Справа № 545/1101/14-ц
Провадження № 2/545/754/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" червня 2014 р. Полтавський районний
суд Полтавської області у складі:

головуючого Кіндяк І.С.

при секретарі Бутирін О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Полтава
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про встановлення факту
проживання однією сім'єю та розподіл
майна подружжя, зустрічну позовну
заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання
майна його особистою власністю, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до
Полтавського районного суду з позовом
про встановлення факту проживання
однією сім'єю та розподіл майна
подружжя та за зустрічним позовом
позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з
позовом про визнання майна його
особистою власністю.

Позивач ОСОБА_1 за первісним позовом
просила суд:

- встановити факт проживання однією
сім'єю без реєстрації шлюбу між мною
ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2
ІНФОРМАЦІЯ_2 в період з 2005 року по дату
офіційної реєстрації шлюбу, а саме до 26
липня 2007 року.

- визнати житловий будинок з
господарськими будівлями та спорудами,
що знаходиться за адресою село
Абазівка, Полтавського району,
Полтавської області по вулиці
Білоуська, 2а - об'єктом спільної
сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 та
визнати за мною ОСОБА_1 право власності
на 1/2 частину житлового будинку з
господарськими будівлями та спорудами,
що знаходиться за адресою АДРЕСА_1

Позивач в обґрунтування позовних вимог
зазначив, що з 2005 р. позивачка та
відповідач спільно проживати в будинку
батьків відповідача, що знаходиться за
адресою АДРЕСА_2. Тобто, фактично з 2005
року вони почали житии цивільним
шлюбом. Всі дії були спрямовані на
побудову міцних сімейних відносин на
засадах паритетності, любові та поваги,
результатом чого стала офіційна
реєстрація їх нього шлюбу в 2007 році, а
тому позивачка вважає що вона має повне
право на ? частину житлового будинку з
господарськими будівлями та спорудами
, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1

Відповідач в обґрунтування позовних
вимог зазначив, що позивачка не
проживала однією сім»єю з позивачем до
2007 року, а тому підстави для
встановлення факту проживання однією
сім»єю та визнання права власності за
нею на ? частину частину житлового
будинку з господарськими будівлями та
спорудами, що знаходиться за адресою
АДРЕСА_1 відсутні, просив суд визнати
будинок, який розташований за адресою:
АДРЕСА_1 особистою приватною власністю
ОСОБА_2.

В судовому засіданні позивач та її
представник позовні вимоги підтримали
та просили їх задовольнити, надавши
пояснення аналогічно викладеному в
позовній заяві. Заперечивши проти
зустрічного позову.

Відповідач в судовому засіданні
заперечив проти позову та вказав, не те,
що відсутні підстави для задоволення
заявлених вимог, і підтримав позовні
вимоги за зустрічним позовом в повному
обсязі, просив їх задовольнити, надавши
пояснення аналогічно викладеному в
зустрічній позовній заяві.

Заслухавши пояснення позивача та її
представника, відповідача покази
свідків: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, дослідивши матеріали
справи, суд приходить до наступного
висновку.

Відповідно ч. 1 ст. 10 ЦПК України,
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін.

Доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи, ч. 1 ст. 57
ЦПК України,

Відповідно ч. 2 ст. 58 ЦПК України,
сторони мають право обґрунтовувати
належність конкретного доказу для
підтвердження їхніх вимог або
заперечень.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Частиною 4 статті 60 ЦПК
України передбачено, що доказування
не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено і підтверджується
матеріалами, що 27 липня 2007 року між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був зареєстрований
шлюб, відповідно свідоцтва про
реєстрацію шлюбу Серія НОМЕР_1

Рішенням Полтавського районного суду
Полтавської від 22 липня 2011 року шлюб
між сторонами був розірваний.

08 лютого 2006 року ОСОБА_2, за допомоги
своїх батьків, придбав у власність
нежитлову будівлю - магазин в АДРЕСА_3
за 5000 грн. За 9 місяців діяльності він
здійснив ремонт приміщення магазину,
придбав торгівельне, холодильне
обладнання. Так як такі, витрати були
для ОСОБА_2 особливо непосильними, в
цьому йому допомагали батьки.

В подальшому відповідач 22 листопада 2006
року продав вищевказаний магазин за 64412
грн (а.с. 53-54). Про фінансову
спроможність батьків позивача на
придбання та ремонт магазину свідчать
довідка його матері ОСОБА_5 про дохід за
період з 2005 р по 2007 р. та довідки про
дохід його батька ОСОБА_9 за період 2002 р
по 2004 р.(а.с.60, 61, 62, 63)

Згідно договору купівлі - продажу
частини нежитлової будівлі,
встановлено, що 12.07.2007р. покупець ОСОБА_2
придбав у продавця «Абазівське
споживче товариство Полтавської
райспоживспілки» в особі голови
правління Марченко Н.Й. у праватну
власність 2/100 частини торгового
комплексу, контри , що знаходиться в
АДРЕСА_1, загальною площею 119,6 кв.м., ціна
15600грн.

Згідно рішення Полтавського районного
суду від 24.12.2010р., встановлено, що
нежитлову будівлю яка розташована в
АДРЕСА_1, загальною площею 119,6 кв.м,
переведено в житловий фонд, виділено в
окрему одиницю та після чого присвоєно
адресу: АДРЕСА_1

Встановлено, що 23.09.2011 року ОСОБА_2
підключив до будинку електроенергію та
уклав договір про користування
електричною енергією, 27.09.2012 року
будинок було під'єднано до системи
газопостачання (а.с. 57-58, 59).

Згідно ч. 1 ст. 57 СК України, особистою
приватною власністю дружини, чоловіка
є:1) майно, набуте нею, ним до шлюбу;2)
майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але
на підставі договору дарування або в
порядку спадкування;3) майно, набуте
нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які
належали їй, йому особисто;4) житло,
набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок
його приватизації відповідно до
Закону України "Про приватизацію
державного житлового фонду";

Згідно п. 23 Постанови Пленуму
Верховного суду України № 11 від 21.12.2007
року «Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу та
визнання його не дійсним та поділ
спільного майна подружжя» вирішуючи
спір про майно, необхідно з'ясувати
джерело та час його придбання.

Пункт 24 Постанови Пленуму Верховного
суду України № 11 свідчить, що не
належить до спільної сумісної
власності майно одного з подружжя,
набуте особою до шлюбу; набуте за час
шлюбу на підставі договору дарування
або в порядку спадкування; набуте за
час шлюбу, але за кошти, які належали
одному з подружжя особисто.

Суд вважає, що за даних підстав
житловий будинок в АДРЕСА_1 є особистою
власністю ОСОБА_2 і таким що є
неподільним, оскільки він придбаний за
його та кошти його батьків до укладення
шлюбу, а повний ремонт ще здійснюється
та приводиться в житловий стан до
даного часі і вже після розірвання
шлюбу, тому дане майно є особистою
приватною власністю ОСОБА_2 і не є
спільною частковою власністю подружжя.

Відповідно до положень ст. 328 ЦК
України, Право власності набувається
на підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Враховуючи викладене, суд прийшов до
висновку, про те, що у задоволенні
позовних вимог за первісним позовом
ОСОБА_1 слід відмовити за
недоведеністю, а позовні вимоги за
зустрічним позовом ОСОБА_2 підлягають
задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 10-14, 60, 79, 88, 209, 212-215, 218, 292, ЦПК
України, ст.ст. 328, 392, ЦК України, ст.ст. 57,
60, 61, 70, 72 СК України, суд, -

в и р і ш и в :

В позовних вимогах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
встановлення факту проживання однією
сім'єю та розподіл майна подружжя,
відмовити за недоведеністю.

Позовні вимоги ОСОБА_2 визнання майна
його особистою власністю задовольнити
в повному обсязі.

Визнати будинок, який розташований за
адресою: АДРЕСА_1 особистою приватною
власністю ОСОБА_2.

Скасувати заходи забезпечення позову
накладені ухвалою Полтавського
районного суду від 23 квітня 2014 року, а
саме: про накладення арешту на житловий
будинок, який розташований за адресою:
АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Полтавської області через суд
першої інстанції шляхом подачі
апеляційної скарги в 10-денний строк з
дня його проголошення, якщо рішення
було ухвалено без участі особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: І. С. Кіндяк