Справа № 495/2228/14-ц
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

15 квітня 2014 року
м.
Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний
суд Одеської області

в складі головуючого - одноособово
судді Смаглій М.В.

при секретарі - Корженко Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті
Білгород-Дністровський справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу та стягнення
аліментів, -

Встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та
стягнення аліментів на утримання
дитини, вказуючи, що сторони
перебувають у зареєстрованому шлюбі з
17 квітня 2010 року. Шлюбні відносини між
сторонами припинені. Сторони мають
неповнолітню дитину - сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Малолітня дитина проживає
разом з позивачем та знаходиться на її
утриманні. Відповідач на утримання
дитини матеріальної допомоги не надає.

Позивач у судовому засіданні позовні
вимоги підтримала, просила позов
задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні
позовні вимоги визнав частково, а саме,
не заперечував проти розірвання шлюбу
та просив зменшити розмір аліментів,
який просить позивач, до 600 грн.,
оскільки він офіційно не працює, тому
має нестабільний заробіток.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає,
що позов підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що
17.04.2010 року між сторонами був укладений
шлюб, шо підтверджується свідоцтвом
про шлюб серії НОМЕР_1, актовий запис №
01.

На даний час подружжя припинили шлюбні
відносини через те, що вони виявилися
людьми з несумісними характерами та
різними поглядами на сімейне життя.
Позивач втратила почуття любові і
поваги до відповідача, подальше
спільне життя і збереження сім'ї
неможливі. Поновлювати шлюбні
відносини позивач не бажає.

Відповідно до ст. 105 Сімейного кодексу
України, шлюб може бути розірваний за
заявою одного з подружжя на підставі
рішення суду.

Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб
ґрунтується на вільній згоді жінки та
чоловіка. Примушування жінки та
чоловіка до шлюбу не допускається. Таке
положення національного законодавства
України відповідає ст.16 Загальної
декларації прав людини, прийнятої
Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948
року, згідно з якою чоловіки і жінки,
які досягли повноліття, мають право без
будь-яких обмежень за ознакою раси,
національності або релігії
одружуватися і засновувати сім'ю. Вони
користуються однаковими правами щодо
одруження під час шлюбу та під час його
розірвання. Позов про розірвання шлюбу
може бути пред'явлений одним із
подружжя (ст. 110 СК України).

Оскільки позивач наполягає на
розірванні шлюбу, то відповідно
відмова в розірванні шлюбу буде
примушенням до шлюбу та шлюбним
відносинам, що є неприпустимим.

Відповідно до ст. 112 СК України, суд
постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них, що мають
істотне значення. Суд задовольняє
позовні вимоги позивачки про
розірвання шлюбу, оскільки побудова
сімейних відносин повинна
здійснюватися на паритетних засадах,
на почуттях взаємної любові та поваги,
взаємодопомоги і підтримки (ст. 1 СК
України) та не може будуватися на
примушуванні сторони до навіть
формального знаходження в
зареєстрованому шлюбі, а тем більш в
подружніх відносинах. Відповідно суд
задовольняє позовні вимоги про
розірвання шлюбу.

Крім того, у судовому засіданні
встановлено, що сторони мають
неповнолітню дитину сина - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Неповнолітня дитина
проживає разом з позивачем та
знаходиться на її утриманні, про що
свідчить довідка № 461 від 25.03.2014 року
яка видана «ЖЕО-№1». Відповідач на
утримання дитини матеріальної
допомоги не надає.

У відповідності до ст. 7 СК України,
жінка та чоловік мають рівні права і
обов'язки у сімейних відносинах, шлюбі
та сім'ї. Відповідно обов'язок по
утриманню дитини в рівних частках
покладається на її батьків.

Відповідач не надає матеріальної
допомоги на утримання неповнолітньої
дитини, чим порушує вимогу ст. 180 СК
України, згідно якій батьки зобов'язані
утримувати дітей до досягнення ними
повноліття.

Згідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за
рішенням суду кошти на утримання
дитини (аліменти) присуджуються у
частці від доходу її матері, батька і
(або) у твердій грошовій сумі.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає,
що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення аліментів такими, що
підлягають частковому задоволенню.

Згідно зі ст. 191 СК України аліменти на
дитину присуджуються за рішенням суду
від дня пред'явлення позову, тобто з
25.03.2014 року.

У відповідності до ст.88 ЦПК України
суд покладає на відповідача витрати по
оплаті судового збору.

Керуючись ст.ст. 105 п. 3, 110, 112, 180-184, 191 СК
України, ст.ст. 88, 213-215 ЦПК України, суд, -

Вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу та стягнення
аліментів - задовольнити частково.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2
та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3,
зареєстрований 17 квітня 2010 року у
Виконавчому комітеті Ганнівської
сільської ради Тарутинського району
Одеської області, актовий запис № 01,
які від шлюбу мають неповнолітню
дитину - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
уродженця: с. Ганнівка, Тарутинського
району, Одеської області, що проживає
за адресою: АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1
аліменти на утримання неповнолітньої
дитини - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у
розмірі 600 гривень щомісяця, починаючи
з 25.03.2013 року та до досягнення дитиною
повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в сумі
243,60 грн. на користь держави.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Одеської області через суд першої
інстанції шляхом подачі в 10-денний
строк з дня проголошення рішення
апеляційної скарги або в порядку ст. 295
ЦПК України.

Суддя: