Справа № 571/863/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2014 року.
смт. Рокитне

Рокитнівський районний суд
Рівненської області в складі: судді
одноособово Комзюк А.Ф., при секретарі
Колодич Ю.В., за участю позивача
ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі засідань
цивільну справу за позовом ОСОБА_2,
ОСОБА_2 в інтересах неповнолітньої
ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, про
визнання права власності на частину
житлового будинку добудованого під час
шлюбу внаслідок спільних трудових та
грошових затрат, визнання прибудови до
житлового будинку об'єктом права
спільної сумісної власності та
стягнення вартості поліпшення
житлового будинку та господарських
будівель,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з
позовом до Рокитнівської селищної ради
Рокитнівського району Рівненської
області про визнання права власності
на частину житлового будинку
добудованого під час шлюбу внаслідок
спільних трудових та грошових затрат,
згідно якого відповідно до ст.62 СК
України просила визнати спільною
сумісною власністю ОСОБА_7, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 року і ОСОБА_2, добудову до
житлового будинку АДРЕСА_1 (коридор,
позначений на технічному паспорті
житлового будинку 1-1, площею 7,0 кв.м.,
кухню, позначену 1-2 , площею 10,8 кв.м.,
ванну, позначену 1-7, площею 6,6 кв.м.,
веранду), як побудовану під час шлюбу
внаслідок спільних трудових та
грошових затрат.

Під час попереднього судового
засідання за заявою позивача до участі
у справі в якості співвідповідачів
залучені ОСОБА_5 та ОСОБА_6.

До початку слухання справи по суті за
заявою позивача ОСОБА_2 замінено
первісного відповідача - Рокитнівську
селищну раду Рокитнівського району
Рівненської області на належного -
ОСОБА_3, позивачем збільшено позовні
вимоги. Посилаючись на норми ст.355 ЦК
України та ч.1 ст.46 СК України позивач
просить визнати прибудову (літери а, а1)
до житлового будинку по АДРЕСА_1
об'єктом права спільної сумісної
власності ОСОБА_2 та ОСОБА_6; стягнути з
ОСОБА_3 на користь малолітньої ОСОБА_4
вартість поліпшення житлового будинку
та господарських будівель у розмірі,
визначеному судовою
будівельно-технічною експертизою.

Під час судового розгляду справи
позивач ОСОБА_2 позовні вимоги
підтримала у повному обсязі та
пояснила, що протягом 10 років
перебувала у шлюбі з ОСОБА_7, від шлюбу
мають спільну дитину ОСОБА_4. За час
проживання у шлюбі з ОСОБА_7 на
підставі відповідних дозволів було
проведено добудову до будинку, а саме
коридор, кухню та веранду. Крім того, за
рахунок спільних коштів було
проведено ремонт в чотирьох кімнатах,
замінено вікна, покрівлю, зроблено
огорожу та благоустроєно прибудинкову
територію. Прибудову та ремонт
будинку проведені за згодою з
відповідачем ОСОБА_3

Про те, що ОСОБА_7 перебував у
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 не
знала і не могла знати, про зазначене
стало відомо лише після смерті ОСОБА_7.
Тому є підстави визнати добудову
спільною сумісною власністю її та
ОСОБА_7.

Просить позов задовольнити та визнати
спільною сумісною власністю ОСОБА_7 та
ОСОБА_2 прибудову до житлового будинку
по АДРЕСА_1 (позначені літерами а,а1) та
стягнути з ОСОБА_3 на користь
малолітньої ОСОБА_4 вартість
поліпшення житлового будинку та
господарських будівель у розмірі,
визначеному судовою
будівельно-технічною експертизою.

Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги не
визнав та пояснив, що добудови до
житлового будинку як такої не було.
Веранда, кладова та коридор були. На
місці веранди зробили кухню, з
коридору - прихожу, на місці кладової
зробили ванну.

З 1990 по 2000 рік брат ОСОБА_7 перебував у
місцях позбавлення волі. Він з ОСОБА_5
постійно навідували його. У 1995 році
померла мати. Він прийняв спадщину, так
як доглядав за будинком та підтримував
його належний стан. Після повернення з
місць позбавлення волі між ними була
домовленість, що брат буде проживати у
батьківському будинку. Проте, ОСОБА_7
без його згоди та відома отримав
свідоцтво про право на спадщину на
підставі дублікатів документів, так як
оригінали документів про право
власності на будинок були у нього. Він
звернувся до суду та встановив факт
прийняття спадщини після смерті
матері. Крім того, рішенням суду було
визнано недійсним свідоцтво про право
на спадщину, яке було видане ОСОБА_7.
Рішення суду набрало законної сили.

Оскільки після повернення з місць
позбавлення волі брат не працював, під
час ремонту будинку він допомагав
йому матеріалами та коштами.

Проживаючи з позивачем, брат постійно
спілкувався з ОСОБА_5, тому вона не
могла не знати, що ОСОБА_7 перебував у
шлюбі. ОСОБА_2 не є дружиною ОСОБА_7,
актовий запис про шлюб анульовано, тому
вона не може пред'являти вимоги про
визнання майна спільною сумісною
власністю. Просить у позові відмовити.

Співвідповідачі ОСОБА_5, ОСОБА_6 в
судові засідання не з'явилися, згідно
поданої заяви просять справу
розглянути у їх відсутності, позовні
вимоги не визнають.

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_2,
відповідача ОСОБА_3, дослідивши
письмові докази, оцінивши їх за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді у судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, суд приходить до
наступного.

29 листопада 2004 року позивач ОСОБА_2.
зареєструвала шлюб з ОСОБА_7. та
змінила прізвище ОСОБА_2 на ОСОБА_2, що
підтверджується копією свідоцтва про
шлюб НОМЕР_1 (а.с.34).

ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, що
підтверджується копією свідоцтва про
смерть НОМЕР_2 (а.с. 33).

Відповідно до ст.62 СК України, якщо
майно дружини, чоловіка за час шлюбу
істотно збільшилося у своїй вартості
внаслідок спільних трудових та
грошових затрат або затрат другого з
подружжя, воно у разі спору може бути
визнане за рішенням суду об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя.

Судом встановлено, що Відділом
реєстрації актів цивільного стану
реєстраційної служби Рокитнівського
районного управління юстиції у
Рівненській області актовий запис про
шлюб ОСОБА_7 та ОСОБА_2 №78 від 29.11.2004
року анульовано відповідно до ст.39 СК
України (а.с.80,100).

Позивач ОСОБА_2 просить визнати
спільною сумісною власністю її з
ОСОБА_7 прибудову до житлового будинку
по АДРЕСА_1, який на час проведення
добудови не перебував у власності
обстаннього.

Посилання позивача на те, що добудова
до житлового будинку узаконена ОСОБА_7
згідно рішення виконавчого комітету
Рокитнівської селищної ради №129 від
14.05.2008 року (а.с.24) не заслуговує на
увагу в силу того, що на час прийняття
зазначеного рішення власником
будинковолодіння була ОСОБА_9 (а.с.28).

Згідно довідки з державного реєстру
речових прав на нерухоме майно, виданої
державним реєстратором 18.06.2014 року,
право власності на житловий будинок з
надвірними будівлями в АДРЕСА_1
зареєстровано за ОСОБА_7 24.11.2010 року.
Підстава виникнення права власності -
свідоцтво про право на спадщину №1725
від 11.11.2010 року (а.с. ).

Згідно рішення Рокитнівського
районного суду Рівненської області від
29 січня 2014 року встановлено факт
прийняття спадщини ОСОБА_3 після смерті
ОСОБА_9 та визнано недійсним свідоцтво
про право на спадщину за законом, яке
видане 11 листопада 2010 року спадкоємцю
ОСОБА_7 після смерті матері ОСОБА_9 (а.с.
). Рішення суду оскаржувалося, набрало
законної сили 10.04.2014 року (а.с. ).

Згідно зі ст.74 СК України, якщо жінка та
чоловік проживають однією сім'єю, але
не перебувають у шлюбі між собою або в
будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте
ними за час спільного проживання,
належить їм на праві спільної сумісної
власності, якщо інше не встановлено
письмовим договором між ними. На майно,
що є об'єктом права спільної сумісної
власності жінки та чоловіка, які не
перебувають у шлюбі між собою або в
будь-якому іншому шлюбі, поширюються
положення глави 8 розд.ІІ «Шлюб. Права
та обов'язки подружжя" цього Кодексу.

Тобто, при застосуванні ст.74 СК України
слід виходити з того, що ця норма
поширюється на випадки, коли чоловік і
жінка не перебувають у будь-якому
іншому шлюбі та між ними склалися
установлені відносини, які притаманні
подружжю.

В той же час, як з'ясовано, добудова до
будинку АДРЕСА_1 та його поліпшення
здійснені під час перебування ОСОБА_7 у
шлюбі з ОСОБА_5.

Враховуючи обставини справи та правові
норми, суд приходить до висновку про
відсутність підстав для задоволення
позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 10,11,60, 209, 213-215 ЦПК
України, суд,

в и р і ш и в :

Відмовити ОСОБА_2 у
задоволенні позовних вимог до ОСОБА_3,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, про визнання права
власності на частину житлового
будинку добудованого під час шлюбу
внаслідок спільних трудових та
грошових затрат, визнання прибудови до
житлового будинку об'єктом права
спільної сумісної власності та
стягнення вартості поліпшення
житлового будинку та господарських
будівель.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Рівненської області
через Рокитнівський районний суд
Рівненської області протягом десяти
днів з моменту його проголошення. У
разі якщо рішення було проголошено без
участі особи, яка його оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

У випадку не подання апеляційної
скарги у десятиденний строк рішення
набирає законної сили після закінчення
цього строку.

Суддя Рокитнівського районного суду

Рівненської області
А.Ф.Комзюк

Повний текст рішення складено 23 червня
2014 року.