Справа № 202/4098/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

23 квітня 2014 року Індустріальний
районний суд м. Дніпропетровська в
складі:

головуючого судді
- Шклярука Д.С.

при секретарі
- Пугач Н.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за спільною заявою
подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2, про
розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду із
спільною заявою подружжя та просять
розірвати укладений поміж ними шлюб.
Свою спільну вимогу обґрунтовують тим,
що вони фактично припинили шлюбні
відносини, майнових спорів поміж ними
немає. Всі інші умови прописані в
укладеному поміж ними договорі, який є
додатком до пред'явленої заяви. Між
ними досягнуто згоду, що після
розірвання шлюбу дитина залишиться
проживати із ОСОБА_2

Сторони в судове засідання не
з'явилися, завчасно сповістили суд про
неявку та можливість розгляду справи
за їхньої відсутності.

У відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК
України, фіксування судового процесу
за допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалось.

Суд, вивчивши матеріали справи,
встановив наступні обставини та
відповідні їм правовідносини.

27.08.1994 року відділом реєстрації актів
громадянського стану виконкому
Індустріальної районної ради народних
депутатів м. Дніпропетровська між
заявниками було зареєстровано шлюб,
актовий запис № 738, від якого в сторін
народилася дитина - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Заявники фактично припинили
подружні стосунки, та мають на меті
розірвати шлюб, вважаючи, що це
відповідає їхнім інтересам. Майнових
спорів поміж собою заявники не мають та
між ними досягнуто згоду, що після
розірвання шлюбу їхній син залишиться
проживати із ОСОБА_2

За таких обставин, суд
вважає, що подальше сумісне життя
заявників та збереження сім'ї
неможливо, їхній шлюб існує формально.

Вимоги про зміну прізвищ не
заявлено.

Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу
України шлюб ґрунтується на вільній
згоді дружини та чоловіка.
Примушування жінки та чоловіка до
шлюбу не допускається.

Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного
кодексу України кожен з подружжя має
право припинити шлюбні відносини.

З огляду на ч. 1 ст. 55 СК України дружина
та чоловік зобов'язані спільно
піклуватися про побудову сімейних
відносин між собою та іншими членами
сім'ї на почуттях взаємної любові,
поваги, дружби та взаємодопомоги.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку, що поміж заявниками відсутня
згода щодо перебування у шлюбі, їхня
сім'я розпалася та існує формально, а
подальше спільне життя їхнього
подружжя і збереження шлюбу суперечило
б їхнім інтересам, інтересам дитини, а
тому шлюб слід розірвати.

Відповідно до статті 112 Сімейного
Кодексу України шлюб розривається,
якщо судом буде встановлено, що
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них, інтересам їхніх
дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 3 ст. 234 ЦПК України суд
розглядає в порядку окремого
провадження справи про розірвання
шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 174, 208, 215, 218, 234
ЦПК України і на підставі ст.ст.104-105, 110,
112 Сімейного кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Спільну заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2, про
розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
зареєстрований 27 серпня 1994 року
відділом реєстрації актів
громадянського стану виконкому
Індустріальної районної ради народних
депутатів м. Дніпропетровська, актовий
запис № 738 - розірвати.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Дніпропетровської
області шляхом подачі апеляційної
скарги через суд першої інстанції
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:
Д.С. Шклярук