Справа № 523/2712/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2014 року Суворовський
районний суд міста Одеси в складі:
головуючого судді Гудіної Н.І.

при секретарі Мельніченко Г.О.

розглянув у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі

справу за позовною заявою

ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи -
ОСОБА_3, Головне управління державної
міграційної служби в Одеській області,
про визнання таким, що втратив право
користування житлом,

Установив :

ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся
до ОСОБА_2 (далі - Відповідач), треті
особи - ОСОБА_3, Головне управління
державної міграційної служби в
Одеській області з позовом про
визнання таким, що втратив право
користування житлом, за наступних
обставин.

Відповідно до свідоцтва про право
власності на житло від 01 грудня 2004р.
виданого Управлінням
житлово-комунального господарства
Одеської міської ради, згідно з
розпорядженням (наказом) від 01 грудня
2004 року № 186908, зареєстрованого і
записаного у реєстровій книзі за
№12-28260, Позивачу на праві приватної
власності належить квартира АДРЕСА_1.

09 липня 2004 року матір Позивача -
ОСОБА_3, одружилась із Відповідачем, що
й стало підставою спільного мешкання в
належній Позивачу квартирі та
відповідної подальшої реєстрації
Відповідача.

Матір Позивача, за його згодою
була зареєстрована 22 жовтня 2004 року, а
Відповідач - з 21 грудня 2005р.

Наявна реєстрація вказаних осіб в
зазначеній квартирі підтверджується
довідкою № 184 (випискою з будинкової
книги про склад сім'ї та реєстрацію)
виданою Дільницею № З КП «ЖКС
«Північний» від 20 лютого 2014р.

Шлюбні відносини між матір'ю
Позивача та Відповідачем у 2010 році
погіршились, та згоді зовсім
припинились, після чого Відповідач
приблизно в кінці 2010 року зібрав свої
особисті речі та вивіз їх у невідомому
напрямку, та добровільно звільнив
квартиру - фактично перестав мешкати
разом із ними.

28 листопада 2013р оку Суворовським
районним судом міста Одеси ухвалено
заочне рішення, яким шлюб між матір'ю
Позивача та Відповідачем розірвано.
Під час судового розгляду справи
встановлено, що Відповідач спільно з
його матір'ю не проживає.

Заочне рішення судом, за заявою
Відповідача, не переглядалось та не
оскаржувалось.

Матір Позивача після офіційного
розлучення із Відповідачем, з метою
повернення собі дівочого прізвища 14
січня 2014 року, отримала новий
громадянський паспорт.

З кінця 2010 року Відповідач не
проживає в квартирі АДРЕСА_1,
відповідної заяви про зняття з
реєстраційного обліку до органів
міграційної служби не надав, таким
чином місце реєстрації Відповідача на
цей час у встановленому законом
порядку залишається в належній
Позивачу квартирі.

Обов'язок по утриманню будинку
Позивач з матір'ю виконують без
допомоги Відповідача.

За вказаних обставин Позивач
просить визнати Відповідача таким, що
втратив право користування жилим
приміщенням в його квартирі.

До суду Позивач та його матір -
третя особа по справі - надали заяви про
розгляд справи за їх відсутністю.

Відповідач до суду не з'явився, за
місцем реєстрації не проживає.

Представник третьої особи -
Головного управління державної
міграційної служби в Одеській області -
до суду не з'явився.

Суд, дослідивши матеріали справи,
дійшов висновку про задоволення
позовних вимог та прийняття заочного
рішення.

Встановлено, що відповідно до
свідоцтва про право власності на житло
від 01 грудня 2004р. виданого Управлінням
житлово-комунального господарства
Одеської міської ради, згідно з
розпорядженням (наказом) від 01 грудня
2004 року № 186908, зареєстрованого і
записаного у реєстровій книзі за
№12-28260, Позивачу на праві приватної
власності належить квартира АДРЕСА_1
(а.с.14-15).

09 липня 2004 року матір Позивача -
ОСОБА_3, одружилась із Відповідачем, що
й стало підставою спільного мешкання в
належній Позивачу квартирі та
відповідної подальшої реєстрації
Відповідача.

Матір Позивача, за його згодою
була зареєстрована 22 жовтня 2004 року, а
Відповідач - з 21 грудня 2005р.

Наявна реєстрація вказаних осіб в
зазначеній квартирі підтверджується
довідкою № 184 (випискою з будинкової
книги про склад сім'ї та реєстрацію)
виданою Дільницею № З КП «ЖКС
«Північний» від 20 лютого 2014р (а.с.16).

28 листопада 2013р оку Суворовським
районним судом міста Одеси ухвалено
заочне рішення, яким шлюб між матір'ю
Позивача та Відповідачем розірвано.
Під час судового розгляду справи
встановлено, що Відповідач спільно з
його матір'ю не проживає (а.с.12-13).

Заочне рішення судом, за заявою
Відповідача, не переглядалось та не
оскаржувалось.

Згідно ст. 29 ЦК України місцем
проживання фізичної особи є житловий
будинок, квартира, інше приміщення,
придатне для проживання в ньому
(гуртожиток, готель тощо), у
відповідному населеному пункті, в
якому фізична особа проживає постійно,
переважно або тимчасово.

Відповідно до абз. 6 ч. 1 ст. З
Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні», реєстрація - це
внесення відомостей до паспортного
документа про місце проживання або
місце перебування із зазначенням
адреси житла особи та внесення цих
даних до реєстраційного обліку
відповідного органу спеціально
уповноваженого центрального органу
виконавчої влади з питань реєстрації.
Тобто правовою підставою для
перебування на реєстраційному обліку є
проживання чи перебування в житлі за
певною адресою.

Відповідно до ст. 71 ЖК УРСР, при
тимчасовій відсутності наймача або
членів його сім'ї за ними зберігається
жиле приміщення протягом шести
місяців. Після спливу цього строку,
відповідно до ст. 72 ЖК УРСР, особа, може
бути визнана в судовому порядку такою,
що втратила право на користування
жилим приміщенням внаслідок
відсутності цієї особи понад
встановлені строки.

У ч. 1 ст. 316 ЦК України зазначено,
що правом власності є право особи на
річ (майно), яке вона здійснює
відповідно до закону за своєю волею,
незалежно від волі інших осіб.

Дотримуючись ст. 391 ЦК України
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
своїм майном.

Згідно із ст. 15 ЦК України, кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Припинення дії, якою порушується
право та можливість суду захистити
цивільне право або інтерес іншим
способом, що встановлений договором
або законом, є одними із способів
захисту цивільних прав та інтересів,
визначених ст.16 ЦК України.

Пунктом 3.1 «Порядку реєстрації
місця проживання та місця перебування
фізичних осіб в Україні та зразків
необхідних для цього документів»,
затвердженому Наказом МВС України від
22.11.2012 року № 1077. зареєстрованому в
Міністерстві юстиції України від 18.12.2012
року за № 2109/22421, зняття з реєстрації
місця проживання особи здійснюється на
підставі судового рішення, яке набрало
законної сили, про визнані особи такою,
що втратила право користування житлом

За правилами ч. 4 ст. 9 ЖК УРСР ніхто
не може бути виселений із займаної
жилого приміщення або обмежений у
праві користування жилим приміщенням
інакше я з підстав і в порядку,
передбачених законом.

Відповідно до положень ст. 156 ЖК
УРСР члени сім'я власника житлового
будинку /квартири/, які проживають
разом з ним у будинку /квартирі/, що йому
належить, користуються жилим.
приміщенням нарівні з власником
будинку. Припинення сімейних відносин
з власником будинку не позбавляє їх
права користуватися займанні
приміщенням. Таке право вони втрачають
лише в разі вибуття на інше постійне
місце проживання і припинення
внаслідок цього сімейних стосунків з
власником.

Таким чином, суд вважає, що
оскільки Відповідач тривалий час не
проживає в квартирі Позивача,
залишаючись зареєстрованим в цій
квартирі, його слід визнати таким, що
втратив право користування житлом.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 15,16, 29, 316, 391 ЦК України,
ст.ст. 9, 24, 71, 72, 156 ЖК УРСР, абз. 6 ч. 1 ст. :
Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні», постановою
пленуму ВСУ «Про деякі питання, що
виникли в практиці застосування судами
Житлового кодексу України», ст.ст. 10,11,
57,60,61, ч.1 ст. 77, 212- 215, 218, 224-228 ЦПК України,
суд,-

Вирішив :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті
особи - ОСОБА_3, Головне управління
державної міграційної служби в
Одеській області, про визнання особи
такою, що втратила право користування
житлом, - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, таким,
що втратив право користування житлом -
квартирою АДРЕСА_1.

Рішення є підставою для зняття
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1, з реєстраційного обліку
за адресою: АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути
переглянуте судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про
перегляд заочного рішення без
задоволення заочне рішення може бути
оскаржено в загальному порядку, а саме
рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом. У цьому разі
строк на апеляційне оскарження рішення
починається відраховуватися з дати
постановлення ухвали про залишення
заяви про перегляд заочного рішення
без задоволення.

Суддя-