АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4757/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Кудрявцева Т. О. Доповідач -
Глущенко Н.Г. Категорія 69
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2014 року
м. Дніпропетровськ

18 червня 2014 року Колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого -
Глущенко Н.Г.

суддів - Осіяна
О.М., Петешенкової М.Ю.

при секретарі -
Гасановій С.Д.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську

матеріали заяви за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на ухвалу Бабушкінського районного
суду м. Дніпропетровська від 24 лютого
2014 року про відмову у відкритті
провадження у цивільній справі за
заявою ОСОБА_2, заінтересована особа -
Третя дніпропетровська державна
нотаріальна контора, про встановлення
факту постійного проживання із
спадкодавцем та визнання такою, що
прийняла спадщину, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2, через свого представника
ОСОБА_3, звернулася з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
ухвалу Бабушкінського районного суду
м. Дніпропетровська від 24.02.2014 року про
відмову у відкритті провадження у
цивільній справі за її заявою про
встановлення факту постійного
проживання із спадкодавцем та визнання
такою, що прийняла спадщину,
посилаючись на те, що вона є незаконною,
оскільки постановлена з порушенням
норм процесуального права / а. с. 6-8 /.

Ухвалою Бабушкінського районного суду
м. Дніпропетровська від 24.02.2014 року
відмовлено у відкритті провадження у
цивільній справі згідно ч.4 ст. 256 ЦПК
України / а. с. 1 /.

Перевіривши законність та
обґрунтованість ухвали суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів вважає
за необхідне апеляційну скаргу
задовольнити, а ухвалу - скасувати з
наступних підстав.

З матеріалів заяви вбачається, що 07.04.2014
року ОСОБА_2, через свого представника
ОСОБА_3, звернулася до суду з заявою про
встановлення факту постійного
проживання із спадкодавцем та визнання
такою, що прийняла спадщину /а.с.6-8 /.

Ухвалою суду від 24.02.2014 року відмовлено
у відкритті провадження у цивільній
справі за вищезазначеною заявою ОСОБА_2
згідно ч.4 ст. 256 ЦПК України, оскільки,
на думку суду першої інстанції, із
даної заяви ОСОБА_2 вбачається спір про
право на спадщину, яка відкрилася після
смерті дідуся заявниці - ОСОБА_4 / а. с. 1 /.

Однак, з таким висновком суду
погодитися неможна, так як він не
відповідає вимогам закону та
матеріалам заяви.

Як вбачається з матеріалів справи,
зокрема рішення Красногвардійського
районного суду м. Дніпропетровська від
30.10.2009 року, є тільки два спадкоємці
після смерті ОСОБА_5, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_2 року, це - ОСОБА_2 та її
дідусь ОСОБА_4 /а. с. 20/. Також, цим
рішенням суд визначив, що ОСОБА_2.,
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (що померла
ІНФОРМАЦІЯ_2 року) належить кожному по
1/3 частини кожному квартири АДРЕСА_1,
припинивши їх право спільної сумісної
власності на вказану квартиру.

Крім того, в матеріалах справи
міститься постанова про відмову у
вчиненні нотаріальної дії від 16.12.2013
року, з якої вбачається, що ОСОБА_2 10.12.2013
року звернулася із заявою до
державного нотаріуса Третьої
дніпропетровської державної
нотаріальної контори про видачу
свідоцтва про право на спадщину за
законом після померлого 13.12.2011 року
ОСОБА_4, спадкоємицею якого вона є, у
зв'язку з тим, що її батько ОСОБА_7 помер
ІНФОРМАЦІЯ_3 року. Однак, нотаріусом
було відмовлено ОСОБА_2 у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
законом, оскільки остання заяву про
прийняття спадщини, у встановлений
законом 6-місячний строк, до
нотконтори не подала / а. с. 27 /.

Отже, згідно матеріалів заяви, єдиним
спадкоємцем після смерті ОСОБА_4,
відповідно до ст. 1258 ЦК України, може
бути заявниця ОСОБА_2, оскільки дружина
ОСОБА_4 та її бабуся - ОСОБА_5 померла ще
ІНФОРМАЦІЯ_2 року, а їх син (батько
заявниці) ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_3
року.

У встановлений строк (ст. 1270 ЦК України)
ОСОБА_2 із заявою про прийняття
спадщини до нотаріальної контори не
звернулася, оскільки (як вона зазначає
в своїй заяві) постійно проживала з
дідусем за місцем свого проживання
АДРЕСА_2, а не за місцем реєстрації її
дідуся ОСОБА_4

Згідно ст. 1272 ЦК України - якщо
спадкоємець протягом строку,
встановленого для подання заяви про
прийняття спадщини, не подав заяву, він
вважається таким, що не прийняв її. За
позовом спадкоємця, який пропустив
строк для прийняття спадщини з
поважної причини, суд може визначити
йому додатковий строк, достатній для
подання ним заяви про прийняття
спадщини.

Між тим, постановляючи ухвалу від
24.02.2014 року суд першої інстанції не
прийняв до уваги як матеріали заяви,
вимоги матеріального і процесуального
права, так і роз'яснення Верховного
Суду України викладені в п. 2 постанови
Пленуму Верховного Суду України «Про
судову практику у справах про
спадкування» №7 від 30.05.2008 року де
зазначено, що справи про спадкування
розглядаються судами за правилами
позовного провадження, якщо особа
звертається до суду з вимогою про
встановлення фактів, що мають юридичне
значення, які можуть вплинути на
спадкові права й обов'язки інших осіб
та (або) за наявності інших спадкоємців
і спору між ними.

Якщо виникнення права на спадкування
(як роз'яснив Верховний Суд України в п.
2 вище вказаної постанови) залежить від
доведення певних фактів, особа може
звернутися в суд із заявою про
встановлення цих фактів, яка, у разі
відсутності спору, розглядається за
правилами окремого провадження.
Зокрема, у такому порядку суди повинні
розглядати заяви про встановлення
родинних відносин із спадкодавцем,
проживання з ним однією сім'єю,
постійного проживання разом із
спадкодавцем на час відкриття
спадщини, прийняття спадщини, яка
відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Отже, суд першої інстанції не прийняв
до уваги, що згідно матеріалів справи
заявниця є єдиним спадкоємцем після
померлого ОСОБА_4 і спір з іншими
особами щодо спадку відсутній, а якщо у
суду першої інстанції були відповідні
сумніви відносно цих обставин, то він
не був позбавлений можливості
з'ясувати їх при розгляді по суті заяви
ОСОБА_2 До того ж, сама ОСОБА_2, в своїй
заяві, просила суд витребувати
спадкову справу /а. с. 11-12, 35-38/.

За таких обставин, ухвала суду від
24.02.2014 року не може залишатись в силі і
підлягає скасуванню з направленням
матеріалів заяви до суду першої
інстанції для повторного вирішення
питання щодо відповідності заяви
вимогам ст. ст. 119,120 ЦПК України та
можливості відкриття провадження у
справі.

Керуючись ст.ст. 303,307,312 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити.

Ухвалу Бабушкінського районного суду
м. Дніпропетровська від 24 лютого 2014
року про відмову у відкритті
провадження у справі - скасувати,
матеріали заяви ОСОБА_2 повернути до
того ж суду для повторного вирішення
питання щодо відповідності заяви
вимогам ст. ст. 119,120 ЦПК України та
можливості відкриття провадження у
справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і оскарженню не
підлягає, оскільки не перешкоджає
провадженню у справі.

СУДДІ: