Справа № 335/3529/14-ц 2/335/1150/2014 Р І Ш
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Орджонікідзевський районний суд м.
Запоріжжя у складі: головуючого судді
Гашук К.В., при секретарі Лєдовій А.С.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, яка діє в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_3, 3-тя особа:
Третя Запорізька державна нотаріальна
контора про визнання права власності
на обов'язкову частку в порядку
спадкування за законом,
У квітні 2014 року ОСОБА_1 звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_2, яка діє в
інтересах неповнолітнього ОСОБА_3, 3-тя
особа: Третя Запорізька державна
нотаріальна контора про визнання права
власності на обов'язкову частку в
порядку спадкування за законом.
В обґрунтування позову зазначала, що
вона та ОСОБА_4 є власниками
1-кімнатноїх квартири АДРЕСА_1. Рішенням
Орджонікідзевського районного суду м.
Запоріжжя від 05.11.2012 року було виділено
зі спільної сумісної власності по ?
частині на вищевказану квартиру.
Згідно свідоцтва про одруження від
26.05.2001 року серії НОМЕР_1, ОСОБА_1 та
ОСОБА_4 є подружжям. ІНФОРМАЦІЯ_3
чоловік позивача ОСОБА_4 помер. Позивач
є спадкоємцем першої черги за законом,
як дружина померлого. Після смерті
ОСОБА_4 відкрилася спадщина на належну
померлому частку квартири АДРЕСА_1.
Позивач звернулась до приватного
нотаріуса для відкриття та прийняття
спадщини, але їй було відмовлено у
зв'язку з тим, що в спадковому реєстрі
існує інформація про те, що її чоловік
склав заповіт не на її користь. Як їй
повідомили у Державному нотаріальному
архіві в м. Запоріжжі, її чоловіком було
складено заповіт на користь
неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
опікуном якого є ОСОБА_2
Посилаючись на те, що вона є
громадянкою Російської Федерації, на
день смерті чоловіка була
непрацездатною за віком, просила суд
визнати за нею право власності на ?
частину квартири АДРЕСА_1 в порядку
спадкування за законом після померлого
В судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги та
просив суд їх задовольнити з підстав
викладених у позові. Крім того,
зазначав, що ОСОБА_1 із заявою про
прийняття спадщини не зверталася,
оскільки проживає у Росії, позов про
визначення додаткового строку на
прийняття спадщини після померлого
чоловіка до суду не подавала.
ОСОБА_2 та її представник в судовому
засіданні заперечували проти позовних
вимог ОСОБА_1, просили відмовити у їх
задоволенні, посилаючись на те, що
позивач у встановленому законом
порядку із заявою про прийняття
спадщини не зверталась, а тому не
набула права на спадщину. Крім того,
відповідно до вимог законодавства
непрацездатною вважається жінка, яка
досягла віку 55 років. Проте, позивач на
час смерті ОСОБА_4 не досягла
пенсійного віку, а тому не має право на
обов'язкову частку у спадщині.
Вислухавши осіб, які приймали участь у
справі, дослідивши матеріали справи,
суд приходить до висновку, що позовні
вимоги слід залишити без задоволення
виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3
помер ОСОБА_4, про що зроблено актовий
запис № 254 та 10.08.2010 року
Орджонікідзевським відділом
реєстрації актів цивільного стану
Запорізького міського управління
юстиції видано свідоцтво про смерть
За життя, 19.03.2004 року, ОСОБА_4 було
складено заповіт, відповідно до якого
частину квартири АДРЕСА_1, яка належить
йому на праві власності, він заповів
29.11.2010 року ОСОБА_2, яка діяла від імені
малолітнього онука ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, звернулася до Сьомої
Запорізької державної нотаріальної
контори із заявою про прийняття
спадщини у вигляді частини квартири
АДРЕСА_1 за заповітом.
Звертаючись до суду з позовом про
визнання права власності на частку
квартири в порядку спадкування за
законом, позивач посилалась на те, що
вона незалежно від змісту заповіту має
право на обов'язкову частку у спадщині,
оскільки на час смерті свого чоловіка
була непрацездатною, на підтвердження
чого надала суду копії пенсійного
посвідчення, виданого Ямало-Ненецьким
Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України,
малолітні, неповнолітні, повнолітні
непрацездатні діти спадкодавця,
непрацездатна вдова (вдівець) та
непрацездатні батьки спадкують,
незалежно від змісту заповіту,
половину частки, яка належала б кожному
з них у разі спадкування за законом
(обов'язкова частка). Розмір
обов'язкової частки у спадщині може
бути зменшений судом з урахуванням
відносин між цими спадкоємцями та
спадкодавцем, а також інших обставин,
які мають істотне значення.
За вимогами ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270, ч. 1 ст.
1272 ЦК України, спадкоємець, який бажає
прийняти спадщину, але на час відкриття
спадщини не проживав постійно із
спадкодавцем, має подати до
нотаріальної контори заяву про
прийняття спадщини. Для прийняття
спадщини встановлюється строк у шість
місяців, який починається з часу
відкриття спадщини. Якщо спадкоємець
протягом строку, встановленого ст. 1270
цього кодексу (шість місяців) не подав
заяву про прийняття спадщини, він
вважається таким, що не прийняв
Як роз'яснено в п. 19 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008
року «Про судову практику у справах про
спадкування, той зі спадкоємців, який
має право на обов'язкову частку у
спадщині та проживав разом із
спадкодавцем на день його смерті,
вважається таким, що прийняв спадщину,
якщо у визначеному законом порядку не
відмовився від неї. Якщо той зі
спадкоємців, хто має право на
обов'язкову частку та не проживав зі
спадкодавцем на день його смерті, не
подав заяву про прийняття спадщини, він
вважається таким, що не прийняв її.
Як встановлено судом, позивач у справі
на час відкриття спадщини після
померлого чоловіка ОСОБА_4 разом з ним
не проживала, протягом 6-місячного
строку після відкриття спадщини із
заявою про прийняття спадщини до
нотаріальної контори не зверталася,
позовні вимоги про визначення
додаткового строку для прийняття
спадщини не заявляла, у зв'язку з чим
суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 в
силу наведених вище вимог чинного
законодавства є такою, що не прийняла
спадщину у встановленому ЦК України
порядку, а тому порушення її прав з боку
відповідача відсутні.
Крім того, як вбачається з матеріалів
справи, на день смерті спадкодавця
ОСОБА_4, позивачу ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2,
Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає
цивільні справи в межах вимог
заявлених позивачем і на підставі
доказів, наданих сторонами. За вимогами
10, 60 ЦПК України кожна із сторін повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до Постанови Міністерства
праці № 41 від 01.09.1992 року
працездатність людини - це здатність до
активної діяльності, що
характеризується можливістю виконання
роботи й функціональним станом
організму в процесі роботи.
Згідно до Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві і професійному
захворюванні, які спричинили втрату
працездатності" № 1105-XIV від 23.09.1999 р.,
Закону України "Про пенсійне
забезпечення" № 1788-ХІІ від 5.11.1991р.,
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" № 1058-IV від 09.07.2003 р.
непрацездатними особами, зокрема, є
жінки, які досягли 55 років, і
чоловіки, що досягли 60 років.
Згідно зі ст. 7 Федерального закону «Про
трудові пенсії в РФ», право на трудову
пенсію по старості мають чоловіки, які
досягли віку 60 років, і жінки, які
досягли віку 55 років.
Відповідно до Федерального закону «Про
державне пенсійне забезпечення в
Російській Федерації»,
непрацездатними визнаються громадяни,
які, зокрема, досягли віку 65 та 60 років
(відповідно чоловіки та жінки), які не
мають права на пенсію, передбачену
Федеральним Законом «Про трудові
пенсії в Російській Федерації».
На підтвердження свого права на
обов'язкову частку у спадщині ОСОБА_1
надала копію посвідчення, відповідно
до якого їй призначено пенсію по
старості у відповідності до
Федерального закону «Про трудові
пенсії в РФ», «Про державне пенсійне
забезпечення в РФ». Проте, як
вбачається з даного посвідчення пенсія
їй була призначена у віці 52 роки.
Враховуючи те, що позивачем не надано
доказів, що на час смерті її чоловіка
вона була непрацездатною особою, а
також того, що пенсія їй призначена у
зв'язку з настанням віку, який
законодавство пов'язує з віком, коли
жінки визнаються непрацездатними, а не
на будь-яких інших пільгових умовах,
суд приходить до висновку, що позивач
не надала суду доказів на
підтвердження її права на обов'язкову
частку у спадщині після померлого
За таких обставин суд приходить до
висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є
безпідставними та необґрунтованими, у
зв'язку з чим задоволенню не
Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212, 213, 214, 215
ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, яка діє в
інтересах неповнолітнього ОСОБА_3, 3-тя
особа: Третя Запорізька державна
нотаріальна контора про визнання права
власності на обов'язкову частку в
порядку спадкування за законом -
залишити без задоволення.
Рішення може бути оскаржено шляхом
подання апеляційної скарги до
апеляційного суду Запорізької області
через Орджонікідзевський районний суд
м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Суддя:

К.В. Гашук