Дата документу 23.04.2014
Справа № 501/751/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2014 року Іллічівський міський
суд Одеської області в складі:

головуючого - судді Журавля П.І.,

при секретарі Котелевець Т.Ю.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1

представників відповідачів - Очколяс
Д.В., Перейма Д.О.;

представника третьої особи - Дмитрієва
Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Іллічівського
міського суду Одеської області
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Державного підприємства «Іллічівський
морський торговельний порт» першого
заступника директора Державного
підприємства «Іллічівський морський
торговельний порт» Слівчука Юрія
Васильовича з залученням у якості
третьої особи професійної спілки
робітників морського транспорту
Іллічівського морського торговельного
порту про визнання наказу №26/0-1 від 22
січня 2014 року про припинення трудового
договору та звільнення - незаконним та
скасування наказу, поновлення на
роботі та стягнення заробітної плати
за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИВ:

20.02.2014 року ОСОБА_1 звернулась в
Іллічівський міський суд з зазначеним
позовом (а.с.2-3).

26.03.2014 року позивачка уточнила свої
позовні вимоги (а.с.82-83).

Позивачка просить суд:

- Визнати наказ №26/0-1 ДП
«Іллічівський морський торговельний
порт» від 22 січня 2014 року про
припинення трудового договору та
звільнення ОСОБА_1 незаконним та
скасувати;

- Поновити її - ОСОБА_1 на роботу в
ДП «Іллічівський морський
торговельний порт» на посаді керівника
жіночого клубу портового клубу;

- Стягнути з ДП «Іллічівський
морський торговельний порт» на користь
ОСОБА_1 середню заробітну плату за час
вимушеного прогулу починаючи з 22 січня
2014 року до моменту постановлення
рішення суду;

- Зобов'язати першого заступника
директора ДП «Іллічівський морський
торговельний порт» Слівчука Юрія
Васильовича компенсувати шкоду
заподіяну ДП «Іллічівський морський
торговельний порт» у розмірі середньої
заробітної плати, яку нарахована
ОСОБА_1 за час вимушеного прогулу.

- Рішення в частині поновлення на
роботі та стягнення середньої
заробітної плати за час вимушеного
прогулу піддати до негайного
виконання.

Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим,
що вона, ОСОБА_1, працювала в ДП
«Іллічівський морський торговельний
порт» керівником жіночого клубу
Портового клубу підприємства.

22 січня 2014 року адміністрація ДП
«Іллічівський морський торговельний
порт» видала наказ №26/0-1, яким її було
звільнено з роботи на підставі п.6 ст.36
КЗпП України. Цей наказ було видано з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, він порушує її
права та законні інтереси, а саме:

Адміністрація ДП «Іллічівський
морський торговельний порт»
ознайомила її з Повідомленням про
зміну істотних умов праві за №768/24-10 від
11ю11ю2013 року на підставі ст..32 КЗпП
України.

Істотними умовами праці згідно ст..32
КЗпП України є система та розміри
оплати праці, пільги, режим праці,
установлення чи відміна неповного
робочого часу, суміщення професій,
зміни розрядів та назва посад і таке
інше. А Повідомлення №768/24-10 від 11.11.2013
року вказує на те, що 11.10.2013 року
директором ДП «Іллічівський морський
торговельний порт» затверджено новий
штатний розпис структурного
підрозділу «Портовий клуб», відповідно
до якого її посада - керівник жіночого
клубу, виключена із штатного розпису.
Це не є зміною істотних умов праці
згідно із ст..32 КЗпП України, а це є
скороченням штату працівників і
регламентується п.1 ст.40 КЗпП України.

Адміністрація підприємства повинна
була інформувати Профспілку
робітників морського транспорту
Іллічівського морського торговельного
порту, членом якої вона є, не пізніше
ніж за три місяці до дати її звільнення
про скорочення штату працівників, та
вести із профспілкою консультації щодо
недопущення звільнення, або
пом'якшення його наслідків, керуючись
ст.494 КЗпП України. Цього зроблено
адміністрацією не було. Адміністрація
підприємства повинна була отримати
згоду профспілки на її звільнення,
керуючись ст.43 КЗпП України, цього теж
адміністрація не зробила. Вона має вищу
освіту, майже 30 років працювала на
підприємстві та має пріоритетне право
на залишення на роботі згідно ст.42 КЗпП
України, це знехтуване адміністрацією
підприємства. Адміністрація ДП
«Іллічівський морський торговельний
порт» своїми діями щодо звільнення її з
роботи брутально порушила її право на
працю, яке викладене у ст.43 Конституції
України.

В судовому засіданні позивач
підтримала вимоги позову і просить їх
задовольнити.

Представни профспілки робітників
морського транспорту ДП «Іллічівський
морський торговельний порт» підтримав
вимоги позивача, просить їх
задовольнити.

Представник відповідача ДП
«Іллічівський морський торговельний
порт» заперечує проти вимог позову,
просить відмовити в задоволенні позову
в повному обсязі, надав суду письмовий
відгук на позов (а.с.28-30, 93-94), свою
позицію мотивує тим, що у червні 2013 року
була проведена реорганізація
Державного підприємства «Іллічівський
морський торговельний порт», що
зумовило зміни в організації
виробництва і праці та зміни в
організації виробництва і праці та
зміни в структурі підприємництва. Він
вважає, що при звільненні позивачки
адміністрацією ДП «Іллічівський
морський торговельний порт» не було
порушено норм законодавства про працю.

Представник відповідача Слівчука Ю.В. -
Перейма Д.О. заперечує проти вимог
позову щодо його довірителя, виклав
свою позицію письмово (а.с.115-116), вважає
що Слівчук Ю.В. не може бути стороною
спірних трудових відносин.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає що вимоги позову є законними і
обґрунтованими, а тому підлягають
задоволенню у повному обсязі з
наступних підстав.

Суд вважає, що у відповідача були
відсутні підстави для звільнення
позивачки за п.6 ст.36 КЗпП України у
зв'язку з відмовою від продовження
роботи внаслідок зміни істотних умов
праці виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст.21 КЗпП України,
трудовий договір є угода між
працівником і власником підприємства,
установи, організації або
уповноваженим ним органом чи фізичною
особою, за якою працівник
зобов'язується виконувати роботу,
визначену цією угодою, з підляганням
внутрішньому трудовому розпорядкові, а
власник підприємства, установи,
організації або уповноважений ним
орган чи фізична особа зобов'язується
виплачувати працівникові заробітну
плату і забезпечувати умови праці,
необхідні для виконання роботи,
передбачені законодавством про працю,
колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до ст.23 КЗпП України,
трудовий договір може бути: 1)
безстроковим, що укладається на
невизначений строк; 2) на визначений
строк, встановлений за погодженням
сторін; 3) таким, що укладається на час
виконання певної роботи. Строковий
трудовий договір укладається у
випадках, коли трудові відносини не
можуть бути встановлені на
невизначений строк з урахуванням
характеру наступної роботи, або умов її
виконання, або інтересів працівника та
в інших випадках, передбачених
законодавчими актами.

Частинами 3, 4 ст.32 КЗпП України
визначено, що у зв'язку із змінами в
організації виробництва і праці
допускається зміна істотних умов праці
при продовженні роботи за тією ж
спеціальністю, кваліфікацією чи
посадою. Про зміну істотних умов праці -
систем та розмірів оплати праці, пільг,
режиму роботи, встановлення або
скасування неповного робочого часу,
суміщення професій, зміну розрядів і
найменування посад та інших - працівник
повинен бути повідомлений не пізніше
ніж за два місяці. Якщо колишні істотні
умови праці не може бути збережено, а
працівник не згоден на продовження
роботи в нових умовах, то трудовий
договір припиняється за пунктом 6 ст.36
цього Кодексу.

Судом встановлено, що згідно
повідомлення про зміну істотних умов
праці від 11.11.2013 року №764/24-10 (а.с.5),
ОСОБА_1 запропоновано переведення на
посаду помічника вихователя ясла-садка
№2 з посадовим окладом 1560 гривень.

Суд звертає увагу, що позивачці ще
двічі - 23.02.2011 року і 21.11.2011 року
пропонувалось звільнитись і перейти на
іншу роботу у зв'язку х ліквідацією її
посади (а.с.72,73).

Наказом першого заступника директора
ДП «Іллічівський морський
торговельний порт» №26/0-1 від 22 січня 2014
року (а.с.4) ОСОБА_1 звільнено з посади
керівника жіночого клубу порт клуба у
зв'язку з відмовою від продовження
роботи у зв'язку зі зміною істотних
умов праці,- п.6 ст.36 КЗпП України.

Частиною 1 ст.32 КЗпП України визначено,
що переведення на іншу роботу на тому
підприємстві, в установі, організації,
а також переведення на роботу на інше
підприємство, установу, організацію
або в іншу місцевість, хоча б разом з
підприємством, установою,'
організацією, допускається тільки за
згодою працівника, за винятком
випадків, передбачених у статті 33 цього
Кодексу та в інших випадках,
передбачених законодавством. Не
вважається переведенням на іншу роботу
і не потребує згоди працівника
переміщення його на тому ж
підприємстві, в установі, організації
на інше робоче місце, в інший
структурний підрозділ у тій же
місцевості, доручення роботи на іншому
механізмі або агрегаті у межах
спеціальності, кваліфікації чи посади,
обумовленої трудовим договором.
Власник або уповноважений ним орган не
має права переміщати працівника на
роботу, протипоказану йому за станом
здоров'я (ч.2 ст.32 КЗпП України).

Відповідно до абзацу 3 п.31 Постанови
Пленуму Верховного Суду України №9 від
06 листопада 1992 року «Про практику
розгляду судами трудових спорів», в
межах спеціальності, кваліфікації і
посади, обумовленої трудовим
договором, зміна істотних умов праці:
систем і розмірів оплати, пільг, режиму
роботи, встановлення або сканування
неповного робочого часу, суміщення
професій, зміни розрядів і
найменування посад та інших -
допускається за умови, що це викликано
змінами в організації виробництва і
праці та що про ці зміни працівник був
повідомлений не пізніше ніж за 2 місяці.
Якщо при розгляді трудового спору буде
встановлено, що зміна істотних умов
трудового договору проведена не у
зв'язку зі зміною в організації
виробництва і праці на підприємстві, в
установі, організації, то така зміна з
урахуванням конкретних обставин може
бути визнана судом неправомірною з
покладенням на власника або
уповноважений ним орган обов'язку
поновити працівникові попередні умови
праці.

Отже, наказом Міністерства
інфраструктури України від 19.03.2013 року
№163 «Про заходи щодо реорганізації
державних підприємств морського
транспорту та утворення державного
підприємства «Адміністрація морських
портів України»(а.с.31-39), розпочато
процедуру реорганізації державних
портів морського транспорту за
переліком, у якому вказано
«Іллічівський морський торговельний
порт» та вказано про необхідність
попередження в установленому порядку
працівників про реорганізацію і
забезпечення дотримання їх
соціально-трудових гарантій у порядку
визначеному законодавством.

Наказ про звільнення ОСОБА_1 з роботи
було видано без отримання згоди
профспілки органу.

Так, згідно ст.252 КЗпП України, зміна
умов трудового договору, оплати праці
притягнення до дисциплінарної
відповідальності працівників, які є
членами виборних профспілкових
органів, допускається лише за
попередньою згодою виборного
профспілкового органу, членами якого
вони є.

Звільнення членів виборного
профспілкового органу підприємства,
установи, організації (у тому числі
структурних підрозділів), його
керівників, профспілкового
представника (там, де не обирається
виборний орган професійної спілки),
крім випадків додержання загального
порядку, допускається за наявності
попередньої згоди виборного органу,
членами якого вони є, а також вищого
виборного органу цієї професійної
спілки (об'єднання професійних спілок).

У відповідності із випискою з
протоколу №13 від 28.01.2014 року засідання
профсоюзного комітету ПРМТ ІМТП (а.с.39),
у зв'язку з порушенням адміністрацією
ДП ІМТП процедури передбаченої
ст..ст.492, 494 КЗпП України, не надано
згоди на звільнення з ДП «ІМТП» ОСОБА_1,
а це свідчить про те, що право ОСОБА_1,
щодо дотримання законодавства під час
звільнення було порушено, а тому
підлягає захисту.

Відповідно до п.19 Постанови Пленуму
Верховного суду України «Про практику
розгляду судами трудових спорів»,
розглядаючи трудові спори, пов'язані зі
звільненням за п.1 ст.40 КЗпП України,
суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у
відповідача мали місце зміни в
організації виробництва і праці,
зокрема, ліквідація, реорганізація або
перепрофілювання підприємства,
установи, організації, скорочення
чисельності або штату працівників, чи
додержано власником або уповноваженим
ним органом норм законодавства, що
регулюють вивільнення працівника, які
є докази щодо змін в організації
виробництва і праці, про те, що
працівник відмовився від переведення
на іншу роботу або що власник або
уповноважений ним орган не мав
можливості перевести працівника з його
згоди на іншу роботу на тому ж
підприємстві, в установі, організації,
чи не користувався вивільнюваний
працівник переважним правом на
залишення на роботі та чи
попереджувався він за 2 місяці про
наступне вивільнення.

У відповідності з п.2 ст.43 КЗпП України,
розірвання трудового договору з
підстав, передбачених пунктами 1 (крім
випадку ліквідації підприємства,
установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і
пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу,
може бути проведено лише за
попередньою згодою виборного органу
(профспілкового представника),
первинної профспілкової організації,
членом якої є працівник.

Також, згідно п.2 ст.49-4 КЗпП України,
ліквідація, реорганізація підприємств,
зміна форм власності або часткове
зупинення виробництва, що тягнуть за
собою скорочення чисельності або штату
працівників, погіршення умов праці,
можуть здійснюватися тільки після
завчасного надання професійним
спілкам інформації з цього питання,
включаючи інформацію про причини
наступних звільнень, кількість і
категорії працівників, яких це може
стосуватися, про строки проведення
звільнення. Власник або уповноважений
ним орган не пізніше трьох місяців з
часу прийняття рішення проводить
консультації з професійними спілками
про заходи щодо запобігання звільненню
чи зведенню їх кількості до мінімуму
або пом'якшення несприятливих
наслідків будь-якого звільнення.

Згідно із ч.1 ст.235 КЗпП України у разі
звільнення без законної підстави або
незаконного переведення на іншу роботу
працівник повинен бути поновлений на
попередній роботі органом який
розглядає трудовий спір.

Відповідно до ч.2 ст.235 КЗпП України при
винесенні рішення про поновлення на
робот орган, який розглядає трудовий
спір, одночасно приймає рішення про
виплату працівників середнього
заробітку за час вимушеного прогулу
або різниці в заробітку за час
виконання нижче оплачуваної роботи,
але не більш як за один рік. /

Середній заробіток працівника
визначається відповідно до ст. 27 Закону
України "Про оплату праці" за правилами,
передбаченими Порядком обчислення
середньої заробітної, плати
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України від 8 лютого 1995 року
№ 100 (далі - Порядок).

З урахуванням цих норм, зокрема абз. 3 п.
2 Порядку, середньомісячна заробітна
плата [час вимушеного прогулу
працівника обчислюється виходячи з
виплат за останні два календарні
місяці роботи, що передують події, з
якою пов'язана виплата, тобто, що
передують дню звільнення працівника з
роботи.

Відповідно до п. 5 розділу IV Порядку
основою для визначення загальної суми
заробітку, підлягає виплаті за час
вимушеного прогулу, є середньоденна
(середньогодинна) заробітна плата
працівника, яка згідно з п. 8 цього
Порядку визначається діленням
заробітної плати за фактично
відпрацьовані протягом двох місяців
робочі (календарні) дні на число
відпрацьованих робочих днів (годин), а у
випадках, передбачених чинним
законодавством - календарних днів за
цей період.

Після визначення
середньоденної-заробітної плати як
розрахункової величини для
нарахування виплат працівнику,
Здійснюється нарахування загальної
суми середнього заробітку за
вимушеного прогулу, яка обчислюється
шляхом множення середньоденної
заробітної плати на середньомісячне
число робочих днів у розрахунковому
періоді (абз. 2 п. 8 Порядку).

Середньомісячне число робочих днів
розраховується діленням на 2 сумарного
числа робочих днів за останні два
календарні місяці згідно з графіком
роботи підприємства, установи
Організації, встановленим з
дотриманням вимог законодавства (абз.3
п.8 Правил).

Середня зарплата позивача за
листопада-грудень 2013 року складає 6588,01
(а.с.102), загальна кількість
відпрацьованих робочих днів 43,
середньоденна заробітна плата - 153,2 грн.
(6588,01:(21+22)).

За період з 22 січня на 23 квітня 2014 року
позивачка вимушено прогуляла 65 робочих
днів (січень 8 + лютий 20 + березень 21 +
квітень 16), або 92 календарних дні.

Таким чином заробітна плата за час
вимушеного прогулу, яка підлягає
стягненню складає 65х153,2=9958 грн.

Положеннями ст.6 Європейської
конвенції про захист прав людини і
основних свобод зазначено, що кожний
має право при визначенні його
громадянських прав та обов'язків на
справедливий та публічний розгляд
судом.

Крім того, ст.43 Конституції України
встановлено, що кожен має право на труд
та громадянам гарантується захист від
незаконного звільнення.

Відповідно до ст.237 КЗпП України суд
покладає на службову особу, винну у
незаконному звільненні або
переведенні працівника на іншу роботу,
обов'язок покрити шкоду, заподіяну
підприємству, установі, організації у
зв'язку з оплатою праці працівникові
часу вимушеного прогулу або часу
виконання нижче оплачуваної роботи.
Такий обов'язок покладається, якщо
звільнення чи переведення здійснено з
порушенням закону або якщо власник чи
уповноважений ним орган затримав
виконання рішення суду про поновлення
на роботі.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212, 213-215, 218 ЦПК
України, ст..43 Конституції України,
ст.ст. 21, 23, 32, 43, 494, 235, 252 КЗпП України,
суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Державного
підприємства «Іллічівський морський
торговельний порт», першого заступника
директора Державного підприємства
«Іллічівський морський торговельний
порт» Слівчука Юрія Васильовича, третя
особа профспілка робітників морського
транспорту Іллічівського морського
торговельного порту про визнання
наказу №26/0-1 від 22 січня 2014 року про
припинення трудового договору та
звільнення незаконним та скасування
наказу, поновлення на роботі та
стягнення заробітної плати за час
вимушеного прогулу - задовольнити в
повному обсязі.

Наказ першого заступника директора
Державного підприємства «Іллічівський
морський торговельний порт» за №26/0-1
від 22 січня 2014 року про припинення
трудового договору та звільнення
ОСОБА_1, визнати незаконним та
скасувати.

Поновити ОСОБА_1 на роботу в Державному
підприємстві «Іллічівський морський
торговельний порт» на посаді керівника
жіночого клубу портового клубу.

Стягнути з Державного підприємства
«Іллічівський морський торговельний
порт» на користь ОСОБА_1 середню
заробітну плату за час вимушеного
прогулу починаючи з 22 січня 2014 року по
час постановлення рішення суду у сумі
9958 гривень.

Зобов'язати Першого заступника
директора Державного підприємства
«Іллічівський морський торговельний
порт» Слівчука Юрія Васильовича
компенсувати шкоду заподіяну
Державному підприємству «Іллічівський
морський торговельний порт» в розмірі
9958 гривни, які нараховані ОСОБА_1 за час
вимушеного прогулу.

Допустити негайне виконання рішення
суду в частині поновлення ОСОБА_1 на
роботі на посаді керівника жіночого
клубу портового клубу та стягнення
середньої заробітної плати за час
вимушеного прогулу.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Одеської області через
Іллічівський міський суд шляхом подачі
апеляційної скарги в 10-денний строк з
дня проголошення рішення.

Суддя
Журавель П.І.