У х в а л а

іменем україни

19 червня 2014 рокум. КиївКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ у складі:

Горелкіної Н.А.,
Завгородньої І.М., Іваненко
Ю.Г.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом публічного
акціонерного товариства «Родовід
Банк» до ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
за касаційною скаргою публічного
акціонерного товариства «Родовід
Банк» на рішення Дніпровського
районного суду м. Києва від 17 вересня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
м. Києва від 04 лютого 2014 року,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Дніпровського районного суду
м. Києва від 17 вересня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду м. Києва від 04 лютого
2014 року, позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ
«Родовід Банк» заборгованість за
кредитним договором в сумі 92 440 дол. США
06 центів, пеню в розмірі
9244 дол. США 01 цент та 3% річних в сумі 4910
дол. США. В задоволенні решти позову
відмовлено. Вирішено питання про
розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ПАТ «Родовід Банк»
просить скасувати судові рішення в
частині стягнення пені та 3% річних,
посилаючись на порушення ним норм
матеріального і процесуального права,
та передати справу на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження
є неправильне застосування судом
норм матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Доводи скарги не заслуговують на увагу,
зокрема в скарзі зазначено, що суд
відмовив в стягнені 3% річних
відповідно до ст. 625 ЦК України. Проте
суд задовольнив вимоги банку в цій
частині, стягнувши 3% річних в розмірі
4910 дол. США 45 центів.

Безпідставні доводи щодо відмови суду
в стягненні пені, оскільки суд у
відповідності до вимог ч. 3 ст. 551 ЦК
України зменшив її розмір та стягнув
9244 дол. США 01 цент пені.

Доводи скарги та зміст оскаржуваних
судових рішень не дає підстав для
висновку, що судами при розгляді справи
допущені порушення норм матеріального
чи процесуального права, які
передбачені ст. 338 ЦПК України як
підстави для скасування рішень.

Наведені в касаційній скарзі доводи
висновків судів першої та апеляційної
інстанцій не спростовують.

Таким чином, касаційну скаргу на
рішення Дніпровського районного суду
м. Києва від 17 вересня 2013 року та
ухвалу апеляційного суду м. Києва
від 04 лютого 2014 року слід
відхилити.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Родовід
Банк» відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду
м. Києва від 17 вересня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 04 лютого
2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:Н.А. ГорелкінаІ.М. Завгородня Ю.Г.
Іваненко