Справа № 310/7627/13-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

24 квітня 2014 року
м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний
суд Запорізької області

у складі :
головуючого -судді Пустовіт З.П.

при
секретарі: Гоноболіній О.І.,

з участю позивача ОСОБА_1, її
представника адвоката ОСОБА_2,
представника відповідача (позивача)
ОСОБА_3 - ОСОБА_4, третьої особи
(відповідача) ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Бердянську цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3,
третя особа ОСОБА_5 про встановлення
факту будівництва нерухомого майна,
визнання прав забудовника, визнання
права власності на будівельні
матеріали в порядку спадкування за
законом,

за зустрічним позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_1, ОСОБА_5 про встановлення факту
спільного будівництва житлової
прибудови, визнання права власності на
1/2 частину житлової прибудови в порядку
спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2013 року позивач ОСОБА_1
звернулася до Бердянського
міськрайонного суду з позовом до
ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_5, в кому
просила встановити факт будівництва
житлової прибудови «А1» по АДРЕСА_1
ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, та
визнати за ОСОБА_1 право власності на
житлову прибудову літ. «А1» по АДРЕСА_1
в порядку спадкування за законом після
смерті ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1
року. В обґрунтування позову послалася
на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер ОСОБА_7,
після смерті якого залишилося
спадкове майно у вигляді домоволодіння
АДРЕСА_1). Спадкоємцями першої черги за
законом залишилися сини померлого -
ОСОБА_6, ОСОБА_8, а також дружина - ОСОБА_9,
яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року. Спадщину
в рівних частках по 1/2 частці прийняли
сини ОСОБА_6, якому свідоцтво про право
на спадщину було видано 04.11.1978 року, та
ОСОБА_8, у 1985 році. Після смерті батька
на земельній ділянці по АДРЕСА_1 ОСОБА_6
у 1976 році збудував житлову прибудову
під літ. «А1» для проживання своєї сім'ї.
На підставі рішення виконкому
Бердянської міської ради народних
депутатів Запорізької області №435 від
03.10.1996 року ОСОБА_6 та ОСОБА_8, як
співвласникам домоволодіння, надано
дозвіл на оформлення документів на
збудовану житлову прибудову літ. «А1»,
веранди «а1, а2, а 3, а4, а5», сараїв «Б,Н»,
переобладнану кухню №1-2 під житлову
кімнату, площею 10,2 кв.м.. по АДРЕСА_1.
Проте за життя ОСОБА_6 не встиг
оформити правові документи на
прибудову. На підтвердження того факту,
що ОСОБА_6 самостійно збудував житлову
прибудову «А1», є план фасаду, плани
встановлення газопостачання на
житлову прибудову, де замовником є
саме він. Після смерті ОСОБА_6 спадщину
у вигляді 1/2 частки житлового будинку
АДРЕСА_1 прийняла його дочка - позивач
ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом
про прийняття спадщини від 29.07.2008 року,
де в склад спадщини житлова прибудова
«А1» не ввійшла, бо станом на 2008 рік
прибудова не була здана в експлуатацію.
ІНФОРМАЦІЯ_4 року помер брат ОСОБА_6 -
ОСОБА_8, після смерті якого спадщину у
вигляді 1/2 частки житлового будинку
АДРЕСА_1 прийняла його дочка ОСОБА_3 За
її заявою рішенням Бердянського
міськрайонного суду Запорізької
області від 28.03.2006 року було
встановлено факт відсутності їй
самовільно побудованої житлової
прибудови «А1» по АДРЕСА_1. 24.04.2006 року
ОСОБА_3 подарувала свою частку ОСОБА_5.
У 2013 році позивач звернулася до
комунального підприємства з технічної
експлуатації з приводу здачі в
експлуатацію прибудови «А1», але листом
від 10.06.2013 року БТІ відповіло, що
відповідно до Інструкції про порядок
проведення технічної інвентаризації
об'єктів нерухомого майна від 24.05.2001
року дана житлова прибудова не
належить до самочинного будівництва,
оскільки збудована до 05.08.1992 року, та
вважається такою, що не здана в
експлуатацію. На даний час в
провадженні Бердянського
міськрайонного суду є цивільна справа
за її позовом до ОСОБА_5 про поділ
будинку АДРЕСА_1. У виготовленому 14.06.2013
року ОСОБА_5 технічному паспорті
прибудова «А1» вже не вказана як така,
що не здана в експлуатацію, а тому між
нею та ОСОБА_5 виник спір з приводу
належності прибудови під літ. «А1», що
змусило її звернутися до суду з цією
позовною заявою, бо вважає, що
прибудова належить саме їй після
смерті батька ОСОБА_6 Встановлення
факту будівництва необхідне їй для
оформлення спадщини після смерті
батька.

29.10.2013 року позивач подала позовну
заяву про збільшення позовних вимог, в
якій, посилаючись на ті ж самі
обставини, що і в первинному позові,
додатково зазначила, що її батько
ОСОБА_6 у 1976 році збудував прибудову
А1», в якій почала проживати його сім'я:
а саме дружина -ОСОБА_10 та вона (позивач)
з моменту народження до теперішнього
часу. У 1984 році батько ще збудував -
веранди «а1», «а2», сарай «Б», якими
надалі користувався. А ОСОБА_8 у 1985 році
побудував до тієї частини житлового
будинку, якою користувався, веранди
«а3», «а4», «а5» та сарай «Н». Посилаючись
на ст.ст. 1223, 1258, 1261, 1268 ЦК України, ст.256
ЦПК України, просила встановити факт
володіння ОСОБА_6 на праві власності
прибудовою «А1» по АДРЕСА_1, привести у
відповідність ідеальні частки
садибного житлового будинку АДРЕСА_1 з
реальними, визначивши, скільки
реальних часток в загальній частковій
власності складає прибудова «А1» по
АДРЕСА_1, визнати за нею право власності
на реальну частку садибного житлового
будинку АДРЕСА_1, визначену відповідно
до судово-технічної експертизи.

У листопаді 2013 року відповідач ОСОБА_3.
пред'явила зустрічний позов до ОСОБА_1
та ОСОБА_5 про визнання права власності
в порядку спадкування за законом, в
якому послалася на те, що ухвалою
народного суду м.Осипенка 2-ділянка від
17.06.1953 року встановлено факт володіння
на домоволодіння по АДРЕСА_1 ОСОБА_7.
Після його смерті у ІНФОРМАЦІЯ_2 році
житловий будинок успадкувала його
дружина ОСОБА_9 та син ОСОБА_6 по 1/2
частці у праві спільної часткової
власності. До 1976 року її батько ОСОБА_8
проживав з сім'ю в цьому ж будинку. У 1972
році ОСОБА_9 вирішила збудувати житлову
прибудову для проживання її батька.
Вона купувала матеріали для
будівництва, а саме будівництво
здійснювалося її батьком, ОСОБА_6 та
ОСОБА_9 Після отримання її батьком
квартири, ОСОБА_9 вирішила добудувати
житлову прибудову для іншого сина
ОСОБА_6, який на той час проживав у
найманій квартирі, проте добудовували
всі разом. Після закінчення
будівництва в прибудові заселився
ОСОБА_6 з сім'єю та постійно там
проживав. Після смерті ОСОБА_9
ІНФОРМАЦІЯ_3 року, спадщину у вигляді 1/2
частки житлового будинку по АДРЕСА_1
прийняв її син та батько позивача
ОСОБА_8, інші спадкоємці відмовилися
від спадщини на його користь. На час
відкриття спадщини вказана житлова
прибудова мала статус самовільно
збудованої і не ввійшла до складу
спадщини, проте до спадкоємця
перейшло право власності на будівельні
матеріали, обладнання тощо,
використані при її будівництві в
розмірі 1/2 частки, так як власником
іншої 1/2 частки будівельних матеріалів
був ОСОБА_6 03.10.1996 року рішенням № 435
виконкому Бердянської міської ради
ОСОБА_6 та ОСОБА_8 надано дозвіл на
оформлення документів на збудовану
житлову прибудову літ. «А1», веранди «а1,
а2, а 3, а4, а5», сараї «Б,Н», переобладнану
кухню №1-2 під житлову кімнату, площею
10,2 кв.м.. по АДРЕСА_1. Відповідно до
Інструкції про порядок проведення
технічної інвентаризації об'єктів
нерухомого майна, затвердженої Наказом
Державного комітету будівництва,
архітектури та житлової політики
України від 24.05.2001 року №127 із змінами
від 09.08.2012 року, не належать до
самочинного будівництва, зокрема,
індивідуальні (садибні) житлові
будинки, садові, дачні будинки,
господарські (присадибні) будівлі і
споруди, прибудови до них, побудовані
до 05.08.1992 року. За проведенням технічної
інвентаризації житлового будинку
АДРЕСА_1 та виготовленням 14.06.2013 року
нового технічного паспорту житлова
прибудова літ. «А1» не належить до
самочинного будівництва. Після смерті
ІНФОРМАЦІЯ_4 року батька ОСОБА_8 вона
успадкувала належну йому 1/2 частку
домоволодіння. На момент відкриття
спадщини відповідно до діючого
законодавства житлова прибудова «А1»
є об'єктом самочинного будівництва,
тому не ввійшла до складу спадщини.
Проте вона фактично прийняла право
власності на будівельні матеріали,
використані в процесі будівництва
житлової прибудови. 21.04.2006 року за
договором дарування вона подарувала
належну їй 1/2 частку житлового будинку
АДРЕСА_1 ОСОБА_5 Житлова прибудова, в
розумінні ст.186 ЦК України» є головною
річчю та відповідно не слідувала за
головню річчю при відчуженні за
договором дарування, проте оформити
право власності на 1/2 частину житлової
прибудови «А1» в позасудовому порядку
неможливо, тому просила визнати за нею
право власності на 1/2 частину житлової
прибудови літ. «А1», розташованої по
АДРЕСА_1 Запорізької області, в порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

08.11.2013 року позивач ОСОБА_1 подала
уточнюючий позов, в якому, посилаючись
на ті ж самі обставини, додатково
вказала, що враховуючи, що ОСОБА_6 як
забудовнику, видався дозвіл на
будівництво спірної прибудови,
земельна ділянка по АДРЕСА_1 була в його
користуванні, є затверджений належним
чином проект на будівництво прибудови
«А1», але вона не була здана в
експлуатацію, тому таке майно не може
вважатися самочинним, бо є об'єктом
незавершеного будівництва. В такому
разі до спадкоємців переходить право
забудовника на оформлення зазначеної
прибудови у встановленому законом
порядку, а саму прибудову слід вважати
до здачі в експлуатацію незавершеним
будівництвом, тому просила в позові
встановити факт будівництва у 1976 році
житлової прибудови «А1» по АДРЕСА_1
ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року,
визнати за нею право забудовника на
прибудову «А1» в порядку спадкування за
законом після смерті ОСОБА_6 з правом
здачі прибудови «А1» в експлуатацію та
отримання на її ім'я документів, що
посвідчують право власності, привести
у відповідність ідеальні частки
садибного житлового будинку АДРЕСА_1,
визначивши, скільки реальних часток в
загальній частковій власності складає
прибудова «А1».

У березні 2014 року позивач ОСОБА_1
остаточно визначилася з позовними
вимогами, подавши позовну заяву про
збільшення позовних вимог, в якій
просила встановити факт будівництва у
1976 році житлової прибудови «А1» по
АДРЕСА_1 ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1
року, визнати за нею права забудовника
на забудовану прибудову «А1», сіней
«а1», «а2» на земельній ділянці АДРЕСА_1
в порядку спадкування за законом після
смерті ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1
року, визнати за нею право власності на
будівельні матеріали, що були
використані при будівництві прибудови
«А1», сіней «а1», «а2» в порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_6, в якій додатково, крім обставин,
вказаних в передній позовній заяві,
послалася лише на те, що оскільки
оформити право власності на прибудову
«А1» у порядку спадкування на даний час
перешкоджає та обставини, що померлий
не встиг оформити свідоцтво про право
власності, то вона просить визнати за
нею право власності на будівельні
матеріали, з яких була вона збудована.

У квітні 2014 року відповідач ОСОБА_3
подала заяву про збільшення розміру
позовних вимог та, посилаючись на ті ж
самі обставини, що вказані в
зустрічному позові, додатково просила
встановити факт спільного будівництва
житлової прибудови «А1» по АДРЕСА_1
Запорізької області ОСОБА_8, ОСОБА_6,
ОСОБА_9

У теперішньому судовому засіданні
позивач ОСОБА_1 подала до суду письмову
заяву про залишення без розгляду її
первинного позову до ОСОБА_3, третя
особа ОСОБА_5 від 16.07.2013 року, а також
уточнюючих позовних заяв від 29.10.2013
року та від 08.11.2013 року. А крім цього
також просила залишити без розгляду
позовні вимоги в частині визнання за
нею права забудовника на сіни «а1», «а2»
на земельній ділянці АДРЕСА_1 в порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року та
визнання за нею права власності на
будівельні матеріали, що були
використані при будівництві сіней «а1»,
«а2» в порядку спадкування за законом
після смерті ОСОБА_6, яка ухвалою суду
від 24 квітня 2014 року була задоволена.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та
її представник адвокат ОСОБА_2
підтримали останній уточнений позов
від 14.03.2014 року за виключенням тих
вимог, що залишені без розгляду ухвалою
суду, доповіли по його суті. Не визнали
зустрічний позов ОСОБА_3, посилаючись
на те, що ОСОБА_8 отримав свідоцтво про
право на спадщину в 1985 році після
закінчення будівництва прибудови, а у
1975 році отримав квартиру в АДРЕСА_2 та
проживав в ній, а тому не потребував
покращення житла, ніколи в прибудові
не проживав. І цей спір виник лише через
те, що ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом до ОСОБА_5 про поділ
домоволодіння. Свідки однозначно не
могли підтвердити факт будівництва ані
ОСОБА_9, ані ОСОБА_8, тому просили в
зустрічному позові відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_3 за
довіреністю ОСОБА_4 підтримала
зустрічний позов, просила
задовольнити, доповіла по його суті, не
визнала позов ОСОБА_1, посилаючиь на те,
що її вимоги спростовуються рішенням
виконкому про надання дозволу на
оформлення документів, в тому числі і
на житлову прибудову А1» на ОСОБА_6 та на
ОСОБА_8, листом БТІ до виконкому
Бердянської міської ради про те, що
ОСОБА_6 та ОСОБА_9 на території
домоволодіння АДРЕСА_1 здійснено
самочинне будівництво, в тому числі і
спірної прибудови. Свідок ОСОБА_11
підтвердила, що прибудову будували всі,
починав ОСОБА_8, закінчував ОСОБА_6, а
ОСОБА_9 вклала в будівництво кошти.
ОСОБА_1 не зверталася до нотаріуса та не
отримувала відмову у видачі свідоцтва
про право на спадщину, тому за нею не
можна визнавати право власності.

Третя особа (відповідач) ОСОБА_5. позов
ОСОБА_1 не визнала, зустрічний позов
визнала, пояснивши, що будівництво
спірної житлової прибудови
здійснювалося ОСОБА_8, ОСОБА_6 та ОСОБА_9
За життя братів встановися порядок
користування домоволодінням: ОСОБА_8
займав старий будинок, а ОСОБА_6 - нову
прибудову «А1», проте частки залишалися
ідеальними.

Свідки з боку позивача ОСОБА_1, зокрема,
ОСОБА_12 дав свідчення про те, що він
разом і ОСОБА_6 працювали на кабельному
заводе, де останній виписував цеглу,
шлакоблок, дошки, толь, шифер, проте не
бачив, коли проводилися розрахунки за
придбані матеріали. А він, будучи
столяром, робив в прибудову двері,
вікна, настеляв підлогу з матеріали,
який привозив ОСОБА_6.

Свідок ОСОБА_13 пояснив в судовому
засіданні, що працював за заводі
«Азовкабель» в одній бригаді з ОСОБА_6 і
коли він почав будуватися приблизно в
1975-76р., то бригада допомагала йому
грузити та вигружати матеріали, які він
виписував на заводі: шифер,
цеглу,барабани і дошки. Комунікації в
будинок також проводив ОСОБА_6, з його
слів, бо він постійно розповідав про це
на роботі.

Свідок ОСОБА_14 пояснював, що ОСОБА_6
розповідав йому, як він будував
прибудову, матеріали виписував на
заводі, оплачував своїми коштами,
браття та сестри не допомагали, він
наймав будівельників. Потім проводив в
прибудову водопровід, газ,
електропостачання. Зараз він з
дружиною проживають в цій прибудові.

Свідки з боку відповідача - ОСОБА_15 дала
показання про те, що ОСОБА_9 та ОСОБА_8
почали будувати приблизно в 1972 році,
вона бачила, як завозили будівельні
матеріали. Наскільки їй відомо,
матеріали виписував ОСОБА_8 на
рибзаводі. Конкретно на будівництво
чого купувалися будівельні матеріали,
не знає., але щось прибудовувалося до
старого будинку. Старші браття також
допомагали в будівництві.

Свідок ОСОБА_11 дала свідчення про те,
що вона є дружиною ОСОБА_16, тому сім'ю
чоловіка знала добре, бо в 1951 році
прийшли проживати до його батьків і
мешкали з ними до 1958 року. У ІНФОРМАЦІЯ_5
році помер брат ОСОБА_9 і вона
розпорядилася,що в спадковий будинок
що підуть проживати сини ОСОБА_17 і
ОСОБА_16, але вони не погодилися з
чоловіком і сплатили 15000,00 руб, і
свекруха оформила договір дарування
на її чоловіка. ОСОБА_9 10000,00 руб. віддала
сину ОСОБА_17, а 5000,00 руб. залишила,
пояснивши, що буде будуватися ОСОБА_6, а
ОСОБА_8 залишиться проживати з нею. Коли
ОСОБА_6 прийшов з Армії, то ОСОБА_8 почав
будівництво, проте йому пообіцяли
квартиру, то будівництво прибудови
продовжив вже ОСОБА_6, проте допомагали
всі: ОСОБА_9 вклала ці 5000,00 руб., на які
була придбана цегла.

Свідок ОСОБА_18 пояснила, що вона є
матір'ю третій особі ОСОБА_5, з 1973 по 1976
рік проживали по АДРЕСА_1 потім пішли в
надану квартиру, а з 1985 року знову
перейшли проживати в цей будинок
постійно. ОСОБА_9 виписувала цеглу, а
дошки виписував на рибзаводі її
чоловік ОСОБА_8 Коли прибудова була
збудована приблизно до вікон, їм дали
квартиру, тоді вирішили, що ця
прибудова буде для ОСОБА_6. Покрівлю на
прибудову робили всі, допомагали
штукатурити. У 1976 році в прибудову
зайшов проживати ОСОБА_6, потім провів
туди опалення. Всі вважали, що новий
будинок достається ОСОБА_6 а старий
будинок - ОСОБА_8. Старші брати
відмовилися від спадщини на його
користь і вони з чоловіком сплатили
кожному по 1500,00 руб., проте ОСОБА_6
відмовився, пояснивши, що ОСОБА_8
працював на будівництві прибудови.
Коли йшло будівництво, то вкладали
кошти всі, проте хто скільки, сказати не
може, проте допомагали фізично. Цеглу
на всю прибудову ОСОБА_9 виписувала на
цегляному заводі, у неї там були якісь
знижки, сама наймала робітників
-будівельників, а вони всі допомагали
як підсобні робітники.

Свідок ОСОБА_19. пояснила, що ОСОБА_5 та
ОСОБА_1 - її двоюрідні сестри, зі слів
матері, їй відомо, що ОСОБА_8 зайняв
старий будинок і сплатив своїм братам
та її матері по 1,5 тис. руб.., а ОСОБА_1,
яка тільки народилася, застрахував на
цю суму. Їй було 10 років, коли
будувалася прибудова, допомагали в її
будівництві по вихідним дням. Їй
відомо, що спочатку прибудова
будувалася для ОСОБА_8, а коли він
отримав квартиру, вирішили будувати її
для ОСОБА_6. Ще за життя ОСОБА_6 подвір'я
було поділено, вона бачила, як він
натягував сітку.

Заслухавши сторони, свідків,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку про відсутність
підстав для задоволення позовів.

Судом встановлено, що домоволодіння
АДРЕСА_1 на праві власності належало
ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, що
підтверджується копією свідоцтва про
його смерть. Вказане домоволодіння
розташоване на земельній ділянці
площею 310,8 кв.м., закріпленою за
домоволодінням рішенням виконкому
Бердянської міської ради №3 від 12.01.1954
року, як вбачається з копії технічного
паспорту на житловий будинок ,
виготовленого станом 27.08.1993 року.
Фактичний розмір земельної ділянки
становить 327 кв.м., при цьому 16,0 кв.м. -
самозахват землі.

Після його смерті спадщину оформили
його дружина -ОСОБА_9 та син ОСОБА_6 по 1/2
частці на житловий будинок з
надвірними будівлям, який належав
померлому на праві особистої власності
на підставі свідоцтва про право
власності ГЖУ 12/1-1954р. №3, як вбачається
з копії свідоцтва про право на
спадщину за законом від 04.11.1978 року,
реєстровий №5939, виданого Бердянською
державною нотаріальною конторою.

Тому посилання позивача ОСОБА_1 в
позові на те, що спадщину після смерті
ОСОБА_7 прийняли його сини- ОСОБА_6 та
ОСОБА_8 є неправильним, бо останній
набув право власності на 1/2 частку
цього домоволодіння після смерті
ОСОБА_9, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року:
на 1/4 частку та на 3/4 частки внаслідок
відмови від спадщини на його користь
ОСОБА_6, ОСОБА_17 та ОСОБА_20, отримавши
свідоцтво про право на спадщину за
законом від 09.07.1985 року, реєстровий
№2-337, що підтверджується його копією.

Крім цього, судом з'ясовано, що після
смерті ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4
року, спадщину у вигляді 1/2 частини
житлового будинку АДРЕСА_1 Запорізької
області прийняла його дочка, ОСОБА_3,
яка пізніше розпорядилася свою
часткою, здійснивши її відчуження за
договором дарування від 21.04.2006 року
третій особі ОСОБА_5, що
підтверджується копією свідоцтва про
право на спадщину за законом від 14.01.2006
року, копією договору дарування від
21.04.2006 року. При цьому, за наявності на
території домоволодіння самовільної
прибудови «А1», відповідач ОСОБА_3
спочатку до оформлення договору
дарування звернулася до Бердянського
міськрайонного суду Запорізької
області із заявою про встановлення
факту відсутності належних їй
самовільних споруд в загальній
власності громадян, в якій вказала, що
співвласник домоволодіння ОСОБА_6 на
території домоволодіння збудував
житлову прибудову «А1». За рішенням
суду від 28.03.2006 року був встановлений
факт відсутності належних ОСОБА_3
самовільно побудованої житлової
прибудови літ. «А1» в домоволодінні
АДРЕСА_1, яке оскаржувалося ОСОБА_5 у 2013
році, вже як новою співвласницею
домоволодіння, проте ухвалою
апеляційного суду Запорізької області
від 26.06.2013 року рішення суду першої
інстанції залишено без змін, а скарга
без задоволення.

Письмовими доказами підтверджено, що
після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6
спадщину у вигляді 1/2 частки житлового
будинку АДРЕСА_1 Запорізької області
прийняла його дочка ОСОБА_1, отримавши
свідоцтво про право на спадщину за
законом від 29.07.2008 року, реєстровий №
2-1512, що підтверджується копіює
свідоцтва про смерть, копією свідоцтва
про право на спадщину за законом від
29.07.2009 року.

Як з'ясовано судом, спір між сторонами
виник з приводу житлової прибудови літ.
«А1», побудованої на території
домоволодіння ще у 1976 році та яка,
відповідно до наданого рішенням
виконавчого комітету Бердянської
міської ради №435 від 0310.1996 року
попереднім співвласникам
домоволодіння ОСОБА_6, ОСОБА_8 дозволу
на її оформлення, а крім цього ще й на
веранди «а1, а2, а3, а4, а5, сараї «Б,Н»,
переобладнану кухню №1-2 під житлову
кімнату площею 10,2 кв.м., так і не була
ними оформлена в установленому
порядку. Через це на час відкриття
спадщини ця прибудова згідно чинного
законодавства мала статус самочинного
будівництва і не ввійшла до складу
спадкового майна, а тому і не зазначена
у складі житлового будинку в
свідоцтвах про право на спадщину за
законом, виданих на ім' ОСОБА_3 у 2006 році
та ім'я ОСОБА_1 у 2008 році.

Статтею 105 ЦК УРСР (чинною до 2004р.) та
ст.376 ЦК України визначено, що
прибудова, збудована без належного
дозволу, вважається здійсненою
незаконно (самочинно).

Посилання позивача ОСОБА_1 на ст.331 ЦК
України, яка регулює питання створення
нової речі і набуття права власності на
неї, на думку суду, не підлягає
застосуванню, в зв'язку з самочинним
характером будівництва. Так само є
помилковим її твердження, що прибудова
«А1» є об'єктом незавершеного
будівництва, бо судом встановлено,
ніким не оскаржувалося,
підтверджується письмовими доказами,
зокрема технічними паспортами,
виготовленими в різні роки, що вона
була закінчена будівництвом ще у 1976
році, а тому не можна говорити про
перехід до спадкоємців прав
забудовника, як просить в своєму
уточненому позові позивач, тим більш,
що будівництво не здійснювалося з
вимогами законодавства, тому позовні
вимоги в цій частині є безпідставними.

Як вбачається з первинного та
зустрічного позовів, вони пред'явлені з
посиланням на норми законодавства, що
регулюють питання спадкування.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та
відповідач ОСОБА_3 прийняли спадщину
по 1/2 частці за законом після смерті
своїх батьків та отримали відповідні
свідоцтва про право на спадщину за
законом від 29.07.2008 року та від 14.01.2006
року відповідно.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч.3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов"язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України
спадкування є перехід прав і обов'язків
(спадщини) від фізичної особи, яка
померла, до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Пленум Верховного Суду України у п.23
постанови № 7 від 08.06. 2007 року „Про
судову практику у справах про
спадкування " роз'яснив, що свідоцтво
про право на спадщину видається за
письмовою заявою спадкоємців, які
прийняли спадщину в порядку,
установленому цивільним
законодавством. У разі відмови
нотаріуса в оформленні права на
спадщину особа може звернутися до суду
за правилами позовного провадження.

Як з'ясовано судом, що ані ОСОБА_3, ані
ОСОБА_1 не отримували відмову нотаріуса
щодо видачі їм свідоцтва про право на
спадщину за законом на 1/2 частку
житлової прибудови «А1» після смерті
ОСОБА_8 чи про право забудовника на
житлову прибудову «А1» та права
власності на будівельні матеріали, які
були використані при будівництві
житлової прибудови «А1» після смерті
ОСОБА_6, тому дана обставина виключає
можливість визнання за позивачами
права власності на нерухоме майно чи
будівельні матеріали в порядку
спадкування в судовому порядку.

Визнання ж права власності на
житлову прибудову за рішенням суду без
поділу будинку в натурі виключається
взагалі, виходячи з положень ст. 186 ЦК
України, оскільки вона є допоміжною
будівлею до житлового будинку «А», як
основної речі, розташованому на
земельній ділянці, який знаходиться на
теперішній час у власності ОСОБА_1 та
ОСОБА_5 Твердження ОСОБА_3 в своєму
зустрічному позові, що житлова
прибудова «А1» є головною річчю, є
помилковим, таким, що суперечить
положенням ЦК України, що визначає
поняття речі та майна, тому не може
бути прийнятим судом до уваги.

З питання ж прийняття в експлуатацію
цього об"єкту в порядку, визначеному ст.
39 Закону України „Про регулювання
містобудівної діяльності", позивач
ОСОБА_1 не зверталася, а відповідач
ОСОБА_3 на теперішній час взагалі не є
співвласником домоволодіння, бо своєю
часткою у спадщині розпорядилася ще у
квітні 2006 році, подарувавши 1/2 частину
домоволодіння ОСОБА_5 за договором
дарування від 21.04.2006 року, попередньо за
рішенням суду встановивши факт
неналежності їй самовільно збудованої
житлової прибудови «А1». Третя особа
ОСОБА_5, так само як і ОСОБА_1, з питання
оформлення в установленому законом
порядку житлової прибудови «А1» також
не зверталася.

Отже, суд вважає, що позивач ОСОБА_1 не
вичерпала можливості вирішити це
питання у відповідності до чинних норм
цивільного законодавства, які надають
можливість в правовому полі прийняти
до експлуатації закінчені
будівництвом об'єкти, використання
яких у відповідності до ст. 331 ЦК
України до прийняття в експлуатацію
забороняється, а також не виникає права
власності на такий об'єкт. Суд не
виконує функцій інших органів, на які
покладено обов'язок оцінити готовність
об'єкта будівництва до експлуатації.

З урахуванням того, що суд не знаходить
правових підстав для задоволення
позовних вимог ОСОБА_1 в частині
визнання за нею права забудовника на
забудовану прибудову «А1» на земельній
ділянці АДРЕСА_1 в порядку спадкування
за законом після смерті ОСОБА_6, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, та визнання за
нею право власності на будівельні
матеріали, що були використані при
будівництві прибудови «А1» в порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_6., тому відсутні підстави для
встановлення факту будівництва цієї
прибудови у 1976 році її батьком ОСОБА_6,
оскільки встановлення такого факту не
тягне за собою настання правових
наслідків, як того вимагає ч.2 ст.256 ЦПК
України.

На переконання суду, права ОСОБА_3, яка
подала зустрічну позовну заяву,
взагалі ніяким чином відповідачами не
порушені: після смерті батька вона
оформила свої спадкові права, а потім
розпорядилася належним майном та з
квітня 2006 року не є співвласницею
домоволодіння АДРЕСА_1, а тому не може
претендувати на 1/2 частку прибудови, як
складової частки житлового будинку, за
рішенням суду. Враховуючи те, що
визнання права власності на житлову
прибудову «А1» за рішенням суду не
відповідає вимогам закону, бо вона не є
самостійним об'єктом нерухомості, тому
так само відсутні й правові підстави
для встановлення факту спільного
будівництва прибудови ОСОБА_9, ОСОБА_6,
ОСОБА_8

У урахуванням вищенаведеного, суд
приходить до висновку про відсутність
підстав для задоволення як основного
позову ОСОБА_1, так і зустрічного позову
ОСОБА_3

Керуючись ст..ст.3, 10, 11, 57- 64, 212-215, 256 ЦПК
України, ст..105 ЦК України (в ред..1963р),
ст.ст. 186, 1216,1218 ЦК України, п.23 постанови
№ 7 від 08.06. 2007 року „Про судову
практику у справах про спадкування ",
суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3,
третя особа ОСОБА_5 про встановлення
факту будівництва нерухомого майна,
визнання прав забудовника, визнання
права власності на будівельні
матеріали в порядку спадкування за
законом відмовити повністю.

У задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_5 про
встановлення факту спільного
будівництва житлової прибудови,
визнання права власності на 1/2 частину
житлової прибудови в порядку
спадкування за законом відмовити
повністю.

Рішення суду може бути оскаржене
до апеляційного суду Запорізької
області через Бердянський
міськрайонний суд шляхом подання
апеляційної скарги протягом 10 днів з
дня його проголошення.

Суддя: З. П. Пустовіт