АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
Справа № 604/1314/13-цГоловуючий у 1-й
інстанції Кузьменко І.О. Провадження №
22-ц/789/426/14 Доповідач - Храпак
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2014 р. колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Тернопільської
області в складі:

головуючого - Храпак Н.М.

суддів - Парандюк Т. С., Дикун С.І.

при секретарі - Матусів Ю.Б.

з участю сторін - апелянта ОСОБА_1 та
його
представника
ОСОБА_2, представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 та
представника

Підволочиського РБТІ - Грабовської Ж.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Тернополі справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу
Підволочиського районного суду від 20
лютого 2014 року в цивільній справі за
позовом ОСОБА_3, ОСОБА_1 до ОСОБА_5,
Підволочиського районного бюро
технічної інвентаризації про
відшкодування шкоди (упущеної вигоди)
та зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3
про стягнення матеріальної та
моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

у вересні 2013 року ОСОБА_3
звернулася в суд з позовом (згодом
доповнивши та уточнивши свої позовні
вимоги) до ОСОБА_5, Підволочиського РБТІ
про відшкодування збитків (упущеної
вигоди), суми індексації та трьох
процентів річних на загальну суму 372 037
грн. 69 коп., які вона могла б отримати за
звичайних обставин, якби її право як
власника 29/100 частки у праві власності
на завод не було порушено ОСОБА_5, який
набув право власності на комплекс
цегельного заводу шляхом незаконної
реєстрації та позбавив її можливості
проводити діяльність із використанням
виробничих потужностей заводу.

В жовтні 2013 року ОСОБА_1 звернувся в суд
з аналогічним позовом, вказавши, що він
є власником 71/100 частки цегельного
заводу у с.Остап'є Підволочиського
району Тернопільської області. Просив
суд стягнути з ОСОБА_5 та
Підволочиського РБТІ солідарно або
пропорційно ступеню вини у порушенні
його прав упущену вигоду, суму
індексації, три проценти річних на
загальну суму 910850 грн. 93 коп.

В листопаді 2013 року ОСОБА_5
звернувся в суд із зустрічним позовом
до ОСОБА_3 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
посилаючись на оплату послуг
представника та постійне переживання
про можливе відшкодування
безпідставних заявлених вимог і
постійних матеріальних витрат. Просив
суд стягнути 74407 грн. 54 коп. моральної
шкоди, понесені ним судові витрати за
первинним позовом ОСОБА_3 та добові
витрати представника у розмірі 229 грн. 40
коп. на добу за участь у кожному
судовому засіданні в суді першої
інстанції згідно Постанови Кабінету
Міністрів України.

Ухвалою Підволочиського
районного суду Тернопільської області
від 07.11.2013 року провадження №2/604/429/13 за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5,
Підволочиського РБТІ про
відшкодування збитків (упущеної
вигоди) та №2/604/486/13 за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_5, Підволочиського РБТІ про
відшкодування збитків (упущеної
вигоди) об'єднано в одне провадження,
присвоївши їм №2/604/429/13.

Ухвалою Підволочиського
районного суду Тернопільської області
від 20.02.2014 року закрито провадження у
даній справі з підстав, передбачених
п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

Не погоджуючись з вищезазначеною
ухвалою ОСОБА_1 подав апеляційну
скаргу, в якій просить ухвалу суду
скасувати, а справу направити для
продовження розгляду до суду першої
інстанції, посилаючись на порушення
норм матеріального та процесуального
права.

Заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення сторін,
перевіривши за матеріалами справи
доводи скарги, суд апеляційної
інстанції приходить до висновку, що
апеляційна скарга ОСОБА_1 до
задоволення не підлягає з наступних
підстав.

Відповідно до пункту 1 ч. 1 статті
205 ЦПК України суд своєю ухвалою
закриває провадження у справі, якщо
справа не підлягає розгляду в порядку
цивільного судочинства.

Частиною першою статті 15 ЦПК
України передбачено, що суди
розглядають в порядку цивільного
судочинства справи щодо захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин, а також з
інших правовідносин, крім випадків,
коли розгляд таких справ проводиться
за правилами іншого судочинства.

Згідно зі ст.1 ГПК підприємства,
установи, організації, інші юридичні
особи, громадяни, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності,
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав.

Також частиною 2 пункту 3
постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 01.03.2013 року № 3 "Про деякі
питання юрисдикції загальних судів та
визначення підсудності цивільних
справ" передбачено, що критеріями
відмежування справ цивільної
юрисдикції від інших є, по-перше,
наявність у них спору про право
цивільне (справи за позовами, що
виникають із будь-яких правовідносин,
крім випадків, коли розгляд таких справ
проводиться за правилами іншого
судочинства), по-друге, суб"єктний склад
такого спору (однією зі сторін у спорі
є, як правила, фізична особа).

Крім цього, пунктом 14 вказаної
постанови передбачено, що спір
фізичної особи, яка має статус суб'єкта
підприємницької діяльності, у
цивільно-правових, житлових чи інших
правовідносинах, що не має ознак
господарського та не пов'язаний з
господарською діяльністю, підлягає
розгляду в порядку цивільного
судочинства. Наприклад, вирішуючи
належність спору про визнання договору
купівлі-продажу нерухомого майна
недійсним до цивільної чи
господарської юрисдикції, у разі
виникнення такого спору між
господарським товариством і фізичною
особою, яка є приватним підприємцем,
суду належить з урахуванням змісту
договору та інших правовстановлюючих
документів з'ясувати, з використанням
якого правового статусу при укладенні
такого договору діяла фізична особа: як
фізична особа чи як фізична особа -
підприємець, а також врахувати, які
саме правовідносини між сторонами
виникли.

З матеріалів справи вбачається,
що позивачі ОСОБА_3, ОСОБА_1 та
відповідач ОСОБА_5 зареєстровані як
суб'єкти підприємницької діяльності
(а.с.226-237) і у всіх одним із видів
діяльності зазначено виробництво
цегли, черепиці та інших будівельних
виробів з випаленої цегли.

При зверненні в суд з позовом про
стягнення упущеної вигоди, позивачі
обгрунтовують свої доводи тим, що
позбавлені можливості проводити
діяльність із використанням
виробничих потужностей заводу і
зазначають шкоду, виходячи з
розрухунку наведеного в експертному
економічному дослідженні № 4245 від
31.08.2012р., в основу якого покладено саме
виробництво цегли.

Отже, враховуючи те, що сторони по
справі зареєстровані як фізичні особи -
підприємці, вказаний спір виник у
зв'язку з їх господарською діяльністю,
тому колегія суддів вважає, що суд
першої інстанції вірно прийшов до
висновку про закриття провадження у
даній справі, оскільки справа не
підлягає розгляду в порядку цивільного
судочинства.

Таким чином, колегія суддів
вважає, що ухвала Підволочиського
районного суду Тернопільської області
від 20.02.2014 року постановлена з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, а тому відсутні
підстави для її скасування.

Керуючись ст.ст. 307, 312-315, 317 ЦПК України,
колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Тернопільської області, -

Ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
відхилити.

Ухвалу Підволочиського районного
суду Тернопільської області від 20
лютого 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області Н.М. Храпак