22-ц/775/873/2014(м)
Головуючий в 1 інстанції: Кір'якова Н.П.
Доповідач: Попова С.А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р
А Ї Н И

03 червня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Донецької області в
складі:

головуючого
Попової С.А.,

суддів
Песоцької Л.І., Мальцевої Є.Є.,

при секретарі
Бєльченко Б.Ф.,

розглянувши у судовому засіданні в
місті Маріуполі апеляційну скаргу
ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного
суду міста Маріуполя Донецької області
від 30 квітня 2014 року по цивільній
справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»,
треті особи: реєстраційна служба
Маріупольського міського управління
юстиції Донецької області, приватний
нотаріус Маріупольського міського
нотаріального округу - ОСОБА_2, про
усунення перешкод у здійсненні права
власника майна, -

в с т а н
о в и л а:

У грудні 2013 року позивач ОСОБА_1
звернулась до суду з даним позовом до
ПАТ «Дельта Банк», уточнивши в
подальшому редакцію позовних вимог, в
якому посилалась на наступне. 24.11.2006р.
між позивачкою та ВАТ
«Кредитпромбанк», правонаступником
якого згідно із договором про
відступлення право вимоги від 26.06.2013р. є
ПАТ «Дельта Банк», було укладено
кредитний договір, за яким вона
отримала у кредит 28798 доларів США для
розрахунку із продавцем за придбану в
той же день у ОСОБА_3 за договором
купівлі-продажу квартиру АДРЕСА_1;
кінцевий строк повернення коштів
23.11.2026р. Виконання зобов'язань з її боку
забезпечено іпотечним договором,
зареєстрованим приватним нотаріусом
Маріупольського міського
нотаріального округу ОСОБА_2 в реєстрі
за № 1617, предметом якого є придбана нею
зазначена квартира. У зв'язку зі зміною
первинного кредитора позивачка 10.07.2013р.
достроково повністю погасила
заборгованість по кредитному договору,
після чого звернулася до відповідача
із заявою про повернення оригіналів
правовстановлюючих документів на
квартиру та видачу довідки про повне
виконання кредитних зобов'язань. Але
відповідач не виконав цих вимог, чим
порушив її права власника майна,
передбачені умовами кредитного та
іпотечного договорів, що просила
захистити.

В ході розгляду справи позивачка
відмовилась від позовних вимог про
витребування оригіналів
правовстановлюючих документів,
довідки про розрахунки і повне
погашення боргу, а також про визнання
припиненими кредитного та іпотечного
договорів у зв'язку із добровільним
врегулюванням спору. Відмова прийнята
судом за ухвалою від 08.04.2014р.

В кінцевій редакції позовних вимог
ОСОБА_1 просила усунути перешкоди в
реалізації прав власника шляхом
виключення відомостей про обтяження на
придбану квартиру АДРЕСА_1 з Державного
реєстру іпотек та з Єдиного реєстру
заборон відчуження об'єктів нерухомого
майна.

Рішенням Жовтневого районного суду
міста Маріуполя Донецької області від
30 квітня 2014 року в задоволенні позову
ОСОБА_1 до ПАТ «Дельта Банк» про
усунення перешкод у здійсненні прав
користування та розпорядження об'єктом
нерухомості шляхом виключення
внесених приватним нотаріусом
Маріупольського міського
нотаріального округу ОСОБА_2 на
підставі договору іпотеки №
38ДС/037/І11/2006-НВклн від 24.11.2006р. за
реєстром № 1616 обтяжень № 4108090 в Єдиний
реєстр заборони відчуження об'єктів
нерухомого майна і № 4108177 в Державний
реєстр іпотек у вигляді заборони на
відчуження квартири АДРЕСА_1 -
відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач,
посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення норм
матеріального і процесуального права,
просить рішення суду скасувати та
постановити нове рішення, яким позовні
вимоги задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника позивачки - ОСОБА_4, яка
підтримала доводи скарги, розглянувши
справу відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК
України у відсутність повідомлених про
дату і час розгляду справи позивачки
ОСОБА_1, приватного нотаріуса ОСОБА_2,
представника третьої особи -
реєстраційної служби Маріупольського
міського управління юстиції Донецької
області, від яких надійшли заяви про
вирішення справи у їх відсутність,
представників відповідача - ПАТ
«Дельта Банк», дослідивши матеріали
справи та обговоривши доводи скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню, за
таких підстав.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Як встановлено судом і це підтверджено
матеріалами справи, 24.11.2006р. за
договором купівлі-продажу ОСОБА_1
придбала у ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1,
розрахувавшись із продавцем коштами,
взятими у кредит у ВАТ
«Кредитпромбанк» 24.11.2006р. в сумі
28798дол.США за кредитним договором №
38ДС/055/К11/2006-НВклн, з кінцевим строком
повернення 23.11.2026р.

В забезпечення виконання взятих на
себе грошових зобов'язань вказана
придбана позивачкою квартира передана
банку в іпотеку за іпотечним договором
№ 38ДС/037/І11/2006-НВклн від 24.11.2006р.
Приватним нотаріусом Маріупольського
міського нотаріального округу ОСОБА_2 у
зв'язку з посвідченням цього договору
забезпечувального характеру внесені
записи про обтяження квартири до
Єдиного реєстру заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна за реєстр. №
4108090 та до Державного реєстру іпотек за
реєстр. № 4108177.

26.06.2013р. за договором про відступлення
право вимоги ПАТ «Дельта Банк» набуло
право вимоги до позичальників і
іпотекодателів первісного кредитора
ВАТ «Кредитпромбанк» по кредитних
договорах, в тому числі і договором із
ОСОБА_1

10.07.2013р. ОСОБА_1 сплатила ПАТ «Дельта
Банк» 125604,40грн., що відповідає 15714
доларів США, достроково повністю
розрахувавшись за кредитним договором,
що не оспорюється банком і
підтверджено довідкою від 21.02.2014р. з
інформацією про припинення з 30.08.2013р.
дії договору між сторонами у зв'язку з
повним виконанням зобов'язань і
відсутністю у кредитора фінансових та
майнових претензій до позичальника.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з положень ст.
16 ЦК України, Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень", Порядку
державної реєстрації прав на нерухоме
майно та їх обтяжень, і визначив, що суд
- не є тим органом, який виключає
обтяження з державного реєстру заборон
на відчуження об'єктів нерухомості та з
державного реєстру іпотек. Суд
констатував, що вимоги до нотаріуса,
реєстраційної служби про зобов'язання
виключити відомості про обтяження на
квартиру з відповідних реєстрів
позивачка не заявляла, як і не заявляла
вимог про зобов'язання
іпотекодержателя зіцініювати перед
нотаріусом питання зняття заборони на
відчуження.

З такими висновками суду не можна не
погодитись, зважаючи на наступне.

Відповідно до ст. 74 Закону України «Про
нотаріат» одержавши повідомлення
установи банку, підприємства чи
організації про погашення позики
(кредиту), повідомлення про припинення
іпотечного договору або договору
застави, а також припинення чи
розірвання договору довічного
утримання, звернення органів опіки та
піклування про усунення обставин, що
обумовили накладення заборони
відчуження майна дитини, нотаріус
знімає заборону відчуження жилого
будинку, квартири, дачі, садового
будинку, гаража, земельної ділянки,
іншого нерухомого майна.

Згідно п. 5.1. глави 15 розділу ІІ Порядку
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України, затвердженого наказом
Міністерства юстиції України від
22.02.2012р. N 296/5, нотаріус, який накладав
заборону, знімає заборону відчуження
майна при одержанні повідомлення, в
тому числі: кредитора про погашення
позики; про припинення (розірвання,
визнання недійсним) договору застави
(іпотеки); за рішенням суду; в інших
випадках, передбачених законом тощо.

Відповідно до ч. 9 ст. 16 Закону України
"Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень"
державна реєстрація припинення
іпотеки, обтяження проводиться на
підставі заяви обтяжувача, яку він
зобов'язаний подати протягом п'яти
робочих днів з дня припинення іпотеки,
обтяження самостійно або на письмову
вимогу боржника чи іншої особи, права
якої порушено через наявність таких
реєстраційних записів.

Як вбачається з матеріалів справи,
банком не заперечується факт повного
погашення боргу позивачкою 10.07.2013р., у
зв'язку з чим з 30.08.2013р. дія кредитного
договору припинена.

Втім, іпотекодержатель - ПАТ «Дельта
Банк», попри неодноразові звернення
позичальника, що виконала достроково
зобов'язання належним чином і в повному
обсязі, не звернувся до нотаріуса з
повідомленням про погашення позики,
припинення дії кредитного і іпотечного
договорів.

Як зазначає позивачка у змісті
апеляційної скарги банк своїм листом
від 26.03.2014р. запропонував їй узгодити
дату відвідування нотаріуса для
проведення нотаріусом виключення
майна з реєстру заборон. Але зняття
заходів обтяження не відбулось, як
пояснила ОСОБА_1 в суді апеляційної
інстанції, бо банк не має оригіналу
договору іпотеки, а вона також не
надала свого аутентичного екземпляру
договору іпотеки через його втрату.

Колегія суддів не може погодитись із
доводами апеляційної скарги що
стосується правової можливості, як
вважає позивачка, зняття обтяження на
квартиру за рішенням суду з огляду на
наступне.

Так, положеннями п. 5.1 розділу 5 глави 15
Порядку вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України передбачено
юридичну можливість зняття нотаріусом
заборони, яку він накладав на
відчуження майна, при одержанні як
повідомлення кредитора про погашення
позики, припинення договору іпотеки,
так і за рішенням суду.

За змістом положень розділу 6 цього
Порядку нотаріус робить відмітки в
реєстрі для реєстрації заборон і
арештів про зняття заборони і арештів,
накладеними на майно судовими або
слідчими органами та органами
державної виконавчої служби.

Відповідно до частини восьмої статті 16
Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень" державна
реєстрація обтяжень проводиться на
підставі заяви органу або посадової
особи, якими встановлено обтяження,
особи, в інтересах якої встановлено
обтяження, уповноваженої ними особи.

Відповідно до пункту 66 Порядку
державної реєстрації прав на нерухоме
майно та їх обтяжень і Порядку надання
інформації з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 22.06.2011р. N 703, що
діяв на момент виникнення спірних
відносин до втрати його чинності
12.02.2014р.: у разі проведення державної
реєстрації обтяжень речових прав на
нерухоме майно заінтересованою особою
є орган державної влади, орган
місцевого самоврядування або їх
посадові особи, якими встановлено
обтяження речових прав на нерухоме
майно, а також особа, в інтересах якої
встановлено обтяження (обтяжувач).

Таким чином, у разі припинення
обтяження речових прав на нерухоме
майно заінтересованою особою є особа,
якою припинено обтяження, або особою, в
інтересах якої припинено таке
обтяження.

В даному випадку обтяження накладено
самим нотаріусом за вимогою
кредитора-іпотекодержателя, а не за
рішенням суду.

Письмову вимогу до нотаріуса про
зняття обтяження на квартиру позивачка
не подавала і відмови нотаріуса в
цьому, ухваленої в порядку глави 13
розділу І вказаного Порядку вчинення
нотаріальних дій, не отримувала. Також
вимогу про припинення іпотеки до
Державної реєстраційної служби
позивачка не подавала, відмови цього
органу у виключенні відомостей про
обтяження не отримувала.

В межах даної справи позивачкою
позовних вимог до нотаріуса, що вчинив
реєстрацію обтяження, та Державної
реєстраційної служби не пред'явлено.
Також не заявлено позовних вимог
зобов'язального характеру до банку
щодо звернення до нотаріуса із
повідомленням в порядку ст. 74 Закону
України «Про нотаріат» про зняття
обтяження.

Таким чином, з урахуванням наведених
норм законодавства, роз'яснень
Державної реєстраційної служби
України у листі від 06.02.2013р. № 41-06-15-13
"Щодо державної реєстрації припинення
обтяження речових прав на нерухоме
майно", є правильними висновки суду
щодо необґрунтованості вимог ОСОБА_1
про виключення відомостей про
обтяження на придбану нею квартиру з
Державного реєстру іпотек та з Єдиного
реєстру заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна, пред'явлених до
банку, оскільки, відповідно до вимог
закону, заборону відчуження обтяженого
майна знімає нотаріус, який наклав таку
заборону, а не суд, діючим
законодавством передбачено право
особи на оскарження нотаріальної дії
або відмови у її вчиненні.

В суді апеляційної інстанції при
перевірці законності і
обґрунтованості ухваленого судового
рішення не встановлено порушення судом
принципу диспозитивності,
задекларованого у ст. 11 ЦПК України.

У якості порушення норм процесуального
закону в даній частині позивачка
наводить неврахування її звернень від
20.07.2013р. і 13.10.2013р. Втім, такі доводи, у
зв'язку з недолученням до справи цих
звернень у встановленому законом
порядку, є безпідставними, а по своїй
суті не є такими, що спростовують
висновки суду про необґрунтованість
заявлених вимог щодо виключення
обтяжень нерухомого майна, висунутих
банку, за судовим рішенням.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції в достатньому обсязі
встановив обставини справи за
позовними вимогами ОСОБА_1, відповідні
їм правовідносини, поясненням сторін
та наданим доказам дав належну оцінку.
Суд правильно застосував матеріальний
закон, положення ст. 3 ЦПК України, ст. 16
ЦК України щодо можливостей захистити
цивільне право або інтерес
передбаченими законом або договором
способами, вимоги ст.ст. 212-214 ЦПК
України, дійшов обґрунтованого
висновку про не доведення позивачем
обґрунтованості позовних вимог у
спосіб захисту суб'єктивних прав
шляхом зняття заборони відчуження
нерухомого майна та виключення з
Єдиного реєстру заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна і Державного
реєстру іпотек реєстраційного запису,
що не є компетенцією суду у
формулюванні заявлених позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують правильності висновків
суду першої інстанції. Ніяких нових
обставин чи доказів, які не були
предметом розгляду судом першої
інстанції та могли б вплинути на
правильність висновків та рішення суду
представником позивача не надано і в
суді апеляційної інстанції. Порушень
норм процесуального права, які б могли
призвести до неправильного вирішення
справи, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин, на підставі ст. 308 ЦПК
України апеляційна скарга позивачки
ОСОБА_1 підлягає відхиленню, а рішення
суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В
А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду
міста Маріуполя Донецької області від
30 квітня 2014 року залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена шляхом
подання касаційної скарги протягом
двадцяти днів безпосередньо до суду
касаційної інстанції.

Головуючий

Судді