Справа №589/6044/13 Головуючий у суді у 1
інстанції - Стародубцева Л.О.Номер
провадження 22-ц/788/579/14 Суддя-доповідач -
Маслов В. О. Категорія - 57
УХВАЛА

10 квітня 2014 року
м. Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Маслова В. О.,

суддів - Сибільової Л. О., Криворотенка
В. І.,

за участю секретаря - Назарової О.М.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні у приміщенні апеляційного
суду у м. Суми цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3,

на ухвалу Шосткинського
міськрайонного суду Сумської області
від 26 листопада 2013 року

у справі за скаргою ОСОБА_3 на дії
відділу Державної виконавчої служби
Шосткинського міськрайонного
управління юстиції,

в с т а н
о в и л а :

22 жовтня 2010 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з вказаною скаргою. Зазначала, що
рішенням Шосткинського міськрайонного
суду Сумської області від 07 жовтня 2004
року на її користь стягнуто з Малого
приватного підприємства «Інваспорт»
(далі МПП «Інваспорт») 3240 грн.
матеріальної шкоди та 5000 грн. моральної
шкоди, а рішенням цього ж суду від 13
жовтня 2004 року стягнуто з МПП
«Інваспорт» на користь Шосткинського
міського об'єднання громадян
постраждалих від протиправної
діяльності МПП «Інваспорт» та
пов'язаних з ним осіб «Захист» моральну
шкоду 50000 грн. На виконання зазначених
рішень місцевого суду були видані
виконавчі листи та відкриті виконавчі
провадження. Посилаючись на те, що до
цього часу виконавчі листи не виконані,
ОСОБА_3 просила визнати дії ВДВС
Шосткинського міськрайонного
управління юстиції неправомірними та
зобов'язати виконати судові рішення за
рахунок майна боржника.

Ухвалою Шосткинського міськрайонного
суду Сумської області від 26 листопада
2013 року скаргу ОСОБА_3 задоволено
частково. Визнано дії Державної
виконавчої служби Шосткинського
міськрайонного управління юстиції по
невиконанню виконавчих документів від
07 жовтня 2004 року на загальну суму 8240
грн. та від 13 жовтня 2004 року на суму 50000
грн., а всього 58240 грн. , про стягнення з
МПП «Інваспорт» на користь ОСОБА_3
завданих збитків частково
неправомірними. Зобов'язано відділ
Державної виконавчої служби
Шосткинського міськрайонного
управління юстиції вжити дійових та
певних оперативних заходів по
виконанню виконавчих документів після
усунення підстав, що зумовлювали
зупинення виконавчого провадження: а
саме: розшуку майна боржника,
встановлення його статусу та подальше
визначення; проведення експертної
оцінки арештованих автомобілів ВАЗ 21099,
Mitsubishi Pajero та Ауді 80 та їх реалізацію та
відшкодування збитків стягувачам
згідно зведеного провадження;
вирішення питання щодо правового
визначення квартири АДРЕСА_1 та
квартири АДРЕСА_2, які в червні та липні
відчужені згідно договору
купівлі-продажу. В решті вимог скарги
відмовлено. Вирішено питання судових
витрат.

Судом також постановлені ухвали від 29
листопада 2013 року, від 22 січня 2014 року,
від 13 лютого 2014 року про виправлення
описок і помилок.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
неповне з'ясування обставин справи,
просить ухвалу суду скасувати та
постановити нову, якою повністю
задовольнити її вимоги або передати
питання на новий розгляд до суду першої
інстанції, зобов'язати відділ
Державної виконавчої служби
Шосткинського міськрайонного
управління юстиції приймати рішення
розподілу майна і грошей боржника МПП
«Інваспорт» разом із стягувачами,
членами об'єднання постраждалих
«Захист» у відповідності до Статуту.
Зазначає, що бездіяльністю виконавчої
служби їй завдано матеріальної та
моральної шкоди.

Розглянувши матеріали справи в межах
скарги, поданої до місцевого суду та
апеляційної скарги, колегія суддів
знаходить, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню на
підставі п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, а
ухвала місцевого суду, - скасуванню
виходячи з наступного.

З копії постанови слідчого СВ
Шосткинського МВ УМВС України у
Сумській області від 07 липня 2008 року
про закриття кримінальної справи № 78347
(т. 1, а.с. 70 - 76) вбачається, що у 1998 - 1999 р.р.
на теренах Сумщини з офісом у м. Шостці
здійснювало фінансову діяльність МПП
«Інваспорт» з залученням фінансових
коштів населення. Внаслідок
протиправних дій 21925 потерпілим
заподіяні збитки на 38529 грн.
Провадження у кримінальній справі
закрито на підставі п. 8 ст. 6 КПК
України. Одні з основних фігурантів
цієї справи ОСОБА_4 та ОСОБА_5 померли. У
постанові зазначено про передачу
відділу ДВС «речових доказів» у справі,
які складаються з майна десятків
найменувань.

27 квітня 2000 року виконавчим комітетом
Шосткінської міської ради
зареєстрований статут Шосткинського
міського об'єднання громадян
постраждалих від протиправної
діяльності малого приватного
підприємства «Інваспорт» та пов'язаних
з ним осіб «Захист» (далі об'єднання
громадян «Захист»). У пункті 7 Загальних
положень Статуту зазначено, що
об'єднання є юридичною особою, має
рахунок в установах банку, печатку,
штамп, бланки із своїми реквізитами.
Об'єднанню видано свідоцтво № 78, що
вбачається з копії Статуту на а.с. 238 - 242.
Зі списку осіб, зареєстрованих в цьому
товаристві станом на 17 січня 2008 року,
вбачається, що до нього входила 901
фізична особа (а.с. 243 - 260, т. 1).

07 жовтня 2004 року Шосткінський
міськрайсуд задоволив позов ОСОБА_3 та
постановив рішення про стягнення з МПП
«Інваспорт» на її користь 3240 грн. на
відшкодування майнової шкоди та 5000 грн.
на відшкодування моральної шкоди, а
всього 8240 грн.

13 жовтня 2004 року цей же суд задовольнив
позов однієї юридичної особи до іншої
юридичної особи і стягнув з МПП
«Інваспорт» на користь об'єднання
громадян «Захист» 50000 грн. на
відшкодування моральної шкоди. Ці
обставини підтверджуються копіями цих
рішень на а.с. 21 - 23, т. 1.

На підставі цих судових рішень, які
набрали законної сили, місцевий суд
виписав два виконавчих листа (копії
яких є на а.с. 19, 20, т. 1), передав їх
ОСОБА_3, які вона у листопаді 2004 року
передала на виконання до Шосткинського
відділу ДВС. Відділ ДВС та ОСОБА_3
визнають, що в послідуючі роки відділ
ДВС неодноразово виносив постанови про
відкриття виконавчого провадження і
про його закриття або зупинення. ОСОБА_3
у письмових поясненнях неодноразово
стверджувала, що останній раз
виконавча служба повернула їй
виконавчі листи у березні 2008 року (т. 1,
а.с. 232, т. 2, а.с. 103). Вона також надала
суду копію постанови державного
виконавця від 07 березня 2008 року про
повернення їй виконавчого листа на
підставі п. 2, п. 5 ст. 40 Закону України
«Про виконавче провадження». До суду з
даною скаргою вона звернулася 22 жовтня
2010 року. Поза увагою суду першої
інстанції залишилися вимоги ст. 385 ЦПК
України щодо десятиденного та
триденного строку звернення до суду зі
скаргою, наслідки пропуску цих строків.
У скарзі ОСОБА_3 від 22 жовтня 2010 року (т.
1, а.с. 5 - 9), яка доповнювалася 19 серпня 2011
року (т. 1, а.с. 64) та 07 лютого 2013 року (т. 1,
а.с. 257) вона не згадує про десятиденний
строк на оскарження і не називає
поважних причин для його поновлення.
Пропуск вказаних строків і відсутність
заяви про їх поновлення може бути
підставою для залишення скарги без
розгляду. Про це зазначено і в ч. 4 п. 16
постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про
практику розгляду судами скарг на
рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби під час виконання судових
рішень у цивільних справах». Суду треба
було по виконавчому провадженню
прослідкувати хронологію подій, які
передували дню звернення ОСОБА_3 до
суду з даною скаргою 22 жовтня 2010 року,
особливо у десятиденний термін, що
передував зверненню зі скаргою, чи були
допущені відносно неї у вказаному
періоді неправомірні дії чи
бездіяльність посадових осіб відділу
ДВС.

Суд першої інстанції не з'ясував кола
осіб, які звернулися до суду зі скаргою,
предмет оскарження, переліку дій або
бездіяльності, які оскаржуються.

По-перше, хоча зі скарги ОСОБА_3
вбачається, що вона оскаржує і дії і
бездіяльність посадових осіб відділу
ДВС, вона назвала свій документ як
тільки оскарження «дій». Цю помилку
повторив суд в ухвалі.

По-друге, суд не звернув увагу на те, що
ОСОБА_3 особисто може оскаржувати дії
або бездіяльність посадових осіб
відділу ДВС тільки відносно одного
виконавчого документа - виконавчого
листа про стягнення на її користь 8240
грн. як стягувач. Щодо другого
виконавчого документа про стягнення
50000 грн. на користь юридичної особи вона
може бути тільки представником цієї
юридичної особи, а не скаржником. Вона
скаргу до суду подала тільки від себе
особисто і саме в цих межах суд повинен
був її перевіряти. Суд же повторивши в
ухвалі недолік скарги почав перевіряти
законність дій або бездіяльності
посадових осіб відділу ДВС за обома
виконавчими документами, що
безпідставно значно розширило зону
дослідження обставин у справі. Цей
об'єм був би правильним, якщо б вона
поряд зі скаргою від себе особисто
надала б скаргу від імені юридичної
особи як голова правління, зазначивши
цю особу скаржником у вступній частині
своєї скарги та підписавши скаргу як
представник юридичної особи. Такого
документа у справі немає.

Як зазначено вище, боржником за даним
виконавчим провадженням є юридична
особа МПП «Інваспорт». Отже,
відшуковуватися, описуватися,
арештовуватися, реалізовуватися
повинно майно саме цієї юридичної
особи. Тому сумнівною виглядає
вказівка в ухвалі місцевого суду про
зобов'язання відділу ДВС «вирішення
питання щодо правового визначення
квартири АДРЕСА_1 та квартири АДРЕСА_2,
які в червні та листопаді 2009 року
відчужені згідно договору купівлі -
продажу іншим власникам». Тут доречно
буде зазначити, що і до цих договорів
купівлі - продажу ці квартири належали
фізичним особам, а не юридичній особі
МПП «Інваспорт». Суд першої інстанції
не зазначив в ухвалі закону на підставі
якого виконавча служба вправі звернути
стягнення на майно, яке не належало і не
належить боржнику.

Окрім цього, в ухвалі місцевого суду
від 26 листопада 2013 року допущено ряд
інших неточностей і неправильностей.
Так, в ухвалі неодноразово
зазначається, що у відділі ДВС
знаходяться на виконанні два
виконавчих документа про стягнення з
МПП «Інваспорт» на користь ОСОБА_3 58240
грн., хоча це не відповідає дійсності, -
тільки один виконавчий лист про
стягнення 8240 грн. Розглянувши скаргу
суд першої інстанції усупереч правилу
ст. 388 ЦПК України щодо покладення
обов'язку по розподілу витрат,
пов'язаних з розглядом скарги, поклав
ці витрати на боржника, що суперечить
діючому законодавству, зокрема, ст. 388
ЦПК України. Суд не урахував правило ст.
88 ЦПК України, яка передбачає
пропорційне стягнення судових витрат
при частковому задоволенні вимог.

У зв'язку зі скасуванням основної
ухвали місцевого суду від 26 листопада
2013 року, підлягають скасуванню і ухвали
цього суду від 29 листопада 2013 року, від
22 січня 2014 року та від 13 лютого 2014 року у
даній справі, оскільки вони
взаєпов'язані між собою.

При новому розгляді справи треба

- уточнити суб'єктний склад
скаржників; - чи це одна ОСОБА_3 щодо
стягнення 8200 грн. на її користь; чи це і
юридична особа - об'єднання громадян
щодо стягнення на користь останньої 50000
грн.;

- уточнити суть вимог до відділу
ДВС, які саме рішення, дії або
бездіяльність оскаржуються, коли вони
вчинені чи повинні були вчинятися;

- з'ясувати дотримання скаржником
10-ти денного або 3 денного строку на
звернення зі скаргою до суду у
відповідності зі ст. 385 ЦПК України. При
цьому треба урахувати роз'яснення, які
містяться у п. 16 вказаної постанови
пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ;

- при розгляді скарги по суті
перевірити законність оскаржуваних
рішень, дій або бездіяльності
державних виконавців відділу ДВС
стосовно до Закону України «Про
виконавче провадження» та Інструкції
про проведення виконавчих дій у
редакціях, які діяли до звернення з
даною скаргою, тобто, до 22 жовтня 2010
року.

Судові витрати по справі розподілити у
відповідності зі ст. 388 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 291, 303, ч. 1 ст. 312, 315 ЦПК України,
колегія суддів

у х в а л
и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Скасувати ухвали Шосткинського
міськрайонного суду Сумської області
від 26 листопада 2013 року, від 29 листопада
2013 року, від 22 січня 2014 року, від 13
лютого 2014 року у даній справі, а справу
надіслати на новий розгляд до цього ж
місцевого суду.

Ухвала набрала законної сили, проте
може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий - підпис

Судді - підписи

З оригіналом згідно:

Суддя
В.О. Маслов