Справа № 144/36/14-ц
Провадження № 2/144/37/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" квітня 2014 р. Теплицький районний суд
Вінницької області в складі:

головуючого судді Панченка Д.І.

за участю секретаря Бурлака П.В.

позивача ОСОБА_1, представника позивача
ОСОБА_2, відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, представника відповідача
ОСОБА_6, відповідача ОСОБА_7, його
представника ОСОБА_8,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт Теплик справу за
позовом ОСОБА_1, ОСОБА_9 до ОСОБА_3,
ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_7 - про
відшкодування шкоди завданої злочином,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 та ОСОБА_9 звернулись
до суду з позовом до ОСОБА_3, Мартинюка
С.І., ОСОБА_4, ОСОБА_7 про відшкодування
шкоди завданої злочином. Вказавши, що
вироком Теплицького районного суду від
14.11.2013 року ОСОБА_3 визнано винною у
скоєнні злочину передбаченого ст. 286 ч.1
КК України. Вироком цього ж суду, від
04.12.2013 року ОСОБА_7 визнано винним у
скоєнні злочину передбаченого ст. 287 КК
України. Позивач ОСОБА_1 визнаний
потерпілим по даних справах. 20 липня 2013
року близько 22 год. неповнолітня
ОСОБА_3, не маючи права керування
транспортними засобами категорії «В»,
керуючи автомобілем «Опель-Комбо»
держаний номерний знак НОМЕР_1, який їй
передав ОСОБА_7, чим допустив до
керування транспортним засобом особу,
яка не має права керування
транспортним засобом, чим скоїв
злочин передбачений ст. 287 КК України.
При цьому ОСОБА_3 рухаючись в напрямку
центру смт. Теплик, Вінницької області,
по вул. Незалежності, не впоралась з
керуванням та допустила наїзд на
автомобіль ВАЗ-21099 д/н НОМЕР_2, належний
ОСОБА_9, який стояв на узбіччі, поперу
автомобіля знаходився ОСОБА_1 який в
результаті наїзду отримав тілесні
ушкодження у вигляді закритого
компресійного перелому тіла 1-го
поперекового хребця без порушення
функції спинного мозку, а також садни
обличчя, міжлопаточної ділянки, які
відносяться до тілесних ушкоджень
середнього ступеня тяжкості. В
результаті отриманих тілесних
ушкоджень ОСОБА_1 перебував на
лікуванні з 20.07.2013 по 13.08.2013 року, в
Теплицькій ЦРЛ а потім у Вінницькій
обласній психоневрологічній лікарні
ім.Ющенка, а потім знову у Теплицькій
ЦРЛ. На лікування ним потрачено 17466 грн.
05 коп. Крім того на проїзд ним витрачено
кошти в сумі 1990 грн. Внаслідок
пошкодження автомобіля ВАЗ-21099 д/н
НОМЕР_2, ОСОБА_9 відповідно до
експертного висновку заподіяно шкоду в
сумі 30539 грн. Також, діями відповідачів
ОСОБА_3 та ОСОБА_7 йому заподіяно
моральну шкоду, яку він оцінює в 35000
грн., з яких 25000 грн. добровільно
відшкодовані ОСОБА_5 та ОСОБА_7,
Моральна шкода полягає в пережитому
ним сильному стресі, страху за своє
життя, перенесений ним фізичний біль,
втрата нормальних життєвих зв'язків

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1,
який також згідно довіреності
представляє інтереси позивача ОСОБА_9
позовні вимоги підтримав, пояснивши, що
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди він отримав тілесні ушкодження
середнього ступеня тяжкості, тривалий
час лікувався, йому зроблено операцію.
На лікування ним потрачено значні
кошти, проте підтвердити документально
він може 17466 грн.05 коп. Із даної суму 16500
грн. ним заплачено за систему для
кіфопластики, гроші за систему ним були
внесені на слідуючий день після
операції. Витратив на проїзд кошти в
сумі 1990 грн. на приватний автомобіль,
так як за станом здоров'я на той час не
мав можливості користуватись
громадським транспортом. Також під час
ДТП було пошкоджено автомобіль ВАЗ-21099
д/н НОМЕР_2, належний ОСОБА_9, яким
користувався він, і в результаті
пошкодження автомобіля матеріальний
збиток визначений у сумі 30539 грн. За
автомобіль він свій час дав ОСОБА_9
кошти в сумі 3500 доларів США, а вона
передала йому реєстраційні документи
на автомобіль. На час ДПТ він офіційно
не працював. Просить врахувати, що у
нього на утриманні двоє неповнолітніх
дітей, старша дочка, від першого шлюбу,
проживає з дружиною. В результаті
дорожньо транспортної пригоди, крім
матеріального збитку, йому заподіяно
також моральну шкоду, що виразилась в
перенесеному ним сильному стресі,
страху за своє життя, перенесений
фізичний біль, втратив нормальні
життєві зв'язки, в зв'язку з лікуванням
не мав можливості працювати, і шкоду
він оцінює в 35000 грн., із яких під час
лікування йому батьками ОСОБА_3
відшкодовано 20000 грн., ОСОБА_7 5000 грн., та
просить стягнути з них ще 10000 грн.

Представник позивача ОСОБА_2
позовні вимоги підтримує, пояснивши, що
відповідачі повинні нести солідарну
відповідальність за заподіяння шкоди,
так як заподіли її спільними діями.
Витрати понесені її довірителем ОСОБА_1
на лікування значні, проте на той час
йому було не до того, щоб збирати
підтверджуючі документи, і тому вона не
вимагають фактично понесених витрат, а
тільки тих, що можуть документально
підтвердити, а саме витрати на
лікування та транспортні витрати в
сумі 19456,05 грн,, сплачений судовий збір -
100 грн., витрати на правову допомогу 2200
грн., на відшкодування моральної шкоди
10000 грн., .

Відповідач ОСОБА_3 в судовому
засіданні позов не визнала, пояснивши,
що дійсно трапилась дорожня пригода
під час якої отримав травму ОСОБА_1 та
було пошкоджено автомобіль. ЇЇ батьки
передали ОСОБА_1 20000 грн. на лікування та
в рахунок відшкодування моральної
шкоди.

Відповідач ОСОБА_5 в судовому
засіданні позов не визнав, пояснивши,
що після того, як ОСОБА_1 було
доставлено в Теплицьку лікарню, він
приїздив до нього, також на слідуючий
день він поїхав з ним у Вінницьку
лікарню, до них виходив лікар,
відбулась розмова за операцію, лікар
пропонував два види операцій, одна
дешева, друга дорога, Кукуруза вибрав
дорогу, і він на слідуючий день віддав
його мамі гроші в сумі 20000 грн. на його
лікування, а не на відшкодування
моральної шкоди.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому
засіданні позов не визнала

Представник відповідача ОСОБА_6
пояснила суду, що підтримує своїх
довірителів ОСОБА_4, які не визнають
позовні вимоги, вважає, що витрати з їх
сторони ОСОБА_1 відшкодовані. Не
погоджується з вимогами ОСОБА_1 про
відшкодування витрат на транспорт, так
як вони проведені з порушенням діючих
для таксі вимог, та вимог ОСОБА_9 на
відшкодування 30539 грн. за автомобіль,
так як в судовому засіданні
встановлено, що ОСОБА_1 купив у неї
автомобіль за 3500 доларів, і тому ніякі
права ОСОБА_9 не порушені. Просить в
позові відмовити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_7 в судовому
засіданні позов не визнав, пояснивши,
що його дії по передачі керма не
пов'язані отриманням ОСОБА_1 тілесних
ушкоджень. Проте він також надав ОСОБА_1
5000 грн. на лікування. Автомобіль
«Опель-Комбо» держаний номерний знак
НОМЕР_1, використовував він, свою
відповідальність він застрахував у ТДВ
СК «Кредо».

Представник відповідача ОСОБА_7 -
ОСОБА_8 в судовому засіданні позов не
визнав, вважає позовні вимоги ОСОБА_1
безпідставними, підтверджує це те, що
система кіфопластики була використана
23.07.2013 року, а оплата проведена 24.07.2013
року. Не надано доказів про наявність
ліцензії на перевезення як таксі
підприємцем, довідки якого приєднані
до справи. Крім того є безпідставною
витрата на поїздку в Гайсинську ЮК
30.10.2013 року для складання позовної
заяви, так як такий позов було складено
тільки в січні 2014 року. Безпідставна є
вимога про відшкодування шкоди ОСОБА_9,
яка продала автомобіль ОСОБА_1 і
отримала за нього кошти. Крім того
звертає увагу суду, що ОСОБА_7 поніс
кримінальну відповідальність за
передачу керма неповнолітній, проте
ОСОБА_7 не є власником даного
транспортного засобу і до нього не
можуть бити заявлені вимоги про
відшкодування шкоди, їх необхідно
заявляти до власника автомобіля.

Суд, вислухавши пояснення позивача,
представника позивача, відповідачів та
їх представників, дослідивши матеріали
цивільної та кримінальних справ,
враховуючи вимоги ст. 60 ЦПК України, яка
передбачає, що сторони зобов'язані
довести ті обставини, на які вони
посилаються як на підставу своїх вимог
та заперечень, крім випадків,
встановлених ст. 61 цього Кодексу, яка
встановлює підстави для звільнення від
доказування - вирок у кримінальній
справі, що набрав законної сили,
обов'язкові для суду, що розглядає
справу про цивільно-правові наслідки
дій особи, стосовно якої ухвалено вирок
суду, з питань, чи мали місце ці дії і чи
вчинені вони цією особою. Суд вважає, що
позов підлягає частковому задоволенню
в частині відшкодування матеріальної
шкоди та задоволенню в частині
відшкодування моральної шкоди із
слідуючих підстав.

Судом встановлено, що 20 липня 2013 року
близько 22-ї год. по вулиці Леніна в
с.Бджільна Теплицького району
Вінницької області водій автомобіля
«Опель Комбо», державний номерний знак
НОМЕР_1, ОСОБА_7, достовірно знаючи, що
неповнолітня ОСОБА_3 не мала права
керування транспортними засобами
категорії «В», в порушення вимог п.2.9(ґ)
Правил дорожнього руху України
допустив останню до керування
вищезазначеним автомобілем.

Неповнолітня ОСОБА_3 20 липня 2013 року
близько 22 год. 20 хв. в порушення вимог
п.п.2.1(а) та 12.3 Правил дорожнього руху
України, керуючи технічно справним
автомобілем «Опель Комбо», державний
номерний знак НОМЕР_1, який не був
спеціально обладнаний для навчання
водінню, рухаючись в напрямку центру
смт Теплик Вінницької області по
вулиці Незалежності, в районі опори
лінії електропередач №24 в момент
об'єктивної появи в полі її зору
автомобіля «ВАЗ 21099», державний
номерний знак НОМЕР_2, який стояв на
правому узбіччі в попутному напрямку,
не вжила своєчасних заходів для
зменшення швидкості аж до зупинки
транспортного засобу або безпечного
для учасників руху його об'їзду,
внаслідок чого, не впоравшись з
керуванням, з необережності допустила
наїзд на цей транспортний засіб.

Внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди ОСОБА_1, який перебував
попереду автомобіля «ВАЗ 21099» та
проводив ремонтні роботи, отримав
тілесні ушкодження у вигляді закритого
компресійного перелому тіла 1-го
поперекового хребця без порушення
функції спинного мозку, а також саден
обличчя, міжлопаточної ділянки, які
відповідно до висновку судово-медичної
експертизи №1689 від 24 вересня 2013 року
відносяться до тілесних ушкоджень
середнього ступеня тяжкості, як такі,
що не являлись небезпечними для життя в
момент спричинення і не
супроводжувались загрозливими для
життя явищами, а компресійний перелом
тіла 1-го поперекового хребця спричинив
тривалий(понад 21 день) розлад здоров'я.

Вироком Теплицького районного суду №
144/1729/13-к - ОСОБА_3 визнано винною у
вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.
286 КК України. Вироком Теплицького
районного суду № 144/17294/13-к - ОСОБА_7
визнано винним у вчиненні злочину
передбаченого ст. 287 КК України. Дані
вироки набули законної сили.

Для лікування ОСОБА_1 затрачено 17466.05
грн., витрати на проїзди в сумі 1990 грн.,
кошти на правову допомогу в сумі 2200 грн.
що відповідає вимогам Закону України
«Про граничний розмір компенсації
витрат на правову допомогу у цивільних
та адміністративних справах», оплачено
судовий збір в сумі 100 грн. за
відшкодування моральної шкоди.
Позивачем належним чином доведено в
судовому засіданні, що саме такі суми
витрачені ним на лікування, транспорт,
правову допомогу та судовий збір.
Внаслідок пошкодження автомобіля
ВАЗ-21099 д/н НОМЕР_2, відповідно до
висновку експерта № 1814/13-21 від 30.09.2013
року завдано матеріального збитку 30539
грн. 30 коп., що дорівнює його ринковій
вартості, так як вартість
відновлювального ремонту його
перевищує.

Дані правовідносини регулюються:

- ст. 22 ЦК України особа, якій завдано
збитків у результаті порушення ї
цивільного права, має право на
відшкодування збитків. Збитками є
втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі
знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати, які вона зробила або
мусить зробити для відновлення свого
порушеного права (реальні збитки).
Збитки відшкодовуються у повному
обсязі, якщо договором або законом не
передбачено відшкодування у меншому
або більшому розмірі.

- ст. 23 ЦК України - особа має право на
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав.

- ст.1166 ЦК України, майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

- ст. 1179 ЦК України -
неповнолітня особа (у віці від
чотирнадцяти до вісімнадцяти років)
відповідає за завдану нею шкоду
самостійно на загальних підставах. У
разі відсутності у неповнолітньої
особи майна, достатнього для
відшкодування завданої нею шкоди, ця
шкода відшкодовується в частці, якої не
вистачає, або в повному обсязі її
батьками (усиновлювачами) або
піклувальником, якщо вони не доведуть,
що шкоди було завдано не з їхньої вини.

- ч.2 ст.1192 ЦК України - розмір
збитків, що підлягають відшкодуванню
потерпілому, визначається відповідно
до реальної вартості втраченого майна
на момент розгляду справи або
виконання робіт, необхідних для
відновлення пошкодженої речі.

- частинами 2-4 ст. 1187 ЦК України
- шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
(право власності, інше речове право,
договір підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Особа, яка неправомірно
заволоділа транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом, завдала
шкоди діяльністю щодо його
використання, зберігання або
утримання, зобов'язана відшкодувати її
на загальних підставах.

Якщо неправомірному
заволодінню іншою особою транспортним
засобом, механізмом, іншим об'єктом
сприяла недбалість її власника
(володільця), шкода, завдана діяльністю
щодо його використання, зберігання або
утримання, відшкодовується ними
спільно, у частці, яка визначається за
рішенням суду з урахуванням обставин,
що мають істотне значення.

Тому враховуючи обставини
заподіяння шкоди, обставини
встановлені судовими рішеннями по
кримінальних провадженнях відносно
ОСОБА_3 та ОСОБА_7, враховуючи, що ОСОБА_7
передав неповнолітній ОСОБА_3,
керування автомобілем, і так як
дорожньо-транспортна пригода вчинена
ОСОБА_3 та заподіяна нею шкода не
підпадає під дію Закону України «Про
обов'язкове страхування цивільно -
правової відповідальності власників
наземних транспортних засобів» від 1
липня 2004 року, в вході судового
розгляду позивачам було зроблено заяву
про відмову від позовних вимог до
страхової компанії - яка прийнята
судом. Суд вважає, що за вказаних
обставин, відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_7
повинні відшкодувати шкоду, але не у
солідарному порядку як просять в своїй
позовній заяві позивачі, а у частковому
відношенні, що відповідає вимогам ст.
1187 ч.4 ЦК України, так як ОСОБА_7 через
свою недбалість у використанні
автомобіля «Опель-Комбо» держаний
номерний знак НОМЕР_1,, передавши його
керування ОСОБА_3 сприяв
неправомірному заволодінню нею даним
транспортним засобом. Стягнення шкоди
в частковому відношенні не є виходом за
межі позовних вимог. При цьому суд
вважає, що частка ОСОБА_3 буде становити
30%, а частка ОСОБА_7 - 70 %, при цьому суд
враховує, що ОСОБА_7 правомірно володів
автомобілем «Опель-Комбо» держаний
номерний знак НОМЕР_1, мав посвідчення
водія відповідної категорії, та
реєстраційний документ на автомобіль,
що відповідає вимогам п.2.2 Правил
дорожнього руху України, та п. 6
Постанови Пленуму ВССУ з розгляду
цивільних та кримінальних справ № 4 від
01.03.2014 року «Про деякі питання
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів про відшкодування
шкоди, завданої джерелом підвищеної
небезпеки».

Суд не приймає до уваги
позицію представника відповідача
ОСОБА_7 - ОСОБА_8 - що належним
відповідачем по справі буде власник
автомобіля «Опель-Комбо» держаний
номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_12, так як це
суперечить вищевказаним вимогам. Та
враховує при цьому, що ОСОБА_7 було
відомо, що ОСОБА_3 є неповнолітньою, не
мала навиків та законного права на
керування транспортними засобами, не
вміла переключати передачі, що робив
ОСОБА_7 особисто під час руху, ці
обставини також встановлені вироком
Теплицького районного суду по справі №
144/1729/13-к.

Суд не погоджується: з
позицією представників відповідачів,
що автомобіль не є власністю ОСОБА_9,
так як договір купівлі-продажу між нею
та ОСОБА_1 у встановленому порядку, а
саме відповідно до Постанови КМ
України від 07.09.1998 року № 1338, не
укладався, так як транспортний засіб з
обліку не знімався, письмово договір не
укладався.

- відносно придбання системи
кіфопластики, а саме, що операція була
проведене 23.07.2013 року, де було
використано систему кіфопластики, а
оплата за неї була проведена 24.07.2013
року, не спростовано відповідачами
пояснення та надані позивачем ОСОБА_1
докази на її придбання, як того вимагає
ст. 60 ЦПК України;

- відносно оплати транспортних послуг,
позивачем надано виписку з єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців, відносно
фізичної особи підприємця ОСОБА_13 - де
вказаний його вид економічної
діяльності - надання послуг таксі;

- відносно поїздки в Гайсинську ЮК
30.10.2013 року, для складання позовної
заяви, так як така заява була складена
10.01.2014 року, дані витрати підтвердились
при огляді матеріалів кримінальної
справи № 144/1729/13-к, так як під час
розгляду кримінального провадження
05.11.2013 року ОСОБА_1 подавав дану позовну
заяву, про те за його заявою, її було
залишено без розгляду і він
скористався своїм правом та подав її до
суду у порядку цивільного судочинства
10.01.2014 року:

- не є підставою для відмови в позові
твердження відповідача ОСОБА_7 в
запереченні на позов, про
невідповідність суми матеріальних
витрат на лікування, а саме, що вони
менші від сум вказаних у чеках від
фактично заявлених на 16 грн. 60 коп., так
як це є право позивача визначати суму
звернення до суду, і заявлена ним сума
не перевищує сум вказаних у чеках.

Визначаючи розмір заподіяної
моральної шкоди суд враховує характер
та обсяг душевних страждань, які
позивач зазнав в результаті
ушкодженням здоров'я, перенесені ним
біль та переживання, перенесену
операцію, встановлення йому
інвалідності - 3 група, обставини
заподіяння шкоди, те, що шкода
заподіяна з необережності і виходячи з
засад розумності та справедливості суд
вважає, що розмір моральної шкоди
необхідно визначити в сумі 10000 грн.

Тому враховуючи визначену
судом частку відшкодування шкоди
ОСОБА_3, а саме 30%, стягненню з неї на
користь ОСОБА_1 підлягають: 5836,82 грн.
відшкодування витрат на лікування та
транспорт ( 19456,05грн.*30:100), 3000 грн. на
відшкодування моральної шкоди (
10000830:100), 660 грн. витрат на правову
допомогу (2200*30:100), 30 грн. відшкодування
судового збору (100*30:100), що в загальному
становить 9526 грн. 82 коп. ( 5836,82+3000+660+30).
Так, як після настання ДТП, батьками
ОСОБА_3 було надано ОСОБА_1 кошти в сумі
20000 (двадцять тисяч) грн., які повністю
покривають дану суму, тому дані витрати
ОСОБА_1 відшкодовані повністю.
Стягненню з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_9
підлягають 9161 грн. 70 коп. ( 30539 *30:100).
Також стягненню з ОСОБА_3 пропорційно
до задоволених вимог підлягає
стягненню судовий збір на користь
держави в сумі 170 грн. 70 коп. (263,60 (суд.
збір за відшкодування шкоди ОСОБА_1+305,39
(суд збір за відшкодування шкоди
ОСОБА_9А)*30:100).

Враховуючи визначену судом
частку відшкодування шкоди ОСОБА_7, а
саме 70%, стягненню з нього на користь
ОСОБА_1 підлягають: 13619,23 грн.
відшкодування витрат на лікування та
транспорт ( 19456,05грн.*70:100), 7000 грн. на
відшкодування моральної шкоди (
10000*70:100), 1540 грн. витрат на правову
допомогу (2200*70:100), 70 грн. відшкодування
судового збору (100*70:100), що в загальному
становить 22229 грн. 23 коп. ( 13619,23+7000+1540+70).
Так, як після настання ДТП, ОСОБА_7 було
надано ОСОБА_1 кошти в сумі 5000 (п'ять
тисяч) грн., які частково покривають
дану суму, стягненню з ОСОБА_7 на
користь ОСОБА_1 підлягають17229 грн. 23
коп.. Стягненню з ОСОБА_7 на користь
ОСОБА_9 підлягають 21377 грн. 30 коп. ( 30539
*70:100). Також стягненню з ОСОБА_7
пропорційно до задоволених вимог
підлягає судовий збір на користь
держави в сумі 398 грн. 29 коп.
(263,60+305,39)*70:100).

Відповідно до постанови
Пленуму Верховного Суду України від 27
березня 1992 року №6 «Про практику
розгляду судами цивільних справ за
позовами про відшкодування шкоди» п.9
ч.3 - постановляючи рішення про
стягнення на користь потерпілого
відшкодування вартості майна, що не
може використовуватись за
призначенням, але має певну цінність,
суд одночасно повинен обговорити
питання про передачу цього майна після
відшкодування збитків особі,
відповідальній за шкоду.

Керуючись ст.ст. 3,10,15,60,88, 209,213,215 ЦПК
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити
частково.

Стягнути з неповнолітньої
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний
номер НОМЕР_3, прож. АДРЕСА_1 - на користь
ОСОБА_9 прож. АДРЕСА_2, ідентифікаційний
номер НОМЕР_4 - 9161 грн. 70 коп., та судовий
збір на користь держави в сумі 170 (сто
сімдесят) грн. 70 коп. У разі відсутності
у ОСОБА_3 майна, достатнього для
відшкодування завданої нею шкоди у
визначеному судом розмірі, стягнення
цієї шкоди у частці, якої не вистачає,
або у повному обсязі проводити в рівних
частках із її батьків ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер
НОМЕР_5, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3,
ідентифікаційний номер НОМЕР_6, до
досягнення відповідачем повноліття
або до з'явлення у останнього на праві
приватної власності майна для
відшкодування шкоди

Стягнути з ОСОБА_7
ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер
НОМЕР_7, прож. АДРЕСА_3 - 17229 (сімнадцять
тисяч двісті двадцять дев'ять) грн. 23
коп. на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5,
ідентифікаційний номер НОМЕР_8 прож.
АДРЕСА_4 та 21377 (двадцять одна тисяча
триста сімдесят сім) грн. 23 коп. на
користь ОСОБА_9, прож. АДРЕСА_2,
ідентифікаційний номер НОМЕР_4 та 398
(триста дев'яносто вісім) грн. 29 коп.
судового збору на користь держави.

В частині інших позовних вимог
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ОСОБА_7 про
стягнення матеріальної шкоди -
відмовити.

Після відшкодування шкоди ОСОБА_3 та
ОСОБА_7 - ОСОБА_9, зобов'язати ОСОБА_9
передати автомобіль ВАЗ-21099 номерний
знак НОМЕР_2 - ОСОБА_3 та ОСОБА_7.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з
моменту його проголошення через
Теплицький районний суду до
апеляційного суду Вінницької області.

Суддя :