Справа № 496/2261/14-ц
Провадження №2-р/496/2/14
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" червня 2014 р.

м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської
області у складі:

головуючого - судді Горяєва І.М.,

за участю секретаря – Шубинської А.Ю,,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Біляївка заяву ОСОБА_1
про роз’яснення судового рішення,-

В С Т А Н О В И В :

22.05.2014 року до Біляївського районного
суду Одеської області надійшла заява
про роз’яснення резолютивної частини
рішення Біляївського районного суду
Одеської області від 25.07.2002 року по
цивільній справі №2-813/2002 в частині того
за рахунок яких земель Біляївська
райдержадміністрація має видати
відповідний акт.

У заяві заявник посилається на те, що
рішенням Біляївського районного суду
Одеської області від 25.07.2002 року за ним
було визнано право власності на
земельний пай в СГ ТОВ «Василівське»
Біляївського району Одеської області
та зобов’язано Біляївську
райдержадміністрацію видати йому
відповідний акт. На виконання судового
рішення Біляївською
райдержадміністрацією було видане
розпорядження про видачу сертифікату
на право на земельну частку (пай) в
розмірі 4,2 умовних кадастрових
гектарів із земель резервного фонду
Василевської сільської ради
Біляївського району. На підставі
зазначеного розпорядження заявник
отримав відповідний сертифікат. Також
Розпорядженням Біляївської
райдержадміністрації заявнику було
надано дозвіл на виготовлення проекту
із землеустрою щодо відведення наданої
йому земельної ділянки у власність.
Заявник звернувся до Головного
управління Держземагенства в Одеській
області із заявою про надання дозволу
на розроблення проекту землеустрою
щодо відведення земельної ділянки, але
заявник отримав відмову у задоволенні
заяви, так як в рішенні Біляївського
районного суду Одеської області від
25.07.2002 року за ним визнано право на
земельну частку (пай) в СГ ТОВ
«Василівське», натомість як в
сертифікаті, виданому на виконання
судового рішення, зазначено, що
земельна ділянка видана за рахунок
земель резервного фонду та було
роз’яснено, що перешкодою для
отримання акту про право власності на
землю є те, що в судовому рішенні не
зазначено, що виділення земельного паю
має бути проведене саме за рахунок
земель резерву (запасу) відповідної
сільської ради, так як власника земель
у СГ ТОВ «Василівське» немає, оскільки
підприємство використовує земельні
ділянки виключно на умовах оренди. У
зв’язку із чим заявник звернувся до
суду із вказаною заявою.

Заявник у судовому засіданні на заяві
наполягав та просив її задовольнити.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.14 ЦПК України
судові рішення, що набрали законної,
обов’язкові для всіх органів
державної влади і органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій, посадових чи службових
осіб та громадян і підлягають
виконанню на всій території України, а
у випадках, встановлених міжнародними
договорами, згода на обов’язковість
яких надана Верховною радою України, - і
за її межами.

Відповідно до ст.221 ЦПК України якщо
рішення суду є незрозумілим для осіб,
які брали участь у справі, або для
державного виконавця, суд за їхньою
заявою постановляє ухвалу, в якій
роз`яснює своє рішення, не змінюючи при
цьому його змісту. За вимогами цієї
норми закону підставою для роз`яснення
рішення суду є його незрозумілість.

Відповідно по пункту 21 постанови
Пленуму Верховного Суду України від
18.12.2009 № 14 «Про судове рішення у
цивільній справі» питання про
роз`яснення рішення розглядається
судом, що ухвалив рішення, і в
ухвалі суд викладає більш повно та ясно
ті частини рішення, розуміння яких
викликає труднощі, не вносячи змін у
суть рішення і не торкаючись

питань, які не були предметом
судового розгляду. Якщо фактично
порушено питання про зміну рішення або
внесення в нього нових даних, суд
ухвалою відмовляє в роз'ясненні
рішення.

Розглядаючи та вирішуючи заяву про
роз`яснення рішення суду, суд не вправі
вносити будь-які зміни в існуюче
рішення так само, як і не вправі
вирішувати питання, які не були
предметом судового розгляду.

Суд може лише змінивши форму
викладення більш повно і ясно навести
ті частини рішення, що викликають певні
труднощі для розуміння.

Як вбачається з матеріалів справи,
27.06.2002 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом про визнання за ним права
власності на земельний пай в СГ ТОВ
«Василівське» Біляївського району
Одеської області та зобов’язати
видати йому державний акт на земельний
пай (а.с.2).

Рішенням Біляївського районного суду
Одеської області від 25.07.2002 року за
ОСОБА_1 було визнано право власності на
земельний пай в СГ ТОВ «Василівське»
Біляївського району Одеської області
та зобов’язано Біляївську
райдержадміністрацію видати йому
відповідний акт (а.с.35).

Резолютивна частина рішення викладена
чітко і зрозуміло із зазначенням
висновку суду про задоволення позову,
незрозумілі терміни чи висловлювання
судом не вживались.

Зі змісту заяви вбачається, що заявник
звернувся до Головного управління
Держземагенства в Одеській області із
заявою про надання дозволу на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки, але
заявник отримав відмову у задоволенні
заяви, так як в рішенні Біляївського
районного суду Одеської області від
25.07.2002 року за ним визнано право на
земельну частку (пай) в СГ ТОВ
«Василівське», натомість як в
сертифікаті, виданому на виконання
судового рішення, зазначено, що
земельна ділянка видана за рахунок
земель резервного фонду та було
роз’яснено, що перешкодою для
отримання акту про право власності на
землю є те, що в судовому рішенні не
зазначено, що виділення земельного паю
має бути проведене саме за рахунок
земель резерву (запасу) відповідної
сільської ради, так як власника земель
у СГ ТОВ «Василівське» немає, оскільки
підприємство використовує земельні
ділянки виключно на умовах оренди.

У судовому засіданні заявник вказав, що
рішення суду йому зрозуміло, але йому
не зрозуміло відмову Головного
управління Держземагенства в Одеській
області у наданні дозволу на розробку
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки.

Таким чином вбачається спір про право
між заявником та Головним управлінням
Держземагенства в Одеській області.

Крім того, не було предметом розгляду
під час судового провадження вимога
щодо виділення земельного паю саме за
рахунок земель резерву (запасу)
відповідної сільської ради.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Таким чином заявником в заяві
ставляться питання, які не віднесені до
роз’яснення рішення суду, тому заява
задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись
ст. 221 ЦПК України, суд –

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про
роз’яснення резолютивної частини
рішення Біляївського районного суду
Одеської області від 25.07.2002 року по
цивільній справі №2-813/2002 в частині того
за рахунок яких земель Біляївська
райдержадміністрація має видати
відповідний акт – відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Одеської області через суд першої
інстанції протягом п’яти днів з дня її
проголошення.

Суддя Біляївського районного суду

Одеської
області

ОСОБА_2