Справа № 203/6510/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

03 лютого 2014 року
Кіровський районний суд м.
Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Маймур
Ф.Ф.

при секретарі - Величко О.М.

за участю : представника позивача -
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
клопотання позивача про витребування
доказів по цивільній справі за позовом
ОСОБА_2 до Дніпропетровської міської
ради, третя особа - П'ята
Дніпропетровська державна нотаріальна
контора, Реєстраційна служба
дніпропетровського міського
управління юстиції, КП «ДМБТІ» про
визнання права власності в порядку
спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

11 жовтня 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
Кіровської районної у м.
Дніпропетровську до Дніпропетровської
міської ради, третя особа - П'ята
Дніпропетровська державна нотаріальна
контора, Реєстраційна служба
дніпропетровського міського
управління юстиції, КП «ДМБТІ» про
визнання права власності в порядку
спадкування (а.с.2-3,91-92)

Позивач у позовній заяві та його
представник у судовому засіданні в
обґрунтування позовних вимог, з
урахуванням уточнень, посилались на те,
що батьку позивача - ОСОБА_4, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1, на підставі права
власності належала частка
домоволодіння АДРЕСА_1. Позивач як
спадкоємець першої черги звернувся до
П'ятої Дніпропетровської державної
нотаріальної контори з відповідною
заявою про прийняття спадщини, але
державним нотаріусом позивачу було
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину за законом на частку
домоволодіння оскільки частка ОСОБА_4
не була перереєстрована. До інших
спадкоємців першої черги відноситься
мати позивача, ОСОБА_3, якою до
нотаріуса було подано заяву про
відмову прийняття спадщини. На даний
час відсутній спір між спадкоємцями з
приводу домоволодіння. Враховуючи
вищезазначене та акт ідеальних часток
домоволодіння від 30.08.1988 року позивач
звернувся до суду та просив визнати за
позивачем право власності на 5/100 частку
домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1, що
складається з кв. НОМЕР_1 в житловому
будинку Б-1, а саме: житлових 5-2, 5-3 площею
18 м. кв., сарай М, приміщень 1, 3,11
загального користування, вбиральня К
загального користування, в порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_4 який помер ІНФОРМАЦІЯ_1
(а.с.2-3,91-92)

Представник відповідача -
Дніпропетровської міської ради у
судовому засіданні яке відбулося 19.11.2013
року позовні вимоги не визнала з тих
підстав, що Дніпропетровська міська
рада ніяким чином не порушила права
позивача.

Третя особа - П'ята Дніпропетровська
державна нотаріальна контора свого
представника у судове засідання не
направила, але надала заяву з проханням
розглядати вказану цивільну справу без
їх участі(а.с.96-97)

Треті особи - Реєстраційна служба
Дніпропетровського міського
управління юстиції та КП «ДМБТІ» своїх
представників у судове засідання не
направили, про час та дату судового
засідання були повідомлені належним
чином (а.с.34,76,80,82,95)

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали даної цивільної
справи, суд приходить до наступного
висновку з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є сином
ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується копіями свідоцтв про
народження, шлюб та свідоцтва про
смерть(а.с.4,18)

Встановлено, що за ОСОБА_4
зареєстровано право власності на 2/36
частини на підставі договору
купівлі-продажу від 15.10.1971 року
посвідченого П'ятою Дніпропетровською
державною нотаріальною конторою
зареєстровано в реєстрі № 2-6785,
записано в реєстрову книгу 273 за
реєстровим № 12, але дана частка
значиться як не перереєстрована, що
підтверджується копією вказаного
договору та відповіддю КП «ДМБТІ» № 6480
від 26.06.2013 року (а.с.6)

Також встановлено, що після смерті
ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, у П'ятій
Дніпропетровській державній
нотаріальній конторі відкрилась
спадкова справа № 574/2012, до спадкоємців
першої черги відноситься позивач та
мати позивача, ОСОБА_3, яка 07.09.2013 року
подала до нотаріальної контори заяву
про відмову від прийняття спадщини, що
підтверджується копією вказаної заяви
та копією матеріалів спадкової справи
(а.с.36-66)

Судом встановлено, що позивач
звернувся до П'ятої Дніпропетровської
державної нотаріальної контори після
смерті батька ОСОБА_4 з заявою про
прийняття спадщини за законом, але йому
було відмовлено у зв'язку з тим, що
інформація про належність померлому
ОСОБА_2 2/36 частин домоволодіння в
АДРЕСА_1, в Державному реєстрі речових
прав, відсутня, частка, яка йому
належала не перереєстрована. Дані
обставини підтверджуються копією
відповіді державного нотаріуса №
1601/02-14 від 10.09.2013 року (а.с.8)

У судовому засіданні встановлено, що
згідно інформаційної довідки з Реєстру
прав власності на нерухоме майно від
13.06.2013 року в розділі технічного опису
майна зазначено: Рішенням Кіровської
райради від 20.07.1990р. за № 1056 узаконено
гараж літ. Р. Співвласники : ОСОБА_5 -16/100
частин, ОСОБА_6 - 16/100 частин, частки не
перереєстровані: ОСОБА_7, ОСОБА_4,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, отже у зв'язку із
зазначеним Рішенням Кіровської
райради від 20.07.1990р. за №1056 узаконено
гараж літ. Р відбулась зміна ідеальних
часток домоволодіння за адресою:
АДРЕСА_1(а.с.7)

Відповідно до наданого КП «ДМБТІ»
актуального акту ідеальних часток
домоволодіння АДРЕСА_1 від 30.08.1988 року
ОСОБА_4 належить 5/100 частки
домоволодіння та знаходиться в його
володінні кв. НОМЕР_1 в житловому
будинку Б-1, а сааме: житлових 5-2, 5-3
площею 18 кв.м., сараю М, приміщень 1,3,11
загального користування, вбиральні К
загального користування, що
підтверджується копією вказаного
акту(а.с.84-86)

Правовідносини, які виникли між
сторонами урегульовані нормами
Конституції України, Цивільного
кодексу України (2003 року).

Згідно із ст. 41 Конституції України,
кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю, результатами своєї
інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ст. 210 ЦК України правочин
підлягає державній реєстрації лише у
випадках, встановлених законом. Такий
правочин є вчиненим з моменту його
державної реєстрації.

Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України
власникові належать права володіння,
користування та розпоряджання своїм
майном.

Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України особа
має право пред'явити позов про визнання
за нею права власності, якщо це право
оспорюється або не визнається іншою
особою, а також у разі втрати нею
документа, який засвідчує право
власності.

Згідно зі ст. 1223 Цивільного кодексу
України Право на спадкування мають
особи, визначені у заповіті. У разі
відсутності заповіту, визнання його
недійсним, неприйняття спадщини або
відмови від її прийняття спадкоємцями
за заповітом, а також у разі
неохоплення заповітом усієї спадщини
право на спадкування за законом
одержують особи,визначені у статтях
1261-1265 цього Кодексу. Право на
спадкування виникає удень відкриття
спадщини.

Згідно ст..1261 ЦК України у першу чергу
право на спадкування за законом мають
діти спадкодавця, у тому числі зачаті
за життя спадкодавця та народжені
після його смерті, той з подружжя, який
його пережив, та батьки.

Відповідно до частини першої ст..1272 ЦК
України якщо спадкоємець протягом
строку, встановленого ст. 1270 ЦК України,
не подав заяву про прийняття спадщини,
він вважається таким, що не прийняв її.

Оцінюючи усі докази, які були
досліджені судом у судовому засіданні
у їх сукупності, суд приходить до
висновку, що ОСОБА_4 фактично був
власником 2/36 часки домоволодіння в
АДРЕСА_1 на підставі купівлі-продажу
від 15.10.1971 року посвідченого П'ятою
Дніпропетровською державною
нотаріальною конторою зареєстровано в
реєстрі № 2-6785, але за життя не встиг
перереєструвати вказану частку, тому
враховуючи відомості які містяться у
актуальному акті ідеальних часток
домоволодіння АДРЕСА_1 від 30.08.1988 року
виконаному КП «ДМБТІ» та те, що позивач
вчасно звернувся до нотаріальної
контори з заявою про прийняття
спадщини, позивач є єдиним спадкоємцем
ОСОБА_4, суд приходить до висновку, що
позов можливо задовольнити та визнати
за ОСОБА_2 право власності на 5/100 частки
домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1, що
складається з кв. НОМЕР_1 в житловому
будинку Б-1, а сааме: житлових 5-2, 5-3
площею 18 кв.м., сараю М, приміщень 1,3,11
загального користування, вбиральні К
загального користування в порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

На підставі викладеного, керуючись ст.
41 Конституції України, ст. ст. 317, 319, 321,
328, 328, 392, 1223, 1270, 1272 Цивільного кодексу
України (2003 року), ст.ст. 10, 11, 60, 212, 213, 215,
226 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Визнати за ОСОБА_2 право власності
на 5/100 частки домоволодіння за адресою:
АДРЕСА_1, що складається з кв. НОМЕР_1 в
житловому будинку Б-1, а сааме: житлових
5-2, 5-3 площею 18 кв.м., сараю М, приміщень
1,3,11 загального користування, вбиральні
К загального користування в порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення суду набирає законної сили в
порядку передбаченому ст. 223 ЦПК
України.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом за письмовою заявою відповідача
про перегляд заочного рішення, яка може
бути подана відповідачем протягом 10
днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення суду може бути
оскаржено позивачем протягом 10 днів з
дня проголошення рішення шляхом
подання апеляційної скарги до
Апеляційного суду Дніпропетровської
області через Кіровський районний суд
м. Дніпропетровська.

Суддя
Ф.Ф. Маймур