АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого-судді Слюсар Т.А.

суддів: Котули Л.Г., Волошиної В.М.

при секретарі: Місюра М.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Шевченківського районного суду м.
Києва від 12 лютого 2014 року

в справі за позовом ОСОБА_1 до
приватного підприємства
«Грандфінресурс» про захист прав
споживачів, визнання договору
недійсним та стягнення грошових
коштів.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2013 р. ОСОБА_1 звернувся у суд з
позовом до приватного підприємства
«Грандфінресурс» (надалі - ПП
«Грандфінресурс») про захист прав
споживачів, визнання договору
недійсним та стягнення грошових
коштів.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що між
ним та відповідачем було укладено
договір з метою отримання грошової
позики в сумі 60 000 грн. На виконання умов
договору він сплатив 10 784 грн., однак
позику не отримав.

Посилаючись на те, що зазначений
договір не відповідає вимогам Закону
України «Про захист прав споживачів»,
якою забороняється здійснення
нечесної підприємницької практики, яка
вводить в оману, зокрема, утворення,
експлуатація або сприяння розвитку
пірамідальних схем, просив суд визнати
договір, укладений між ним і
підприємством - недійсним, стягнути з
відповідача на його користь сплачені
за договором кошти в сумі 10 784 грн. та
судові витрати.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 12 лютого 2014 р. в
задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач,
посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин справи, неправильне
застосування норм матеріального права,
просить рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити по справі нове
рішення про задоволення позовних вимог
в повному обсязі.

У судове засідання сторони не
з'явилися, про день, час та місце
розгляду справи повідомлені належним
чином.

Колегія суддів, вивчивши матеріали
справи, обговоривши доводи апеляційної
скарги, вважає апеляційну скаргу такою,
що не підлягає задоволенню, з огляду на
таке.

Як убачається з матеріалів справи та
встановлено судом, 21 грудня 2012 р. між
сторонами було укладено договір №216704
та додатки до нього. /а.с.4-7/

Відповідно до п.1.1 договору за цим
договором адміністратор, за згодою
учасника, зобов'язується вчинити від
імені та за рахунок учасника певні
юридичні дії, спрямовані на придбання
грошової суми у позику, зазначеної у
додатку №1 до даного договору, на
умовах програми «Альянс Україна», що
міститься в додатку №2, який є
невід'ємною частиною цього договору…

Згідно додатку №1 до договору сторони
погодили, що сума грошової позики
становить 60 000 грн., зі сплатою 4% річних,
кількістю платежів - 96, одноразовий
комісійний внесок складає 4 200 грн.,
чистий внесок - 625 грн., адміністративні
витрати складають 198 грн., щомісячний
мінімальний платіж складає 510 грн.
50 коп. /а.с.5/

Положеннями п.1.3, 4.1, 4.11, 4.15, 5.1 додатку №2
до договору встановлено, що послуги,
які є предметом договору, надаються
шляхом формуваня реєстрів учасників
програми «Альянс Україна», метою яких є
придбання відповідної суми у позику
зазначеної у додатку №1 до договору. У
відповідності до ст.1 договору,
адміністратор організовує комітет по
розподілу грошового фонду. Після
вчасної сплати чергового загального
платежу учасник програми набуває право
брати участь у найближчому заході, коли
фонд реєстру є достатнім. Перший та
наступний дозволи, якщо дозволяє фонд
реєстру, надаються в такому порядку:
перевагу має той учасник, що надіслав
заяву, яка містить найбільшу кількість
сплачених загальних платежів. У
випадку, коли декілька учасників
надіслали заяви з однаковою найбільшою
кількістю сплачених загальних
платежів, перевагу має той учасник,
який раніше уклав договір. Дозвіл,
отриманий учасником за результатами
заходу, є підставою для надання позики
учаснику за рахунок фонду реєстру.
Адміністратор надає відповідну суму у
позику учаснику, який отримав дозвіл
протягом трьох банківських днів після
того, як учасником будуть виконані всі
вимоги ст.5 додатку №2 до договору.

Як свідчить долучений до матеріалів
справи додаток №1 до протоколу заходу о
розподілу грошового фонду позивач
включений до списків учасників, однак
має не найбільшу кількість сплачених
загальних платежів, тому й не отримав
на даний час дозвіл на отримання
позики. /а.с.70/

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, районний суд виходив з підстав
недоведеності ОСОБА_1 того, що
відповідач при укладанні оспорюваного
договору діяв недобросовісно,
внаслідок здійснення нечесної
підприємницької практики.

Такі висновки суду першої інстанції
колегія суддів визнає законними й
обґрунтованими. Вони повністю
узгоджуються з сукупністю зібраних у
справі й належно оцінених у рішенні
доказів.

Доводи апеляційної скарги про
наявність підстав до визнання спірного
договору недійсним, як укладеного
внаслідок здійснення відповідачем
нечесної підприємницької діяльності
та введені в оману споживачів шляхом
залучення їхніх коштів з метою
реалізації пірамідальної схеми,
ретельно перевірялися судом першої
інстанції, вони отримали належну
оцінку в рішенні й обґрунтовано
визнані безпідставними.

Так, відповідно до чч. 1, 2 ст.215 ЦК
України підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені чч.
1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається.

Відповідно до положень, закріплених у
ч. 1, п. 7 ч. 3, ч. 6 ст. 19 Закону України "Про
захист прав споживачів", забороняється
здійснення нечесної підприємницької
практики. Нечесна підприємницька
практика включає в себе будь-яку
діяльність (дії або бездіяльність), що
вводить споживача в оману або є
агресивною. Зокрема, відповідно до п. 7
ч. 3 ст. 19 цього Закону забороняються як
такі, що вводять в оману, утворення,
експлуатація або сприяння розвитку
пірамідальних схем, коли споживач
сплачує за можливість одержання
компенсації, яка надається за рахунок
залучення інших споживачів до такої
схеми, а не за рахунок продажу або
споживання продукції. Правочини,
здійснені з використанням нечесної
підприємницької практики, є
недійсними.

Таким чином, Законом України "Про
захист прав споживачів" закріплена
можливість визнання недійсними
правочинів, здійснених із
використанням нечесної
підприємницької діяльності, яка
полягає, зокрема, у введенні в оману
споживачів шляхом залучення їхніх
коштів з метою реалізації діяльності
пірамідальної схеми.

При цьому в зазначеному Законі
нормативне визначення поняття
«пірамідальної схеми» не надано, однак
визначені ознаки, які відносять
діяльність суб'єкта підприємництва до
«пірамідальної схеми».

Аналіз п. 7 ч. 3 ст. 19 Закону України «Про
захист прав споживачів» дає підстави
для висновку, що поняття «пірамідальна
схема» у розумінні цієї норми має такі
обов'язкові ознаки: а) здійснення
сплати за можливість одержання
учасником компенсації; б) компенсація
надається за рахунок залучення
учасником інших споживачів схеми; в)
відсутність продажу або споживання
товару.

Таким чином, для кваліфікації
«пірамідальної схеми» необхідна
наявність усіх зазначених ознак.

Відсутність вищевказаних ознак
виключає можливість визнання схеми як
«пірамідальної», тобто такої, що
порушує норми чинного законодавства
України. Так, пірамідальній схемі
властива сплата за можливість
одержання окремим учасником
компенсації, яка повинна надаватися за
рахунок залучення цим учасником схеми
інших споживачів.

У той самий час предметом договору
сторін, є надання учаснику програми
адміністративних послуг - певних
юридичних дій, спрямованих на
придбання грошової суми у позику.

Відповідно до п.2.5 договору та п.5.1
додатку №2 адміністратор гарантує
надання дозволу, якщо учасник виконає
всі умови даного договору та додатки до
нього. Адміністратор надає відповідну
суму у позику учаснику, який отримав
дозвіл протягом трьох банківських днів
після того, як учасником будуть
виконані всі вимоги ст.5 додатку №2 до
договору.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
позивача про те, що діяльність
підприємства за договором сторін є
функціонуванням «пірамідальної
схеми», суперечить змісту п. 7 ч. 3 ст. 19
Закону України «Про захист прав
споживачів» у зв'язку з відсутністю
головних ознак «пірамідальної схеми» -
безтоварність та сплати компенсації
одним учасником за рахунок інших,
оскільки за схемою придбання товарів у
групах придбавають товар усі учасники
за рахунок об'єднання внесків кожного з
них.

Крім того, для віднесення схеми до
пірамідальної необхідно врахувати й
інші норми чинного законодавства
України, що регулюють спірні
правовідносини, оскільки діяльність ПП
«Грандфінресурс» з адміністрування
фінансових коштів підпадає під поняття
«фінансова послуга».

Відповідно до ч.5 ст.1 Закону України
«Про фінансові послуги та регулювання
ринків фінансових послуг» під поняттям
«фінансова послуга» розуміється
операція з фінансовими активами, що
здійснюється в інтересах третіх осіб
за власний рахунок чи за рахунок цих
осіб, а у випадках, передбачених
законодавством, - і за рахунок
залучених від інших осіб фінансових
активів, з метою отримання прибутку або
збереження реальної вартості
фінансових активів.

Законом України від 02 червня 2011 р. «Про
внесення змін до деяких законів
України щодо регулювання ринків
фінансових послуг» (введено в дію з 09
січня 2012 р.) внесено зміни до ч.1 ст.4
Закону України «Про фінансові послуги
та регулювання ринків фінансових
послуг» та доповнено п.111, відповідно до
якого до фінансових послуг віднесено
послуги з адміністрування фінансових
активів для придбання товарів у групах.

Як убачається з наведеного,
законодавець розрізняє ознаки, що
застосовуються до поняття
«пірамідальна схема» та «придбання
товарів у групах». Якщо перше є
порушенням законодавства, то друге, за
умови отримання відповідного дозволу
та дотримання всіх встановлених вимог,
є легітимною підприємницькою
діяльністю.

Такий висновок ґрунтується на головній
ознаці відсутності «пірамідальної
схеми» згідно з п. 7 ч. 3 ст. 19 Закону
України «Про захист прав споживачів» -
це товарність схеми, тобто
передбачення надання споживачу товару
в обмін на внесені ним кошти.

Враховуючи викладене та оцінюючи
належність, допустимість і
достовірність кожного доказу окремо,
достатність і взаємний зв'язок у їх
сукупності, колегія суддів вважає
законними й обґрунтованими висновки
районного суду про відсутність
правових підстав до задоволення
позовних вимог.

Справа судом розглянута повно та
об'єктивно. Норми матеріального і
процесуального права застосовано
правильно.

Викладені у рішенні висновки
відповідають обставинам справи та
долученим до справи доказам й доводи
апеляційної скарги висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 12 лютого 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, проте
може бути оскаржена в касаційному
порядку протягом 20 днів з моменту
проголошення шляхом подачі касаційної
скарги до Вищого спеціалізованого суду
з розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий: Судді:

Справа № 761/606/14-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/5482/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Савицький О.А.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Слюсар Т.А.