.с.20-23).

З метою забезпечення виконання
зобов'язань ОСОБА_2 за вищевказаним
кредитним договором між ЗАТ «ОТП Банк»
та ОСОБА_4 07 вересня 2009 року укладено
договір поруки №SR-601/58/2007, згідно з п.п.
1.1 та 1.2 якого остання зобов'язувалась
солідарно із позичальником ОСОБА_2
відповідати за зобов'язаннями
останнього перед банком, які виникають
із вищевказаного кредитного договору у
повному обсязі таких зобов'язань,
включаючи суму основного боргу,
процентів та пені (а.с.46-47).

07 березня 2012 року між ПАТ «ОТП Банк» та
ОСОБА_4 укладено додатковий договір №1
до вищезгаданого договору поруки, у
якому ОСОБА_4 погодила внесення змін до
кредитного договору згідно з
додатковим договором № 1 від 07.03.2012 року
(а.с.48-49).

Відповідачем ОСОБА_2 визнається та
обставина, що востаннє ним було
сплачено 500 швейцарських франків
кредиту 09 квітня 2012 року, після чого
виплата кредиту припинилася.

Як убачається з наданого позивачем
розрахунку (а.с.116), станом на 14 березня
2013 року заборгованість ОСОБА_2 за тілом
кредиту становить 56846,27 швейцарських
франків, що еквівалентно 478 787 грн. 71
коп., заборгованість за процентами -
4275,61 швейцарських франків, що
еквівалентно 36011 грн. 33 коп.

Письмова вимога банку від 18 березня 2013
року про дострокову сплату
заборгованості, яка ґрунтується на
п.2.1.5 додаткового договору № 1 від 07.03.12,
позичальником ОСОБА_2 та його
поручителем ОСОБА_4 не виконана.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції,
дослідивши подані сторонами докази та
надавши їм належну правову оцінку,
обґрунтовано дійшов висновку про
порушення відповідачами договірних
зобов'язань та необхідність
дострокового стягнення з них солідарно
на користь банку заборгованості за
тілом кредиту 478 787 грн. 71 коп., що
еквівалентно 56846,27 швейцарських
франків, та 36011 грн. 33 коп. процентів, що
еквівалентно 4 275,61 швейцарських
франків.

Доводи відповідача про надання йому
кредиту в іншій валюті, ніж та, яка
визначена договором, є безпідставними
та спростовуються наступним.

Як убачається з матеріалів справи, на
підставі кредитної заявки ОСОБА_2 від
07.09.2007 року вищевказана кошти в сумі 80876
швейцарських франків згідно з п.1.7.2
додаткового договору від 07.09.07 (а.с.19)
були перераховані на поточний рахунок
позичальника, після чого, згідно іншої
його заяви від 07.09.2007 року конвертовані
банком в 48779,25 Євро, які видані готівкою
особисто відповідачу ОСОБА_2 (а.с.129-132).

При цьому, факт отримання в касі банку
готівки в сумі 48779,25 Євро не заперечує і
сам відповідач ОСОБА_2

Твердження відповідача про те, що
банком не враховано факт сплати ним 09
квітня 2012 року 500 швейцарських франків
спростовується наведеним вище
розрахунком, з якого вбачається, що
сплачена позичальником сума коштів
була диференційовано розподілена у
відповідності до п.1.5.1.3 кредитного
договору.

Не заслуговують на увагу також доводи
відповідача та його представника про
відсутність документального
підтвердження факту нарахування
банком процентів за користування
кредитом та їх розміру.

Так, п.2.1.1 додаткового кредитного
договору № 1 від 07 березня 2012 року,
починаючи з 07 березня 2012 року
встановлена фіксована процентна
ставка за користування кредитом в
розмірі 7,99 річних (а.с.20).

Згідно додатку 1 до даного додаткового
кредитного договору, підписаного, а
отже - погодженого відповідачем ОСОБА_2,
станом 07 березня 2012 року за ним
рахується заборгованість зі сплати
процентів в сумі 367,27 швейцарських
франків, та заборгованість за тілом
кредиту в розмірі 57062,04 швейцарських
франки (а.с.236).

А тому, виходячи із встановленого
договором базового періоду
нарахування процентів (360 календарних
днів на рік), фіксованої процентної
ставки в розмірі 7,99 % річних, залишкової
суми заборгованості за тілом кредиту
станом на 09.04.12 в розмірі 56846, 27
швейцарських франків, за період з 09
квітня 2012 року по 14 березня 2013 року
банком було правомірно та підставно
нараховано 4275,61 швейцарських франків в
якості процентів за користування
кредитом, оскільки відповідно до ст.599
ЦК України зобов'язання припиняється
лише виконанням, проведеним належним
чином, чого в даному випадку не
відбулося.

Разом з тим, не можна погодиться із
рішенням суду першої інстанції в
частині стягнення пені.

Так, із наданого банком розрахунку
вбачається, що пеня нарахована на суму
заборгованості в розмірі 1108, 17 доларів
США, тоді як валютою кредиту (валютою
зобов'язань) є швейцарський франк.
Однак, дана обставина залишилась поза
увагою суду першої інстанції.

І оскільки всупереч вимогам ст.ст.10, 60
ЦПК України позивачем не надано
жодного документально підтвердженого
розрахунку суми пені виходячи із
валюти кредиту, то колегія суддів
вважає, що в цій частині позов
задоволено судом першої інстанції
безпідставно.

За таких обставин справи колегія
суддів приходить до висновку про те, що
рішення суду першої інстанції слід
змінити, стягнувши солідарно з ОСОБА_2,
ОСОБА_4 в користь ПАТ «ОТП Банк»
заборгованість за кредитним договором
№ML-601/28/2007 від 07.09.2007 року в сумі 514799
(п'ятсот чотирнадцять тисяч сімсот
дев'яносто дев'ять) грн. 04 коп., в тому
числі: 478787 (чотириста сімдесят вісім
тисяч сімсот вісімдесят сім) грн. 71 коп.
заборгованості за тілом кредиту, що
еквівалентно 56846,27 швейцарських
франків, та 36011 грн. 33 коп. процентів, що
еквівалентно 4275,61 швейцарських
франків.

Змінюючи рішення суду першої інстанції
колегія суддів відповідно до ч.ч.1, 5 ст.88
ЦПК України, стягує з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 в
користь ПАТ «ОТП Банк» по 1720 грн. 50 коп.
судового збору з кожного.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309, 314, 316, 319 ЦПК
України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2
задовольнити частково.

Рішення Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 11 листопада 2013
року в даній справі змінити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, ОСОБА_4,
ідентифікаційний номер НОМЕР_2, в
користь Публічного акціонерного
товариства «ОТП Банк» заборгованість
за кредитним договором №ML-601/28/2007 від
07.09.2007 року в сумі 514799 (п'ятсот
чотирнадцять тисяч сімсот дев'яносто
дев'ять) грн. 04 коп., в тому числі: 478787
(чотириста сімдесят вісім тисяч сімсот
вісімдесят сім) грн. 71 коп.
заборгованості за тілом кредиту та
36011(тридцять шість тисяч одинадцять)
грн. 33 коп. процентів.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь Публічного
акціонерного товариства «ОТП Банк» 1720
(одна тисяча сімсот двадцять) грн. 50 коп.
судового збору.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь Публічного
акціонерного товариства «ОТП Банк» 1720
(одна тисяча сімсот двадцять) грн. 50
коп. судового збору.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржене до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді