Справа № 522/2016/14-ц
Провадження № 2/522/4198/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2014 року Приморський районний
суд м. Одеси у складі:

Головуючого - судді Кравчук Т.С.,

при секретарі Антонецькому С.Л.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ПАТ «КБ»Інвестбанк»
в особі філії ПАТ «КБ»Інвестбанк» у м.
Одесі, ОСОБА_2, третя особа: ТОВ
«Укрфруктопостач», про визнання
договору іпотеки недійсним,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із
зазначеним позовом до Публічного
акціонерного товариства ПАТ
«Інвестбанк» в особі філії публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Інвестбанк», ОСОБА_2, за участю
третьої особи на стороні відповідача
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Укрфруктопостач»,
про визнання Договору Іпотеки від
06.11.2006 р., посвідченого приватним
нотаріусом Одеського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 недійсним.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що
знаходячись у зареєстрованому шлюбі,
ним, та відповідачкою ОСОБА_1 було
набуто майно - 439/1000 квартири за адресою:
АДРЕСА_1. В зв'язку з чим, позивач вважає,
що є співвласником зазначеного майна у
відповідності до норм Сімейного
кодексу, що діяв на час укладання шлюбу.
Однак стверджує, що у 2006 році, без його
відома та нотаріальної згоди,
відповідач передав в іпотеку спірне
майно, чим порушив його право власності
на частку у спільному майні, порушив
норми Закону «Про іпотеку».

Представник позивача у судовому
засіданні позов підтримав в повному
обсязі, посилаючись на обставини,
викладені у позовній заяві.

Представник ПАТ «Інвестбанк» в особі
філії публічного акціонерного
товариства «Комерційний банк
«Інвестбанк» позов не визнала, вважає
що Договір іпотеки від 06.11.2006 р.
відповідає Закону, права ОСОБА_1А не
зачіплюються.

Відповідач та третя особа подали заяву,
про розгляд справи за їх відсутності.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши
матеріали справи та надані докази,
вважає, що позов підлягає задоволенню,
виходячи з наступного.

06.11.2006 р. між ОСОБА_2, від імені якої за
довіреністю за реєстровим № 01744/06,
посвідченої віце-консулом
Генерального консульства України в м.
Нью-Йорк, США, Костенко Н. В. 29.09.2006р.,
виступив ОСОБА_6, було укладено договір
іпотеки (далі - оспорюваний договір) за
реєстровим № 15897, посвідчений
приватним нотаріусом Одеського
міського нотаріального округу ОСОБА_4

Відповідно до умов оспорюваного
договору іпотеки від 06.11.2006 р. ОСОБА_2
(іпотекодавець) надала в іпотеку
квартиру за адресою: АДРЕСА_1.
Іпотекодержателем виступив
акціонерний комерційний банк
«Інвестбанк», правонаступником всіх
прав й обов'язків якого є публічне
акціонерне товариство «Комерційний
банк «Інвестбанк». Вказана квартира
була надана в іпотеку в забезпечення
виконання зобов'язань товариства з
обмеженою відповідальністю
«Укрфруктопостач» перед АКБ
«Інвестбанк» за кредитним договором №
78/06 від 06.11.2006 р.

Відповідно до ч. 1 ст. 575 ЦК України,
«іпотекою є застава нерухомого майна,
що залишається у володінні
заставодавця або третьої особи».

Для вчинення договору, який стосується
цінного майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності, який
виходить за межі дрібного побутового і
потребує нотаріального посвідчення
(зокрема, і договору іпотеки), необхідна
згода співвласників, яка має бути
висловлена письмово і нотаріально
посвідчена.

Відповідно ст. 369 ЦК України
розпорядження майном, що є у спільній
сумісній власності, здійснюється за
згодою всіх співвласників.

Згода співвласників на вчинення
правочину щодо розпорядження спільним
майном, який підлягає нотаріальному
посвідченню та (або) державній
реєстрації, має бути висловлена
письмово і нотаріально посвідчена.

Згідно ст. 578 ЦК України, майно, що є у
спільній сумісній власності, може бути
передане у заставу лише за згодою усіх
співвласників.

Разом з тим, таке ж твердження
міститься і у ч. 2 ст. 6 ЗУ „Про іпотеку",
в якій зазначено, що майно, що є у
спільній власності, може бути передане
в іпотеку лише за нотаріально
посвідченою згодою усіх співвласників.
Співвласник нерухомого майна має право
передати в іпотеку свою частку в
спільному майні без згоди інших
співвласників за умови виділення її в
натурі та реєстрації права власності
на неї як на окремий об'єкт нерухомості.

Згідно ч. 4 ст. 369 ЦК України, правочин
щодо розпорядження спільним майном,
вчинений одним із співвласників, може
бути визнаний судом недійсним за
позовом іншого співвласника у разі
відсутності у співвласника, який
вчинив правочин, необхідних
повноважень.

Відповідно ст. 215 ЦК України підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою ст. 203 цього кодексу.

Ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не
може суперечити цьому Кодексу, іншим
актам цивільного законодавства, а
також моральним засадам суспільства.

Згідно з вищевикладеним, суд прийшов до
висновку, що при укладанні спірного
договору іпотеки згода позивача ОСОБА_1
була обов'язково потрібна, оскільки
майно, що є предметом даного договору є
спільною сумісною власністю і могло
бути передано в іпотеку лише за згодою
всіх співвласників.

Пунктом 26 Постанови Пленуму ВСУ № 9 від
06.11.2009 р. «Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» передбачено -
якщо предметом правочину є майно, яке
належить особам на праві спільної
сумісної власності, інші співвласники
відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦК України до
участі у справі не залучаються,
оскільки правочин щодо розпорядження
спільним майном вважається вчиненим за
згодою всіх співвласників. За
відсутності такої згоди, інші
співвласники відповідно до ч. 4 ст. 369 ЦК
України можуть пред'явити позов про
визнання такого правочину недійсним.

Згідно ст. 17 Закону України «Про
іпотеку», іпотека припиняється у разі
визнання іпотечного договору
недійсним.

Відповідно до положень абз. 5 п. 5
Постанови Пленуму Верховного суду
України від 6.11.2009 року №9 «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними»
передбачено, що відповідно до ст.ст. 215
та 216 ЦК України вимога про визнання
оспорюваного правочину недійсним та
про застосування наслідків його
недійсності, а також вимоги про
застосування наслідків недійсності
нікчемного правочину може бути
заявлено як однією із сторін правочину,
так і іншою заінтересованою особою,
права та законні інтереси якої
порушено вчиненням правочину.

Отже з урахуванням вказаного суд
дійшов висновку, що, відповідачка
ОСОБА_1, від імені якої за довіреністю
за реєстровим № 01744/06, посвідченої
віце-консулом Генерального
консульства України в м. Нью-Йорк, США,
Костенко Н. В. 29.09.2006р., виступив ОСОБА_6,
укладаючи договір іпотеки на спірну
квартиру та договір позики під цю
квартиру, фактично порушила право
власності ОСОБА_1 на належну йому
частку вищевказаної квартири, а від так
договір іпотеки від 06 листопада 2006
року, посвідчений приватним нотаріусом
Одеського міського нотаріального
округу ОСОБА_4, має бути визнаний
недійсним у цілому, а не в частині
передачі в іпотеку 439/1000 квартири, що
належать ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на праві
спільної сумісної власності, оскільки
Закону не відповідає не лише ця окрема
частина, а весь договір, який не міг
бути вчинений без включення цієї
недійсної частини: ОСОБА_2 не могла
передати в іпотеку інші 561/1000 квартири,
які є її особистою приватною власністю,
оскільки ці 561/1000 квартири не виділено в
натурі, на них не зареєстровано право
власності як на окремий об'єкт
нерухомості.

Суд також дослідив Рішення
Апеляційгого суду Одеської області від
19.03.2014 р., згідно до якого, твердження
ОСОБА_1, в даній цивільній справі
підтверджується, стосовно відсутності
його нотаріальної згоди на передачу
спільного набутого майна в іпотеку, що
частки ОСОБА_1, що належать їй на праві
приватної власності у натурі не
виділені, та не зареєстровані як
окремий об'єкт нерухомості.

У ч. 3 ст. 61 ЦПК України зазначено, що
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Докази, які б спростовували доводи
позивача, - представником Публічного
акціонерного товариства ПАТ
«Інвестбанк» в особі філії публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Інвестбанк» відсутні, таким
чином суд приходить до висновку про
задоволення позовних вимог ОСОБА_1 у
повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 212, 213, 214, 215 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ПАТ
«КБ»Інвестбанк» в особі філії ПАТ
«КБ»Інвестбанк» у м. Одесі, ОСОБА_2,
третя особа: ТОВ «Укрфруктопостач», про
визнання договору іпотеки недійсним -
задовольнити.

Визнати недійсним договір іпотеки від
06 листопада 2006 року, укладений між
ОСОБА_2 і акціонерним комерційним
банком «Інвестбанк», посвідчений
приватним нотаріусом Одеського
міського нотаріального округу ОСОБА_4
за реєстровим номером 15897.

Скасувати арешт на АДРЕСА_1 у м. Одесі,
накладений ухвалою Приморського
районного суду м. Одеси від 18 березня 2014
року.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до Апеляційного суду
Одеської області через суд першої
інстанції протягом десяти днів з дня
проголошення рішення суду.

Суддя:
14.04.2014