АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________
Провадження: № 22-ц-/790/3839/14
Справа: № 2-2621/11
Категорія: договірні
Доповідач: Даниленко В.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2014 року
м. Харків

Судова колегія судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Харківської області в складі:

Головуючого: судді -
Даниленка В.М.,

суддів: Малінської
С.М., Швецової Л.А.,

при секретарі: Каменській
Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в приміщенні суду цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на ухвалу судді Жовтневого районного
суду м. Харкова від 29 квітня 2014 року по
справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Банк
«Фінанси та кредит» в особі філії
«Слобжанське РУ» АТ «Банк «Фінанси та
кредит» до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення
кредитної заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А :

Заочним рішення Жовтневого районного
суду м. Харкова від 13 березня 2012 року
позовні вимоги ПАТ «Банк «Фінанси та
кредит» були задоволені частково.

Стягнуто солідарно з відповідачів:
позичальника ОСОБА_3 та його поручителя
ОСОБА_2, як солідарних боржників, на
користь банківської установи
заборгованість за Кредитним договором
№ 292-13-И від 09 жовтня 2007 року в
загальному розмірі 735 049 грн. 32 коп.

Стягнуто в рівних частках з
відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_2, з
кожного окремо, на користь позивача
судові витрати, понесені ним по справі,
а саме: по 850,00 грн. судового збору, а
також по 60,00 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи.

03 квітня 2014 року відповідачка ОСОБА_2
звернулась до Жовтневого районного
суду м. Харкова із заявою про перегляд
вищезазначеного заочного рішення,
ухваленого по справі, з посиланням на
те, що про час та місце розгляду справи
судом першої інстанції вона не
повідомлялась, у зв'язку з чим була
позбавлена можливості надати особисті
пояснення та заперечення проти
заявленого до неї позову, що врешті
решт призвело до неправильного
вирішення цивільно-правового спору по
суті.

Ухвалою судді Жовтневого районного
суду м. Харкова від 29 квітня 2014 року у
прийнятті заяви відповідачки ОСОБА_2
про перегляд заочного рішення
Жовтневого районного суду м. Харкова
від 13 березня 2012 року відмовлено.

Не погодившись із таким процесуальним
рішенням судді районного суду,
відповідачка ОСОБА_2 в апеляційній
скарзі просить скасувати наведену вище
ухвалу судді районного суду та
постановити нову ухвалу, якою
задовольнити її заяву про перегляд
ухваленого районним судом по справі
заочного рішення.

В обґрунтування своєї скарги апелянт
ОСОБА_2 посилається на порушення судом
першої інстанції норм процесуального
права при вирішенні питання про
перегляд ухваленого по справі заочного
рішення за її письмовою заявою.

Перевіривши законність і
обґрунтованість оскаржуваної ухвали
судді районного суду відповідно до ст.
303 ЦПК України, судова колегія вважає,
що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає
частковому задоволенню, виходячи з
наступного.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України
розглянувши скаргу на ухвалу суду
першої інстанції, апеляційний суд
скасовує ухвалу і передає питання на
новий розгляд до суду першої інстанції,
якщо останній порушив порядок,
встановлений для його вирішення.

Відмовляючи у прийнятті до розгляду
заяви відповідачки ОСОБА_2 про перегляд
заочного рішення Жовтневого районного
суду м. Харкова від 13 березня 2012 року,
суддя районного суду виходив із того,
що судом першої інстанції вже
розглядалася заява іншого відповідача
ОСОБА_3 про перегляд зазначеного
заочного рішення, яка ухвалою від 31
березня 2014 року залишена без
задоволення, а тому відповідачка
ОСОБА_2 має право на апеляційне
оскарження цього заочного рішення в
загальному порядку.

Однак із таким висновком судді
районного суду судова колегія
погодитися не може, оскільки цей
висновок не ґрунтується на законі.

Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що
завданнями цивільного судочинства є
справедливий, неупереджений та
своєчасний розгляд і вирішення
цивільних справ з метою захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб,
інтересів держави.

Цивільне судочинство здійснюється
відповідно до Конституції України,
цього Кодексу та Закону України «Про
міжнародне приватне право».

Згідно ч. 2 ст. 232 ЦПК України право на
оскарження заочного рішення в
загальному (апеляційному) порядку
належить позивачеві.

Що ж стосується прав відповідача
стосовно прийнятого судом заочного
рішення, то відповідно до ст. 228 ЦПК
України заочне рішення по справі може
бути переглянуте самим судом першої
інстанції, який його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача.

І лише в разі відмови суду першої
інстанції скасувати своє заочне
рішення, відповідач має право на
апеляційне оскарження такого заочного
рішення в загальному порядку, що
передбачено ч. 4 ст. 231 ЦПК України.

При цьому, в разі участі у справі
декількох відповідачів, які є
сторонами цивільно-правового спору та
самостійними учасниками цивільного
процесу, право на подачу особистої
заяви про перегляд ухваленого судом
заочного рішення належить кожному з
відповідачів, незалежно один від
одного та наслідків розгляду судом
заяви про перегляд заочного рішення
одного із них

Як роз'яснено в п. 4 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 24 жовтня 2008
року N 12 «Про судову практику розгляду
цивільних справ в апеляційному
порядку», відповідно до статей 231, 232 ЦПК
оскарження заочного рішення
відповідачем в апеляційному порядку
може мати місце лише в разі залишення
заяви про перегляд заочного рішення
без задоволення та в разі ухвалення
повторного заочного рішення. В іншому
випадку апеляційна скарга відповідача
на заочне рішення не може бути
предметом апеляційного розгляду.

Проте, суд першої інстанції,
постановляючи оскаржувану ухвалу, на
зазначені норми процесуального права
належної уваги не звернув, у зв'язку з
чим безпідставно відмовив у прийнятті
заяви відповідачки ОСОБА_2 про перегляд
заочного рішення Жовтневого районного
суду м. Харкова від 13 березня 2012 року,
фактично позбавивши останню права не
тільки на його перегляд, а й на
апеляційне оскарження цього судового
рішення.

За таких обставин, враховуючи наведене
вище, оскаржувана ухвала судді
Жовтневого районного суду м. Харкова
від 29 квітня 2014 року не може бути
визнана законною й обґрунтованою, а
тому судова колегія вважає за
необхідне на підставі п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК
України скасувати цю ухвалу судді
районного суду, а заяву відповідачки
ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення
Жовтневого районного суду м. Харкова
від 13 березня 2012 року направити до того
ж суду першої інстанції для її розгляду
відповідно до вимог діючого цивільного
процесуального законодавства.

Таким чином, з огляду на викладене та
керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312-315, 317, 319 ЦПК
України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Ухвалу судді Жовтневого районного суду
м. Харкова від 29 квітня 2014 року -
скасувати.

Заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного
рішення Жовтневого районного суду м.
Харкова від 13 березня 2012 року по справі
за позовом Публічного акціонерного
товариства «Банк «Фінанси та кредит» в
особі філії «Слобжанське РУ» АТ «Банк
«Фінанси та кредит» до ОСОБА_3, ОСОБА_2
про стягнення кредитної
заборгованості направити до того ж
суду першої інстанції для її розгляду
відповідно до вимог діючого цивільного
процесуального законодавства.

Ухвала апеляційного суду набирає
чинності негайно з моменту її
проголошення, є остаточною й
відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 324 ЦПК України
касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: