НОВОМОСКОВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 183/2832/13-ц
№ 2/183/396/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.06.2014 року Новомосковський
міськрайонний суд Дніпропетровської
області у складі:

головуючої судді
Березюк В.В.,

при секретарі Тен І.О.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розподіл майна
подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_3
до ОСОБА_1, Публічного акціонерного
товариства «Комерційний банк «Надра»,
третя особа - ОСОБА_4 про поділ майна
набутого в шлюбі,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_3, в якому просила визнати за нею
право власності на 1/2 частину квартири
АДРЕСА_1, а також стягнути з ОСОБА_3
витрати за надання юридичної допомоги
в сумі 1 500,00 грн., витрати на отримання
документів в КП «Новомосковське МБТІ
ДОР» в сумі 362,38 грн.

В обґрунтування свого позову ОСОБА_1
зазначила, що перебуваючи з 21.11.2003 року
в шлюбі із ОСОБА_3 вони в 2008 році
придбали квартиру, розташовану за
адресою: АДРЕСА_1. Шлюб між ними було
розірвано рішенням Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 18.06.2012 року, а 31.10.2012 року
вона вступила в зареєстрований шлюб із
ОСОБА_8. Вважаючи, що зазначена квартира
є їх з відповідачем спільною сумісною
власністю, просила визнати за нею право
власності на 1/2 частину цієї квартири.

ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічним
позовом до ОСОБА_1 та ПАТ «Комерційний
банк «Надра», яким просив визнати
укладений між ним і ВАТ КБ «Надра»
кредитний договір від 27.08.2008 року таким,
що укладений в інтересах сім'ї,
розподілити зобов'язання за цим
кредитним договором порівну між ним та
ОСОБА_1, зобов'язати ПАТ «Комерційний
банк «Надра» внести зміни до
кредитного договору щодо розподілу
зобов'язань за ним порівну між ним та
ОСОБА_1

В обґрунтування свого позову ОСОБА_3, не
заперечуючи того, що спірна квартира
набута в період шлюбу із ОСОБА_1 і є їх
спільною сумісною власністю, зазначає,
що крім поділу майна поділу між ним і
ОСОБА_1 порівну підлягають також і
зобов'язання перед банком - кредитором
з погашення кредиту, який був
витрачений в інтересах їхньої сім'ї на
придбання спірної квартири.

В судовому засіданні позивач за
первісним позовом ОСОБА_1 та її
представник - ОСОБА_2 позовні вимоги
підтримали, мотивуючи їх обставинами,
викладеними у позовній заяві. В
задоволенні зустрічного позову
просили відмовити у повному обсязі.

В судовому засіданні відповідач за
первісним позовом ОСОБА_3 зустрічний
позов підтримав, проти первісного
позову заперечував, також просив
залишити за ним право власності на всю
квартиру до виплати кредиту.

Представник ПАТ «Комерційний
банк «Надра» в судове засідання не
з'явився, банк повідомлений належним
чином, причини неявки суду не відомі.

Третя особа та/або її представник
в судове засідання не з'явилися, третя
особа повідомлена належним чином,
причини неявки суду не відомі.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, дійшов до
висновку, що первісний позов підлягає
частковому задоволенню, а в
задоволенні зустрічного позову слід
відмовити, виходячи з наступних
підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1та ОСОБА_3
знаходились в зареєстрованому шлюбі з
21.11.2003 року (а.с.9). Рішенням
Новомосковського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 18.06.2012
року шлюб між ними було розірвано
(а.с.12,13).

Згідно договору купівлі-продажу
квартири, посвідченого 27.08.2008 року
приватним нотаріусом Новомосковського
міського нотаріального округу ОСОБА_5
за реєстровим №3200, ОСОБА_3 придбав у
власність у ОСОБА_6 та ОСОБА_7 квартиру,
розташовану за адресою: АДРЕСА_1
(а.с.61,62).

У відповідності до ст. 60 СК України,
майно, набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважних причин самостійного
заробітку (доходу). Вважається, що кожна
річ, набута за час шлюбу, крім речей
індивідуального користування, є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя.

Згідно ч. 1 ст. 68 СК України, розірвання
шлюбу не припиняє права спільної
сумісної власності на майно, набуте за
час шлюбу.

За змістом ч. 1 ст. 71 СК України, майно, що
є об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, ділиться між ними в
натурі. Якщо дружина та чоловік не
домовилися про порядок поділу майна,
спір може бути вирішений судом.

У зв'язку із цим, спірна квартира,
придбана ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в період
зареєстрованого шлюбу, є їх спільною
сумісною власністю і вони обидва мають
рівні права володіння, користування і
розпорядження цим майном.

Згідно зі ст.ст. 69, 79 СК України, дружина
і чоловік мають право на поділ майна, що
належить їм на праві спільної сумісної
власності, незалежно від розірвання
шлюбу. У разі поділу майна, що є об'єктом
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України у п. 25 Постанови № 11 від 21
грудня 2007 року «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя» вирішуючи питання про поділ
майна, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, зокрема
неподільної речі, суди мають
застосовувати положення законодавства
щодо обов'язкової згоди одного з
подружжя на отримання грошової
компенсації та попереднього внесення
другим із подружжя відповідної
грошової суми на депозитний рахунок
суду. У разі, коли жоден з подружжя не
вчинив таких дій, а неподільні речі не
можуть бути реально поділені між ними
відповідно до їх часток, суд визнає
ідеальні частки подружжя в цьому майні
без його реального розподілу і залишає
майно у їх спільній частковій
власності.

Тому суд вважає, що дана квартира є
спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та
ОСОБА_3, їх частки в ній слід визнати
рівними, і за кожним із них слід визнати
право власності на 1/2 частину
зазначеного нерухомого майна.

З матеріалів справи вбачається, що
зазначена квартира була придбана за
рахунок коштів, отриманих у кредит на
підставі кредитного договору від 27.08.2008
року №884181/ФЛ, укладеного між ОСОБА_3 та
ПАТ «Комерційний банк «Надра» (а.с.44-46).
Вказана квартира знаходиться в іпотеці
у ПАТ «Комерційний банк «Надра» згідно
договору іпотеки №884181/ФЛ-3,
посвідченого 27.08.2008 року приватним
нотаріусом Новомосковського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 за
реєстровим №3201 (а.с.47-50).

Законодавство України не містить
положень, які б забороняли або
обмежували поділ спільного майна
подружжя, яке є предметом іпотеки.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 23 Закону
України «Про іпотеку», у разі переходу
права власності (права господарського
відання) на предмет іпотеки від
іпотекодавця до іншої особи, у тому
числі в порядку спадкування чи
правонаступництва, іпотека є дійсною
для набувача відповідного нерухомого
майна, навіть у тому випадку, якщо до
його відома не доведена інформація про
обтяження майна іпотекою. Особа, до
якої перейшло право власності на
предмет іпотеки, набуває статус
іпотекодавця і має всі його права і
несе всі його обов'язки за іпотечним
договором у тому обсязі і на тих умовах,
що існували до набуття ним права
власності на предмет іпотеки.

Хоча зазначена норма закону прямо не
стосується спірних правовідносин, але,
на думку суду, її можна застосувати в
якості аналогії до поділу майна, яке є
предметом іпотеки. Тобто, хоч поділ
спільного майна, яке знаходиться в
іпотеці, і не призводить до переходу
прав власності на предмет іпотеки від
іпотекодавця до іншої особи, а
призводить до розподілу цього майна
між його власниками, з огляду на
положення ст. 23 Закону України «Про
іпотеку», суд вважає, що задоволення
позову про поділ спільного майна
набутого у шлюбі, яке є предметом
іпотеки, не порушує права та інтереси
іпотекодержателя - ПАТ «Комерційний
банк «Надра», оскільки його право
іпотеки на квартиру зберігається у
повному обсязі.

ОСОБА_1 просить також стягнути з ОСОБА_3
витрати за надання юридичної допомоги
в сумі 1 500,00 грн. та витрати на отримання
документів в КП «Новомосковське МБТІ
ДОР» в сумі 362,38 грн.

В матеріалах справи міститься копія
свідоцтва про право на заняття
адвокатською діяльністю, видане ОСОБА_2
(а.с.35а), витяг з договору про надання
правової допомоги, укладений 19.06.2013
року між ОСОБА_1 та адвокатом ОСОБА_2
(а.с.36), довідка, видана адвокатом ОСОБА_2
про те, що ОСОБА_1 сплатила їй за надання
юридичної допомоги 1 500,00 грн. (а.с.20).
Відповідно до ст.ст. 79,84 ЦПК України,
витрати на правову допомогу
відносяться до судових витрат. Витрати,
пов'язані з оплатою правової допомоги
адвоката або іншого фахівця в галузі
права, несуть сторони, крім випадків
надання безоплатної правової допомоги.
Граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу встановлюється
законом.

Згідно ст. 1 Закону України «Про
граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу у цивільних та
адміністративних справах», розмір
компенсації витрат на правову допомогу
у цивільних справах, в яких така
компенсація виплачується стороні, на
користь якої ухвалено судове рішення,
іншою стороною, а в адміністративних
справах - суб'єктом владних
повноважень, не може перевищувати 40
відсотків встановленої законом
мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі за годину участі
особи, яка надавала правову допомогу, у
судовому засіданні, під час вчинення
окремих процесуальних дій поза судовим
засіданням та під час ознайомлення з
матеріалами справи в суді, що
визначається у відповідному судовому
рішенні.

З матеріалів справи вбачається, що
адвокат ОСОБА_2, яка була представником
ОСОБА_1, приймала участь у судових
засіданнях у справі 09.07.2013р., 18.09.2013р.,
16.01.2014р., 03.03.2014р., 12.05.2014р., 10.06.2014р.
протягом часу, який складає 2 год. 30 хв. З
огляду на зазначене та відповідно до
ст. 88 ЦПК України, суд вважає, що з
ОСОБА_3 належить стягнути на користь
ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у
розмірі 500,00 грн.

В матеріалах справи також містяться
квитанції про сплату ОСОБА_1 на користь
КП «Новомосковське МБТІ ДОР» коштів за
отримання копії технічного паспорту на
квартиру в сумі 212,38 грн., за запит про
надання довідки в сумі 150,00 грн. (а.с.19).
Однак ці витрати понесені в процесі
збору позивачкою на власний розсуд
матеріалів для подання позову, не є
тими витратами, які ОСОБА_1 була змушена
нести, вони не відносяться до судових
витрат згідно ст. 79 ЦПК України та не
підлягають стягненню з ОСОБА_3

Щодо зустрічного позову ОСОБА_3, то він
задоволенню не підлягає, оскільки
вимоги про визнання укладеного між ним
і ВАТ КБ «Надра» кредитного договору
від 27.08.2008 року таким, що укладений в
інтересах сім'ї, про розподіл
зобов'язань за цим кредитним договором
порівну між ним та ОСОБА_1 не
відповідають способам захисту
цивільних прав та інтересів,
визначеним ст. 16 ЦК України. Тобто суд
позбавлений можливості захистити
права та інтереси ОСОБА_3 у той спосіб,
про який він просить.

У той же час, ОСОБА_3 не позбавлений
можливості захистити свої права в
інший спосіб, якщо вважає, що ОСОБА_1
також повинна нести зобов'язання перед
банком - кредитором щодо повернення
кредитних коштів, які були витрачені на
придбання спільного майна.

Вимоги ОСОБА_3 про зобов'язання ПАТ
«Комерційний банк «Надра» внести зміни
до кредитного договору щодо розподілу
зобов'язань за ним порівну між ним та
ОСОБА_1 також не підлягають
задоволенню, оскільки згідно ст. 651 ЦК
України, зміна або розірвання договору
допускається лише за згодою сторін,
якщо інше не встановлено договором або
законом, або за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін у разі істотного
порушення договору другою стороною та
в інших випадках, встановлених
договором або законом. Тобто суд не
вправі зобов'язувати сторону договору
вносити до нього зміни, однак суд може
своїм рішенням внести зміни до
договору за наявності для того підстав.

Згідно ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_1 також підлягає
стягненню судовий збір у розмірі 229,40
грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.
60, 68-71 СК України, ст.ст. 16, 651 ЦК України,
ст. ст. 10, 60, 79, 84, 88, 212, 215 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розподіл
майна подружжя - задовольнити частково.

Визнати квартиру АДРЕСА_1 спільною
сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_3.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2
частину квартири, розташовану за
адресою: АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2
частину квартири, розташовану за
адресою: АДРЕСА_1.

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_3 до ОСОБА_1, Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Надра», третя особа - ОСОБА_4 про
поділ майна набутого в шлюбі -
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
судові витрати у вигляді сплаченого
судового збору в розмірі 229,40 гривень та
витрати на правову допомогу в розмірі
500,00 гривень.

Апеляційна скарга на рішення може бути
подана в апеляційний суд
Дніпропетровської області через
Новомосковський міськрайонний суд в
десятиденний строк після його
проголошення, а особи, що не були
присутні в судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
цього рішення.

Суддя
В.В. Березюк