Справа № 750/2315/14
Провадження № 2/750/1017/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2014 року
м.Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в
складі:

головуючого судді Литвиненко
І.В.

при секретарі
Кравченко І. В.,

за участю представника позивача
ОСОБА_1, представників відповідача
ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про
застосування наслідків нікчемного
правочину, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 звернулась до суду із позовом до
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про
застосування наслідків нікчемного
правочину - довіреності, виданої від
мені ОСОБА_4 на ім'я ОСОБА_9, датованої
19.03.2004 року, підписаної від імені
посадової особи акціонерного
товариства закритого типу «Фірма
Проммонтаж», засвідченої печаткою від
імені акціонерного товариства
закритого типу «Фірма «Проммонтаж», а
саме: відновити становище, яке існувало
до видання та застосування цієї
довіреності: визнати таким, що ОСОБА_8
не мав права діяти від імені ОСОБА_4, по
довіреності, яка датована 19.03.2004 року,
правочини (дозвіл на одному аркуші з
розпискою, дозвіл на кредит від 15.07.2004
року), застосовані в справі № 2-331/2007 від
19.03.2007 року, в яких підставою зазначена
ця довіреність, які визнані
правомірними, визнати неправомірними,
повернути переважне право ОСОБА_4 на
придбання акцій АТЗТ «Фірма
«Проммонтаж» від ОСОБА_7, якого вона
булла позбавлена на підставі
правочинів, в основі яких була
застосована довіреність від 19.03.2004
року. Позовні вимоги мотивувала тим, що
довіреність не підписувалась особою
взагалі та не відображає волевиявлення
особи, це не відповідає загальним
вимогам, додержання яких є необхідним
для чинності правочину, а саме ч. 3 ст. 203
ЦК України, в якій визначено, що
волевиявлення учасника має бути
вільним і відповідати його внутрішній
волі, а тому вважає, що відповідно до ст.
215 ЦК України є нікчемним.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав та
просив їх задовольнити.

Представники відповідача просили
відмовити у задоволенні позову, подали
заяву про застосування строків
позовної давності.

Відповідачі ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8 в судове засідання не з'явились,
про час і місце слухання справи
повідомлені у встановленому законом
порядку. Суд вважає за можливе
розглянути справу без їх участі.

Заслухавши пояснення
представників позивача та відповідача,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позовні вимоги є
необгрунтованими та не підлягають
задоволенню, з огляду на наступне.

Рішенням Деснянського районного суду
м. Чернігова від 13.03.2007 р., яке набрало
законної сили, в задоволенні позову
ОСОБА_4 до ОСОБА_7, ОСОБА_10, ОСОБА_5, ВАТ
«Банк «Демарк» про перевід прав та
обов'язків покупця за договором
купівлі-продажу, зобов'язання
перереєструвати акції - відмовлено.
Судом встановлено, що ОСОБА_8
представляв акціонера ОСОБА_4 в
акціонерному товаристві за
довіреністю від 19.03.2004 р. (а.с. 56-58).

Рішенням Деснянського районного суду
м. Чернігова 14 червня 2010 року
відмовлено у задоволенні позову
ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання
недійсними документів, а саме: дозволу
від 15.07.2004 року від імені ОСОБА_8 на
право купівлі 50% акцій АТЗТ «Фірма
«Проммонтаж», які належать ОСОБА_6 та
довіреності від 19.03.2004 року, виданої від
імені ОСОБА_4 на ім'я ОСОБА_8 про
передоручення своїх прав, у зв'язку зі
спливом позовної давності (а.с. 59-60).

Рішенням Новозаводського районного
суду м. Чернігова від 12.10.2011 року у
задоволені позовних вимог АТЗТ «Фірма
«Проммонтаж» до ОСОБА_4,
співвідповідачі ОСОБА_10, ОСОБА_5, третя
особа, що не заявляє самостійних вимог
щодо предмета позову ОСОБА_8 про
визнання недійсною довіреності -
відмовлено повністю, у зв'язку із
відсутністю обставин, що оспорювана
довіреність вплинула на права свободи
чи інтереси позивача (а.с. 67).

Згідно із копією висновку
почеркознавчого дослідження №1117 від
18.02.2009 року, підпис від імені ОСОБА_4 в
довіреності від 19.03.2004 року від її імені
на ім.'я ОСОБА_8 виконаний не ОСОБА_4, а
іншою особою (а.с. 37-39). У висновку
судово-технічної експертизи № 1283 від
31.03.2009 року зазначено, що текст дозволу
ОСОБА_8 від 15.07.2004 року ( в інтересах
ОСОБА_4.) на право купівлі ОСОБА_5 50%
акцій Акціонерного товариства
закритого типу «Фірма «Проммонтаж» у
іншого власника - ОСОБА_11 та підпис від
імені ОСОБА_8 піддавались штучному
старінню шляхом термічного впливу на
них, що унеможливлює визначення часу
виконання підписів в них, при цьому не
виключається вірогідність в дозволі
підпису від імені ОСОБА_8 (а.с. 43-44).

Згідно із частинами 1 - 3 статті 203 ЦК
України, зміст правочину не може
суперечити цьому Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
інтересам держави і суспільства, його
моральним засадам. Особа, яка вчиняє
правочин, повинна мати необхідний
обсяг цивільної дієздатності.
Волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі.

Статтею 204 ЦК України передбачено, що
правочин є правомірним, якщо його
недійсність прямо не встановлена
законом або якщо він не визнаний судом
недійсним.

Відповідно до статті 215 ЦК України,
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу. Недійсним є правочин,
якщо його недійсність встановлена
законом (нікчемний правочин). У цьому
разі визнання такого правочину
недійсним судом не вимагається. У
випадках, встановлених цим Кодексом,
нікчемний правочин може бути визнаний
судом дійсним. Якщо недійсність
правочину прямо не встановлена
законом, але одна із сторін або інша
заінтересована особа заперечує його
дійсність на підставах, встановлених
законом, такий правочин може бути
визнаний судом недійсним (оспорюваний
правочин).

Згідно із пунктами 4,5 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 9 «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними» від 6
листопада 2009 року, судам відповідно до
статті 215 ЦК необхідно розмежовувати
види недійсності правочинів: нікчемні
правочини - якщо їх недійсність
встановлена законом (частина перша
статті 219, частина перша статті 220,
частина перша статті 224 тощо), та
оспорювані - якщо їх недійсність прямо
не встановлена законом, але одна із
сторін або інша заінтересована особа
заперечує їх дійсність на підставах,
встановлених законом (частина друга
статті 222, частина друга статті 223,
частина перша статті 225 ЦК тощо).
Нікчемний правочин є недійсним через
невідповідність його вимогам закону та
не потребує визнання його таким судом.
Оспорюваний правочин може бути
визнаний недійсним лише за рішенням
суду. Відповідно до статей 215 та 216
ЦК, суди розглядають справи за
позовами: про визнання оспорюваного
правочину недійсним і застосування
наслідків його недійсності, про
застосування наслідків недійсності
нікчемного правочину. Вимога про
встановлення нікчемності правочину
підлягає розгляду в разі наявності
відповідного спору. Такий позов може
пред'являтися окремо, без
застосування наслідків недійсності
нікчемного правочину. У цьому разі в
резолютивній частині судового рішення
суд вказує про нікчемність правочину
або відмову в цьому. Вимога про
застосування наслідків недійсності
правочину може бути заявлена як
одночасно з вимогою про визнання
оспорюваного правочину недійсним, так
і у вигляді самостійної вимоги в разі
нікчемності правочину та наявності
рішення суду про визнання правочину
недійсним. Наслідком визнання
правочину (договору) недійсним не може
бути його розірвання, оскільки це
взаємовиключні вимоги.

Постановою Пленуму Верховного
суду України № 14 «Про судове рішення у
цивільній справі» ( пункт 11), судам
роз'яснено, якщо строк для звернення з
позовом пропущено без поважної
причини, суд у рішенні зазначає про
відмову в позові з цих підстав, якщо
про застосування позовної давності
заявлено стороною у спорі, зробленою
до ухвалення ним рішення, крім
випадків, коли позов не доведено, що є
самостійною підставою для цього.

Довіреність від 19.03.2004 року, видана від
імені ОСОБА_4 є оспорюваним правочином,
її нікчемність, внаслідок того, що вона
не підписувалась особою взагалі та не
відображає волевиявлення особи, не
встановлена Законом, крім того
рішенням Деснянського районного суду
м. Чернігова 14 червня 2010 року
відмовлено у задоволенні позову
ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання
недійсною довіреності за спливом
позовної давності. У зв'язку із
наведеними обставинами, суд вважає, що
у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4
належить відмовити, оскільки позовні
вимоги є необгрунтованими та такими,
що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 208, 209, 213-215,
218 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

у задоволенні позову
ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8
про застосування наслідків нікчемного
правочину відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Чернігівської
області.

Апеляційну скаргу на рішення суду може
бути подано протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя