Справа № 432/8326/13-ц
Провадження №2/432/507/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне рішення)

22 квітня 2014 р.

Стахановський
міський суд Луганської області

у складі :

головуючого: судді ШАРГАРОВСЬКОЇ В.І.

при секретарі СКРИПНИК Г.С.,

за участю:

- позивача
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Стаханові
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
товариства з обмеженою
відповідальністю «Схід плюс Захід» про
стягнення заборгованості по
заробітній платі, середнього заробітку
за час затримки виплати заробітної
плати під час звільнення та моральної
шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до Стахановського
міського суду Луганської області із
позовом до відповідача про стягнення
заборгованості по заробітній платі,
середнього заробітку за час затримки
виплати заробітної плати під час
звільнення та моральної шкоди.

В обґрунтування заявлених вимог
позивач зазначила, що працювала на
підприємстві відповідача. Під час
звільнення з підприємства з нею не було
проведено повний розрахунок по
заробітній платі. На час звільнення
позивача підприємство мало перед нею
заборгованість по заробітній платі в
сумі 2 111,57 грн. Оскільки відповідач не
виконав свої обов'язки з приводу
своєчасної виплати заробітної плати
позивача, вона понесла моральні
страждання, бо на руках позивача
знаходиться дитина - інвалід і
затримка в виплаті заробітної плати
позбавила позивача можливості
оздоровити дитину, що вона робила
щорічно. До теперішнього часу
заборгованість по заробітній платі
позивачу не виплачена. Просить суд
стягнути з відповідача на її користь
заборгованість по заробітній платі в
сумі 2 111,57 грн., середній заробіток за
час затримки розрахунку при звільнення
у розмірі 4 766,54 грн. та моральну шкоду в
сумі 5 000 грн., а всього 11 878,11 грн.,
рішення в частині виплати заробітної
плати допустити до негайного
виконання. Між судовими засіданнями
позивач два рази збільшувала позовні
вимоги в частині стягнення з
відповідача середнього заробітку за
час затримки розрахунку при звільненні
і остаточно просить суд стягнути з
відповідача на її користь
заборгованість по заробітній платі в
сумі 2 111,57 грн., середній заробіток за
час затримки розрахунку при звільненні
з роботи в сумі 14 282,50 грн. та моральну
шкоду в сумі 5 000 грн., а всього - 21 394,07
грн.

В судовому засіданні позивач
підтримала заявлені вимоги і надала
суду пояснення, які повністю
співпадають з доводами, викладеними в
позові. Просить позовні вимоги
задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому
засіданні був відсутній. Про час і
місце розгляду справи повідомлений
належним чином - судовою повісткою з
поштовим повідомленням. Причину неявки
до суду не повідомив. Заяву про розгляд
справи за його відсутністю чи
відкладання розгляду справи не надав.

Судом прийнято рішення про заочний
розгляд справи за відсутністю
представника відповідача і
постановлення по справі заочного
рішення на підставі наявних у справі
доказів. Позивач проти заочного
розгляду справи і постановлення
заочного рішення не заперечує.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи на підставі
доказів, наданих сторонами. Судом
досліджені всі докази, надані
сторонами. Клопотання про витребування
і дослідження інших доказів до суду не
надійшли. Суд постановляє рішення на
підставі доказів, наданих сторонами і
досліджених під час розгляду справи.

Вислухавши пояснення позивача,
дослідивши письмові докази та оцінивши
усі докази по справі в їх сукупності,
суд приходить до наступних висновків:

відповідно до положень ч.1 ст. 116 Кодексу
Законів про працю України при
звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства
провадиться в день звільнення.

В судовому засіданні встановлено, що
позивач з 12.09.2011 р. по 15.08.2013 р. працювала
менеджером у товаристві з обмеженою
відповідальністю «Схід плюс Захід» і
була звільнена за власним бажанням на
підставі ст. 38 Кодексу Законів про
працю України, що підтверджено копією
трудової книжки виписаної на ім'я
позивача 08.09.1997 р. серії НОМЕР_1 (а.с.9). На
час звільнення з займаної посади мала
заборгованість по заробітній платі в
сумі 2 111,57 грн, що підтверджено
довідкою № 31/10-13 від 31.10.2013 р.(а.с.10) та
довідкою № 31/10-13 від 31.10.2013 р. (а.с.11).
Копії зазначених документів суд
оцінює як допустимі і кладе їх в основу
рішення в якості письмових доказів,
оскільки оригінали документів
оформлені у відповідності до вимог
діючого законодавства. Крім того,
представник відповідача не надав суду
переконливих доказів з приводу того, що
суми, належні позивачу при звільненні,
були не виплачені не з вини
відповідача.

Таким чином, вимоги позивача в частині
стягнення з відповідача
заборгованості по заробітній платі в
сум 2 111,57 грн. ґрунтуються на законі і
підлягають задоволенню у повному
обсязі, оскільки судом встановлено, що
з вини відповідача в день звільнення
позивача їй не було виплачено всі суми,
які належали їй від підприємства.

Частина 1 статті 117 Кодексу Законів про
працю України визначає, що в разі
невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в статті 116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство… повинно виплатити
працівникові його середній заробіток
за весь час затримки по день фактичного
розрахунку.

Як зазначено вище, в судовому засіданні
встановлено, що з вини відповідача
позивач не отримала всі суми, які
підлягали виплаті на час її
звільнення, отже вимоги позивача в
частині стягнення з відповідача
середнього заробітку за час затримки
виплати заробітної плати, надані в
уточненій заяві, також ґрунтуються на
законі і підлягають задоволенню у
повному обсязі.

Розрахунок середнього заробітку за
час затримки виплати заробітної плати
на час звільнення позивача, наведений
нею в уточненій позовній заяві,
оцінюється судом як допустимий,
оскільки він виконаний у відповідності
до вимог Постанови Кабінету Міністрів
України № 100 від 08.02.1995 р. «Про
затвердження Порядку обчислення
середньої заробітної плати».
Представником відповідача
переконливих доказів на спростування
зазначеного розрахунку суду також не
надано.

На підставі викладеного суд приходить
до висновку, що вимоги позивача в
частині стягнення з відповідача
середнього заробітку за час затримки
виплати заробітної плати в сумі 14282,50
грн., зазначені в уточненій заяві від
24.03.2014 р., є законними, обґрунтованими,
доведеними в судовому засіданні і
такими, що підлягають задоволенню у
повному обсязі.

Відповідно до положень ч.1 ст. 237-1
Кодексу Законів про працю України
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику проводиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

В судовому засіданні встановлено, що на
утриманні позивача перебуває дитина -
інвалід, що підтверджено копією
свідоцтва про народження серії НОМЕР_2
виданого відділом реєстрації актів
громадянського стану м. Стаханова
Луганської області 09.02.1999 р., актовий
запис № 53 (а.с.13), копією свідоцтва про
одруження серії НОМЕР_3 виданого
відділом державної реєстрації актів
цивільного стану Стахановського
міського управління юстиції у
Луганській області 24.09.2011 р., актовий
запис № 504 (а.с.12), копією пенсійного
посвідчення серії НОМЕР_4 виданого
21.02.2005 р. (а.с.14) та копією медичного
висновку № 32 від 22.05.2013 р. (а.с.15), які суд
оцінює як допустимі і кладе їх в основу
рішення в якості письмових доказів,
оскільки оригінали зазначених
документів видані уповноваженими
державними установами і оформлені у
відповідності до вимог діючого
законодавства.

Затримка відповідача у розрахунку з
позивачем під час її звільнення, з
точки зору суду, є порушенням її
законних прав на отримання винагороди
за свою працю, а в свою чергу,
відсутність грошей, позбавила позивача
можливості прийняти всі можливі заходи
для оздоровлення хворої дитини, що
спричинило їй моральні страждання,
привело до втрати нормальних життєвих
зв'язків і вимагає від неї додаткових
зусиль для організації свого життя та
організації життя своєї хворої
неповнолітньої дитини.

Враховуючи характер та обсяг
страждань, яких зазнала позивач,
виходячи з засад розумності,
виваженості та справедливості, суд
приходить до висновку, що вимоги
позивача в частині стягнення з
відповідача моральної шкоди в сумі 5 000
грн., ґрунтується на законі і
підлягають задоволенню.

Згідно з положеннями п.2 ч.1 ст.367 ЦПК
України суд допускає негайне виконання
рішень у справах про присудження
працівникові виплати заробітної плати,
але не більше ніж за один місяць.

Оскільки позивач, відповідно до
положень п.1 ч.1 ст. 5 Закону України «Про
судовий збір» звільнена від сплати
судового збору, а її вимоги задоволені
судом у повному обсязі, з відповідача
на користь держави, відповідно до
положень ч.3 ст. 88 ЦПК України, слід
стягнути судовий збір в сумі 243,60 грн. (1
відсоток ціни позову, але не менш 0,2
розміру мінімальної заробітної плати).

Керуючись ст.ст. 79 ч.1,89 ч.1, 116 ч.1, 117 ч.1,
237-1 ч.1 Кодексу Законів про працю
України ; п.1 ч.1 ст. 5 Закону України «Про
судовий збір»; ст.ст. 10, 11, 60, 88 ч.3, 212-215,
224-228, 292, 294 ЦПК України суд,-

ВИРІШИВ

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити
повністю.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю «Схід плюс Захід» на
користь ОСОБА_1 2 111,57 грн. -
заборгованість по заробітній платі; 14
282,50 грн. - середній заробіток за час
затримки виплати заробітної плати під
час звільнення; 5 000 грн. - моральної
шкоди, а всього21 394,07 грн.

Рішення в частині стягнення на користь
позивача заробітної плати, але не
більше ніж за один місяць, допустити до
негайного виконання.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю «Схід плюс Захід» на
користь держави 243,60 грн. в рахунок
відшкодування судового збору.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку на апеляційне
оскарження, якщо апеляційну скаргу
подано не було. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення може бути переглянуто за
письмовою заявою представника
відповідача, яка подається протягом 10
днів, з дня отримання копії рішення, до
Стахановського міського суду
Луганської області.

У разі залишення заяви про перегляд
судового рішення без задоволення, воно
може бути оскаржено у загальному
порядку.

Позивач може оскаржити рішення у
загальному порядку протягом 10 днів, з
дня отримання його копії, шляхом
подання апеляційної скарги до
апеляційного суду Луганської області
через Стахановський міський суд
Луганської області.

Головуючий

Шаргаровська В.І.