Єдиний унікальний номер 2/1553/11
Номер провадження 22-ц/775/3653/2014
Головуючий у 1 інстанції Бухтіярова О.М.
Доповідач Корчиста О.І.
25 квітня 2014 року Апеляційний суд
Донецької області в складі:
суддів: Хейло
Я.В., Корчистої О.І.
розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Донецьку
апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення
Дзержинського міського суду Донецької
області від 17 березня 2014 року по
цивільній справі за позовною заявою
ОСОБА_1 до Управління державної
казначейської служби в м. Дзержинську
Рішенням Дзержинського міського
суду Донецької області від 17 березня 2014
року в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 до Управління державної
казначейської служби України в м.
Дзержинську про стягнення суми,
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1,
зазначаючи, що рішення Дзержинського
міського суду Донецької області від 17
березня 2014 року незаконне та
необґрунтоване, ухвалене з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, просив його скасувати, та
ухвалити нове рішення, яким його
позовні вимоги задовольнити в повному
обсязі.

В обґрунтування доводів
апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що
посилання Управління державної
казначейської служби України в м.
Дзержинську на той факт, що
відповідачем є Державне підприємство
«шахта Нова», яка знаходиться в стані
ліквідації, а за таких обставин рахунок
в Управлінні державної казначейської
служби України в м. Дзержинську не
відкрито, є безпідставними, оскільки
відповідачем жодних доказів на
підтвердження зазначеного факту до
суду надано не було.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та
його представник ОСОБА_3 доводи
апеляційної скарги підтримали та
просили її задовольнити.

В судове засідання апеляційного
суду представник Управління державної
казначейської служби України в м.
Дзержинську не з`явився, надіслав до
суду заяву, в якій просив розглянути
справу без його участі.

В засіданні апеляційного суду
прокурор Гайфулін О.О. просив
апеляційну скаргу відхилити, рішення
суду першої інстанції залишити без
змін.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення сторін, що з'явились,
дослідивши матеріали справи та
перевіривши наведені в скарзі доводи,
апеляційний суд вважає, що скарга
ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим, ухваленим на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Згідно із роз'ясненням Пленуму
Верховного Суду України, що міститься в
п.2 постанови «Про судове рішення у
цивільній справі» № 14 від 18 грудня 2009
року, рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства відповідно до ст. 2 ЦПК,
вирішив справу згідно з нормами
матеріального права, що підлягають
застосуванню до даних правовідносин
відповідно до ст.8 ЦПК, а також
правильно витлумачив ці норми. Якщо
спірні правовідносини не врегульовані
законом, суд застосовує закон, що
регулює подібні за змістом відносини
(аналогія закону), а за відсутності
такого - суд виходить із загальних
засад законодавства (аналогія права).

Обґрунтованим вважається рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставинах, на які сторони
посилаються, як на підставу своїх вимог
та заперечень, підтверджених доказами,
які були досліджені у судовому
засіданні і які відповідають вимогам
закону про їх належність та
допустимість, або обставин, що не
підлягають доказуванню, а також, якщо
рішення містить вичерпні висновки
суду, що відповідають встановленим на
підставі достовірних доказів
обставинам, які мають значення для
вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції..

Судом першої інстанції
встановлено, що рішенням Дзержинського
міського суду Донецької області від 27
жовтня 2011 року з ДП «шахта Нова» на
користь позивача ОСОБА_1 було стягнуто
грошову компенсацію на відшкодування
моральної шкоди у сумі 50000 гривень.

На підставі вищезазначеного
рішення, 09 грудня 2011 року Дзержинським
міським судом Донецької області було
видано виконавчий лист № 2/1553/11, на
підставі якого відділом державної
виконавчої служби Дзержинського
міського управління юстиції було
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження і виконавчий
лист було направлено на виконання до
відповідача Управління державної
казначейської служби України в м.
Дзержинську. Проте, виконавчий лист
було повернуто, у зв'язку з тим, що за
виконавчим листом від 09 грудня 2011 року
боржником є ДП «шахта Нова», рахунки
якого в Управлінні державної
казначейської служби України в м.
Дзержинська не відкриті, окрім того
виконавчий лист пред'явлено з
пропущенням установленого строку.

Також, судом першої інстанції
встановлено, що відділом державної
виконавчої служби Дзержинського
міського управління юстиції
неодноразово надсилались документи
позивача ОСОБА_1 для подальшого
виконання.

Крім цього, судом першої інстанції
встановлено, що строк пред'явлення
виконавчого документу для виконання не
порушено, так як Горлівська дирекція з
ліквідації шахт повернула виконавчий
документ лише 21 травня 2013 року, тому
строк пред'явлення спливає 21 травня 2014
року.

Відмовляючи в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 до Управління
державної казначейської служби
України в м. Дзержинську про стягнення
сум, суд першої інстанції виходив з
того, що рішенням Дзержинського
міського суду Донецької області від 27
жовтня 2011 року боржником є державне
підприємство «шахта Нова», яке
знаходиться в стадії ліквідації та
рахунки в Управлінні державної
казначейської служби України в м.
Дзержинську не відкриті, а за таких
обставин зазначені вимоги ОСОБА_1
задоволенню не підлягають.

Колегія суддів погоджується з
такими висновками суду першої
інстанції, оскільки вони відповідають
вимогам закону та фактичним
обставинам.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 3 Закону
України «Про виконавче провадження», у
випадках, передбачених законом,
рішення судів та інших органів щодо
стягнення коштів виконуються органами
доходів і зборів, банками та іншими
фінансовими установами. Рішення
зазначених органів можуть
виконуватися відповідно до закону
також іншими органами, установами,
організаціями, посадовими особами та
громадянами. Рішення про стягнення
коштів з державних органів, державного
та місцевих бюджетів або бюджетних
установ виконуються органами, що
здійснюють казначейське
обслуговування бюджетних коштів.

Статтею 87 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
стягувач має право звернутися з
позовом до юридичної особи, зазначеної
у статті 3 цього Закону, яка зобов'язана
здійснити стягнення коштів з боржника,
у разі невиконання рішення з вини такої
юридичної особи.

В пункті 3 Порядку виконання рішень
про стягнення коштів державного та
місцевих бюджетів або бюджетних
установ зазначено, що рішення про
стягнення коштів державного та
місцевих бюджетів або боржників
виконуються на підставі виконавчих
документів виключно органами
Казначейства у порядку черговості
надходження таких документів (про
стягнення коштів державного та
місцевих бюджетів - з попереднім
інформуванням Мінфіну, про стягнення
коштів боржників - у межах відповідних
бюджетних призначень, наданих
бюджетних асигнувань (залишків коштів
на рахунках підприємств, установ,
організацій).

Відповідно до пункту 6 Порядку
виконання рішень про стягнення коштів
державного та місцевих бюджетів або
бюджетних установ, у разі прийняття
рішення про стягнення коштів стягувач
подає органові Казначейства в
установлений зазначеним органом
спосіб: заяву про виконання такого
рішення із зазначенням реквізитів
банківського рахунка, на який слід
перерахувати кошти, або даних про
перерахування коштів у готівковій
формі через банки або підприємства
поштового зв'язку, якщо зазначений
рахунок відсутній; оригінал
виконавчого документа; судові рішення
про стягнення коштів (у разі наявності);
оригінал або копію розрахункового
документа (платіжного доручення,
квитанції тощо), який підтверджує
перерахування коштів до відповідного
бюджету. До заяви можуть додаватися
інші документи, які містять відомості,
що сприятимуть виконанню рішення про
стягнення коштів (довідки та листи
органів, що контролюють справляння
надходжень бюджету, або органів
місцевого самоврядування, рішення
органів досудового розслідування та
прокуратури тощо). Виконавчі документи
пред'являються до виконання протягом
одного року з дня, що настає за днем
набрання рішенням про стягнення коштів
законної сили, якщо інше не передбачено
законом.

Строки пред'явлення виконавчих
документів перериваються в разі
пред'явлення їх до виконання,
відстрочки або розстрочки виконання
рішень про стягнення коштів в
установленому порядку. Пропущені
строки пред'явлення виконавчих
документів суду до виконання
поновлюються судом в установленому
законом порядку, а рішень про стягнення
коштів, прийнятих державними органами
(посадовими особами), які відповідно до
закону мають право приймати такі
рішення, - не поновлюються.

Згідно з підпунктом 5 пункту 4
Положень «Про Державну казначейську
службу України», Казначейство України
здійснює безспірне списання коштів
державного бюджету та місцевих
бюджетів на підставі рішення суду.

В пункті 2 Порядку виконання
рішень про стягнення коштів державного
та місцевих бюджетів або бюджетних
установ зазначено, що боржники -
визначені в рішенні про стягнення
коштів розпорядники (бюджетні
установи) та одержувачі бюджетних
коштів, а також підприємства, установи
та організації, рахунки яких відкриті в
органах Казначейства.

Згідно з пунктом 8 статті 7
Бюджетного кодексу України, принцип
цільового використання бюджетних
коштів - бюджетні кошти
використовуються тільки на цілі,
визначені бюджетними призначеннями та
бюджетними асигнуваннями.

Пунктом 41 Порядку виконання
рішень про стягнення коштів державного
та місцевих бюджетів або бюджетних
установ передбачено, що орган
Казначейства здійснює безспірне
списання коштів місцевих бюджетів для
відшкодування шкоди, заподіяної:
фізичним та юридичним особам внаслідок
незаконно прийнятих рішень, дій чи
бездіяльності органу влади Автономної
Республіки Крим або органу місцевого
самоврядування.

Згідно з частиною 1 статті 23
Бюджетного кодексу України,
центральний орган виконавчої влади, що
реалізує державну політику у сфері
казначейського обслуговування
бюджетних коштів, здійснює безспірне
списання коштів державного бюджету та
місцевих бюджетів на підставі рішення
суду. Відшкодування відповідно до
закону шкоди, завданої фізичній чи
юридичній особі внаслідок незаконно
прийнятих рішень, дій чи бездіяльності
органів державної влади (органів влади
Автономної Республіки Крим, органів
місцевого самоврядування), а також їх
посадових і службових осіб при
здійсненні ними своїх повноважень,
здійснюється державою (Автономною
Республікою Крим, органами місцевого
самоврядування) у порядку, визначеному
законом.

Відповідно до пункту 44 Порядку
виконання рішень про стягнення коштів
державного та місцевих бюджетів або
бюджетних установ, у разі коли для
здійснення безспірного списання
коштів місцевого бюджету згідно з
пунктом 41 цього Порядку необхідні
додаткові кошти понад обсяг
відповідних бюджетних призначень,
орган Казначейства подає протягом
місяця з дня надходження виконавчих
документів місцевому фінансовому
органові пропозиції щодо внесення змін
до рішення про місцевий бюджет або
виділення коштів з резервного фонду
місцевого бюджету на зазначену мету.

Таким чином, з наведених норм
законодавства вбачається, що Державна
казначейська служба України є
центральним органом виконавчої влади,
її діяльність спрямована і
координується Кабінетом Міністрів
України. Казначейство України входить
до системи органів виконавчої влади та
утворюється для реалізації державної
політики у сфері казначейського
обслуговування бюджетних коштів.

Оскільки судом першої інстанції
було вірно встановлено, що боржником у
справі за позовом ОСОБА_1 про
відшкодування моральної шкоди є
Державне підприємство «шахта Нова»,
яке знаходиться в стадії ліквідації та
у зв`язку з чим, його рахунки в
Управлінні державної казначейської
служби України в м. Дзержинську не
відкриті, то висновки суду про відмову
у задоволенні позовних вимог є вірними
та такими, що відповідають фактичним
обставинам у справі.

З огляду на викладене, вирішуючи
спір, суд першої інстанції встановив
права і обов`язки сторін, що брали
участь у справі, обставини справи,
перевірив доводи і заперечення сторін,
дав їм належну правову оцінку і зробив
вірний правовий висновок. Рішення
ухвалене з дотриманням судом норм
матеріального і процесуального права.

За таких обставин, оскільки судом
апеляційної інстанції не встановлено
порушень норм матеріального або
процесуального закону, які могли б
потягти за собою скасування
правильного по суті і справедливого
рішення суду, апеляційна скарга
підлягає відхиленню, а рішення суду
першої інстанції - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315 ЦПК України,
апеляційний суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Дзержинського міського суду
Донецької області від 17 березня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді