Справа 431/270/14-ц
Провадження 2/431/264/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2014 року
Старобільський районний суд

Луганської області

у складі: головуючого судді
Озерова В.О.,

при секретарі
Дубініній О.О.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні в залі Старобільського
районного суду цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Старобільської
районної державної адміністрації,
Відділу Держземагенства у
Старобільському районі Луганської
області, Караяшницької сільської ради
Старобільського району Луганської
області, ОСОБА_5 про визнання права
власності в порядку спадкування за
законом на земельну частку (пай) та
виділення земельної частки (на
місцевості),

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом до Старобільської районної
державної адміністрації, Відділу
Держземагенства у Старобільському
районі Луганської області,
Караяшницької сільської ради
Старобільського району Луганської
області, ОСОБА_5 про визнання права
власності в порядку спадкування за
законом на земельну частку (пай) та
виділення земельної частки (на
місцевості).

В обґрунтування свого позову позивач
посилається на те, що її дівоче
прізвище було ОСОБА_5. Після укладення
шлюбу вона взяла прізвище чоловіка -
ОСОБА_1. Її бабусею була ОСОБА_6. Її
бабуся, ОСОБА_6, померла ІНФОРМАЦІЯ_1.
Працювала ОСОБА_6 в КСП ім. 1 Травня
Старобільського району Луганської
області. В 2014 році їй повідомили, що
бабусі повинна виділятись земельна
ділянка (пай), як члену КСП.

Вона звернулась до Відділу
Держземагенства у Старобільському
районі і їй надали довідку № 02-02-23/0001
від 08.01.2014 року, в якій повідомили, що
ОСОБА_6 внесена до списків громадян -
членів колективного
сільськогосподарського підприємства
ім. 1 Травня за № 434, які додаються до
Державного акту на право колективної
власності на землю серії ЛГ № ,
який зареєстровано за № 4а від 09.10.1995
року, в наявності є не витребувана
земельна ділянка № 135.

До цього часу вона не знала про
наявність права на земельну частку
(пай) її померлої бабусі, так як ніяких
документів у них з цього приводу не
було і правових підстав у неї для
звернення до суду не було, тому вона
вважає, що строк позовної давності нею
не було пропущено і він починається з
часу коли вона дізналась про свої
порушені права, тобто з 08 січня 2014 року.

Крім цього, відповідно до п. 6
Прикінцевих та Перехідних положень
Цивільного Кодексу України в редакції
2003 року, правила Цивільного Кодексу
України (в редакції 2003 року), про
позовну давність застосовується до
позовів, строк пред'явлення яких,
встановлений законодавством, що діяло
раніше, не сплив до набрання чинності
цим Кодексом, і відповідно до п. 5
Прикінцевих положень Цивільного
Кодексу України в редакції 2003 року,
правила книги шостої Цивільного
Кодексу України в редакції 2003 року
застосовуються також до спадщини, яка
відкрилась, але не була прийнята ніким
із спадкоємців до набрання чинності
Цивільного Кодексу України в редакції
2003 року, тому при вирішенні даної
справи до вимог про позовну давнину
застосовуються норми Цивільного
Кодексу України в редакції 1963 року, а
про визнання права власності у порядку
спадкування за законом слід
застосовувати норми Цивільного
Кодексу в редакції 2003 року. Ні
сертифікату, ні державного акту на
право власності на землю її бабуся не
отримала у зв'язку зі смертю.

Згідно до ч. 2 п. 24 Пленуму
Верховного Суду України від 16 квітня
2004 року № 7 «Про практику застосування
судами земельного законодавства при
розгляді цивільних справ»: «член КСП,
включений до списку, що додається до
державного акту на право колективної
власності на землю, набуває права на
земельну частку (пай) з дня видачі
цього акта, і в разі його смерті
успадкування права на земельний пай
здійснюється за нормами ЦК, у тому
числі й у випадку, коли з різних причин
ця особа не отримала сертифікат на
право на земельну частку (пай)».

Згідно до ч. 3 п. 24 вищевказаного
Пленуму Верховного Суду від 16 квітня 2004
року № 7 «при неможливості надати такій
особі земельну частку (пай) з
колективної власності через
відсутність необхідної для цього землі
остання, відповідно до п. 7 Указу
Президента України від 8 серпня 1995 року
№ 720/95 «Про порядок паювання земель,
переданих у колективну власність
сільськогосподарським підприємствам і
організаціям», має бути надана із
земель запасу, створеного місцевою
радою під час передачі землі у
колективну власність».

Згідно до ст. 1265 ЦК України, вона є
спадкоємцем п'ятої черги за законом на
спадкове майно її померлої бабусі і
бажає отримати спадщину.

Її батько, ОСОБА_5, являється
спадкоємцем першої черги за законом,
але він не приймав спадщині і не бажає
приймати.

Згідно до ст. 1275 ЦК України, до неї
переходить право на спадкування за
законом на спадкове майно після смерті
моєї бабусі - ОСОБА_6.

Згідно до Закону України «Про
порядок виділення в натурі (на
місцевості) земельних ділянок
власникам земельних часток (паїв)»,
який являється чинним, прошу виділити в
натурі (на місцевості) земельну
ділянку.

Відповідно до Закону України «Про
порядок виділення в натурі (на
місцевості) земельних ділянок» - «право
на земельну частку (пай) мають
громадяни - спадкоємці права на
земельну частку (пай), посвідченого
сертифікатом; громадяни на юридичні
особи України, які відповідно до
законодавства України набули право на
земельну частку (пай). Право особи на
земельну частку (пай) може бути
встановлено в судовому порядку.
Повноваження щодо виділення в натурі
(на місцевості) земельних часток (паїв)
мають сільські, селищні, міські
ради-приймають рішення щодо виділу в
натурі земельних ділянок у межах
населених пунктів, районні державні
адміністрації - приймають таке рішення
щодо земель за межами населених
пунктів».

Згідно до довідки Дерземагенства
у Старобільському районі, земля яка
виділялась в колективну власність
членам КСП ім. 1 Травня та була не
виділена бабусі позивача у зв'язку з її
смертю, так і залишилась не
витребуваною і знаходиться в
колективній власності, але у зв'язку з
припиненням діяльності КСП ім. 1 Травня,
фактично земля перейшла в оперативне
управління Старобільської РДА.

Позивач ОСОБА_1 у попереднє
судове засідання не з'явилась, надала
суду заяву, в якій просила суд
розглянути справу без її участі, свої
позовні вимоги підтримала у повному
обсязі та просила задовольнити їх у
повному обсязі.

Представник відповідача
Старобільської районної державної
адміністрації у попереднє судове
засідання не з'явився. Від першого
заступника голови, в.о. голови
райдержадміністрації надійшов лист, в
якому просить суд розглянути справу
без участі представника
Старобільської райдержадміністрації.

Представник відповідача Відділу
Держземагенства у Старобільському
районі у попереднє судове засідання не
з'явився. Від начальника відділу
надійшла заява, в якій просить
розглянути справу без участі
представника Відділу. Позовні вимоги
позивача визнає у повному обсязі.

Представник відповідача Караяшницької
сільської ради у попереднє судове
засідання не з'явився. Від сільського
голови надійшла заява, в якій просить
розглянути справу без участі
представника сільської ради. Просив
винести рішення згідно законодавства.

Відповідач ОСОБА_5 у попереднє судове
засідання не з'явився. Від нього
надійшла заява, в якій він просить
розглянути справу без його участі.
Позовні вимоги визнав у повному обсязі.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що
рішення у справі можливо постановити
при проведенні попереднього судового
засідання.

Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК
України при визнанні позову
ухвалюється судове рішення в порядку,
встановленому ст. 174 цього ж Кодексу.

Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України
у разі визнання відповідачем позову,
суд за наявності для того законних
підстав ухвалює рішення про
задоволення позову.

Таким чином, визнання
відповідачем пред'явленого позову не
суперечить закону, не порушує права,
свободи, чи інтереси інших осіб.

У зв'язку з вищевикладеним,
та беручи до уваги, що відповідачі
цілком визнали позовні вимоги позивача
та не заперечували проти їх
задоволення, та те, що визнання позову
відповідачами не суперечить закону і
не порушує права і свободи чи інтереси
інших осіб, суд вважає позов
обґрунтованим та таким, що підлягає
задоволенню.

На підставі викладеного,
керуючись ч. ч. 2, 3 п. 24 Пленуму
Верховного Суду України № 7 від 16
квітня 2004 року «Про практику
застосування судами земельного
законодавства при розгляді цивільних
справ», п. 7 Указу Президента України
від 8 серпня 1995 року № 720/95 « Про порядок
паювання земель, переданих у
колективну власність
сільськогосподарським підприємствам і
організаціям », ст. ст. 1216, 1225, 1226, 1258, 1261,
1268 ЦК України в редакції 2003 року, п. п. 5, 6
Прикінцевих та перехідних положень ЦК
України, ст. ст. 80, 524, 527, 529, 548 ЦК в
редакції 1963 року, керуючись ст. ст. 60, 61,
130, 174, 212, 213, 215, 294 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Старобільської
районної державної адміністрації,
Відділу Держземагенства у
Старобільському районі Луганської
області, Караяшницької сільської ради
Старобільського району Луганської
області, ОСОБА_5 про визнання права
власності в порядку спадкування за
законом на земельну частку (пай) та
виділення земельної частки (на
місцевості) - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності
в порядку спадкування за законом на
земельну частку (пай) члена КСП ім. 1
Травня Старобільського району
Луганської області, встановленої
норми, після смерті ОСОБА_6, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Зобов'язати Старобільську
районну державну адміністрацію
виділити із не витребуваних земель, які
виділялись в колективну власність
згідно державного акту на право
колективної власності на землю серії
ЛГ № членам КСП ім. 1 Травня,
земельну ділянку в натурі (на
місцевості) встановленої норми в КСП
ім. 1 Травня Старобільського району
Луганської області.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Луганської області через
Старобільський районний суд шляхом
подачі скарги протягом десяти днів з
дня його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Озеров В.О.