Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

12 червня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Павліченка С.В.,
суддів: Куцина М.М., Собослоя Г.Г.,

при секретарі Чейпеш С.І.

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
відшкодування завданих збитків
матеріально - відповідальними особами,
-

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
мотивуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_2 з
06.04.2009 р., ОСОБА_3 з 20.04.2007 р., ОСОБА_4 з
01.06.2007 р. та ОСОБА_5 з 12.10.2007 р. працювали в
складі бригади продавців в належному
позивачці магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1»
НОМЕР_1 на підставі трудових договорів.
З кожним з продавців в день укладення
трудових договорів відповідно до ст.
135-1 КЗпП України укладені письмові
договори про взяття кожним на себе
повної матеріальної відповідальності
за незабезпечення цілості майна та
інших довірених їм матеріальних
цінностей.

06-07.04.2009 р. відповідачі прийняли без
нестач товарно-матеріальні цінності
від попередньої бригади продавців
згідно акту інвентаризації та звірки з
документальними даними руху
товарно-матеріальних цінностей.

Проведеної станом на 20.07.2009 р. в
магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1» НОМЕР_1
інвентаризацією було виявлено нестачу
товарно-матеріальних цінностей на
загальну суму 66435,55 грн. Аудиторським
висновком № 14 від 18.08.2009 р. ТзОВ
«Аудиторська фірма «Ватра» нестачу
товарно-матеріальних цінностей на суму
66435,55 грн. підтверджено.

При виясненні причин нестачі
матеріально-відповідальна особа
продавець магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1»
ОСОБА_2 у присутності співробітників
визнала, що нестача виникла з її вини. В
наданої власнику магазину власно
написаної нею заяві від 22.07.2009 р. ОСОБА_2
заявою визнала, що в період з 08.04.2009 р. по
07.07.2009 р. брала з каси магазину гроші на
власні потреби, всього взяла гроші в
сумі 30000 грн. Цією ж заявою ОСОБА_2
зобов'язалася повернути 30000 грн. до
31.07.2009 р. Гроші ОСОБА_2 не повернула. З
23.07.2009 р. ОСОБА_2 було звільнено з роботи
на підставі ст. 41 п.2 КЗпП України.
ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 залишилися
працювати у магазині на посаді
продавців матеріально-відповідальними
особами.

Під час роботи вказаних осіб в кінці
вересня 2009 р. продавець ОСОБА_3 заявила,
що буде звільнятися, оскільки вагітна.
Продавці ОСОБА_4 та ОСОБА_5, також
вирішили звільнитися, так як з іншими
продавцями працювати не бажають. В
зв'язку з цим була проведена
інвентаризація товарно-матеріальних
цінностей станом на 27-28.09.2009 р., які
знаходилися у підзвіті
матеріально-відповідальних осіб
ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, якою знову
виявлено нестачу товарно-матеріальних
цінностей на суму 19670,40 грн. Цю нестачу
матеріально-відповідальними особами,
також, не відшкодовано, хоча при
звільненні з роботи з 29.09.2009 р. на
підставі ст. 38 КЗпП України ОСОБА_3,
ОСОБА_4 і ОСОБА_5 визнали вину у
виникненні нестачі та обіцяли повністю
відшкодувати збитки.

Загальна нестача товарно -
матеріальних цінностей, які
знаходилися у підзвіті відповідачів
становить 86105,85 грн., тому просить суд
стягнути з відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - 66435,55 грн., та з ОСОБА_3,
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - 19670,40 грн. і судові
витрати.

Рішенням Ужгородського міськрайонного
суду від 14 травня 2013 року позов
задоволений.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
завдану матеріальну шкоду у розмірі 30
000 (тридцять тисяч) гривень.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1
завдану матеріальну шкоду у розмірі 36
435 (тридцять шість тисяч чотириста
тридцять п'ять ) гривень 55 коп.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 завдану
матеріальну шкоду у розмірі 19 670
(дев'ятнадцять тисяч шістсот сімдесят)
гривень 40 коп.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1
витрати пов'язані з оплатою роботи
аудитора у розмірі 6 500 (шість тисяч
п'ятсот) гривен.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
понесені судові витрати у розмірі 981
грн. 06 коп.

В апеляційній скарзі представника
ОСОБА_3, яка змінила прізвище на ОСОБА_3,
ОСОБА_8 ставиться питання
проскасування рішення в частині
стягнення школи з ОСОБА_3 та відмови в
задоволенні позову в цій частині.

До даної апеляційної скарги також
приєдналася ОСОБА_5.

Інші відповідачі рішення суду не
оскаржували.

Апеляційні скарги підлягають до
задоволення з таких підстав.

Задовольняючи вимоги про стягнення
шкоди з відповідачів солідарно, суд не
врахував вимоги трудового
законодавства, які регулюють
матеріальну відповідальність
працівників.

За загальними правилами встановленими
ст. 130 КЗпП матеріальна
відповідальність працівників є
індивідуально.

Індивідуальною є і повна матеріальна
відповідальність.

Так п. 1 ст. 134 КЗпП передбачає, що
працівники несуть матеріальну
відповідальність у повному розмірі
шкоди, заподіяної з їх вини
підприємству, установі, організації, у
випадках, коли, між працівником і
підприємством, установою, організацією
відповідно до статті 135-1 цього Кодексу
укладено письмовий договір про взяття
на себе працівником повної
матеріальної відповідальності за
незабезпечення цілості майна та інших
цінностей, переданих йому для
зберігання або для інших цілей.

Тому, розмір шкоди, яка підлягає
стягненню, заподіяної з вини кількох
працівників, визначається для кожного
з них з урахуванням ступеня вини, виду і
меж матеріальної відповідальності.

Солідарна матеріальна
відповідальність застосовується лише
за умови, якщо судом встановлено, що
шкода підприємству, установі,
організації заподіяна спільними
умисними діями кількох працівників або
працівника та інших осіб.

Виключення з наведеного правила
становить колективна (бригадна)
матеріальна відповідальність.

Відповідно до ст.. 135-2 КЗпП при
спільному виконанні працівниками
окремих видів робіт, зв'язаних із
зберіганням, обробкою, продажем
(відпуском), перевезенням або
застосуванням у процесі виробництва
переданих їм цінностей, коли неможливо
розмежувати матеріальну
відповідальність кожного працівника і
укласти з ним договір про повну
матеріальну відповідальність, може
запроваджуватися колективна (бригадна)
матеріальна відповідальність.

Колективна (бригадна) матеріальна
відповідальність установлюється
власником або уповноваженим ним
органом за погодженням з виборним
органом первинної профспілкової
організації (профспілковим
представником) підприємства, установи,
організації. Письмовий договір про
колективну (бригадну) матеріальну
відповідальність укладається між
підприємством, установою, організацією
і всіма членами колективу (бригади).

Отже, солідарну матеріальну
відповідальність працівники можуть
нести тільки у випадку, коли укладено
письмовий договір про колективну
(бригадну) матеріальну
відповідальність між підприємством,
установою, організацією і всіма
членами колективу (бригади).

В даному випадку, дані про те, що шкода
була заподіяна спільними умисними
діями кількох працівників у матеріалах
справи відсутні, а позивач уклав з
відповідачами договори про повну
індивідуальну матеріальну
відповідальність.

Зважаючи на наведене, суд не мав
підстав для стягнення з відповідачів
ОСОБА_3 та ОСОБА_5 шкоди солідарно.

Дані про те, який конкретно розмір
шкоди заподіяли ОСОБА_3 та ОСОБА_5
кожна, в матеріалах справи відсутні.

Зазначені обставини, відповідно до п. 4
ч. 1 ст. 309 ЦПК України є підставою для
скасування рішення суду першої
інстанції в оскарженій частині і
постановлення нового рішення в цій
частині про відмову в задоволенні
позову.

Керуючись ст. 130, п. 1 ст. 134, 135-1, ч. 3 ст. 136
КЗпП ст. ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК
України, Судова палата у цивільних
справах апеляційного суду
Закарпатської області,-

р і ш и л а :

Апеляційні скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_5
задовольнити.

Рішення Ужгородського міськрайонного
суду від 14 травня 2013 року в частині
солідарного стягнення з ОСОБА_3 та
ОСОБА_5 36 435 9 (тридцять шість чотириста
тридцять п'ять) грн. 55 коп., 19 670 (
дев'ятнадцять тисяч шістсот сімдесят)
грн. 40 коп. матеріальної шкоди, а також 6
500 ( шість тисяч п'ятсот) грн. витрат на
аудитора скасувати і в задоволенні
позову в цій частині відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий

Судді