Провадження № 22-ц/779/900/2014
Головуючий у 1 інстанції
Суддя-доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого Соколовського
В.М.,

суддів: Пнівчук О.В.,
Горблянського Я.Д.,

секретаря Турів О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ТзОВ "Болехівський завод
будівельних матеріалів" про
відшкодування матеріальної шкоди,
спричиненої дорожньо-транспортною
пригодою, та моральної шкоди,

за апеляційною скаргою ТзОВ
"Болехівський завод будівельних
матеріалів" на рішення
Івано-Франківського міського суду від
27 лютого 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 звернувся в суд з вказаним
позовом, мотивуючи позовні вимоги тим,
що 19.07.2013 року, керуючи легковим
автомобілем марки «TOYOTA Avensis», він
потрапив у дорожньо-транспортну
пригоду за участю вантажного
автомобіля марки «MAN F2000» з
напівпричепом. Зіткнення сталося з
вини ОСОБА_2, який працював водієм
вищевказаного вантажного автомобіля у
ТзОВ "Болехівський завод будівельних
матеріалів". В результаті ДТП його
автомобіль було пошкоджено, що
зафіксовано в протоколі огляду
транспортного засобу та довідці про
ДТП. Сума матеріальних збитків згідно
експертного висновку складає 6428 грн.
Просив стягнути з відповідача суму
завданої шкоди із врахуванням послуг
по проведенню експертної грошової
оцінки відновлювального ремонту
автомобіля в сумі 600 грн., послуг за
проведення трасологічної та
транспортно-трасологічної експертизи
в сумі 1483,49 грн., витрат на бензин у
зв'язку із доставкою автомобіля у м.
Львів у НДІ судових експертиз в сумі
565,70 грн., а також моральну шкоду в сумі
10000 грн., а судові витрати по оплаті
судового збору просив покласти на
відповідача, оскільки від сплати таких
він звільнений.

Рішенням Івано-Франківського міського
суду від 27 лютого 2014 року позовні
вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ТзОВ "Болехівський завод
будівельних матеріалів" на користь
ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 6428
грн., витрати по виготовленню
експертного висновку в розмірі 600 грн.
та моральну шкоду в розмірі 2000 грн.

Стягнуто з ТзОВ "Болехівський завод
будівельних матеріалів" на користь
держави витрати по сплаті судового
збору в розмірі 243 грн. 60 коп.

В решті позовних вимог відмовлено.

На дане рішення ТзОВ "Болехівський
завод будівельних матеріалів" подало
апеляційну скаргу, в якій посилається
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права,
невідповідність висновків суду
обставинам справи та неповне
з'ясування обставин справи. Зокрема,
апелянт зазначає, що вантажний
автомобіль марки «МАН Ф 2000»,
реєстраційний номер НОМЕР_1, яким на час
скоєння ДТП 19.07.2013 року керував водій
ТзОВ "Болехівський завод будівельних
матеріалів" ОСОБА_2, був з 07.06.2013 року
застрахований у страховій компанії
"Княжа VIG" з лімітом матеріального
відшкодування в сумі 50000 грн., про що
свідчить страховий поліс. Одразу після
ДТП страхова компанія була повідомлена
про дану подію, однак представник
компанії на місце не прибув, участі в
оформленні документів не приймав.
Всупереч п.16 постанови Пленуму ВССУ №4
від 01.03.2013 року суд не залучив до участі
в справі в якості співвідповідача
страхову компанію, яка і повинна
відшкодовувати шкоду. На повторну
заяву про залучення страхової компанії
до участі в справі суд не відреагував.
Апелянт вважає помилковим висновок
суду про те, що він не надав доказів
того, що сплачувати шкоду повинна
страхова компанія, оскільки
відповідачем представлено страховий
поліс, який є підставою звільнення
відповідача від відшкодування шкоди. З
цих підстав просив рішення суду
скасувати та ухвалити нове рішення про
відмову в задоволенні позовних вимог.

В судове засідання сторони не прибули,
хоча належно повідомлені про розгляд
справи, що дає колегії суддів в
цивільних справах апеляційного суду
підстави для розгляду справи у
відсутності сторін.

Вислухавши доповідача, обговоривши
доводи апеляційної скарги та
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Рішення суду зазначеним вимогам
відповідає.

Судом встановлено, що 19.07.2013 року о 13
год. 50 хв. в м. Івано-Франківську по вул.
Деповська, 81 ОСОБА_2, керуючи
транспортним засобом марки «МАN-F-2000»,
д.н.з. НОМЕР_1, не вибрав безпечного
бокового інтервалу та допустив наїзд
на автомобіль марки «Тойота Авенсіс»,
д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1,
внаслідок чого обидва автомобілі
отримали технічні пошкодження.
Постановою Болехівського міського
суду від 13.11.2013 року вина ОСОБА_2 у
вчиненні даної дорожньо-транспортної
пригоди доведена, проте провадження по
адміністративній справі закрито у
зв'язку із закінченням на момент
розгляду справи строку накладення
адміністративного стягнення (з
нереабілітуючих обставин) (а.с.5).

Разом з тим, постановою Верховинського
районного суду від 22.08.2013 року
провадження у справі про притягнення
позивача ОСОБА_1 до адміністративної
відповідальності закрито у зв'язку з
відсутністю в його діях складу
правопорушення (з реабілітуючих
обставин) (а.с.4).

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Згідно експертного заключення
(калькуляція) по визначенню вартості
відновлювального ремонту
транспортного засобу від 16.08.2013 року,
підготовленого ТзОВ «Буковина
Експерт», вартість робіт з матеріалами
по ремонту автомобіля позивача ОСОБА_1
становить 6428 грн. (а.с.11-15).

Судом встановлено та не заперечується
відповідачем, що ОСОБА_2 працює водієм
ТзОВ "Болехівський завод будівельних
матеріалів".

Задовольняючи частково позов та
стягуючи з відповідача на користь
позивача 6428 грн. матеріальної
шкоди та 2000 грн. моральної шкоди, суд
першої інстанції виходив із
доведеності факту та розміру
заподіяння позивачу шкоди ОСОБА_2, який
на час вчинення дорожньо-транспортної
пригоди перебував у трудових
відносинах з ТзОВ "Болехівський завод
будівельних матеріалів", а тому така
шкода в силу вимог ч.1 ст.1172 ЦК України
підлягає стягненню з відповідача, який
відповідає за шкоду, завдану його
працівником, на користь позивача. Суд
відмовив в задоволенні клопотання
відповідача про залучення до участі в
справі як співвідповідача страхової
компанії.

З таким висновком суду першої
інстанції погоджується і колегія
суддів.

Відповідно до ч.1 ст.1172 ЦК України
юридична особа або фізична особа
відшкодовує шкоду, завдану їхнім
працівником під час виконання ним
своїх трудових (службових) обов'язків.

Пред'явивши позов до ТзОВ "Болехівський
завод будівельних матеріалів", з яким
ОСОБА_2 перебув у трудових відносинах,
ОСОБА_1 просив саме стягнути шкоду,
завдану працівником, саме з юридичної
особи.

Як вбачається із матеріалів справи,
директор ТзОВ "Болехівський завод
будівельних матеріалів" у своєму
запереченні просив залучити до участі
в справі в якості співвідповідача
страхову компанію "Княжа VIG", яку вважав
належним відповідачем по даному
позову, оскільки з вказаною компанією
було укладено договір страхування
вантажного автомобіля марки «МАN-F-2000»,
на якому водієм ОСОБА_2 і було вчинено
ДТП (а.с.33).

В задоволенні такого клопотання судом
відмовлено на тій підставі, що
залучення співвідповідача може бути
здійснено тільки за клопотанням
позивача, який самостійно визначає
склад відповідачів (а.с.38).

Згідно ч.1 ст.33 ЦПК України суд за
клопотанням позивача, не припиняючи
розгляду справи, замінює первісного
відповідача належним відповідачем,
якщо позов пред'явлено не до тієї особи,
яка має відповідати за позовом, або
залучає до участі в справі іншу особу
як співвідповідача.

Враховуючи, що такого клопотання
позивач не заявляв, суд правильно,
керуючись ст.33 ЦПК України та принципом
диспозитивності цивільного
судочинства, відмовив в задоволенні
клопотання відповідача.

Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд
розглядає справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає безпідставними доводи
апеляційної скарги, що зводяться до
незалучення судом, всупереч п.16
постанови Пленуму ВССУ №4 від 01.03.2013
року, до участі в справі в якості
співвідповідача страхову компанію, яка
і повинна відшкодовувати шкоду. Крім
того правильність стягнення шкоди з
відповідача прямо випливає із змісту
ч.2 ст.1172 ЦК України, згідно якого
юридична особа повинна відшкодувати
шкоду, завдану його працівником під час
виконання ним своїх трудових
обов'язків.

Відповідно до вимог ч.ч.2, 3 ст.303 ЦПК
України апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції. Апеляційний
суд не обмежений доводами апеляційної
скарги, якщо під час розгляду справи
буде встановлено неправильне
застосування норм матеріального права
або порушення норм процесуального
права, які є обов'язковою підставою для
скасування рішення.

Отже, судом першої інстанції
правильно встановлено обставини
справи та застосовано норми
матеріального права, які підлягали
застосуванню до правовідносин, що
виникли між сторонами, а саме: ч.1 ст.23,
ч.1 ст.1167, ст.1172 ЦК України; при цьому
вірно враховано роз'яснення, викладені
в абз.2 п.5 постанови Пленуму Верховного
Суду України №4 від 31.03.1995 року "Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди". Не допущено судом і порушення
норм процесуального права.

Висновок суду про стягнення
матеріальної та моральної шкоди з
відповідача ґрунтується на належних,
допустимих та достовірних доказах, а її
розмір правильно встановлений судом.

Таким чином, розглянувши справу в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
апеляційний суд вважає, що рішення суду
першої інстанції ухвалено з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, тому підстав для
його скасування з мотивів, викладених в
апеляційній скарзі, не вбачається.
Також під час розгляду справи не
встановлено неправильного
застосування норм матеріального права
або порушення норм процесуального
права, які є обов'язковою підставою для
скасування рішення, що дало б підстави
апеляційному суду вийти за межі
доводів апеляційної скарги.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.307, 308, 313-315 ЦПК України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ТзОВ "Болехівський
завод будівельних матеріалів"
відхилити.

Рішення Івано-Франківського міського
суду від 27 лютого 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвалою законної сили.

Головуючий
В.М. Соколовський

Судді:
О.В. Пнівчук

Я.Д. Горблянський