Справа №250/1522/14-ц
Номер провадження2/250/912/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2014 року
м.Ясинувата

Ясинуватський міськрайонний суд
Донецької області

в складі: головуючого-судді Ус О.В.,

при секретареві судового засідання
Торчинській А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Ясинувата в залі судових
засідань Ясинуватського
міськрайонного суду Донецької області
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
виконавчого комітету Новоселівської
Першої сільської ради про визнання
права власності на житловий будинок в
порядку спадкування,-

В С Т
А Н О В И В:

В червні 2014 року позивач ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом, в якому
просив визнати за ним право власності в
порядку спадкування за законом після
смерті матері ОСОБА_3, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1 року на житловий будинок з
господарськими будівлями та спорудами,
що розташований за адресою: АДРЕСА_1. В
обґрунтування позову зазначив, що є
спадкоємцем за законом, але оформити
свої спадкові права не має можливості,
оскільки при житті мати не
зареєструвала своє право власності.

Позивач в судове засідання не з'явився -
про час, дату та місце розгляду справи
повідомлений належним чином, його
представник ОСОБА_4 надала суду заяву
про розгляд справи у її відсутність.

Відповідач Новоселівська Перша
сільська рада надала суду заяву № 193
від 19.06.2014 року про розгляд справи у
відсутність свого представника, позов
визнає, заперечень не має.

Суд, розглянувши заяви сторін про
розгляд справи у їх відсутність,
керуючись 158 ЦПК України, ухвалив
розглядати справу у відсутність
сторін, внаслідок чого відповідно до ч.
2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального засобу не
здійснювалося.

Судом встановлено, що спадкодавець
ОСОБА_3 склала заповіт, відповідно до
якого все її майно на день смерті, в
тому числі житловий будинок з
господарськими будівлями та спорудами,
що розташований за адресою: АДРЕСА_1
остання заповіла ОСОБА_1 (арк. справи 29
звор.).

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, що
підтверджено свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_1 (арк. справи 4).

Згідно довідки № 115 від 19 березня 2014
року, виданої виконавчим комітетом
Новоселівської Першої сільської ради
будинок АДРЕСА_1 за даними
погосподарських книг Новоселківської
Першої сільської ради належить ОСОБА_3,
яка народилася у 1929 році (арк. справи 8).

26.04.2011 року до нотаріальної контори з
заявою про прийняття спадщини
звернувся син померлої - позивач
ОСОБА_1, що підтверджено відповідною
заявою в матеріалах спадкової справи
(арк. справи 28).

З матеріалів спадкової справи
вбачається, що інші особи з заявами про
прийняття спадщини до нотаріуса не
зверталися (арк. справи 27-36), наявність
спадкоємців, що мають права на
обов'язкову частку в спадщині судом не
встановлено.

Згідно технічного паспорта на жилий
будинок індивідуального житлового
фонду від 16 травня 1990 року за адресою
АДРЕСА_1, останній про інвентаризовано
за ОСОБА_3 (арк. справи 10-13).

Згідно повідомлення директора КП БТІ
Ясинуватської міської ради від 07.04.2014 р.
№ 01-11/206 право власності на житловий
будинок за адресою: АДРЕСА_1 не
зареєстровано (арк. справи 9).

Постановою приватного нотаріуса
ОСОБА_5 Ясинуватського районного
нотаріального округу № 476/02-31 від 05.05.2014
року позивачу відмовлено у видачі
свідоцтва про право на спадщину у
зв'язку з відсутністю державної
реєстрації права власності на житловий
будинок з надвірними будівлями та
спорудами за адресою: АДРЕСА_1 (арк.
справи 7).

Спірне домоволодіння розташоване на
земельній ділянці площею 0,5095 га, яку
передано для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських споруд - 0,2500 га та
ведення особистого підсобного
господарства - 0,2595 га, документ що
посвідчує право вланості - державний
акт, виданий Новоселківською Першою
сільскою радою на підставі рішення
виконкому сільради № 50 від 18.12.1996 р.
(арк. справи 14-16)

Відповідно до ч.2 ст. 12 Закону України
"Про власність" громадянин набуває
права власності на майно, одержане
внаслідок успадкування або укладення
інших угод, не заборонених законом.

Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її.

Стаття 1216 ЦК України передбачає, що
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків від фізичної особи, яка
померла, до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 2 Закону України
від 1 липня 2004 року № 1952-IV "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень" в редакції, чинній
на час виникнення спірних
правовідносин (до 2012 року), державна
реєстрація речових прав на нерухоме
майно та їх обмежень - офіційне
визнання і підтвердження державою
фактів виникнення, переходу або
припинення речових прав на нерухоме
майно та їх обмежень, що
супроводжується внесенням даних до
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень.

Згідно зі статтею 3 зазначеного Закону
право власності та інші речові права на
нерухоме майно, набуті згідно з діючими
нормативно-правовими актами до
набрання чинності цим Законом,
визнаються державою.

Отже, право власності на збудоване до
набрання чинності Законом України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень" нерухоме
майно набувається в порядку, який
існував на час його спорудження, а не
виникає у зв'язку із здійсненням
державної реєстрації права власності
на нього в порядку, передбаченому цим
законом, яка є лише офіційним визнанням
державою такого прав, а не підставою
його виникнення.

За змістом п. 62 Інструкції про порядок
вчинення нотаріальних дій державними
нотаріальними конторами Української
РСР підтвердженням приналежності
будинку, який знаходиться в сільському
населеному пункті, можуть бути
відповідні довідки виконавчого
комітету сільської Ради депутатів
трудящих, які видавалися в тому числі і
на підставі записів у погосподарських
книгах.

Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про
порядок вчинення нотаріальних дій
виконавчими комітетами міських,
селищних, сільських Рад депутатів
трудящих було затверджено зразки
довідок про право власності
колгоспного (селянського) двору на
жилий будинок та про право власності
робітника чи службовця на жилий
будинок.

За змістом зазначених нормативних
актів виникнення права власності на
житлові будинки, споруди не залежало
від державної реєстрації цього права.

До компетенції виконкомів місцевих Рад
відносилось також питання узаконення
цих будівель та внесення записів про
право власності на будинки за
громадянами у погосподарські книги
місцевих Рад.

Погосподарські книги є особливою
формою статистичного обліку, що
здійснюється в Україні (УРСР) із 1979
року. В погосподарських книгах при
визначенні року побудування
зазначається рік введення в
експлуатацію будинку.

На виконання постанови Ради Міністрів
УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988
роках сільськими, селищними, районними
Радами народних депутатів
ухвалювалось рішення щодо оформлення
права власності та реєстрації будинків
у бюро технічної інвентаризації за
даними погосподарських книг сільських,
селищних Рад із додатками списків
громадян, яким ці будинки належали.

Проте, незважаючи на внесення записів у
погосподарські книги, більшість
громадян своє право власності в БТІ не
зареєстрували (не оформили).

Інструкція про порядок реєстрації
будинків та домоволодінь у містах і
селищах міського типу Української РСР,
затверджена заступником Міністра
комунального господарства Української
РСР 31 січня 1966 року, яка втратила
чинність на підставі наказу
Держжитлокомунгоспу України від 13
грудня 1995 року № 56, передбачала
обов'язкову реєстрацію
(інвентаризацію) будинків і
домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4
Інструкції), в тому числі й на підставі
записів у погосподарських книгах (п. 20
Інструкції).

Тобто записи у погосподарських книгах
визнавались в якості актів органів
влади (публічних актів), що
підтверджують право приватної
власності.

При вирішенні питання щодо визнання
права власності на житлові будинки,
споруди у порядку спадкування, суд
оцінює наявність записів у
погосподарських книгах у сукупності з
іншими наданими суду доказами
(технічним паспортом на домоволодіння,
державним актом про право власності на
земельну ділянку спадкодавцю тощо),
внаслідок чого приходить до висновку,
що спадкодавцю ОСОБА_3 належало спірне
домоволодіння.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом.

Право власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає
із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом.

Відповідно до статті 1218 ЦК України до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за
заповітом чи за законом має право
прийняти спадщину.

Позивач ОСОБА_1 є таким, що прийняв
спадщину, оскільки у встановлений ст.
1270 ЦК України шестимісячний строк
подав до нотаріальної контори
відповідну заяву.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму
Верховного суду України від 30.05.2008 року
№7 "Про судову практику у справах про
спадкування" свідоцтво про право на
спадщину видається за письмовою заявою
спадкоємців, які прийняли спадщину в
порядку, установленому цивільним
законодавством. За наявності умов для
одержання в нотаріальній конторі
свідоцтва про право на спадщину вимоги
про визнання права на спадщину
судовому розглядові не підлягають. У
разі відмови нотаріуса в оформленні
права на спадщину особа може
звернутися до суду за правилами
позовного провадження.

Таким чином, ОСОБА_1 успадкував в
порядку спадкування за заповітом
майно, що належало спадкодавцю ОСОБА_3,
а саме житловий будинок з надвірними
будівлями та спорудами, розташований
за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до статті 1 Першого
протоколу до Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод кожна
фізична або юридична особа має право
мирно володіти своїм майном. Ніхто не
може бути позбавлений своєї власності
інакше як в інтересах суспільства і на
умовах, передбачених законом і
загальними принципами міжнародного
права.

У зв'язку з вище викладеним, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги позивача щодо визнання права
власності на спірне домоволодіння в
порядку спадкування за заповітом є
такими, що засновані на законі,
знайшли своє підтвердження в ході
судового розгляду, в зв'язку з чим
підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.10, 11, 60, 214-215 ЦПК України, суд -

В И Р
І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до виконавчого комітету
Новоселівської Першої сільської ради
про визнання права власності на
житловий будинок в порядку спадкування
- задовольнити в повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1, який народився
ІНФОРМАЦІЯ_2 року право власності в
порядку спадкування за заповітом після
смерті ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1
року на житловий будинок з
господарськими будівлями та спорудами,
який розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до Апеляційного суду
Донецької області через Ясинуватський
міськрайонний суд Донецької області
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення набуває законної сили після
закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя: О. В. Ус