Справа № 728/565/14 Провадження №
22-ц/795/1257/2014 Категорія -
цивільнаГоловуючий у I інстанції -
Лобода Н. В. Доповідач - Вінгаль В. М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2014 року м.
ЧернігівАПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ
ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіВІНГАЛЬ
В.М.суддів:КУЗЮРИ Л.В., ЗІНЧЕНКО С.П.при
секретарі:Руденко О.М.за
участю:представників Бахмацької
центральної районної лікарні Слепичко
С.М., Клименко О.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення
Бахмацького районного суду
Чернігівської області від 06 травня 2014
року у справі за позовною заявою ОСОБА_6
до Городищенської сільської ради
Бахмацького району Чернігівської
області, Бахмацької центральної
районної лікарні про стягнення
грошової компенсації за невикористані
щорічні відпустки,

в с т а н о в и в:

У березні 2013 року ОСОБА_6 звернувся до
суду з позовом до Городищенської
сільської ради Бахмацького району,
Бахмацької центральної районної
лікарні про стягнення грошової
компенсації за невикористані щорічні
відпустки. З врахуванням уточнюючої
позовної заяви позивач просив ухвалити
рішення, яким стягнути з
Городищенської сільської ради грошову
компенсацію за невикористані дні
щорічних відпусток за період роботи з
12.01.2002 року по 31.12.2010 року в сумі 20883,96
грн., та стягнути з Бахмацької
центральної районної лікарні грошову
компенсацію за невикористані дні
щорічних відпусток за період роботи з
1991 року по 12.01.2003 рік та за 2011 рік в сумі
29880,90 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з
1976 року ОСОБА_6 прийнятий на посаду
головного лікаря Городищенської
дільничної лікарні при Бахмацькій
райлікарні Чернігівскої області, яка
згодом була реорганізована в
Городищенську лікарську амбулаторію
при Бахмацькій ЦРЛ, а з 2004 року передана
у власність Городищенської сільської
ради Бахмацького району. З 2012 року
позивач був переведений на посаду
завідуючого Городищенської лікарської
амбулаторії Бахмацького району, 2013
року звільнений з посади у зв»язку з
переведенням на іншу роботу.

При звільненні ОСОБА_6 не отримав
належної грошової компенсації за
невикористані дні щорічних відпусток,
у зв»язку з чим звернувся до
відповідачів з відповідною заявою, на
що отримав відмову з поясненнями про
неможливість здійснити виплату за
відсутністю такої великої суми коштів.

Рішенням Бахмацького районного суду
від 06.05.2014 року позовні вимоги ОСОБА_6 до
Городищенської сільської ради
Бахмацького району Чернігівської
області, Бахмацької центральної
районної лікарні про стягнення
грошової компенсації за невикористані
щорічні відпустки задоволено
частково. Стягнуто з Бахмацької
центральної районної лікарні на
користь ОСОБА_6 компенсацію за
невикористані відпустки за
відпрацьовані робочі періоди з 24.08.1993
року по 23.08.1994 рік, з 24.08.1994 року по 23.08.1995
рік, з 24.08.1995 року по 23.08.1996 рік, з 24.08.1996
року по 23.08.1997 рік, з 24.08.1997 року по 23.08.1998
рік, з 24.08.1998 року по 23.08.1999 рік, з 24.08.1999
року, по 23.08.2000 рік, з 24.08.2000 року по 23.08.2001
рік, з 24.08.2001 року по 31.12.2001 рік в розмірі
1275 грн. без урахування утримання
податків, обов'язкових зборів і
платежів.

Стягнуто з Городищенської сільської
ради Бахмацького району на користь
ОСОБА_6 компенсацію за невикористані
відпустки за відпрацьовані робочі
періоди з 01.01.2002 року по 23.08.2002 рік, з
24.08.2002 року по 23.08.2003 рік, з 24.08.2003 року по
23.08.2004 рік, з 24.08.2003р. по 23.08.2004 р.; з
24.08.2004р. по 23.08.2005 р. ; з 24.08.2005р. по 23.08.2006
рік, з 24.08.2006 року по 23.08.2007 рік, з 24.08.2007
року по 23.08.2008 рік, з 24.08.2008 року по 23.08.2009
рік, з 24.08.2009 року по 23.08.2010 рік, з 24.08.2010
року по 31.12.2010 рік в розмірі 18063 грн. без
урахування утримання податків,
обов'язкових зборів і платежів. В
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено. Вирішено питання про
розподіл судових витрат.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в
якій просить рішення Бахмацького
районного суду від 06.05.2014 року змінити,
стягнувши з Бахмацької центральної
районної лікарні на його користь
грошову компенсацію за невикористані
відпустки за відпрацьовані робочі
періоди з 1991 року по 12.01.2003 рік та за 2011
рік в сумі 29880,90 грн.

Доводи скарги зводяться до того, що
підставою для зміни оскаржуваного
рішення суду є неповне з»ясування
судом обставин, які мають значення для
справи, неправильне застосування норм
матеріального права.

В апеляційній скарзі апелянт не
погоджується з розрахунками, які
наведені судом при визначенні
компенсації за невикористані
відпустки за відпрацьовані робочі
періоди з Бахмацької центральної
районної лікарні.

В запереченнях на апеляційну скаргу
Бахмацька ЦРЛ просить частково
задовольнити позовні вимоги ОСОБА_6 в
апеляційній скарзі до Бахмацької ЦРЛ
про стягнення грошової компенсації за
невикористані щорічні відпустки в сумі
1275 грн. 56 коп. та залишити рішення
Бахмацького районного суду від 06.05.2014
року без зміни.

Вислухавши суддю-доповідача,
представників Бахмацької центральної
районної лікарні Слепичко С.М. і
Клименко О.М., обговоривши доводи
апеляційної скарги та дослідивши
матеріали справи, апеляційний суд
приходить до наступного висновку.

Задовольняючи позовні вимоги частково
суд першої інстанції прийшов до
помилкового висновку, а саме стягуючи з
Бахмацької ЦРЛ компенсацію за
невикористані відпустки за 223
календарних дні в сумі 1275,56 грн. (223 днів
х 5.72 грн. = 1275.56 грн.).

Однак з таким висновком районного суду
не погоджується апеляційний суд через
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими, а також через
неправильне застосування норм
матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України
законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з`ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 з 1976 року
по 2012 рік працював на посаді головного
лікаря, а з 2012 року по 2013 рік на посаді
завідувача, а з 2013 року на посаді
головного лікаря Городищенської
лікарської амбулаторії, яка в 1991-2001
роках фінансувалася за рахунок
Бахмацької ЦРЛ, з 2002 року по 2010 рік за
рахунок Городищенської сільської ради,
з 01.01.2011 року по 19.11.2013 рік за рахунок
Бахмацької ЦРЛ.

Позивач за час роботи в очолюваній ним
амбулаторії у підпорядкуванні
Бахмацької ЦРЛ не використав свої
щорічні відпустки за періоди з 24.08.1993
року по 23.08.1994 рік, з 24.08.1994 року по 23.08.1995
рік, з 24.08.1995 року по 23.08.1996 рік, з 24.08.1996
року по 23.08.1997 рік, з 24.08.1997 року по 23.08.1998
рік, з 24.08.1998 року по 23.08.1999 рік, з 24.08.1999
року по 23.08.2000 рік. з 24.08.2000 року по 23.08.2001
рік, з 24.08.2001 року по 31.12.2001 рік, а всього
223 календарних дні.

Відповідно до статті 43 Конституції
України право на своєчасне одержання
винагороди за працю захищається
законом.

Згідно з ч.1 ст. 116 КЗпП України при
звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення.

За змістом ч.1 ст. 117 КЗпП України в разі
невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в статті 116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку.

Виходячи з правового аналізу наведених
норм закону, передбачений ч.1 ст.117 КЗпП
України обов'язок роботодавця щодо
виплати середнього заробітку за час
затримки розрахунку при звільненні
настає за умови невиплати з його вини
належних звільненому працівникові сум
у строки, зазначені в статті 116 КЗпП
України, при цьому визначальними є такі
юридичні обставини, як невиплата
належних працівникові сум при
звільненні та факт проведення з ним
остаточного розрахунку.

Відповідно до положень ст. 83 КЗпП
України та ст. 24 ЗУ «Про відпустки», у
разі звільнення працівника йому
виплачується грошова компенсація за
всі не використані ним дні щорічної
відпустки, а також додаткової
відпустки працівникам, які мають дітей.

У разі переведення працівника на
роботу на інше підприємство, в
установу, організацію грошова
компенсація за не використані ним дні
щорічних відпусток за його бажанням
повинна бути перерахована на рахунок
підприємства, установи, організації,
куди перейшов працівник.

За бажанням працівника частина
щорічної відпустки замінюється
грошовою компенсацією. При цьому
тривалість наданої працівникові
щорічної та додаткових відпусток не
повинна бути менше ніж 24 календарних
дні.

Відповідно до ЗУ «Про відпустки» та п.2
Постанови КМУ № 100 від 08.02.1995 року
обчислення середньої заробітної плати
для оплати часу щорічної відпустки,
додаткових відпусток у зв'язку з
навчанням, творчої відпустки,
додаткової відпустки працівникам, які
мають дітей, або для виплати
компенсації за невикористані
відпустки провадиться виходячи з
виплат за останні 12 календарних
місяців роботи, що передують місяцю
надання відпустки або виплати
компенсації за невикористані
відпустки.

Згідно з витягу з наказу № 149-к від
19.11.2013 року (а.с. 84) ОСОБА_6 звільнено з
посади завідувача Городищенської
сільської лікарської амбулаторії на
підставі особистої заяви, про що в
трудовій книжці позивача зроблено
відповідний запис (а.с. 56).

Відтак, заслуговують на увагу
апеляційного суду доводи апелянта про
те, що оскільки звільнення відбулось
19.11.2013 року, то розрахунок повинен
проводитись виходячи із заробітної
плати за попередні 12 місяців, тобто
береться до уваги 11 та 12 місяці 2012 року
та січень-жовтень 2013 року. Кількість
робочих днів - 256. Сумарний заробіток за
ці 12 місяців складає 39841,20 грн. Середня
заробітна плата - 3320,10 грн. (39841,20 грн. : 12
місяців), середньоденний заробіток
становить 155,63 грн. (39841,20 грн. : 256).

ОСОБА_6 в апеляційній скарзі просить
стягнути з Бахмацької центральної
районної лікарні на його користь
грошову компенсацію за невикористані
відпустки за відпрацьовані робочі
періоди з 1991 року по 12.01.2003 рік та за 2011
рік в сумі 29880,90 грн.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Таким чином, рішення Бахмацького
районного суду від 06.05.2014 року в
частині вирішення позову про стягнення
компенсації за невикористані
відпустки з Бахмацької центральної
районної лікарні на користь ОСОБА_6
слід скасувати, задовольнивши позовні
вимоги в цій частині, а саме стягнувши
на користь позивача компенсацію за 256
дні невикористаної щорічної відпустки
у сумі 29880,41 грн.

В іншій частині рішення суду не
оскаржується, а тому справа
переглядається в межах доводів
апеляційної скарги та заявлених
позовних вимог.

Керуючись ст. 24 Закону України «Про
відпустки», ст.83 КЗпП України, ст.ст. 303,
307, 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України,
апеляційний суд,

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 -
задовольнити частково.

Рішення Бахмацького районного суду
Чернігівської області від 06 травня 2014
року в частині вирішення позову про
стягнення компенсації за
невикористані відпустки з Бахмацької
центральної районної лікарні на
користь ОСОБА_6 скасувати.

Позовні вимоги в цій частині
задовольнити.

Стягнути на користь ОСОБА_6 компенсацію
за 223 дні невикористаної щорічної
відпустки у сумі 29880( двадцять дев»ять
тисяч вісімсот вісімдесят) грн. 41 коп.

Рішення набирає чинності негайно і
може бути оскаржено до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:Судді: