У х в а л а

16 червня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.
суддів: Журавель В.І.,
Колодійчука В.М., Умнової О.В.,
Фаловської І.М.,
розглянувши заяву ОСОБА_6 про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 26 грудня 2013 року
в справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Зараз» до
ОСОБА_6 про визнання договору
укладеним, стягнення заборгованості за
оплату житлово-комунальних послуг,
індексаційних нарахувань та трьох
процентів річних,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2012 року Товариство з обмеженою
відповідальністю «Зараз» звернулося
до суду з позовом до ОСОБА_6 про
визнання договору про управління
будинком, надання комунальних послуг
та послуг з утримання будинку, споруд
та прибудинкової території укладеним,
стягнення з відповідача на користь
позивача 15 658 грн 21 коп. заборгованості
за оплату житлово-комунальних послуг,
індексаційних нарахувань та трьох
процентів річних.

Рішенням Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 05
лютого 2013 року в позові відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської
області від 14 листопада 2013 року
рішення суду першої інстанції
скасовано в частині відмови в позові
про стягнення заборгованості за оплату
житлово-комунальних послуг та ухвалено
в цій частині нове рішення про часткове
задоволення цих вимог.

Стягнуто з відповідача на користь
позивача 2 429 грн 25 коп. заборгованості
за оплату житлово-комунальних послуг.

В іншій частині рішення суду першої
інстанції залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 26 грудня 2013 року
у відкритті касаційного провадження у
даній справі, за касаційною скаргою
ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду
Київської області від 14 листопада 2013
року відмовлено з підстав,
передбачених п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України.

ОСОБА_6 звернулася до суду касаційної
інстанції із заявою про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 26 грудня 2013 року
з підстав, передбачених п. 1 ч.
1 ст. 355 ЦПК України.

Як на приклад неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах, а
саме, ст. 20 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги», ОСОБА_6
посилається на ухвалу Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 26 березня 2014 року в справі за
позовом про захист порушених прав
споживача та визнання неправомірними
дій.

Відповідно до вимог ст. 355 ЦПК України
заява про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Згідно з п. 6 постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про
судову практику застосування статей 353
- 360 Цивільного процесуального кодексу
України» під судовими рішеннями у
подібних правовідносинах слід
розуміти такі, де тотожними є предмет
спору, підстави позову, зміст позовних
вимог та встановлені судом фактичні
обставини, а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин. Зміст
правовідносин із метою з'ясування їх
подібності в різних судових рішеннях
суду (судів) касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

Предметом спору, за результатами
розгляду якого касаційним судом
постановлено ухвалу, про перегляд якої
подано заяву, є зобов'язання споживача
комунальних послуг укласти відповідні
договори з юридичною особою яка надає
такі послуги, а також стягнення
заборгованості за фактично надані
комунальні послуги. Натомість
предметом спору, за результатами
розгляду якого касаційним судом
постановлено ухвалу, на яку
здійснюється посилання, є захист прав
споживача комунальних послуг шляхом
зобов'язання юридичної особи, яка надає
такі послуги, надавати відповідний
розрахунок згідно з умовами укладеного
між сторонами договору, тобто
калькуляцію з вказівкою об'ємів та сум
отриманих послуг станом на перше число
кожного місяця.

Таким чином, відсутні підстави вважати,
що в даному випадку має місце
неоднакове застосування судом (судами)
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах,
оскільки підстави позовів, зміст
позовних вимог та встановлені судом
фактичні обставини, а також
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин у даних спорах є
різними.

У допуску справи до провадження
Верховного Суду України слід
відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Відмовити у допуску до провадження
Верховного Суду України справи за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Зараз» до ОСОБА_6 про
визнання договору укладеним, стягнення
заборгованості за оплату
житлово-комунальних послуг,
індексаційних нарахувань та трьох
процентів річних, за заявою ОСОБА_6 про
перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 26 грудня 2013 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник Судді:В.І.
Журавель В.М. Колодійчук О.В.
Умнова І.М. Фаловська