Справа № 404/2244/14-ц
Номер провадження 2/404/1340/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2014 року м. Кіровоград

Кіровський районний суд м. Кіровограда
у складі:

головуючої судді
Варакіної Н.Б.

при секретарі Віго О.В.

розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до
Кіровоградської міської ради, третя
особа ОСОБА_2 про визнання незаконним
рішення Кіровоградської міської ради
та визнання недійсним державного акту
на право приватної власності на землю

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
Кіровоградської міської ради, третя
особа ОСОБА_2 про визнання незаконним
рішення Кіровоградської міської ради
та визнання недійсним державного акту
на право приватної власності на землю.
В обґрунтування вимог посилається на
те, що рішенням Кіровоградської
міської ради № 24 від 10.06.1998 року йому
передано у приватну власність земельну
ділянку площею 866,7 кв. м. за адресою
АДРЕСА_1 та виданий державний акт на
право приватної власності на землю
серії КР № 00008906, який зареєстрований в
Книзі записів державних актів на право
приватної власності на землю за № 6927.

ОСОБА_2 є землекористувачем сусідньої
земельної ділянки по
АДРЕСА_2, з якою виник спір про
звільнення самовільно захопленої
земельної ділянки. В процесі розгляду
зазначеної цивільної справи йому стало
відомо, що розміри земельної ділянки,
зазначені в державному акті на право
приватної власності не відповідають
розмірам земельної ділянки при продажу
будинку 15.09.1989 року, що підтверджується
висновком судової
будівельно-технічної експертизи.
Вважає, що ОСОБА_2 своїми діями
намагається збільшити свою земельну
ділянку за рахунок його земельної
ділянки. В зв'язку з цим просить визнати
незаконним рішення Кіровоградської
міської ради № 24 від 10.06.1998 року у
частині передачі йому у приватну
власність для обслуговування
житлового будинку земельної ділянки та
визнати недійсним державний акт на
право приватної власності на землю.

В судовому засіданні представники
ОСОБА_1 - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вимоги
підтримали. Суду пояснили, що при
продажу будинку у 15.09.1989 році розмір
земельної ділянки, визначений
генеральним планом від 1953 року, був
більшим ніж розмір земельної ділянки,
зазначений в державному акті.
Підставою для визнання рішення
Кіровоградської міської ради є те, що
воно прийнято з грубими порушеннями,
оскільки при підготовці технічної
документації на землю фактично
земельну ділянку не вимірювали, межі не
погоджували. Підготовка документів
проводилась з порушенням норм закону.
Просили позов задовольнити.

Представник Кіровоградської міської
ради в судове засідання не з'явився.
Надіслав суду заяву, в якій просив
розглянути справу у його відсутність.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_6 вимоги не
визнала, суду пояснила, що відповідачем
не надано жодного доказу, які б давали
підстави визнати недійсним рішення
Кіровоградської міської ради та
державний акт на право приватної
власності на землю. Крім того, при
підготовці технічної документації на
землю з ОСОБА_1 погоджувались межі,
робились виміри і в 1998 році йому був
відомий розмір земельної ділянки,
переданої у власність. Тим більше після
отримання державного акту, в якому
розмір зазначений. Крім того, у
висновку експертизи, на який
посилається позивач зазначено, що з
одного боку земельна ділянки
зменшилась, а з іншого збільшилась,
тому права позивача не порушені.
Вважає, що позивачем пропущений строк
позовної давності, просила у позові
відмовити.

Заслухавши представників сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням
Кіровоградської міської ради № 24 від
10.06.1998 року передано безкоштовно у
приватну власність земельні ділянки,
надані для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд площею
та розмірами, визначеними при
встановлені меж внатурі (на місцевості)
з видачею державних актів на право
приватної власності на землю згідно з
додатками.

Пунктом 3 зазначеного рішення
визнано такими, що втратили чинність
раніш прийняті рішення міськвиконкому
з питань зміни площ та меж визначених у
додатках до цього рішення земельних
ділянок.

З архівної копії списку громадян, яким
безкоштовно передані земельні ділянки
у приватну власність та постійне
користування в м. Кіровограді після
проведення інвентаризації земельної
ділянки, що є додатком до рішення
міської ради № 24 від 10.06.1998 року
вбачається, що ОСОБА_1 земельна ділянка
по АДРЕСА_1 була надана до 13.03.1992 року,
площею 913,2 кв.м. (договір
купівлі-продажу від 15.03.1989 року), а
земельна ділянка, яка передана у
приватну власність - становить 866,7 кв.м.

З цього виходить, що рішенням
Кіровоградської міської ради змінена
площа та межі земельної ділянки по
АДРЕСА_1, належної ОСОБА_1, а раніше
прийняті рішення щодо цього питання
втратили чинність.

Статтею 17 ЗК України, в редакції 1990
року, яка діяла на час виникнення
спірних правовідносин передбачена
процедура передачі земельних ділянок у
приватну власність. Громадяни,
заінтересовані у передачі їм у
власність земельних ділянок із земель
запасу, подають заяву про це міської
Ради народних депутатів за місцем
розташування земельної ділянки. У
заяві зазначаються бажані розмір і
місце розташування ділянки, мета її
використання і склад сім'ї.

Відповідна Рада народних депутатів
розглядає заяву і у разі згоди передати
земельну ділянку у власність
громадянину замовляє землевпорядній
організації розробку проекту її
відведення. Проект відведення
земельної ділянки погоджується з
районними (міськими) землевпорядним,
природоохоронним і санітарним
органами, органом архітектури і
подається до міської Ради народних
депутатів для прийняття рішення про
передачу громадянину земельної
ділянки у власність.

Зазначені земельні ділянки
передаються у власність на підставі
заяви громадянина і матеріалів, що
підтверджують її розмір
(земельно-кадастрова документація,
дані бюро технічної інвентаризації,
правлінь товариств і кооперативів
тощо).

Ради народних депутатів розглядають у
місячний строк зазначені заяви і
матеріали та приймають відповідні
рішення.

Право власності на землю посвідчується
державними актами, які видаються і
реєструються міськими, районними
Радами народних депутатів.

Відповідно до ст.ст. 10, 58, 60 ЦПК України
на сторони покладений обов'язок надати
суду належні докази на підтвердження
своїх вимог та заперечень, що було
судом роз'яснено сторонам.

Позивачем не надано суду належних
доказів на підтвердження того, що при
розробці проекту земельної ділянки для
передачі у приватну власність, виміри
та визначення меж проводилися з
порушеннями, або виміри взагалі не
проводились та не погоджувались, а саме
(земельно-кадастрова документація,
дані бюро технічної інвентаризації,
тощо).

Висновок судової будівельно-технічної
експертизи, на який посилається
позивач, не є належним доказом на
підтвердження того, що виміри
проводились невірно, оскільки у
висновку експерт тільки встановив факт
того, що розміри та межі земельної
ділянки, належної ОСОБА_1 не
відповідають розмірам та межам
ділянки, зазначеними у генеральному
плані 1953 року. У висновку експерт не
досліджував проектну документацію
(земельно-кадастрову документація,
дані бюро технічної інвентаризації,
тощо), яка виготовлялась у процесі
передачі земельної ділянки у власність
та правильність вимірів.

Позивач посилається на те, що межі та
розміри земельної ділянки змінені
рішенням КМР порівняно з 1953 роком.
Дійсно межі та розмір земельної
ділянки зазначеним рішенням змінені,
але це не виникло внаслідок помилки, а є
законним, вмотивованим та
обґрунтованим рішенням з земельних
питань органу місцевого
самоврядування.

Відповідно до ч.1 ст.155 ЗК України, в
редакції 2002 року, на яку посилається
позивач, передбачено, що у разі видання
органом виконавчої влади або органом
місцевого самоврядування акта, яким
порушуються права особи щодо
володіння, користування чи
розпорядження належною їй земельною
ділянкою, такий акт визнається
недійсним.

Статтею 152 ЗК України передбачено, що
власник земельної ділянки або
землекористувач може вимагати
усунення будь-яких порушень його прав
на землю, навіть якщо ці порушення не
пов'язані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків.

Зазначені норми у Земельному Кодексі в
редакції 1990 року передбачені не були.

Позивачем, не надано доказів того, що
рішення Кіровоградської міської ради
№ 24 від 10.06.1998 року прийнято з
порушеннями, що тягне його недійсність
та що його права як власника земельної
ділянки порушені.

Враховуючи вищевикладене позовні
вимоги про визнання незаконним рішення
Кіровоградської міської ради № 24 від
10.06.1998 року у частині передачі ОСОБА_1 у
приватну власність земельної ділянки
для обслуговування житлового будинку
та визнання недійсним державного акту
на право приватної власності на землю
задоволенню не підлягають.

Представник відповідача просив
застосувати строк позовної давності до
зазначених вимог, оскільки позивачу ще
у 1998 році достеменно було відомо про
площу та межі земельної ділянки
переданої йому у приватну власність.

Представники позивача наголосили на
тому, що про розмір земельної ділянки,
переданої у приватну власність позивач
дізнався тільки при розгляді спору про
визначення меж між ним та ОСОБА_2

З твердженнями позивача погодитися
неможна, оскільки приймаючи до уваги
процедуру передачі земельної ділянки у
приватну власність встановлену у 1998
році, суд приходить до висновку, що
визначення розміру та меж земельної
ділянки та передачі її у приватну
власність не були можливі без
безпосередньої участі особи, яка бажає
отримати земельну ділянку у власність,
що передбачає обізнаність особи щодо
розмірів та меж земельної ділянки, яка
передається у власність.

Більш того, особа отримала у 1998 році
державний акт на право приватної
власності на землю, в якому зазначені
розміри та межі земельної ділянки, що
обумовлювало ознайомлення з його
змістом. Неуважність особи, не є
поважною підставою для поновлення
строку звернення до суду.

Застосування строку позовної давності
є самостійною підставою для відмови у
задоволенні позову, але позовні вимоги
позивача не доведені, тому суд
відмовляє у задоволенні позову за
недоведеністю вимог.

На підставі ст. 152, 155 ЗК України,
керуючись ст.ст. 213-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до
Кіровоградської міської ради, третя
особа ОСОБА_2 про визнання незаконним
рішення Кіровоградської міської ради
та визнання недійсним державного акту
на право приватної власності на землю -
відмовити.

Судові витрати залишити по
фактично понесеним.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Кіровоградської
області через суд першої інстанції
шляхом подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги.

Суддя Кіровського
Н. Б. Варакіна

районного суду

м.Кіровограда