Справа № 161/2029/14-ц Головуючий у 1
інстанції: Кихтюк Р.М. Провадження №
22-ц/773/1018/14 Категорія: 41 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Веремчук Л. М.

суддів - Овсієнка А.А.,
Лівандовської-Кочури Т. В.,

при секретарі Черняк О.В.

з участю: позивача ОСОБА_2,

представника відповідача
ПАТ«Західінкомбанк» - Смалюха Р.Я.,

відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до публічного
акціонерного товариства
«Західінкомбанк», ОСОБА_4 про захист
честі, гідності і ділової репутації та
її спростування за апеляційною скаргою
позивача ОСОБА_2 на рішення Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 14 травня 2014 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Луцького міськрайонного
суду Волиської області від 14 травня 2014
р. відмовлено в задоволенні позову
ОСОБА_2 до ПАТ «Західінкомбанк», ОСОБА_4
про захист честі, гідності, ділової
репутації, спростування неправдивих
відомостей.

Не погоджуючись із вказаним рішенням
суду, позивач ОСОБА_2 подав апеляційну
скаргу, у якій просить скасувати це
рішення та постановити нове рішення,
яким позов задовольнити, посилаючись
на незаконність даного рішення,
зокрема, що суд неповно з'ясував
обставини справи, не дав належної
оцінки доказам, порушив норми
матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторін, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню, з таких
підстав.

Обґрунтовуючи позов, позивач зазначав,
що під час пленарного засідання 51
сесії Луцької міської ради,
ІНФОРМАЦІЯ_1 року громадянка ОСОБА_4., як
представник неформального об'єднання
вкладників ПАТ «Західінкомбанк», із
посиланням на довідку, видану ПАТ
«Західінкомбанк» публічно повідомила
наступне: «згідно довідки, яку сьогодні
принесли представники
Західінкомбанку, яку мали віддати
ОСОБА_8 …ОСОБА_2…..працював протягом
2009-2010 року, кілька місяців, помічником
тимчасового адміністратора….
Наслідком діяльності ОСОБА_2 стало
ускладнення повернення банку існуючої
кредитної заборгованості боржників
братів ОСОБА_6 і ОСОБА_3, а також
підконтрольних їх юридичних осіб
Пластіком, Волинська інвестиційна
група, Волиньметбуд, Промбуд-6…».
Поширена інформація була доведена до
відома більш як 300 тис. громадян, виступ
транслювався в прямому ефірі
телебачення.

Також, обґрунтовуючи свої позовні
вимоги, позивач, зокрема, зазначав, що
на його думку стосовно нього
відповідачем поширено інформацію, яка
є недостовірною, ганьбить його честь,
гідність і ділову репутацію. Поширена
інформація є недостовірною, ставить
під сумнів його професійні здібності,
вказує на зловживання професійними
правами та довірою клієнта, а тому
негативно впливає на його особисті
немайнові права.

Просив визнати недостовірною та такою,
що принижує честь, гідність і ділову
репутацію інформацію поширену
ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_7 під час
пленарного засідання 51 сесії Луцької
міської ради, а саме : «Наслідком
діяльності ОСОБА_2 стало ускладнення
повернення банку існуючої кредитної
заборгованості боржників братів
ОСОБА_6 і ОСОБА_3, а також підконтрольних
їх юридичних осіб Пластіком, Волинська
інвестиційна група, Волиньметбуд,
Промбуд-6…».

Зобов'язати відповідачів спростувати
зазначену недостовірну інформацію на
початку найближчого пленарного
засідання Луцької міської ради.

Як вбачається з матеріалів справи,
ІНФОРМАЦІЯ_1 року на пленарному
засіданні 51 сесії Луцької міської ради
відносно позивача відповідачкою
ОСОБА_4 була викладена інформація
стосовно ускладнення повернення банку
існуючої кредитної заборгованості
боржників, а також те, що деякий час у
банку працював помічником тимчасового
адміністратора позивач ОСОБА_2 А тому в
ускладненні повернення банку
кредитної заборгованості боржників є
також і його діяльність.

Постановляючи рішення суд виходив з
того, що поширена про позивача
інформація є оціночними судженнями; а
тому, не є предметом судового захисту
та не підлягає спростуванню.

Все це дало суду підстав дійти
висновку про їх відсутність для
задоволення позовних вимог.

Такі висновки суду відповідають
вимогам закону, підтверджуються
матеріалами справи.

Згідно ч. з ст. 277 ЦК України негативна
інформація, поширена про особу,
вважається недостовірною, якщо особа,
яка її поширила, не доведе
протилежного.

За змістом ст. 297 ЦК України кожен має
право на повагу до його гідності та
честі. Гідність та честь фізичної особи
є недоторканними. Фізична особа має
право звернутися до суду з позовом про
захист її гідності та честі.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 30 Закону
України «Про інформацію» ніхто не може
бути притягнутий до відповідальності
за висловлення оціночних суджень.

Оціночними судженнями, за винятком
наклепу, є висловлювання, які не
містять фактичних даних, критика,
оцінка дій, а також висловлювання, що не
можуть бути витлумачені як такі, що
містять фактичні дані, зокрема з огляду
на характер використання
мовно-стилістичних засобів (вживання
гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні
судження не підлягають спростуванню та
доведенню їх правдивості.

Згідно Постанови Пленуму Верховного
Суду України «Про судову практику у
справах про захист гідності та честі
фізичної особи, а також, ділової
репутації фізичної та юридичної особи»
від 27 лютого 2009 р. № 1, вирішуючи питання
про визнання поширеної інформації
недостовірною, суди повинні визначити
характер такої інформації та з'ясувати,
чи є вона фактичним твердженням, чи
оціночним судженням.

Виходячи із змісту ст.277 ЦК України не є
предметом судового захисту оціночні
судження, думки, переконання, критична
оцінка певних фактів і недоліків, які,
будучи вираженням суб'єктивної думки і
поглядів відповідача, не можна
перевірити на предмет їх відповідності
дійсності (на відміну від перевірки
істинності фактів) і спростувати, що
відповідає прецендентній судовій
практиці Європейського суду з прав
людини при тлумаченні положень статті
10 Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод 1950 року, в якій
зазначено, що кожен має право на
свободу вираження поглядів. Це право
включає свободу дотримуватися своїх
поглядів, одержувати і передавати
інформацію та ідеї без втручання
органів державної влади і незалежно
від кордонів.

З огляду на викладене, а також на те, що
жоден із відповідачів не вважають
ОСОБА_2 винуватцем у неповерненні
існуючої кредитної заборгованості, те,
що перевірити істинну наведеної
інформації неможливо, а також його
публічне становище як депутата міської
ради, судова колегія вважає, що суд
першої інстанції дійшов правильного
висновку, що відомості, які позивач
просив суд визнати недостовірними, є
оціночними судженнями.

З огляду на викладене, судова колегія
вважає, що суд обґрунтовано дійшов
висновку про відсутність підстав для
задоволення позовних вимог.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Суд повно з'ясував обставини справи,
дав належну оцінку доказам.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують.

Підстав для скасування рішення суду
не вбачається.

Керуючись ст.ст.218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317
ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити,

Рішення Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 14 травня 2014 р. в
даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: