Єдиний унікальний номер 725/6913/13-ц
Номер провадження 2/725/1483/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.04.2014 року.Першотравневий
районний суд м.Чернівці

в складі:

головуючої судді Вольської-Тонієвич
О.В.

при секретарі Бакун Л.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м.Чернівці
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Кредо-Центр» про
визнання правочину недійсним та захист
прав споживача,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Першотравневого
районного суду м.Чернівці із вказаним
вище позовом до ТзОВ «Кредо-Центр» про
визнання правочину недійсним та захист
прав споживача.

У своєму позові посилався на те, що з
метою отримання кредиту він звернувся
до ТзОВ «Кредо-Центр». Оскільки схема
надання кредиту видалася йому
привабливою, він вирішив отримати
кредит та надав відповідачу 8 000грн. у
якості реєстраційного платежу.

10 жовтня 2012 року, між ним та
відповідачем було укладено договір про
надання послуг №0030016. Однак всупереч
обіцянкам, виплату повної суми кредиту
йому здійснено не було.

Вважає, що договір про надання послуг,
додаток №1 та №2 до договору є
недійсними, оскільки відповідачем не
встановлено порядок плати за договором
про надання коштів.

У тексті договору не встановлений
строк виконання сторонами взятих на
себе зобов'язань та не зазначено назву
фінансової послуги «кредит», а також
строк його виплати.

Також вказаний договір був укладений
без наявності у відповідача ліцензії
для діяльності з адміністрування
фінансових активів для придбання
товарів у групах.

Просив позов задовольнити та визнати
недійсним договір №003016 від 10.10.2012 року
про надання послуг, додаток №1 та
додаток №2 до договору. Стягнути з
відповідача на його користь грошову
суму сплаченого ним реєстраційного
платежу в розмірі 8 000 грн.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та
його представник - адвокат ОСОБА_2 позов
підтримали та підтвердили викладені у
ньому обставини. Просили задовольнити
його у повному обсязі.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, незважаючи на те,
що належним чином був повідомлений про
час та місце розгляду справи, надав
письмові заперечення на позов, де у
задоволенні позовної заяви ОСОБА_1
просив відмовити.

Заслухавши пояснення присутніх в
судовому засіданні сторін, дослідивши
та проаналізувавши письмові докази по
справі, суд вважає, що у задоволенні
позову слід відмовити, виходячи з
наступних підстав:

Згідно вимог ст.901 ЦК України, за
договором про надання послуг, одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Статтею 903 цього ж Кодексу зазначено,
якщо договором передбачено надання
послуг за плату, замовник зобов'язаний
оплатити надану йому послугу в розмірі,
у строки та в порядку, що встановлені
договором.

Так, судом встановлено, що 10 жовтня 2012
року між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Кредо-Центр» та
ОСОБА_1 було укладено договір №003016 про
надання послуг. Предметом договору
було надання компанією системи послуг,
спрямованих на придбання клієнтом
товару, зазначеного в додатку №1 до
цього договору (нерухомість вартістю 80
000 грн.), на умовах, зазначених в
«додатку №2 до договору» та п.1.1
договору про надання послуг (а.с.7-14).

За умовами договору (п.3.1, 3.2) клієнт
(позивач)зобов'язувався сплатити
одноразово реєстраційний платіж при
підписанні договору та комісійний
платіж відповідно до додатку №1 до
Договору на оформлення всіх необхідних
документів за проведення заходів,
пов'язаних з виконанням умов договору,
проведенням видачі коштів, придбання
товару клієнтом та оформлення
відповідної документації, а також
щомісячно сплачувати чистий платіж та
адміністративні витрати (а.с.7).

На виконання умов договору ОСОБА_1
сплатив на рахунок відповідача
реєстраційний платіж в сумі 8 000 гривень
(а.с.48).

Як передбачено ст.627 Цивільного
кодексу України, відповідно до статті 6
цього Кодексу сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

Згідно вимог ч.1 ст.628 Цивільного
кодексу України зміст договору
становлять умови (пункти), визначені на
розсуд сторін і погодженні ними, та
умови, які є обов'язковими відповідно
до актів цивільного законодавства.

За змістом ст.368 ЦК України договір є
укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору.

Як пояснив в судовому засіданні
позивач ОСОБА_1, представник компанії
при укладенні договору роз'яснила йому
умови договору та договір він прочитав
і підписав добровільно.

До цього ж варто зазначити, що згідно
додатку №2 до договору, який також було
підписано сторонами, договір
підписується сторонами виключно після
того, коли Клієнт ознайомився з
Договором та його додатками. Сторони
визначили, що умови договору, права та
обов'язки сторін, порядок та строки
надання Компанією послуг, відповідають
вимогам чинного законодавства України,
а також Закону України «Про захист прав
споживачів», не створюють дисбалансу
договірних прав та обов'язків на шкоду
Клієнта, як споживача та є такими, що
задовольняють інтереси Клієнта. Клієнт
зазначає, що умови договору і Додатки
до нього є справедливими та розумними
для нього, не містять двозначних
тлумачень, не обмежують прав Клієнта як
споживача (п.п.9.5, 9.6).

Таким чином, судом встановлено, що
сторонами було досягнуто згоди з
істотних умов договору.

У зв'язку з цим, посилання позивача
ОСОБА_1 на те, що сторонами не було
досягнуто згоди щодо істотної умови
договору, а саме строку виконання
взятих на себе зобов'язань, не
відповідають дійсності.

Крім того, необґрунтованими, на думку
суду, є посилання позивача на те, що
укладений договір про надання послуг
не відповідає вимогам ст.903 ЦК України,
у зв'язку з тим, що договором не
встановлено плату за послуги
товариства, пов'язану з організацією
його діяльності, тобто,
адміністративні витрати, виходячи з
наступних підстав:

Виходячи зі змісту норми ст.901 ЦК
України, істотною умовою договору про
надання послуг є його оплатність, про
яку згадується у самому визначенні
поняття договору, шляхом покладення на
замовника обов'язку оплатити
виконавцеві послугу.

Як вже раніше зазначалось, умовами
договору (п.3.1.) на клієнта було
покладено обов'язок сплатити
одноразово реєстраційний платіж при
підписанні договору та комісійний
платіж відповідно відсотку,
зазначеного в Додатку №1 до Договору,
на оформлення всіх необхідних
документів за проведення заходів,
пов'язаних з виконанням умов договору,
проведенням видачі коштів, придбання
товару клієнтом та оформлення
відповідної документації.

На виконання цієї умови договору,
ОСОБА_1 було внесено на рахунок
підприємства 8000 грн. реєстраційного
платежу (а.с.16).

Пунктом 1.4 Додатку до договору
передбачено, що договір активується з
моменту його підписання та сплати
реєстраційного платежу Клієнтом.

Умовами договору на ОСОБА_1 було
покладено обов'язок щомісячно
сплачувати чисті платежі та
адміністративні витрати (п.3.2), однак
останній не виконав покладені на нього
зобов'язання, у зв'язку з чим договір
було розірвано (а.с.49).

Таким чином, виходячи з наведеного, у
суду відсутні підстави вважати, що
оспорюваний правочин не відповідає
вимогам ст. 901 ЦК України.

Крім того, суд вважає безпідставним
посилання позивача на те, що договір
про надання послуг від 10.10.2012 року
укладався без наявності у ТОВ
«Кредо-Центр» відповідної ліцензії на
укладення договору про надання
фінансових послуг, який на його думку,
фактично було укладено, виходячи з
наступного:

Як встановлено судом, ТОВ «Кредо-Центр»
зареєстроване в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб та фізичних осіб-підприємців з
видом діяльності - діяльність з
адмінстістрування фінансових активів
для придбання товарів у групах (а.с.43,44).

Відповідно до вимог ч.5 ст.1 Закону
України «Про фінансові послуги та
державне регулювання ринків
фінансових послуг» під поняттям
фінансова послуга розуміється
операція з фінансовими активами, що
здійснюється в інтересах третіх осіб
за власний рахунок чи за рахунок цих
осіб, а у випадках передбачених
законодавством, - і за рахунок
залучених від інших осіб фінансових
активів з метою отримання прибутку або
збереження реальної вартості
фінансових активів.

Законом України від 02.06.2011 року «Про
внесення змін до деяких законів
України, щодо регулювання ринків
фінансових послуг» внесено зміни до ч.1
ст.4 Закону України «Про фінансові
послуги та державне регулювання ринків
фінансових послуг» та доповнено п.11-1,
відповідно до якого до фінансових
послуг віднесено послуги з
адміністрування фінансових активів
для придбання товарів у групах.

Згідно п.3 перехідних положень
вказаного Закону фінансові установи
зобов'язані протягом одного року з дня
набрання чинності цим Законом (через
шість місяців з дня його опублікування)
привести свою діяльність у
відповідність із вимогами цього
Закону.

Оскільки спірний договір було укладено
в жовтні 2012 року, коли отримання
ліцензії для надання послуг з
адміністрування фінансових активів
для придбання товарів у групах не було
обов'язковим. В лютому 2013 року
відповідач таку ліцензію отримав.

Що стосується позовної вимоги ОСОБА_1
про повернення йому 8000 грн., які він
сплатив як реєстраційний платіж на
виконання умов договору, то суд вважає,
що вона задоволенню не підлягає, так як
згідно п.10.3 оспорюваного договору, при
розірвання договору Товариство не
відшкодовує клієнту сплачені ним
реєстраційний платіж, комісійний
платіж та адміністративні витрати ні
за яких умов.

Отже, враховуючи наведені вище норми
чинного законодавства, фактичні
обставини справи, суд приходить до
висновку про те, що підстав для
визнання недійсним договору 003016 від 2012
року недійсним немає, а тому у
задоволенні позову ОСОБА_1 слід
відмовити.

Керуючись ст.ст. 202,203,215,628,638,901-907 ЦК
України, ст.ст.3, 10, 11, 58, 60, 64, 88, 130, 174, 208, 209,
212-215, 218, 294 ЦПК України суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Кредо-Центр» про
визнання правочинів недійсними та
захист прав споживача - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
може бути подана до апеляційного суду
Чернівецької області через
Першотравневий районний суд м.Чернівці
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії рішення.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці
О. В. Вольська-Тонієвич