Єдиний унікальний номер 260/174/14-ц
Номер провадження 22-ц/775/3204/2014
Головуючий у 1 інстанції Данилюк О.С.
Доповідач Корчиста О.І.
18 квітня 2014 року Апеляційний суд
Донецької області в складі:
суддів: Хейло
Я.В., Корчистої О.І.
розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Донецьку
апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу
Ленінського районного суду м. Донецька
від 10 лютого 2014 року по цивільній
справі за скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_1 на дії
державного виконавця Відділу
державної виконавчої служби
Калінінського районного управління
юстиції Верченко Алли Юріївни про
визнання дій неправомірними,
скасування постанови державного
виконавця, притягнення державного
виконавця до відповідальності,
районного суду м. Донецька від 10 лютого
2014 року скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_1 на дії
державного виконавця Відділу
державної виконавчої служби
Калінінського районного управління
юстиції Верченко А.Ю. залишено без
В апеляційній скарзі ОСОБА_1,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить ухвалу суду скасувати.
В судовому засіданні ОСОБА_1, яка діє
від свого імені та представляє за
довіреністю інтереси ОСОБА_2, доводи,
викладені в апеляційній скарзі
підтримала та просила її задовольнити.
В судовому засіданні апеляційного суду
державний виконавець Верченко А.Ю.
просила апеляційну скаргу відхилити,
ухвалу суду першої інстанції залишити
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторін, що з'явились, дослідивши
матеріали справи, апеляційний суд
вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1
задоволенню не підлягає з наступних
Під час розгляду скарги судом першої
інстанції встановлено, що на виконанні
у Відділі державної виконавчої служби
Калінінського районного управління
юстиції в м. Донецьку знаходиться
виконавчий документ, виданий 05 березня
2012 року Ленінським районним судом м.
Донецька про стягнення з ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 на користь Донбаської філії ПАТ
«Кредитпромбанк» заборгованості за
кредитним договором №1/11.3ДС/0071/2007-Аклн
від 11 травня 2007 року в розмірі 110 097,26
гривень, а також, судового збору в
розмірі 120 гривень.
Також, судом першої інстанції було
встановлено, що 08 травня 2012 року на
підставі заяви стягувача, державним
виконавцем було винесено постанову про
відкриття виконавчого провадження та
боржнику було надано строк для
самостійного виконання судового
рішення до 14 травня 2012 року.

Крім цього, судом першої інстанції
встановлено, що 14 травня 2012 року
державним виконавцем було винесено
постанову про стягнення виконавчого
збору в розмірі 11 107,77 гривень та
постанову про стягнення витрат на
проведення виконавчих дій у розмірі 50
гривень.

Крім цього, судом першої інстанції
встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1
несвоєчасно отримали постанови про
відкриття виконавчого провадження, що
позбавило їх можливості у визначений
державним виконавцем строк
добровільно виконати рішення суду.

Постанову про відкриття виконавчого
провадження ОСОБА_1 отримала 11 червня
2012 року.

Залишаючи скаргу без розгляду, суд
першої інстанції керувався вимогами
статей 383-388 ЦПК України, Законом
України «Про виконавче провадження» і
виходив з того, що скаржникам було
відомо про відкриття виконавчого
провадження з 11 червня 2012 року, про що
свідчить наявна в матеріалах справи
розписка про отримання відповідної
постанови, але до суду зі скаргою вони
звернулись лише 22 липня 2013 року, у
зв'язку з чим, пропустили встановлений
ст. 385 ЦПК України десятиденний строк
для звернення із зазначеною скаргою.

З такими висновками суду першої
інстанції погоджується і апеляційний
суд.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони
виконавчого провадження мають право
звернутися до суду із скаргою, якщо
вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

Відповідно до ст. 385 ЦПК України скаргу
може бути подано до суду у десятиденний
строк з дня, коли особа дізналася або
повинна була дізнатися про порушення
її прав чи свобод. Пропущений з
поважних причин строк для подання
скарги може бути поновлено судом.

Відповідно до п. 5 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 26.12.2003 року
№ 14 «Про практику розгляду судами
скарг на рішення, дії або бездіяльність
органів і посадових осіб державної
виконавчої служби та звернень
учасників виконавчого провадження»
скарга (заява), пропущений строк на
подання якої не поновлено в порядку,
передбаченому статтями 72, 73 ЦПК,
залишається без розгляду.

Звертаючись 22 липня 2013 року до суду із
скаргою на дії державного виконавця (т.
І, а.с. 1) ОСОБА_2 та ОСОБА_1 клопотання про
поновлення строку звернення до суду із
такою скаргою не подавали.

Враховуючи зазначене, доводи
апеляційної скарги про те, що судом
порушено норми процесуального права та
невірно застосовано норми
матеріального пава, є
необґрунтованими.

Таким чином, ухвала суду
відповідає вимогам діючого
законодавства і підстав для її
скасування не має.

Керуючись ст.ст. 307, 312 ЦПК України,
апеляційний суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Ленінського районного суду м.
Донецька від 10 лютого 2014 року залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді