Справа № 464/9872/13
Головуючий у 1 інстанції: Бойко О.М.
Провадження № 22-ц/783/2168/14
Доповідач в 2-й інстанції: Павлишин О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2014 року колегія суддів
Судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі :

головуючого -
Павлишина О.Ф.,

суддів - Мікуш Ю.Р.,
Ніткевича А.В.,

з участю секретаря
Гацій І.І.,

з участю представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне
рішення Сихівського районного суду
м.Львова від 25 листопада 2013 року в
справі за позовом ПАТ «Дельта банк» до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням суду позов
задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 в користь
ПАТ «Дельта банк» 143 507 грн. 68 коп.
заборгованості за кредитним договором
та 1435,08 грн. судових витрат.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2 В
апеляційній скарзі стверджує про
порушення норм матеріального та
процесуального права. Зазначає, що між
ним та позивачем немає жодних
договірних відносин. Апелянт вважає, що
жодних доказів на підтвердження факту
купівлі-продажу прав вимоги між ПАТ
«Дельта банк» та ПАТ «Сведбанк»
позивачем не представлено. Зазначає, що
у справі відсутні докази того, що
позивач намагався встановити з ним
договірні відносини, що його
попереджено про купівлю-продаж вимог,
що наявна його згода на схвалення
угоди. Стверджує, що не був належним
чином повідомлений про судові
засідання. Просить рішення суду
скасувати та залишити позов без
задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на
підтримання доводів апеляційної
скарги, перевіривши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу необхідно відхилити з
наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно з ч.1 ст.303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено
такі обставини.

31 травня 2006 року АКБ «ТАС-Комерцбанк»,
правонаступником якого є ПАТ
«Сведбанк», та ОСОБА_2 уклали кредитний
договір, відповідно до якого банк надав
позичальнику грошові кошти у вигляді
кредитної лінії в розмірі 20000 доларів
США строком до 30 травня 2011 року зі
сплатою 14% річних. (а.с.6-10, )

Додатком №1 до вказаного договору
визначений графік погашення
заборгованості. (а.с.11-12)

Факт отримання грошових коштів
відповідачем не заперечується.

25 травня 2012 року ПАТ «Сведбанк»
та ПАТ «Дельта банк» уклали договір
купівлі-продажу прав вимоги,
відповідно до якого, ПАТ «Сведбанк»
передав (відступив) ПАТ «Дельта Банк»
права вимоги за кредитними та
забезпечувальними договорами,
внаслідок чого ПАТ «Дельта банк»
замінив ПАТ «Сведбанк», як кредитора, у
зобов»язаннях.

Згідно з розрахунком заборгованості за
кредитним договором, поданого
позивачем, станом на 3 вересня 2013 року
така складає 143 507,68 грн., з яких сума
заборгованості за кредитом - 119 205,76 грн.,
сума заборгованості за відсотками - 24
301,92 грн.

Відповідно до ст.526 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином.

Статтею 1054 ЦК України встановлено, що
за кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України
кредитор у зобов'язанні може бути
замінений іншою особою внаслідок
передання ним своїх прав іншій особі за
правочином ( відступлення права
вимоги).

Відповідно до ст. 514 ЦК України до
нового кредитора переходять права
первісного кредитора у зобов'язанні в
обсязі і на умовах, що існували на
момент переходу цих прав, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Статтею 516 ЦК України передбачено,
що заміна кредитора у зобов'язанні
здійснюється без згоди боржника, якщо
інше не встановлено договором або
законом. Якщо боржник не був письмово
повідомлений про заміну кредитора у
зобов'язанні, новий кредитор несе ризик
настання несприятливих для нього
наслідків. У цьому разі виконання
боржником свого обов'язку первісному
кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до ч. 2 ст. 517 ЦК України
боржник має право не виконувати свого
обов'язку новому кредиторові до
надання боржникові доказів переходу до
нового кредитора прав у зобов'язанні.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції обгрунтовано виходив з того,
що відповідач прострочив погашення
поточних платежів кредиту та
нарахованих відсотків, не повернув
отриманий кредит, не виконавши взятих
на себе зобов»язань, у зв"язку з чим
підставною є вимога позичальника про
стягнення заборгованості по кредиту та
процентів.

Висновок суду відповідає встановленим
обставинам та положенням закону.

Доводи апелянта фактично зводяться до
посилання про відсутність договірних
відносин з ПАТ «Дельта Банк», оскільки,
на думку останнього, немає доказів
купівлі-продажу прав вимоги.

Однак колегія суддів не погоджується з
твердженнями апелянта у зв»язку з
наступним.

Як вбачається з долученого до
матеріалів справи належно завіреної
копії договору від 25 травня 2012 року,
посвідченого приватний нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_4 та зареєстрованого в
реєстрі за №№1806,1307, та витягу з додатку
№1 до вказаного договору ПАТ
«Сведбанк» передав новому кредитору
ПАТ «Дельта Банк» право вимоги за
кредитним договором від 31 травня 2006
року, укладеного між АКБ
«ТАС-Комерцбанк», правонаступником
якого є ПАТ «Сведбанк», та ОСОБА_2
(а.с.137-167)

Згідно з визначеними в п. 1 договору
купівлі-продажу прав вимоги від 25
травня 2012 року термінами та
тлумаченнями, право вимоги, яке
переходить від ПАТ "Сведбанк" до ПАТ
"Дельта Банк", означає усі права вимоги
(як існуючі, так і майбутні, як наявні,
так і умовні) продавця у якості
кредитора до позичальників за
кредитним договорами, окрім права
продавця на договірне списання коштів
з рахунків позичальників, відкритих у
продавця, а також усі права вимоги
продавця до осіб, які надали
забезпечення, за договорами
забезпечення, включаючи будь-які та всі
права вимоги та засоби захисту прав,
які доступні продавцю, щодо виконання
позичальниками та/або особами, які
надали забезпечення, будь-яких своїх
обов'язків за кредитними договорами та
договорами забезпечення. Перелік
договорів та купівельна ціна за права
вимоги визначені у Додатку І.

Датою переходу права вимоги сторони
погодили дату підписання акту
приймання-передачі прав вимоги.

Актом приймання-передачі прав вимоги
до одговору купівлі-продажу прав
вимоги від 25 травня 2012 року
підтверджується, що згідно п.2.3.
договору продавець передав, а покупець
прийняв права вимоги, які перелічені у
додатку до цього акту, що посвідчує
факт здійснення відступлення. (а.с.168)

А відтак, безспірним є факт передачі
права вимоги від ПАТ «Сведбанк» до ПАТ
«Дельта Банк».

Щодо посилання апелянта на факт
неповідомлення про передачу права
вимоги, то таке є безпідставним.

Статтею 57 ЦПК України встановлено, що
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Згідно із частиною 1 статті 58 ЦПК
України належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до статті 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Як вбачається із списку згуртованих
рекомендованих відправлень від 06.06.2012
року вказаного числа боржнику ОСОБА_2
направлено повідомлення про
відступлення прав вимоги. (а.с.169-171)

Також колегією суддів приймається до
уваги, що відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК
України заміна кредитора у
зобов'язанні здійснюється без згоди
боржника, якщо інше не встановлено
договором або законом, та
враховується, що факт існування
заборгованості не заперечує.

Крім того, за змістом наведених
положень ст.ст. 514, 516, 517 ЦК України
боржник, який не отримав доказів
переходу до нового кредитора прав у
зобов'язанні, не позбавляється
обов'язку погашення заборгованості, а
лише має право на погашення
заборгованості первинному кредитору і
таке виконання зобов'язання є належним.
При цьому закон не обмежує надання
доказів переходу до нового кредитора
прав у зобов'язанні як направленням чи
врученням таких в позасудовому
порядку, так і при пред»явленні позову
до боржника, та не звільняє боржника
від обов'язку погашення
заборгованості.

Суд першої інстанції правильно
встановив характер спірних
правовідносин, фактичні обставини
справи, давши належну оцінку доказам,
які є в матеріалах справи, правильно
застосував матеріальний закон, під час
розгляду справи не допустив порушень
процесуального закону, які б були
підставою для скасування рішення,
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду, а тому
апеляційну скаргу необхідно
відхилити, а оскаржуване рішення суду
залишити без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307 , ст.ст. 313-315
ЦПК України, колегія суддів ,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Сихівського районного
суду м.Львова від 25 листопада 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили
ухвалою апеляційного суду.

Головуючий:
Павлишин О.Ф.

Судді:
Мікуш Ю.Р.

Ніткевич А.В.