У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Закропивного О.В., Лесько А.О., Луспеника
Д.Д.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
Кам'янобрідської районної у м.
Луганську ради, ОСОБА_5, Головного
управління Держкомзему у

м. Луганську, треті особи: ОСОБА_6,
Луганське міське комунальне
підприємство «Бюро технічної
інвентаризації», про визнання
недійсними рішень та державних актів
на право власності на земельну ділянку
за касаційною скаргою ОСОБА_4 на
рішення апеляційного суду Луганської
області від 5 березня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2011 року ОСОБА_4 звернулася до
суду із указаним позовом, у якому з
урахуванням уточнень просила визнати
недійсними рішення Кам'янобрідської
районної у м. Луганську ради від 27
травня 2004 року, яким була
передана у власність ОСОБА_7 та ОСОБА_6
земельна ділянка площею 0,1180 га, що
розташована за адресою: АДРЕСА_1, а
також державну реєстрацію та державний
акт про право власності на вказану
державну ділянку.

В обґрунтування позову зазначала, що їй
на підставі свідоцтва про право на
спадщину від 11 листопада 2008 року
належить житловий будинок з
прибудовами, що знаходиться на
земельній ділянці площею 0,0542 га за
адресою: АДРЕСА_2. Вказану земельну
ділянку площею 0,0542 га згідно з рішенням
виконавчого комітету Кам'янобрідської
районної у м. Луганську ради від 10
березня 1998 року було передано в
приватну власність для обслуговування
житлового будинку та господарських
споруд її тітці ОСОБА_8, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1. Площа земельної ділянки
0,0542 га зазначена в технічному паспорті
на житловий будинок, а також в
технічному паспорті виданому МКП БТІ м.
Луганська на її ім'я від 18 серпня 2008
року. Однак, у листопаді 2011 року їй
стало відомо, що частина земельної
ділянки за адресою: АДРЕСА_2, опинилася
у власності ОСОБА_7 та ОСОБА_6 у зв'язку
із внесеними до рішення виконавчого
комітету Кам'янобрідської районної у м.
Луганську ради від 31 грудня 1999
року змінами відповідно до рішення
Кам'янобрідської районної у м.
Луганську ради від 27 травня 2004 року про
збільшення площі їх ділянки за рахунок
частини ділянки суміжного
землекористувача ОСОБА_8 Вважає, що
рішення виконавчого комітету
Кам'янобрідської районної у м.
Луганську ради від 27 травня 2004 року
№ 20/101, а також державний акт на
праві власності на земельну ділянку
площею 0,1180 за адресою: АДРЕСА_1, повинні
бути визнані недійсними, оскільки
прийняті з порушенням законодавства та
порушують її право на приватизацію
земельної ділянки площею 0,0542 га за
адресою: АДРЕСА_2.

Рішенням Кам'янобрідського районного
суду м. Луганська від

20 травня 2013 року в задоволенні позову
ОСОБА_4 відмовлено у зв'язку із
пропуском строку звернення до суду.

Рішенням апеляційного суду Луганської
області від 5 березня

2014 року рішення місцевого суду
скасовано та ухвалено нове рішення,
яким у задоволенні позову ОСОБА_4
відмовлено з інших підстав.

У касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, просить
скасувати судове рішення апеляційної
інстанції та ухвалити нове рішення,
яким задовольнити її позов.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржуване
рішення апеляційної інстанції
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а доводи скарги цих висновків не
спростовують.

Зокрема, суд апеляційної інстанції,
перевіряючи законність і
обґрунтованість рішення місцевого
суду, на підставі належним чином
оцінених доказів, поданих сторонами
(ст. 212 ЦПК України), дійшов правильного
висновку про те, що позов ОСОБА_4 не
підлягає задоволенню, керуючись при
цьому нормами ст. ст. 16, 257, 267 ЦК України,
ст. ст. 116, 126 ЗК України.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3
ст. 332 ЦПК України, колегія суддів
вважає за необхідне відхилити
касаційну скаргу і залишити рішення
апеляційного суду без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Луганської
області від 5 березня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
О.В. Закропивний

А.О. Лесько

Д.Д. Луспеник