Провадження № 2/755/3967/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" червня 2014 р.
Дніпровський районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді
Галагана В.І.,

при секретарі
Дмитрієвій ВВ.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Дніпровського
районного суду м. Києва цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в :

Позивачка ОСОБА_1, звертаючись з
позовом до суду, просить стягнути з
відповідача ОСОБА_2 аліменти на її
користь на утримання неповнолітньої
дитини - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у
розмірі 2 000,00 грн. щомісячно, починаючи
від дня пред'явлення позову і до
досягнення дитиною повноліття, а у разі
продовження навчання до 23-го віку,
мотивуючи свої вимоги тим, що 22.03.1997
року сторони зареєстрували шлюб, від
якого мають неповнолітнього сина,
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, після розірвання
шлюбу 03.02.2010 року дитина постійно
проживає разом із позивачкою за місцем
її реєстрації, відповідач почав
надавати матеріальну допомогу на
утримання сина лише з жовтня 2010 року,
кошти надходили не регулярно та у
недостатній для утримання сина
кількості. Син навчається у
«Київському енергетичному коледжі»,
вартість навчання становить 5 000,00 грн.,
потребує постійної допомоги,
нормального харчування, одягу, взуття,
додаткових занять з вчителями,
потребує якісних ліків та додаткових
затрат на оздоровлення. Відповідач не
бажає добровільно приймати участь в
матеріальному утриманні сина, як
батько участі у вихованні дитини
практично не приймає, тому позивачка
вимушена звернутися з даним позовом в
судовому порядку.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні
позовні вимоги підтримала в повному
обсязі з підстав, що містить зміст
позовної заяви.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні
проти позову заперечував в повному
обсязі, з підстав, що містять письмові
заперечення, долучені до матеріалів
справи. (а.с. 26-32)

Представник відповідача ОСОБА_4 в
судовому засіданні проти позову
заперечував в повному обсязі, з
підстав, що містять письмові
заперечення, долучені до матеріалів
справи (а.с. 26-32), та пояснень, наданих
відповідачем під час судового розгляду
справи.

Заслухавши пояснення позивачки ОСОБА_1,
відповідача ОСОБА_2, представника
відповідача ОСОБА_4, дослідивши
матеріали справи, проаналізувавши
зібрані по справі докази у їх
сукупності, суд приходить до
наступного.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу
України, мати, батько мають рівні права
та обов'язки щодо дитини, незалежно від
того, чи перебували вони у шлюбі між
собою. Розірвання шлюбу між батьками,
проживання їх окремо від дитини не
впливає на обсяг їхніх прав і не
звільняє від обов'язків щодо дитини.

Батьки зобов'язані піклуватися про
здоров'я дитини, її фізичний, духовний
та моральний розвиток. Батьки
зобов'язані забезпечити здобуття
дитиною повної загальної середньої
освіти, готувати її до самостійного
життя. Передача дитини на виховання
іншим особам не звільняє батьків від
обов'язку батьківського піклування
щодо неї (ст.150 Сімейного кодексу
України).

Згідно зі ст. 27 Конвенції про права
дитини, прийнятої 44-ю сесією Генераль
ної Асамблеї ООН 20.11.1989 p., батько або (і)
інші особи, що виховують дитину, несуть
основну відповідальність за
забезпечення в межах своїх здатностей
і фі нансових можливостей умов життя,
необхідних для розвитку дитини. Це поло
ження відбите в українському
законодавстві. Обов'язок батьків щодо
утримання своїх дітей є одним з
головних конституційних обов'язків (ч. 2
ст. 51 Конститу ції України) і традиційно
закріплюється в сімейному
законодавстві. Положення Сімейного
кодексу України регулюють відносини з
утримання між батьками й дітьми, між ма
тір'ю й батьком дитини з метою
затвердження почуття обов'язку батьків
і дітей один перед одним і мають своєю
спрямованістю створення в сім'ї
сприятливих умов фізичного,
розумового, морального, духовного й
соціального розвитку ди тини.
Регулювання відносин батьків і дітей
щодо утримання здійснюється відпо
відно до положень міжнародних правових
актів, зокрема Декларації прав дитини
від 20.11.1959 р., Конвенції про права дитини
тощо і погоджується із загальними
засадами регулювання сімейних
відносин, закріпленими в ст. 7 Сімейного
кодексу України.

Судом встановлено, що від шлюбу сторони
мають неповнолітнього сина - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується
свідоцтвом про народження, виданим
Відділом реєстрації актів
громадянського стану Дніпровського
району м. Києва від 16.12.1997 року, актовий
запис № 2023. (а.с. 3)

02.03.2010 року на підставі рішення
Дніпровського районного суду м. Києва
від 03.02.2010 року шлюб між ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3,
розірвано, що підтверджено свідоцтвом
про розірвання шлюбу від 02.03.2010 року,
виданим Відділом реєстрації актів
цивільного стану Дніпровського
районного управління юстиції у м.
Києві, Актовий запис № 176. (а.с. 4, 5)

17.02.2011 року рішенням Дніпровського
районного суду м. Києва визнано
квартиру АДРЕСА_1 спільною сумісною
власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2. Поділено
квартиру АДРЕСА_1 та визнано за ОСОБА_1
право власності на 1/2 частку та за
ОСОБА_2 - на 1/2 частку цієї квартири. (а.с.
33-35)

Згідно Договору про підготовку
молодшого спеціаліста від 14.08.2013 року,
Державний вищий навчальний заклад
«Київський енергетичний коледж» взяв
на себе зобов'язання за рахунок коштів
замовника ОСОБА_1 здійснити навчання
студента ОСОБА_3 з 1-го курсу за
програмою освітньо-кваліфікаційного
рівня «молодший спеціаліст» зі
спеціальності «Фінанси ті кредит» на
денній формі навчання. Термін дії угоди
з моменту підписання сторонами і до
01.07.2016 року. Загальна вартість
освітньої послуги становить 15 000,00 грн.,
вартість навчання за один рік
становить 5 000,00 грн. (а.с. 11-12)

За даними Довідки, виданої Центром по
роботі з дітьми та молоддю за місцем
проживання Дніпровського району м.
Києва, від 13.06.2014 року № 186, ОСОБА_3
дійсно займається в секції з
загальноосвітньої підготовки в клубі
за місцем проживання спортивного
напрямку «Факел» (вул. П. Запорожця, 7)
Центру по роботі з дітьми та молоддю за
місцем проживання Дніпровського
району м. Києва з 2010 року по теперішній
час. (а.с. 113)

За даними довідки Форми № 3, виданої
Житлово-будівельним кооперативом
«Шовковик-5» від 28.05.2014 року № 97, ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1,
зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1. (а.с.
18)

За даними Довідки, виданої ПАТ
«Київенерго» від 29.05.2014 року, № 71/154,
ОСОБА_1 дійсно працює ПАТ «Київенерго»
з 10.10.1995 року і на теперішній час
обіймає посаду асистента дирекції
правового забезпечення Апарату
управління і має посадовий оклад 6 300,00
грн. У відпустці по догляду за дитиною
не перебуває, працює повний робочий
день та тиждень. (ас. 19)

Згідно квитанцій та письмових
розписок, наданих відповідачем ОСОБА_2
в судовому засіданні, останній з 2010
року здійснює регулярні грошові
перекази на рахунок позивачки та надає
готівкові кошти на утримання сина
ОСОБА_3. (а.с. 38-69)

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу
України батьки зобов'язані утримувати
дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з частиною 3 статті 181 Сімейного
кодексу України за рішенням суду кошти
на утримання дитини (аліменти)
присуджуються у частці від доходу її
матері, батька і (або) у твердій
грошовій сумі.

Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу
України при визначенні розміру
аліментів суд враховує: стан здоров'я
та матеріальне становище дитини; стан
здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів; наявність у
платника аліментів інших дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, дочки, сина; інші обставини, що
мають істотне значення. Мінімальний
розмір аліментів на одну дитину не може
бути меншим, ніж 30 відсотків
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, за винятком
випадків, передбачених статтею 184 цього
Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 79 Сімейного кодексу
України аліменти присуджуються за
рішенням суду від дня подання позовної
заяви.

Судом встановлено, що на даний час
дитина проживає разом із матір'ю за
місцем її проживання, відповідач не
відмовляється надавати матеріальну
допомогу на утримання дитини в
добровільному порядку, однак заперечує
проти стягнення з нього аліментів на
користь позивачки для утримання
неповнолітнього сина в розмірі 2 000,00
грн. щомісячно, вважаючи на те, що даний
розмір аліментів на одну дитину є
значно завищеним.

Разом з тим, виходячи з
вищевикладеного, суд дійшов висновку,
що за обставин, що склалися, позов
ОСОБА_1, який поданий в інтересах
неповнолітньої дитини, підлягає до
часткового задоволення, та діючи в
межах заявлених позовних вимог, суд
ураховує право позивачки щодо
примусового стягнення аліментів в
судовому порядку в твердій грошовій
сумі, оскільки відповідач є
непрацевлаштованою особою, що
підтверджено останнім в судовому
засіданні, та присуджує відповідачу до
сплати аліменти на користь позивачки
на утримання неповнолітньої дитини у
розмірі 700,00 грн. щомісячно, починаючи з
дня пред'явлення позову до суду і до
повноліття дитини, при цьому суд бере
до уваги, що відповідач є особою
працездатного віку, має можливість
працевлаштування, не має інших
утриманців та соціальних зобов'язань,
які могли бути враховані при
визначенні розміру аліментів, та суд
приймає до уваги добровільне надання
відповідачем матеріальної допомоги на
утримання сина, що підтверджено
наявними в матеріалах справи доказами.

З огляду на викладене, суд дійшов
висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення аліментів підлягає до
часткового задоволення та присуджує до
стягнення з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3,
уродженця м. Львова, паспорт Серія
НОМЕР_1, виданий Залізничним РВ УМВС
України у Львівській області від 28.11.1997
року, не працюючого, зареєстрованого за
адресо: АДРЕСА_2, аліменти на користь
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженки міста
Києва, зареєстрованої за адресою:
АДРЕСА_1, на утримання неповнолітньої
дитини - сина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у
розмірі 700,00 грн. щомісячно, але не менше
30% прожиткового мінімуму доходів
громадян для дитини відповідного віку,
починаючи з 20 травня 2014 року і до
досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до положення статті 199
Сімейного кодексу України, якщо
повнолітні дочка, син продовжують
навчання і у зв'язку з цим потре бують
матеріальної допомоги, батьки
зобов'язані утримувати їх до
досягнення двадцяти трьох років за
умови, що вони можуть надавати
матеріальну допомогу. Право на
утримання припиняється у разі
припинення навчання.

Відповідно до абз. 1 п. 20 Постанови
Пленуму Верховного Суду України № 3
«Про застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу Укра їни при
розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів»
від 15.05.2006 р., обов'язок батьків
утримувати повнолітніх дочку, сина, які
про довжують навчатися після
досягнення повноліття (незалежно від
форми навчан ня), виникає за
обов'язкової сукупності таких
юридичних фактів: 1) досягнення дочкою,
сином віку, який перевищує 18, але є
меншим 23 років; 2) продовження ними
навчання; 3) потреба у зв'язку з цим у
матеріальній допомозі; 4) наявність у
батьків можливості надавати таку
допомогу. Зазначений у Постанові
Пленуму Верховного Суду України
фактичний склад необхідно доповнити ще
одним юри дичним фактом - походження
дитини від батьків (кровне споріднення
біологічне походження) або наявність
між ними іншого юридично значущого
зв'язку (уси новлення).

Разом з тим, суд визнає безпідставною
вимоги позивачки про стягнення з
відповідача аліментів на її користь на
утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у
твердій грошовій сумі, починаючи від
дня пред'явлення позову і до досягнення
сином повноліття та у разі продовження
навчання - до 23 річного віку, оскільки
станом на день звернення з даним
позовом до суду ОСОБА_3 не набув
18-річного віку, тому суд позбавлений
оцінки можливого продовження ОСОБА_3
навчання та щодо наявності потреби у
зв'язку з цим у матеріальній допомозі,
що свідчить про передчасний характер
таких вимог позивачки в розрізі даного
спору.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 Цивільного
процесуального кодексу України, суд
допускає негайне виконання рішення
суду у справах про стягнення аліментів
у межах суми платежу за один місяць.

З урахуванням задоволення позову,
стягненню з відповідача на користь
держави підлягає судовий збір в
розмірі 243,60 гривень.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
ст.ст. 79, 141, 150, 180-184, 199 Сімейного кодексу
України, Постановою Пленуму Верховного
Суду України «Про застосування судами
окремих норм сімейного кодексу України
при розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів»
від 15.05.2006 року № 3, ст.ст. 10, 57-60, 79, 88, 208-209,
212-215, 218, 223, 294, 367 Цивільного
процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3,
уродженця м. Львова, паспорт Серія
НОМЕР_1, виданий Залізничним РВ УМВС
України у Львівській області від 28.11.1997
року, не працюючого, зареєстрованого за
адресо: АДРЕСА_2, аліменти на користь
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженки міста
Києва, зареєстрованої за адресою:
АДРЕСА_1, на утримання неповнолітньої
дитини - сина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у
розмірі 700,00 грн. щомісячно, але не менше
30% прожиткового мінімуму доходів
громадян для дитини відповідного віку,
починаючи з 20 травня 2014 року і до
досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави
судовий збір в сумі 243 (двісті сорок три)
грн. 60 коп.

В решті частині позову відмовити.

Рішення в частині стягнення аліментів
у межах суми платежу за один місяць
допустити до негайного виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду
може бути подана протягом десяти днів з
дня його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

С у д д я: