УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Мазур Л.М., Макарчука М.А.,
Маляренка А.В.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа -
приватний нотаріус Криворізького
міського нотаріального округу ОСОБА_8,
про визнання правочину купівлі-продажу
недійним та усунення перешкод у
здійснені права власності,

за касаційною скаргою ОСОБА_6 на
рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від 16 січня
2014 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2012 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5
звернулись до суду з позовом до ОСОБА_6
та ОСОБА_7, в якому просили:

- визнати недійсним договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1,
укладений між ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6,
посвідчений приватним нотаріусом
Криворізького міського нотаріального
округу ОСОБА_8 та зареєстрований в
реєстрі за № 792;

- усунути їм перешкоди у користуванні
вказаною квартирою шляхом виселення
відповідачів.

На обґрунтування позовних вимог
посилалися на те, що їм на праві
власності належала квартира АДРЕСА_1, в
якій вони зареєстровані та мешкають
постійно.

Вказали, що ОСОБА_4 є інвалідом першої
групи по зору, хворіє на цукровий
діабет, за станом здоров'я потребує
постійної сторонньої допомоги, а
ОСОБА_5 зловживає спиртними напоями, а
тому не зможе забезпечити належний
догляд ОСОБА_4, тому вирішили, що догляд
за ними буде здійснювати ОСОБА_6
(племінниця ОСОБА_4), а вони в свою чергу
залишать їй вищевказану квартиру.

06 липня 2010 року між ними та
відповідачкою ОСОБА_6 було укладено
договір купівлі-продажу вищевказаної
квартири.

Вважають, що при укладенні спірного
договору не було додержано вимоги ч. 1
ст. 203 ЦК України, його посвідчення
відбулося із порушенням вимог діючого
на той час законодавства, оскільки
приватним нотаріусом не було взято до
уваги, що ОСОБА_4 є сліпою, договір
укладений ними у зв'язку зі збігом
тяжких для них обставин та на вкрай
невигідних умовах, тому просили
задовольнити позовні вимоги у повному
обсязі.

Рішенням Довгинцівського районного
суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської
області від 28 жовтня 2013 року у
задоволенні позову ОСОБА_4 та ОСОБА_5
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від 16 січня
2014 року апеляційну скаргу представника
позивачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - ОСОБА_9
задоволено частково, рішення
Довгинцівського районного суду м.
Кривого Рогу від 28 жовтня 2013 року
скасовано та ухвалено нове рішення про
часткове задоволення позовних вимог.

Визнано недійсним договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1,
укладений 06 липня 2010 року між
ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, посвідчений
приватним нотаріусом Криворізького
міського нотаріального округу ОСОБА_8
та зареєстрований у реєстрі за № 792.

У задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, мотивуючи
свої доводи неправильним
застосуванням судом апеляційної
інстанції норм матеріального права та
порушенням норм процесуального права,
просить скасувати рішення суду
апеляційної інстанції і залишити в
силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали цивільної справи,
перевіривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційна скарга
підлягає відхиленню з огляду на
наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під
час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Суд першої інстанції, ухвалюючи
рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог, дійшов висновку про
недоведеність заявлених позивачами
вимог.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи
рішення місцевого суду та ухвалюючи
нове рішення про визнання недійсним
договору купівлі-продажу квартири,
врахував висновок комісійної
судово-медичної експертизи № 146 від 20
серпня 2013 року та обґрунтовано виходив
із того, що нотаріусом при посвідченні
спірного договору не було дотримано
вимог Інструкції про порядок вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України
від 30 березня 2004 року.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог про виселення
відповідачів із спірної квартири, суд
апеляційної інстанції дійшов
правильного висновку, що ОСОБА_6
вселилась у спірну квартиру з дозволу
позивачів та на законних підставах
набула права користування й проживання
у цій квартирі.

Докази та обставини, на які посилається
заявник в касаційній скарзі, були
предметом дослідження судом
апеляційної інстанції та додаткового
правового аналізу не потребують,
оскільки при їх дослідженні та
встановленні судом апеляційної
інстанції були дотримані норми
матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не
спростовують висновків суду
апеляційної інстанції, обґрунтовано
викладених в мотивувальній частині
оскаржуваного рішення.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від 16 січня
2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

Л.М. Мазур М.А. Макарчук А.В. Маляренко