Справа № 1323/4807/2012
Головуючий у 1 інстанції: Андрейків Ю.Я.
Провадження № 22-ц/783/2996/14
Доповідач в 2-й інстанції: Павлишин О.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2014 року колегія суддів
Судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі :

головуючого -
Павлишина О.Ф.,

суддів - Мікуш Ю.Р.,
Ніткевича А.В.,

з участю секретаря
Гацій І.І.,

з участю ОСОБА_2, його представника
ОСОБА_3, ОСОБА_4, його представника
ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_6,
ОСОБА_7 в інтересах неповнолітньої
ОСОБА_8 на рішення Стрийського
міськрайонного суду Львівської
області від 9 грудня 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до Виконавчого комітету
Моршинської міської ради, ОСОБА_4,
ОСОБА_6, ОСОБА_7 в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_8, треті особи - ДП
«Прикарпатське БМУ ЗАТ
«Карпаткурортбуд», Первинна
профспілкова організація ДП
«Прикарпатське БМУ ЗАТ
«Карпаткурортбуд», Служба у справах
дітей виконавчого комітету
Моршинської міської ради, про вселення
та спонукання видати ордер,-

ВСТАНОВИЛА:

В серпні 2012 року ОСОБА_2 звернувся
з позовом до відповідачів про
виселення та спонукання видати ордер.
Позивач зазначав, що рішенням
спільного засідання профспілкового
комітету та адміністрації ДП
«Прикарпатське БМУ ЗАТ
«Карпаткурортбуд» від 21.01.2009 року йому
вирішено виділити квартиру АДРЕСА_1, зі
зняттям його з обліку. Посилався на те,
що рішенням виконкому Моршинської
міської ради від 15.02.2012 року йому
відмовлено у видачі ордеру на вселення
в спірну квартиру з підстав подачі
колишнім начальником ДП Прикарпатське
БМУ клопотання про повернення
вищезазначеного протоколу спільного
засідання профспілкового комітету та
адміністрації без розгляду. Стверджує,
що як працівник ДП та потребуючий
покращення житлових умов, він
перебував на квартирному обліку з 5.02.1985
року на загальній черзі під №5, а
відповідач ОСОБА_4 - під №31. Вважав, що
відповідачі ОСОБА_4 не вправі
претендувати на спірну квартиру,
зайняли таку самовільно. Просив
виселити відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_6,
ОСОБА_7 разом з неповнолітньою ОСОБА_8 з
кватири №114 в квартиру АДРЕСА_2,
зобов»язати виконавчий комітет
Моршинської міської ради затвердити
протокол спільного засідання
адміністрації та профспілкового
комітету від 21.01.2009 року та видати ордер
на вселення в квартиру №114 в квартиру
АДРЕСА_2.

Оскаржуваним рішенням суду позов
задоволено частково. Виселено ОСОБА_4,
ОСОБА_6, ОСОБА_7 та неповнолітню ОСОБА_8 з
квартири АДРЕСА_3 в квартиру АДРЕСА_4.
Зобов»язано виконавчий комітет
Моршинської міської ради розглянути
питання про затвердження протоколу
спільного засідання профспілкового
комітету та адміністрації ДП
«Прикарпатське БМУ ЗАТ
«Карпаткурортбуд» від 21.01.2009 року та
про видачу ОСОБА_2 ордера на вселення в
кватиру АДРЕСА_1 після їх вивільнення. В
решті позовних вимог відмовлено.

Рішення суду оскаржили ОСОБА_4, ОСОБА_6,
ОСОБА_7 в інтересах неповнолітньої
ОСОБА_8 В апеляційній скарзі
стверджують про порушення норм
матеріального та процесуального права.
Зазначають, що їх було позбавлено права
ознайомитися з позовними вимогами,
підготуватися до судового засідання та
подати заперечення на позов. Вважають,
що судом не надано оцінки документам,
якими виділено ОСОБА_8 квартиру
АДРЕСА_5, а саме протоколу зборів
трудового колективу від 7.11.2011 року.
Зазначають, що на підставі цього
рішення трудового колективу 12.12.2011 року
спільним засіданням профкому та
адміністрації Прикарпатського БМУ
ухвалено протокол №2, яким виділено
ОСОБА_8 квартиру №114 із залишенням за
ним квартири №95, та визнано нечинним
спільне рішення адміністрації та
профкому від 21.01.2009 року, яким спірну
квартиру було виділено ОСОБА_2
Стверджують, що позивач отримав
2-кімтатну квартиру АДРЕСА_6, яку
приватизував. Просять рішення суду
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким в позові відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
ОСОБА_4, його представника ОСОБА_5 на
підтримання апеляційної скарги, які
аналогічні її доводам, пояснення
ОСОБА_2, його представника ОСОБА_3 про
заперечення доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційну скаргу слід задовольнити
частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Однак вказаним вимогам закону рішення
суду першої інстанції частково не
відповідає.

Судом першої інстанції встановлено
такі обставини.

ОСОБА_2 та ОСОБА_4 є працівниками ДП
«Прикарпатське БМУ ЗАТ
«Карпаткурортбуд» та перебувають на
загальній черзі для отримання житла:
ОСОБА_2 - під № 5, а ОСОБА_4 - під № 31. (а.с.52)

Протоколом №1 спільного засідання
профкому та адміністрації ДП
«Прикарпатське БМУ ЗАТ
«Карпаткурортбуд» від 21 січня 2009 року
вирішено виділити ОСОБА_2 квартиру
АДРЕСА_1 та зняти його із квартирного
обліку у зв»язку з наданням
благоустроєного житлового приміщення,
яке відповідає всім нормам, копію
протоколу із додатками направити до
виконавчого комітету Моршинської
міської ради для затвердження та
видачі ордеру на вселення. (а.с.7-8)

Рішенням виконавчого комітету
Моршинської міської ради №20 від 15
лютого 2012 року відмовлено ОСОБА_2 у
видачі ордеру на вселення у квартиру
АДРЕСА_1. (а.с.6)

06.07.2012 року ДП «Прикарпатське БМУ ЗАТ
«Карпаткурортбуд» повторно направив
протокол №1 спільного засідання
профкому та адміністрації ДП
«Прикарпатське БМУ ЗАТ
«Карпаткурортбуд» від 21 січня 2009 року
міському голові м.Моршин. (а.с.10)

Вказане рішення суду виконане 25.09.2008
року ВДВС Стрийського МРУЮ та виселено
ОСОБА_4 з спірної квартири №114.

Рішенням Стрийського міськрайонного
суду Львівської області від 6 червня 2007
року, яке набрало законної сили,
відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2
до ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про
виселення. Позов ДП «Прикарпатське БМУ
ЗАТ «Карпаткурортбуд» задовлено та
виселено ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8
з квартири АДРЕСА_1. Зустрічний позов
ОСОБА_4, ОСОБА_6 до Моршинської міської
ради, ОСОБА_2 про визнання недійсним
ордеру №65 виданого ОСОБА_2 на квартиру
АДРЕСА_7, задоволено. (а.с.11-15)

Сім»я ОСОБА_6 повторно вселилися в
спірну квартиру 20 січня 2010 року.

Рішенням Апеляційного суду Львівської
області від 15 липня 2013 року апеляційну
скаргу ОСОБА_2 задоволено, рішення
Стрийського міськрайонного суду
Львівської області від 7 листопада 2012
року скасовано та ухвалено нове
рішення, яким в позові ОСОБА_4,ОСОБА_6, в
інтересах ОСОБА_8, третьої особи на
стороні позивачів - ОСОБА_7, до
виконавчого комітету Моршинської
міської ради, ДП «Прикарпатського БМУ»,
профспілкової організації ДП
«Прикарпатського БМУ» ЗАТ
«Карпаткурортбуд», третьої особи -
ОСОБА_2, про визнання права на
проживання у однокімнатній квартирі
АДРЕСА_1 та про зобов'язання укласти з
ним договір житлового найму на вказане
житло, відмовлено. (а.с.123-125)

Згідно з актом обстеження житлового
приміщення житлового будинку №8а/114 від
21 листопада 2013 року, складеного
комісією підприємства ЖКГ, в спірній
квартирі фактично проживає сім»я
ОСОБА_7: ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_8 (а.с.137)

Задовольняючи позовні вимоги в частині
виселення ОСОБА_8 з спірної квартири,
суд першої інстанції виходив з того, що
рішеннями суду від 6.06.2007 року, яке
набрало законної сили, ордер, виданий
сім»ї ОСОБА_8 на вселення в спірну
квартиру, визнаний недійсним, то тому
останніх слід виселити з вказаної
квартири.

Однак з таким висновком суду першої
інстанції колегія суддів частково не
погоджується, оскільки такого суд
дійшов з порушенням норм матеріального
та процесуального права.

Відповідно п. 58 Правил обліку громадян,
які потребують поліпшення житлових
умов, і надання їм жилих приміщень в
Українській РСР, затверджених
постановою Ради Міністрів Української
РСР і Української республіканської
ради професійних спілок від 11.12.1984 року
№ 470, що кореспондуються з нормами ст. 52
ЖК України, жилі приміщення в будинках
відомчого житлового фонду надаються
громадянам за спільним рішенням
адміністрації і профспілкового
комітету підприємства, установи,
організації, затвердженим виконавчим
комітетом районної, міської, районної в
місті, селищної, сільської Ради
народних депутатів, а у випадках ,
передбачених Радою Міністрів СРСР, - за
спільним рішенням адміністрації і
профспілкового комітету з наступним
повідомленням виконавчому комітетові
відповідної Ради народних депутатів
про надання жилих приміщень для
заселення.

Спільне рішення
адміністрації та профспілкового
комітету ДП «Прикарпатське БМУ ЗАТ
«Карпаткурортбуд» від 21 січня 2009 року
виконавчим комітетом Моршинської
міської ради затверджено не було.

Згідно зі ст. 58 ЖК України на
підставі рішення про надання жилого
приміщення в будинку державного або
громадського житлового фонду
виконавчий комітет районної, міської,
районної в місті, селищної, сільської
Ради народних депутатів видає
громадянинові ордер, який є єдиною
підставою для вселення в надане жиле
приміщення. Ордер може бути видано лише
на вільне жиле приміщення.

Ордер за своєю суттю є правоустановчий
документ індивідуального характеру,
що видається виконавчим органом
місцевої ради, до компетенції якого
входить його видача, на вселення
громадян у вказане житлове приміщення.
Ордер породжує з однієї сторони
адміністративно-правові відносини між
виконкомом і житлово-експлуатаційною
організацією, куди він здається, а з
іншої сторони - цивільно-правові
відносини між громадянином і
житлово-експлуатаційною організацією,
зобов'язаною укласти з ним договір
найму житлового приміщення.

Однак як безспірно встановлено
матеріалами справи та не заперечується
сторонами, ордер на право зайняття
житлового приміщення - спірної
квартири ОСОБА_2 не видавався.

Згідно з вимогами ст. 47 Конституції
України ніхто не може бути примусово
позбавлений житла. Інакше як на
підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ст. 9 ЖК України ніхто не
може бути виселений із займаного
жилого приміщення або обмежений у
праві користування жилим приміщенням
інакше як з підстав і в порядку,
передбачених законом.

А відтак, оскільки житлові права
ОСОБА_2 не порушені, останній не набув
права на вселення в спірну квартиру, а
тому суд прийшов до помилкового
висновку про наявність підстав для
задоволення позову ОСОБА_2 про
виселення сім»ї ОСОБА_8.

Крім того, як вбачається з матеріалів
справи 30 квітня 2012 року адміністрація
ДП «Прикарпатське БМУ» звернулася до
Моршинської МР з клопотанням про
видачу ордеру на спірну квартиру
ОСОБА_4 на підставі рішень трудового
колективу, адміністрації від 07.11.2011
року, 09.12.2011 року, спільного засідання
профкому та адміністрації ДП
«Прикарпатське БМУ» від 12.12.2011 року про
виділення спірної квартири ОСОБА_4 та
визнання нечинним свого попереднього
рішення від 21.01.2009 року про виділення
цієї квартири ОСОБА_2

Задовольняючи позовні вимоги в
частині зобов»язання виконком
Моршинської міської ради розглянути
питання про затвердження протоколу
спільного засідання профкому та
адміністрації та про видачу позивачу
ордера, суд першої інстанції
обгрунтовано виходив з того, що
виконком є колегіальним органом з
компетенцією розгляду певних питань, а
тому такий зобов»язаний лише
розглянути питання про затвердження
протоколу №1 спільного засідання
профкому та адміністрації ДП
«Прикарпатське БМУ ЗАТ
«Карпаткурортбуд» від 21 січня 2009 року
та видачу ОСОБА_2 ордера на вселення в
квартиру АДРЕСА_3.

Висновок суду в цій частині відповідає
обставинам справи та доказам, що
містяться в матеріалах справи.

При цьому колегією суддів
приймається до уваги і те, що вважати
спірну квартиру АДРЕСА_3 приміщенням,
яке не є вільним, немає, так як
юридичних прав на вказану квартиру у
відповідачів по справі на вказану
квартиру немає, спір щодо неї вирішений
неодноразово судами, а сам лише факт
самовільного заселення відповідачів
по справі не може бути законною
перешкодою у вирішенні питання про
видачу ордера позивачеві по справі.

Доводи апеляційної скарги фактично
зводяться до незаконності рішення
адміністрації і профкому про передачу
спірної квартири ОСОБА_2, а тому такі не
беруться колегією суддів до уваги,
оскільки незаконність вказаного
рішення не є предметом даного спору.

У зв»яку з вищенаведеним рішення суду
першої інстанції на підставі п.4 ч.1 ст.
309 ЦПК України в частині задоволення
позовних вимог про виселення ОСОБА_4,
ОСОБА_6, ОСОБА_7 та неповнолітньої
ОСОБА_8 з квартири АДРЕСА_3 в квартиру
АДРЕСА_4, підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову
в задоволені позовних вимог в цій
частині, а в решті рішення суду слід
залишити без змін.

Керуючись п.2 ч.1 ст.307, п.4 ч.1 ст.309,
ст.316 ЦПК України колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_6,
ОСОБА_7 в інтересах неповнолітньої
ОСОБА_8 задовольнити частково.

Рішення Стрийського міськрайонного
суду Львівської області від 9 грудня 2013
року в частині виселення ОСОБА_4,
ОСОБА_6, ОСОБА_7 та неповнолітню ОСОБА_8
з квартири АДРЕСА_3 в квартиру АДРЕСА_4
скасувати та ухвалити в цій частині
нове рішення, яким відмовити в
задоволенні цих позовних вимог. В решті
рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржено до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили
рішенням апеляційного суду.

Головуючий : Павлишин О.Ф.

Судді : Мікуш Ю.Р.

Ніткевич А.В.