Справа № 2-1515/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2014 року
м. Кілія.

Кілійський районний суд Одеської
області у складі:

головуючого судді Балана М.В.,

при секретарі Фоміній О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду м. Кілія цивільну
справу

за позовом

ОСОБА_1

до

ОСОБА_2

про

стягнення матеріальної та моральної
шкоди завданої внаслідок скоєння ДТП, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Кілійського
районного суду з позовом до ОСОБА_2 про
стягнення з відповідача на його
користь 2903 гривень матеріальної та 5000
гривень моральної шкоди завданої
внаслідок скоєння ДТП.

В судовому засіданні ОСОБА_3 пояснив, що
29.03.2009 року, приблизно о 04.00 годині, на
вул. Т. Повстання, в с. Василівка,
Кілійського району, Одеської області,
гр-н ОСОБА_2, який керував автомобілем
НОМЕР_1, перебуваючи у стані
алкогольного сп'яніння, допустив наїзд
на належний йому автомобіль НОМЕР_2,
який було припарковано на узбіччі
проїжджої частини. Після ДТП, ОСОБА_2
залишив йому номер свого мобільного
телефону та пообіцявши відшкодувати
завдані збитки, з місця події поїхав, не
дочекавшись працівників ДАЇ. Через
деякий час після від'їзду ОСОБА_2,
приїхали працівники ДАЇ, які склали усі
необхідні документи та оформили факт
скоєння ДТП. У подальшому, він
неодноразово намагався зв'язатись з
ОСОБА_2 для отримання матеріальної
компенсації, однак телефон було
відключено. Внаслідок ДТП, автомобілю
ВАЗ 21099 були завдані механічні
пошкодження, на усунення яких він
витратив 2903 гривні, які просить
стягнути з відповідача. Неправомірними
діями відповідача йому було завдано
моральну шкоду, розмір якої він
визначив в розмірі 5000 гривень. Моральна
шкода складається з моральних
хвилювань з приводу ДТП та з порушення
звичайного укладу життя, яке
потребувало додаткових зусиль та
матеріальних витрат на його
поновлення. На підставі викладеного,
ОСОБА_1 просить задовольнити позов у
повному обсязі.

ОСОБА_2 в судовому засіданні позов
визнав частково та пояснив, що дійсно
29.03.2009 року, приблизно о 04.00 годині, на
вул. Т. Повстання, в с. Василівка,
Кілійського району, Одеської області,
він, керуючи автомобілем НОМЕР_1,
допустив наїзд на автомобіль ВАЗ 21099,
який належить ОСОБА_1 і який було
припарковано на узбіччі проїжджої
частини. Після ДТП він домовився з
ОСОБА_1, що відшкодує усі завдані
збитки, залишив номер свого мобільного
телефону та поїхав з місця пригоди. У
подальшому його було притягнуто до
адміністративної відповідальності за
керування транспортним засобом у стані
алкогольного сп'яніння, скоєння ДТП та
залишення місця події. Він заперечує
проти необхідності відшкодувати
ОСОБА_1 матеріальних збитків у сумі 2903
гривні, однак при цьому зазначає, що
позивач не звертався до нього з вимогою
про відшкодування збитків і за
залишеним номером мобільного телефону
не дзвонив. Проти стягнення 5000 гривень
моральної шкоди заперечує. Вважає, що
оскільки унаслідок ДТП автомобілю
позивача були завдані дуже незначні
механічні пошкодження, ніякої
моральної шкоди існувати не може.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України,
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

У відповідності зі ст. 55 Конституції
України права і свободи людини і
громадянина захищаються судом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено
право особи на захист свого цивільного
права у разі його порушення, невизнання
або оспорювання. Кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу.

Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є
будь-які фактичні дані на підставі яких
суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.
Сторони мають право обґрунтовувати
належність конкретного доказу для
підтвердження їхніх вимог або
заперечень. Суд не бере до розгляду
докази, які не стосуються предмета
доказування.

Як зазначено у ч. 2 ст. 59 ЦПК України
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Як зазначено у ст. 61 ЦПК України
обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши надані письмові докази та
розглянувши справу у межах заявлених
позовних вимог, судом достовірно
встановленні наступні факти та
відповідні їм правовідносини:

Постановою про відмову у порушенні
кримінальної справи від 02.04.2009 року
встановлено: 29.03.2009 року, приблизно о
04.00 годині, по вул. Т. Повстання, в с.
Василівка, Кілійського району,
Одеської області, водій автомобіля
НОМЕР_1 ОСОБА_2, рухаючись у бік вул.
Набережної, у стані алкогольного
сп'яніння, не вибравши безпечний
інтервал руху, допустив наїзд на
стоячий автомобіль НОМЕР_2, НОМЕР_3
ОСОБА_2 місце події залишив, попередньо
не зафіксувавши сліди пригоди,
учасником якої був та не повідомивши
органи ДАЇ. Внаслідок ДТП автомобілі
отримали механічні пошкодження,
тілесних ушкоджень ніхто не отримав
/а.с. 7/.

Згідно з довідкою відділу забезпечення
діяльності підрозділів ДПС УДАЇ ГУМВС
України в Одеській області № 002060,
внаслідок ДТП, яка сталась 29.03.2009 року о
04.00 годині, по вул. Т. Повстання, в с.
Василівка, Кілійського району Одеської
області, автомобілю НОМЕР_2, який
належить гр-ну ОСОБА_1 завдано
механічні ушкодження: розбиті передня
декоративна решітка, лівий передній
блок фар; деформовані передній капот та
передній фартух по центру /а.с. 8/.

Відповідно до заказу-наряду № 115 від
28.04.2009 року, виданого ФОП ОСОБА_4,
загальна вартість робот по усуненню
механічних пошкоджень завданих
автомобілю НОМЕР_2, складає 1900 гривен
/а.с. 10/.

У відповідності до товарного чеку СПД
ОСОБА_5 від 21.04.2009 року, наданого
позивачем, ним було сплачено 823 гривні
за придбання капоту, фари, решітки та
болтів /а.с. 11/.

Згідно з актом закупки № 57 від 12.04.2009
року, ОСОБА_4, за 180 гривень придбав у ФОП
ОСОБА_6 0,400 літри акрилу /а.с. 11/.

У ст. ст. 22, 23 ЦК України зазначено, що
особа, якій завдано збитків у
результаті порушення її цивільного
права, має право на їх відшкодування.
Особа має право на відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
порушення її прав. Моральна шкода
полягає, зокрема, у фізичному болю та
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я; у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї, чи близьких родичів. Моральна
шкода відшкодовується грішми, іншим
майном або в інший спосіб. Відповідно
до ст. ст. 1166 - 1168 ЦК України майнова та
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала.

Відповідно до статті 1187 ЦК України
(відшкодування шкоди, завданої
джерелом підвищеної небезпеки),
джерелом підвищеної небезпеки є
діяльність, пов'язана з використанням,
зберіганням або утриманням
транспортних засобів, механізмів та
обладнання, використанням, зберіганням
хімічних, радіоактивних, вибухо - і
вогненебезпечних та інших речовин,
утриманням диких звірів, службових
собак та собак бійцівських порід тощо,
що створює підвищену небезпеку для
особи, яка цю діяльність здійснює, та
інших осіб. Шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.
Особа, яка здійснює діяльність, що є
джерелом підвищеної небезпеки,
відповідає за завдану шкоду, якщо вона
не доведе, що шкоди було завдано
внаслідок непереборної сили або умислу
потерпілого.

Згідно з п. 2 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про практику
розгляду судами цивільних справ про
відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року №
6, - під особою яка володіє джерелом
підвищеної небезпеки розуміється
юридична особа або громадянин, які
експлуатують це джерело на праві
власності, повного господарського
ведення, оперативного керування,
доручень. Шкода, заподіяна особі і
майну громадянина або заподіяна майну
юридичної особи, підлягає
відшкодуванню в повному обсязі особою,
яка її заподіяла, за умови, що дії
останньої були неправомірними, між
ними і шкодою є безпосередній
причинний зв'язок та є вина зазначеної
особи, а коли це було наслідком дії
джерела підвищеної небезпеки,
незалежно від наявності вини.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 61 ЦПК
України постанова суду у справі про
адміністративне правопорушення
обов'язкова для суду, що розглядає
справу про цивільно-правові наслідки
дій особи, стосовно якої ухвалено
постанову, з питань, чи мали місце ці
дії та чи вчи нені вони цією особою.

Таким чином, судом встановлено, що
особою, яка на момент завдання шкоди
позивачу джерелом підвищеної
небезпеки керувала їм на відповідній
правовій підставі та вчинила ДТП, є
відповідач по справі - ОСОБА_2; судом
також достовірно встановлена
наявність прямого причинного зв'язку
між протиправними діями відповідача,
яким було порушено встановлені правила
дорожнього руху, та завданням позивачу
матеріальної шкоди в сумі 2903 гривень,
тому вважає матеріальну шкоду такою, що
підлягає стягненню з відповідача у
повному обсязі, а позов цій частині
обґрунтованим та підлягаючім
задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 1167 ЦК України та
п.п 3, 9 постанови Пленуму Верховного
Суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди», під моральною шкодою слід
розуміти втрати немайнового характеру
внаслідок моральних чи фізичних
страждань, або інших негативних явищ,
заподіяних фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб; розмір відшкодування
моральної шкоди визначається залежно
від характеру та обсягу страждань,
зазнаних позивачем та інших обставин.

Суд визнає, що потерпілому від ДТП -
ОСОБА_1, було заподіяно моральну шкоду у
вигляді моральних хвилювань з приводу
ДТП, порушення звичайного укладу життя,
які потребують додаткових зусиль та
матеріальних витрат на їх поновлення.
Також суд вважає, що моральна шкода
була заподіяна не лише неправомірними
діями відповідача щодо завдання
механічних ушкоджень автомобілю
позивача, але і бездіяльністю
відповідача, пов'язаною з його
небажанням відшкодувати заподіяну
шкоду у добровільному порядку. Однак
враховуючі вимоги розумності,
виваженості і справедливості, суд
вважає, що достатньою сумою
компенсації завданої моральної шкоди
буде 1000 гривень, які й належить
стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, у
зв'язку з чим позов в частині стягнення
моральної шкоди підлягає задоволенню
на вказану суму.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 81, 88, 209, 212-215, 218
ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити - частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2903
гривні в якості відшкодування
матеріальної шкоди та 1000 гривень в
якості відшкодування моральної шкоди,
завданих внаслідок скоєння
дорожньо-транспортної пригоди.

У задоволенні позову в частині решти
позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Одеської області через Кілійський
районний суд Одеської області шляхом
подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги.

Суддя Кілійського районного суду М.
В. Балан.