У Х В А Л А

23 червня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Євтушенко О.І.,

суддів: Дербенцевої Т.П.,
Карпенко С.О.,

Парінової І.К., Попович О.В.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 19 грудня 2011
року, ухвали Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 20 серпня 2012
року, ухвали Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від

12 жовтня 2012 року

у справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_8, ОСОБА_3,
Угринівської сільської ради
Тисменицького району
Івано-Франківської області про
визнання незаконним договору
дарування, свідоцтва про право
власності та визнання права власності

в с т а н о в и л а:

У травні 2008 року ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7 звернулись до суду з
вищезазначеним позовом, мотивуючи свої
вимоги тим, що проживають в АДРЕСА_1, яке
відносилось до колгоспного двору,
головою якого була ОСОБА_9 Станом на 15
квітня 1991 року в цьому колгоспному
дворі проживало 7 осіб, які відповідно
до ЗУ «Про власність» стали
співвласниками майна колгоспного
двору та кожному з них належало по 1/7
частині вказаного будинку. ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_9 померла. У жовтні 2007 року
позивачам стало відомо про порушення
їхніх прав, оскільки ще 2 липня 1993 року
Угринівською сільською радою на ім'я
ОСОБА_9 було видано свідоцтво про право
власності на увесь житловий будинок, а
18 вересня 2002 року вона подарувала цей
будинок відповідачу ОСОБА_3, що
призвело до порушення прав позивачів, у
зв'язку з чим вони звернулись до суду з
цим позовом.

Рішенням Тисменицького районного суду
Івано-Франківської області від

27 травня 2010 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду
Івано-Франківської області від 17
вересня 2010 року, позов задоволено
частково. Визнано частково недійсним
свідоцтво про право особистої
власності, видане

2 липня 1993 року виконавчим комітетом
Угринівської сільської ради
Івано-Франківської області ОСОБА_9 в
частині 4/7 частин житлового будинку
АДРЕСА_1. Визнано частково недійсним
договір дарування будинку АДРЕСА_1,
який укладено 18 вересня 2002 року між
ОСОБА_9 та ОСОБА_3 в частині 4/7 частин
вищевказаного житлового будинку.
Визнано за ОСОБА_4,

ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 право власності
на 1/7 частину за кожним на
вищезазначений житловий будинок.

Ухвалою колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від

19 грудня 2011 року касаційну скаргу
ОСОБА_3 на рішення Тисменицького
районного суду Івано-Франківської
області від 27 травня 2010 року та ухвалу
апеляційного суду Івано-Франківської
області від 17 вересня 2010 року
відхилено, а рішення Тисменицького
районного суду Івано-Франківської
області від 27 травня 2010 року та ухвалу
апеляційного суду Івано-Франківської
області від 17 вересня 2010 року залишено
без змін.

У червні 2012 року до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ надійшла заява ОСОБА_3 про
перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 19 грудня 2011 року з підстав
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах
разом із клопотанням про поновлення
процесуального строку.

Ухвалою колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від

20 серпня 2012 року поновлено ОСОБА_3 строк
на звернення із заявою про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 19 грудня 2011
року, у допуску справи за позовом

ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до
ОСОБА_8, ОСОБА_3, Угринівської сільської
ради Тисменицького району
Івано-Франківської області про
визнання незаконним договору
дарування, свідоцтва про право
власності та визнання права власності
за заявою ОСОБА_3 про перегляд ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від

19 грудня 2011 року до провадження
Верховного Суду України відмовлено.

У вересні 2012 року ОСОБА_3 звернулася до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ із заявою про перегляд рішення
Тисменицького районного суду
Івано-Франківської області від 27
травня 2010 року, ухвали апеляційного
суду Івано-Франківської області від 17
вересня 2010 року та ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 19 грудня 2011 року з підстав
передбачених ч. 3 ст. 354 ЦПК України.

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 12 жовтня 2012 року
заяву ОСОБА_3 про перегляд рішення
Тисменицького районного суду
Івано-Франківської області від 27
травня 2010 року, ухвали апеляційного
суду Івано-Франківської області від 17
вересня 2010 року та ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 19 грудня 2011 року залишено без
розгляду, додані до заяви матеріали
повернуто заявнику на підставі ст. 356
ЦПК України.

У травні 2014 року до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ надійшла заява ОСОБА_3 про
перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 19 грудня 2011 року, ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 20 серпня 2012 року, ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

від 12 жовтня 2012 року, з підстав,
передбачених статтями 353-358 ЦПК України.

Згідно зі ст. 355 ЦПК України заява про
перегляд судових рішень у цивільних
справах може бути подана виключно з
підстав: неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах; встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом.

Відповідно до роз'яснень, які містяться
в п. 4 постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від

30 вересня 2011 року «Про судову практику
застосування статей 353-360 Цивільного
процесуального кодексу України», з
подальшими змінами та доповненнями,
заява про перегляд судових рішень у
цивільних справах із підстав
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах, подається до
Верховного Суду України через Вищий
спеціалізований суд України з розгляду
цивільних і кримінальних справ після
їх перегляду в касаційному порядку,
тобто після ухвалення Вищим
спеціалізованим судом України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ судового рішення за наслідками
розгляду касаційної скарги.

Оскільки ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 20 серпня 2012 року та від 12
жовтня

2012 року постановлені за результатами
розгляду заяви про перегляд судових
рішень у цивільних справах після їх
перегляду в касаційному порядку, тому
вони не можуть бути предметом
перегляду в порядку ст. ст. 353-358 ЦПК
України.

Що стосується ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 19 грудня 2011 року то
відповідно до вимог статті 356 ЦПК
України заява про перегляд судових
рішень подається протягом трьох
місяців з дня ухвалення судового
рішення, щодо якого подано заяву про
перегляд, або з дня ухвалення судового
рішення, на яке здійснюється посилання,
на підтвердження підстав, установлених
пунктом 1 частини першої статті 355 цього
Кодексу, якщо воно ухвалено пізніше,
але не пізніше одного року з дня
ухвалення судового рішення, про
перегляд якого подається заява.

Згідно роз'яснень, які містяться в п. 11
постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

№ 11 від 30 вересня 2011 року «Про судову
практику застосування статей 353-

360 ЦПК України» з подальшими змінами та
доповненнями, недодержання умови щодо
річного строку для подання заяви про
перегляд судових рішень Верховним
Судом України є підставою для відмови у
допуску справи до провадження,
оскільки такий строк поновленню не
підлягає.

За таких обставин слід відмовити у
допуску справи до провадження
Верховного Суду України.

Керуючись ст. 355, 356, 360 ЦПК України
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного
Суду України справи за заявою ОСОБА_3
про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 19 грудня 2011 року, ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 20 серпня 2012 року, ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 12 жовтня 2012 року у справі за
позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7
до ОСОБА_8, ОСОБА_3, Угринівської
сільської ради Тисменицького району
Івано-Франківської області про
визнання незаконним договору
дарування, свідоцтва про право
власності та визнання права власності
відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.І. Євтушенко
судді:Т.П. Дербенцева С.О. Карпенко І.К.
Парінова О.В. Попович