Справа № 363/4529/13-ц Головуючий у І
інстанції Чірков Г.Є.Провадження №
22-ц/780/3508/14 Доповідач у 2 інстанції
СержанюкКатегорія 30
РІШЕННЯ

Іменем України

16 червня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі головуючого судді - Сержанюка
А.С., членів колегії - суддів Журби С.О.,
Коцюрби О.П., із участю секретаря Токар
Т.Ю., розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Києві матеріали
цивільної справи за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення
Вишгородського районного суду
Київської області від 08 квітня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1,
Страхової компанії «Українська
пожежно-страхова компанія», третя
особа: ОСОБА_3 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
заподіяної внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И Л А :

13 листопада 2013 року ОСОБА_2 звернулася
до суду із позовом, де просила стягнути
з Страхової компанії «Українська
пожежно-страхова компанія» завдану їй
матеріальну шкоду в розмірі 6 644, 37 грн.,
а з ОСОБА_1 - на відшкодування
матеріальної та моральної шкоди 26 819,60
грн. та 5 000 грн., відповідно, а також
понесені судові витрати, які
складаються з судового збору в розмірі
229,40 грн. і 283,60 грн., витрат за проведення
експертизи - 1 406, 40 грн.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди, яка сталася з вини ОСОБА_1, її
автомобілю було завдано шкоду, на
відшкодування якої просить стягнути
зазначені кошти.

Рішенням Вишгородського районного
суду Київської області від 08 квітня 2014
року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди 28 363, 97 грн. та 5 000 грн.,
відповідно, а також понесені судові
витрати, які складаються з судового
збору в розмірі 229, 40 грн. і 283, 60 грн.,
витрат за проведення експертизи - 1 406, 40
грн., а всього 35 283, 37 грн.

В задоволенні решти
позовних вимог відмовлено.

На обґрунтування ухваленого
рішення зазначено, що судом
встановлено порушення прав позивачки,
які підлягають захисту, документальне
підтвердження понесених витрат на
оплату судового збору та проведення
експертних досліджень.

Обставина оплати ОСОБА_3 ремонту
автомобіля не може бути обставиною
того, що у позивача відсутнє право на
відшкодування шкоди.

Не погоджуючись із ухваленим рішенням,
ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу,
посилаючись на незаконність та
необґрунтованість рішення суду першої
інстанції, неповне з'ясування обставин,
що мають значення для справи,
недоведеність обставин справи, що
мають значення для справи, які суд
вважав встановленими, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення та неправильне застосування
судом норм матеріального та
процесуального права при його
ухваленні.

Просить скасувати рішення і
відмовити у задоволенні позовних
вимог.

Суд, закінчивши з'ясування обставин і
перевірку їх доказами у межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, вислухавши
учасників процесу у судових дебатах,
вважає за необхідне апеляційну скаргу
задовольнити частково, керуючись
наступним.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Як встановлено судом, що
підтверджується і матеріалами справи,
27 листопада 2011 року з вини ОСОБА_1
сталася дорожньо-транспортна пригода,
внаслідок якої пошкоджений автомобіль
BMW 730i, держномер НОМЕР_1, власником
якого є позивачка ( а.с. 9 ).

09 грудня 2011 року постановою
Вишгородського районного суду
Київської області ОСОБА_1 визнано
винним за ст. 124 КУпАП та притягнуто
його до адміністративної
відповідальності у виді штрафу,
розміром 340 грн. ( там же ).

25 серпня 2011 року ОСОБА_1 застрахував
свою цивільно-правову
відповідальність в Страховій компанії
«Українська пожежно-страхова
компанія» ( а.с. 8 ).

На виконання зазначеного правочину,
Страхова компанія «Українська
пожежно-страхова компанія» виплатила
ОСОБА_2 страхове відшкодування в
розмірі 21 449,63 грн. ( а.с. 10 ).

Згідно заказу-наряду та акту виконаних
робіт від 28 лютого 2012 року, вартість
відновлювального ремонту автомобіля
позивача склала 49 813,60 ( 5 000 + 1 050 + 10
000 + 10 000 + 4 763,60 + 9 500 + 10 000 ) грн., які
сплачені ФОП ОСОБА_4 ( а.с. 37-43 ).

Таким чином, різниця між фактичним
розміром шкоди і страховим
відшкодуванням, яку має сплатити
ОСОБА_1 згідно положень ст. 1194 ЦК
України, складає 28 363, 97 ( 49 813,60 - 21 449,63 )
грн.

При цьому, визначений судом першої
інстанції розмір грошового
відшкодування моральної шкоди у
розмірі 5 000 грн., заподіяної позивачці,
виходячи із викладеного, характеру
порушення її немайнового права, яке
захищається, наряду з іншими законами,
і Конституцією України, глибини та
обсягу душевних страждань, які вона
зазнала у зв'язку з пошкодженням майна
і викликаних необхідністю захисту
свого майнового інтересу в судовому
порядку, що негативно впливає на її
фізичний та психічний стан, інших
негативних наслідків, які мають
істотне значення, вимог розумності,
виваженості і справедливості, положень
п.п. 2, 3, 9, 10 постанови Пленуму
Верховного Суду України „Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної ( немайнової ) шкоди" від 31
березня 1995 р. №4, на переконання суду
апеляційної інстанції визначений
правильно.

Також стягнутий із ОСОБА_1 судовий збір
у розмірі 283,60 грн. ґрунтується на
положеннях ст. 88 ЦПК України, ст. 4
Закону України «Про судовий збір» і
підстав для його зміни чи скасування
суд другої інстанції не вбачає.

За таких обставин, суд першої інстанції
правильно прийшов до висновку про
часткове задоволення позовних вимог
про стягнення страхового
відшкодування у розмірі 28 363,97 грн.,
моральної шкоди - 5 000 грн. і судового
збору - 283,60 грн. і, з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
зокрема, ст.ст. 1187, 1194 ЦК України, ст.ст.
22, 29 Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів», ст.ст. 10, 11, 58-60, 88,
212-213 ЦПК України, ухвалив в цій частині
законне і обґрунтоване рішення на
підставі належних та допустимих
доказів по справі.

Не може бути скасоване рішення суду у
зазначеній частині також із тих
підстав, що зазначені апелянтом
обставини, на переконання суду другої
інстанції, відносяться до числа
формальних, а тому апеляційні вимоги не
підлягають задоволенню у силу положень
ст. 308 ЦПК України.

Окрім цього, у відповідності до вимог ч.
3 ст. 309 ЦПК України порушення норм
процесуального права можуть бути
підставою для скасування або зміни
рішення, якщо порушення призвело до
неправильного вирішення справи, чого
судом не виявлено.

Відтак, доводи ОСОБА_1 про незаконність
та необґрунтованість рішення суду
першої інстанції, неповне з'ясування
обставин, що мають значення для справи,
недоведеність обставин справи, що
мають значення для справи, які суд
вважав встановленими, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення та неправильне застосування
судом норм матеріального та
процесуального права при його
ухваленні в зазначеній частині
рішення, на переконання апеляційного
суду не підтвердились і спростовуються
належними та допустимими доказами по
справі.

Інші доводи апелянта, зокрема, про те,
що суд вийшов за межі заявлених вимог,
ремонт оплачений третьою особою,
ОСОБА_2 не понесла матеріальних
збитків, страхове відшкодування
покриває заподіяні з його вини збитки,
відсутні докази заподіяння моральної
шкоди, надання переваги доказам
позивача та його представника, на
переконання апеляційного суду, не
спростовують, в силу викладеного,
висновку суду першої інстанції про
обґрунтованість цих вимог і частина з
них спростовується доказами по справі.

Так, згідно позовної заяви ( а.с. 3-7 ),
ОСОБА_2 просила стягнути з відповідача
заподіяну матеріальну шкоду у розмірі
26 819,60 грн. та 6 420,46 грн., що, відповідно,
перевищує задоволену судом першої
інстанції суму.

Окрім цього, рішенням Вишгородського
районного суду Київської області від 30
травня 2013 року ОСОБА_3 було відмовлено
у відшкодуванні витрат на проведення
ремонту пошкодженого з вини
відповідача транспортного засобу ( а.с.
83-85 ).

На переконання апеляційного суду, воно
не є перешкодою для задоволення
заявлених позовних вимог, т.я.
безперечно встановлено, що власнику
транспортного засобу заподіяна
зазначена, як матеріальна, так і
моральна шкода.

Що ж до решти рішення, то суд
апеляційної інстанції виходить із
наступного.

Відповідно до ч. 4 ст. 79 ЦПК України до
витрат, пов'язаних з розглядом судової
справи, належать витрати, пов'язані із
залученням свідків, спеціалістів,
перекладачів та проведенням судових
експертиз.

Як вбачається із матеріалів справи,
висновок експертного
автотоварознавчого дослідження від
07.02.2012 року не є судовою експертизою у
розумінні Закону України «Про судову
експертизу».

Відповідно, сплачені кошти за його
проведення у розмірі 1 406,40 грн. не
відносяться до судових витрат, які
підлягають стягненню з відповідача.

Окрім цього, ОСОБА_2 не надала суду
доказів про понесення витрат нею
особисто.

Стягнення судового збору у розмірі 229,40
грн. судом першої інстанції не
обґрунтовано у порушення положень
ст.ст. 88, 215 ЦПК України.

У зв'язку із цим, зазначені в апеляції
доводи ОСОБА_1, в частині стягнення з
відповідача витрат на проведення
експертизи та стягнення судового збору
у розмірі 229,40 грн., на переконання
апеляційного суду, знайшли своє
підтвердження.

А тому, рішення суду першої інстанції у
зазначеній частині підлягає
скасуванню у відповідності до положень
ст. 309 ЦПК України із ухваленням нового
про відмову в позові щодо зазначених
вимог за їх необгрунтованістю.

Що ж до решти рішення, то воно, по суті,
не оскаржується і суд апеляційної
інстанції не вбачає правових підстав
для перевірки його законності та
обґрунтованості у відповідності до
положень ст. 303 ЦПК України.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.
303, 304, 307, 308, 309, 313-315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково. Рішення Вишгородського
районного суду Київської області від 08
квітня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1, Приватної страхової
компанії "Українська пожежно-страхова
компанія", третя особа: ОСОБА_3 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, заподіяної внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, в
частині стягнення судового збору у
розмірі 229.40 грн. та витрат на
проведення експертизи - 1 406,40 грн.
скасувати та ухвалити в цій частині
нове рішення про відмову у задоволенні
заявлених вимог.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржене у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили рішення
апеляційного суду.

Головуючий:
А.С. Сержанюк

Судді:
С.О. Журба

О.П. Коцюрба