РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2014 року Київський
районний суд м.Харкова в складі:

головуючого судді Бородіної Н.М.

за участю секретаря Вітковської О.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ЖК «Приозерний,72»,
3-я особа ОСОБА_2 про зобов'язання
вчинити певні дії,-

встановив:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся у суд з
позовом до відповідача, ЖК
«Приозерний,72», 3-я особа ОСОБА_2, в якому
після уточнень, просить суд:

- зобов'язати відповідача безоплатно
своїми силами та коштами усунути
аварію, протікання води з АДРЕСА_1 в
АДРЕСА_4, для чого зобов'язати власника
АДРЕСА_1 - ОСОБА_2, забезпечити вільний
доступ до загально будинковим мережам
та надати позивачу акт приймання
ремонтних робіт, за підписом державної
будівельної експертизи;

- стягнути з відповідача витрати,
пов'язані з розглядом даного позову -
вартість позову в суд, вартість
фотографа і фотографій,
ксерокопіювання, вартість експертизи;

- відшкодувати позивачу збитки на
ремонт туалету і ванної кімнати в сумі
1300 грн.;

- стягнути на його корить і користь його
дружини спричинену бездіяльністю
відповідача моральну шкоду в розмірі
1000 грн. в місяць, починаючи з дати
першого заливу 17.07.2013р. по дату акту
приймання виконаних ремонтних робіт по
усуненню аварії, протікання води за
підписом державної будівельної
експертизи.

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилається на те, що його постійно
заливає власниця квартири АДРЕСА_1 -
ОСОБА_2, однак житловий кооператив, у
відповідності до положень статуту та
ЗУ «Про житлово-комунальні послуги»,
дій по усуненню наслідків аварії,
протікання (залиття) не здійснює.
Внаслідок бездіяльності відповідача
йому спричинена матеріальна шкода (
ремонт туалету та ванної кімнати) та
моральна шкода, яку він просить
відшкодувати.

Відповідач - ЖК «Приозерний,72», у
поданих запереченнях та у судовому
засіданні проти позову заперечував,
зазначаючи, що здійснює свою
діяльність у відповідності до статуту,
порушень якого не допускає. Доказів
спричинення його винними діями
матеріальної та моральної шкоди
позивач не надав, тому в задоволені
позову необхідно відмовити в повному
обсязі

3-я особа -ОСОБА_3, проти позову
заперечувала, зазначаючи, що вона
ніколи не заливала позивача, ніяких
аварій не влаштовувала, тому підстави
вважати її винною у пошкодженнях, які
маються у приміщеннях позивача -
відсутні.

Заслухавши пояснення сторін, 3-ої
особи, свідків, дослідивши матеріали
справи, суд вважає за необхідне в
задоволенні позову відмовити.

Як встановлено судом та не
заперечується сторонами, позивач
проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 та є її
співласником. Власником квартира
АДРЕСА_1, яка знаходиться над квартирою
АДРЕСА_4, є ОСОБА_4 Сторони є членами
житлового кооперативу «Приозерний,72».

Згідно Правил утримання жилих будинків
та прибудинкових територій
житлово-будівельний кооператив -
юридична особа, утворена фізичними
та/або юридичними особами, які
добровільно об'єдналися на основі
об'єднання їх майнових пайових
внесків для участі в будівництві або
реконструкції житлового будинку
(будинків) і наступної його (їх)
експлуатації.

Фізичними особами утворений ЖК
«Приозерний,72» для експлуатації та
утримання будинку АДРЕСА_1.

Згідно статуту кооперативу, мета його
діяльності є забезпечення належного
утримання будинку, інженерного
обладнання будинку і житлових
приміщень, під'їздів, інших місць
загального користування будинку та
прибудинкової території. Питання не
передбачені статутом щодо діяльності
кооперативу, регламентуються
законодавством України.

Позивач посилається на бездітність
кооперативу, щодо усунення аварії та
протікання, яке здійснюється на
протязі тривалого часу з АДРЕСА_1 -
ОСОБА_2 його квартири - АДРЕСА_4.

Відповідно до ст.. 1 ЗУ «Про
житлово-комунальні послуги» аварія -
пошкодження інженерних мереж,
обладнання або конструктивних
елементів споруд, що виникло з
техногенних або природних причин, які
перешкоджають їх подальшій
експлуатації відповідно до технічних
умов.

Доказів наявності в квартирі АДРЕСА_1
аварії суду не надано.

Стосовно протікання в туалеті та
частково у ванній кімнаті в квартирі
позивача, суд зазначає наступне.

Судом встановлено та не заперечується
сторонами, щодо наявності в туалеті та
ванній кімнаті в квартирі позивача на
стелі плям. Між тим, доказів того, що
вказані пошкодження відбулися з вини
третьої особи суду не надано.

Відповідно до п. 2.3.6. Правил утримання
жилих будинків та прибудинкових
територій, затверджених Наказом
Держжитлокомунгоспу України 17.05.2005 N 76
у разі залиття, аварії квартир
складається відповідний акт, форма,
якого міститься в додатку №4 Правил.
Так акт про залиття повинен містити:
причини залиття; висновки про те, що
необхідно зробити, хто заподіяв шкоду
та інше, а також з актом повинні бути
ознайомлені мешканці квартир, яких він
стосується.

Надані суду 6 актів про залиття та
один акт про встановлення
експерименту не є допустимим доказом, в
розумінні ст. 59 ЦПК України, оскільки
вони складені з порушенням Правил , в
ньому відсутні причини залиття,
висновки що необхідно зробити, хто
заподіяв шкоду та ознайомлення з
такими актами ОСОБА_2, якої вони також
стосуються (а.с.3, 5, 7, 8, 12, 43, 47).

Внаслідок визнання актів не допустимим
доказом, свідчення свідків ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_10, ОСОБА_8, ОСОБА_9
які вказані у актах судом не
приймаються. Крім того, вказані свідки,
а також свідок ОСОБА_9 причини
протікань, залиття у квартирі позивача
суду не зазначили.

Також, судом за клопотанням позивача
призначалась експертиза для
встановлення причин наявних у його
квартирі пошкоджень.

Згідно висновку будівельно-технічної
експертизи встановити причину
ушкоджень у ванній кімнаті та туалеті
квартири позивача, не є можливим,
оскільки в актах про залиття відсутні
причини такого залиття. Також
експертом був проведений експеримент,
в ході якого при спуску води в ванній
кімнаті АДРЕСА_1 , ні у вказаній
квартирі, ні в квартирі АДРЕСА_4 підлога
, у верхній квартирі, та стеля у нижній
- не зволожувались.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 21, п. 7 ч. 3 ст. 20
Закону України "Про житлово-комунальні
послуги" виконавець має право доступу
в приміщення, будинки і споруди для
ліквідації аварій, усунення неполадок
санітарно-технічного та інженерного
обладнання, його встановлення і заміни,
проведення технічних та
профілактичних оглядів і перевірки
показань засобів обліку в порядку,
визначеному законом і договором.

Споживач зобов'язаний допускати у
приміщення, будинки і споруди
представників виконавця/виробника в
порядку, визначеному законом і
договором, для ліквідації аварій,
усунення неполадок
санітарно-технічного та інженерного
обладнання, його встановлення і заміни,
проведення технічних і профілактичних
оглядів та перевірки показників
засобів обліку.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 17 цього ж Закону
споживач зобов'язаний забезпечити
доступ до мережі, арматури, засобів
обліку, розподільчих систем
представників виконавця/виробника за
наявності в них відповідного
посвідчення:

1) для ліквідації аварій - цілодобово;

2) для встановлення і заміни
санітарно-технічного та інженерного
обладнання, проведення технічних та
профілактичних оглядів, зняття
контрольних показників засобів обліку
тощо - згідно з істотними умовами
договору.

Виходячи з вимог Закону, споживач
зобов'язаний надати доступ до мереж у
свої квартирі виключно для ліквідації
аварії, в інших випадках, у
відповідності до умов укладеного між
ним та кооперативом (в даному випадку)
договору.

Доказів аварії в кВ. АДРЕСА_1 суду не
надано, доказів укладання між
кооперативом та ОСОБА_2 договору, також
суду не надано.

Згідно до ч.3 ст. 17 Закону у
невідкладних випадках, пов'язаних з
урятуванням життя людей та майна, може
бути здійснене проникнення до житла та
іншого володіння особи для проведення
в них огляду та ліквідації аварій без
отримання згоди споживача
(несанкціонований доступ). Однак
наявність обставин, передбачених ч.3 ст.
17 Закону для несанкціонованого
доступу до квартири АДРЕСА_1, позивачем
не доведено.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Згідно роз'яснень, які містяться у
пункту 2 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 27 березня 1992 року N 6, із
наступними змінами, "Про практику
розгляду судами цивільних справ за
позовами про відшкодування шкоди",
розглядаючи позови про відшкодування
шкоди, суди повинні мати на увазі, що
шкода, заподіяна особі і майну
громадянина, підлягає відшкодуванню в
повному обсязі особою, яка її
заподіяла, за умови, що між її діями та
шкодою є безпосередній причинний
зв'язок.

Позивачем не доведений причинний
зв'язок між пошкодженнями в його
квартирі та протиправними діями
(бездіяльністю) відповідача.

Щодо стягнення моральної шкоди суд
зазначає наступне, що згідно ст. 23 ЦК
України, моральна шкода, полягає у
фізичному болю та стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я, у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
протиправною поведінкою щодо неї
самої, членів її сім'ї чи близьких
родичів, у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку із
знищенням чи пошкодженням її майна, у
приниженні честі та гідності фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної або юридичної особи.

В роз'ясненнях, які містяться в п.5 ПП
ВСУ «Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» зазначено, що відповідно до
загальних підстав
цивільно-правової відповідальності
обов'язковому з'ясуванню при вирішенні
спору про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди підлягають:
наявність такої шкоди, протиправність
діяння її заподіювача, наявність
причинного зв'язку між шкодою і
протиправним діянням заподіювача та
вини останнього в її заподіянні.

Доказів того, що моральна шкода
спричинена протиправними діями
відповідача та причинного зв'язку між
шкодою, протиправними діями
відповідача та його вини, суду не
надано, а тому в цій частини позовні
вимоги також задоволенню не
підлягають.

Враховуючи відмову в задоволені
позову, судові витрати понесені
позивачем стягненню з відповідач не
підлягають.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст.ст.3, 4, 10, 60, 88, 212-215 ЦПК
України, суд,-

вирішив:

В задоволенні позовних вимог
відмовити.

На рішення через суд першої інстанції
може бути подана апеляційна скарга
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили, після
закінчення строку на подання
апеляційної скарги.

Суддя
Бородіна Н.М.