РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 390/1986/13-ц

Провадження № 2/390/12/14

"25" квітня 2014 р. Кіровоградський
районний суд Кіровоградської області в
складі:

головуючого - судді Квітки О.О.,

при секретарі - Шматковій А.І.,

за участю: позивача - ОСОБА_1,

представників позивача - ОСОБА_2,
ОСОБА_3,

відповідача - ОСОБА_4,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_4 про відшкодування витрат,
здійсненних при поліпшенні майна,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із
позовом та просив стягнути з ОСОБА_4 27
605 грн. витрат, здійснених при
збільшенні вартості домоволодіння, та
судові витрати. Свій позов мотивував
тим, що з 2007 року разом із дружиною
ОСОБА_5 та донькою проживає у АДРЕСА_1,
власником якого є його теща ОСОБА_4. В
травні 2011 року у нього була укладена
усна домовленість із ОСОБА_4, що він
проведе ремонтні роботи у зазначеному
домоволодінні. Після того, як ремонт
будинку був зроблений ОСОБА_4 почала
виганяти його сім'ю із домоволодіння. У
зв'язку із чим, він звернувся до суду.

Представники позивача ОСОБА_3, ОСОБА_2,
позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні
позовні вимоги підтримали в повному
обсязі, посилаючись на обставини,
викладені в позові.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні
позов не визнала, пояснила, що є
власницею будинку, який розташований
за адресою: АДРЕСА_1. Її донька ОСОБА_5 з
листопада 1996 року перебуває в шлюбі із
позивачем. Після одруження донька із
ОСОБА_1 періодично проживали разом із
нею в її будинку. З 2007 року по
теперішній час вони проживають разом
із нею. Їх донька ОСОБА_6 проживає із нею
постійно. В березні 2011 року вона склала
заповіт, яким належне їй домоволодіння
заповіла доньці ОСОБА_5. До неї в травні
2011 року звернулася її донька та
повідомила, що вона із чоловіком хоче
поміняти в своїх кімнатах вікна на
металопластикові та побудувати для
себе ванну кімнату. Вона проти цього не
заперечувала. З того часу позивач
проводив ремонтні роботи з метою
поліпшення умов свого проживання. Із
29.06.2011 по 09.07.2011 вона перебувала на
лікуванні, позивач в період її
відсутності самовільно розпочав
ремонтні роботи по переплануванні
кімнат площею 19 м2, проте вказані роботи
він не погодив із нею. З цього приводу у
неї виникли конфлікти із позивачем,
проте ніколи не робила ніяких дій
спрямованих на виселення доньки.
Ніяких усних домовленостей між нею та
позивачем не існувало. Через деякий час
позивач із дружиною почали вимагати
від неї укласти договір дарування
домоволодіння моїй доньці, але вона не
погодилися. Після цього позивач заявив,
що всі ремонтні роботи припиняє, а
кошти, які витрачені на ремонт, вона
повинна повернути йому. З 2007 року вона
із власної пенсії оплачує всі витрати
на електроенергію.

Суд, вислухавши пояснення сторін та їх
представників, дослідивши матеріали
справи, заслухавши пояснення
запрошених сторонами свідків, вважає,
що позов не підлягає задоволенню,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст. 58, 59, 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень,
за допомогою належних та допустимих
доказів.

Статтею 58 ЦПК України передбачено, що
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.
Суд не бере до розгляду докази, які не
стосуються предмета доказування.

Згідно зі ст. 179 ЦПК України предметом
доказування під час судового розгляду
є факти, які обґрунтовують заявлені
вимоги чи заперечення або мають інше
значення для вирішення справи (причини
пропуску строку позовної давності
тощо) і підлягають встановленню при
ухваленні судового рішення. Для
встановлення у судовому засіданні
фактів, зазначених у частині першій
цієї статті, досліджуються показання
свідків, письмові та речові докази,
висновки експертів.

Вирішуючи питання про доведеність
зазначених обставин, суд звертає увагу
на таке.

Судом встановлено, що власником
домоволодіння АДРЕСА_1 є ОСОБА_4 (а.с.5, 41,
106-111). У зазначеному домоволодінні
зареєстровані та проживають: ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6. ОСОБА_1 проживає без
реєстрації (а.с.5). ОСОБА_4 здійснює
витрати на оплату електроенергії
(а.с.78-96, 144-150).

Відповідно до заповіту від 02.03.2011
ОСОБА_4 заповіла належне їй на праві
власності земельну ділянку для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва площею 7,12 гектарів ОСОБА_7,
а належний їй на праві власності
житловий будинок з господарськими
будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1,
ОСОБА_5 (а.с.38).

В епікризі № 3715/426 зазначено, що ОСОБА_4
знаходилася на стаціонарному
лікуванні в неврологічному відділенні
Кіровоградської ЦРЛ з 29.06. по 09.07.2011 з
діагнозом: ДЕ ІІ ст. змішаного ґенезу
(атеросклеротичного, гіпертонічного),
виражений астено-депресивний с-м. ІХС,
акардіосклероз, гіпертонічна
ангіопатія сітківки, стареча,
починаюча катаракта, пресбіопія (а.с.39).

Відповідно до висновку судової
будівельно-технічної експертизи № 1388
від 18.03.2014 вартість поновлюваних робіт
домоволодіння, розташованого за
адресою: Кіровоградська область,
Кіровоградський район, АДРЕСА_1, згідно
із переліку, вказаному в акті виконаних
робіт станом на травень-вересень 2011
року та які були наявні під час огляду,
складає 26 469 грн. без урахування ПДВ
(а.с.125-134).

Свідок ОСОБА_5 пояснила суду, що
проживає разом із чоловіком ОСОБА_1 в
будинку своєї матері ОСОБА_4. Разом із
своїм чоловіком вирішила провести
ремонт. Вони домовилися із ОСОБА_4 про
те, що будуть робити ремонт за власний
рахунок. Проте вартість ремонту із
господарем домоволодіння не
узгоджувала. У неї постійно виникають
із матір'ю сварки у зв'язку із спільним
проживанням.

Свідок ОСОБА_6 пояснила суду, що
проживає разом із батьками у своєї
бабусі ОСОБА_4. Її батьки ОСОБА_1 та
ОСОБА_5 за власний рахунок
відремонтували частину будинку її
бабусі.

Свідок ОСОБА_8 пояснила суду, що на
прохання ОСОБА_1 підписала акт
виконаних робіт від 09.08.2013, оскільки
бачила зовнішні роботи, в середині
будинку вона не була.

Свідок ОСОБА_9 пояснив суду, що підписав
акт виконаних робіт від 09.08.2013, оскільки
бачив як позивач виконував вказані
роботи.

Свідок ОСОБА_10 пояснила суду, що ОСОБА_1
та ОСОБА_5 у 2007 році переїхали жити до
АДРЕСА_1, в будинок її сестри ОСОБА_4. З
того часу позивач та його дружина не
допомагають ОСОБА_4 по господарству, а
також відмовляються давати кошти для
оплати електроенергії.

Свідок ОСОБА_11 пояснила суду, що ОСОБА_1
та ОСОБА_5 з 2007 року проживають у її
сестри ОСОБА_4. Їхня донька ОСОБА_6
проживає у ОСОБА_4 із трьох років.
Позивач та його дружина не надають
ніякої допомоги ОСОБА_4.

У ч. 3 ст. 156 ЖК України зазначено, що
члени сім'ї власника будинку (квартири)
зобов'язані дбайливо ставитися до
жилого будинку (квартири). Повнолітні
члени сім'ї власника зобов'язані брати
участь у витратах по утриманню будинку
(квартири) і придомової території та
проведенню ремонту. Спори між
власником та членами його сім'ї про
розмір участі в витратах вирішуються в
судовому порядку.

Згідно із ч. 2 ст. 64 ЖК України до членів
сім'ї наймача належать дружина наймача,
їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача
може бути визнано й інших осіб, якщо
вони постійно проживають разом з
наймачем і ведуть з ним спільне
господарство.

Як вбачається із наданих сторонами
доказів та пояснень свідків, сім'я
позивача ОСОБА_1 проживала із 2007 року в
будинку, який належить ОСОБА_4, як члени
сім'ї власника будинку, будь-яку плату
за весь період проживання не вносили. У
зв'язку з цим, у позивача ОСОБА_1 не
виникло право, яке передбачене ст. 778 ЦК
України. Навпаки існував обов'язок
брати участь у витратах по утриманню
будинку, при домової території та
проведенню ремонту. Тому підстави для
задоволення позову відсутні.

Так як судом відмовлено в задоволенні
позовних вимог, суд відмовляє і у
стягненні з відповідача на користь
позивача понесених ним судових витрат.

На підставі ст.ст. 64, 156ЖК України, ст. 778
ЦК України, керуючись ст. ст. 3, 4, 10, 58-60,
212-215, 218 ЦПК України, суд

вирішив:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1
до ОСОБА_4 про відшкодування витрат,
здійсненних при поліпшенні майна.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до Апеляційного суду
Кіровоградської області через
Кіровоградський районний суд
Кіровоградської області.

Суддя /підпис/

Згідно з оригіналом

Суддя Кіровоградського районного суду

Кіровоградської області

О.О. Квітка