ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ
СПРАВ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2014 року м.
Київ Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Червинської М.Є.,

Лесько А.О., Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
третя особа - ОСОБА_5, про визнання
договорів купівлі-продажу житлового
будинку та земельної ділянки удаваними
в частині покупця та ціни, визнання
покупцем за договором купівлі-продажу,
визнання права власності на житловий
будинок та земельну ділянку за
касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення
апеляційного суду Київської області
від 10 грудня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з указаним позовом до ОСОБА_4, у
якому, посилаючись на приписи ст. 235 ЦК
України, просила визнати договори
купівлі-продажу житлового будинку
АДРЕСА_1 з відповідними господарськими
будівлями та спорудами та земельної
ділянки площею 0,1196 га, кадастровий №
:01:002:0032, що розташовані по АДРЕСА_1,
укладені 2 червня 2006 року між ОСОБА_4 та
ОСОБА_5, удаваними в частині покупця та
ціни продажу, визнати її покупцем за
вказаними договорами та визнати за нею
право власності на вказане майно.
Посилалась на те, що оспорювані
договори фактично були спрямовані на
набуття нею за її особисті кошти права
власності на вказаний житловий будинок
та земельну ділянку площею 0,1196 га, на
якій він розташований, а її брата
ОСОБА_4 покупцем у цих договорах було
зазначено формально та було занижено
ціни продажу вказаного майна.

Рішенням Києво-Святошинського
районного суду Київської області
від 30 вересня 2013 року позов
задоволено. Визнано укладені 1 червня
2006 року договори купівлі-продажу
житлового будинку АДРЕСА_1 з
відповідними господарськими будівлями
та спорудами та земельної ділянки
площею 0,1196 га, кадастровий №
:01:002:0032, що розташовані по
АДРЕСА_1, удаваними в частині покупця та
ціни продажу з моменту їх укладення.
Визнано ОСОБА_3 покупцем за суму
еквівалентну 116 970
доларів США, що становить 934 941 грн 21
коп., за договором купівлі-продажу
житлового будинку АДРЕСА_1 з
відповідними господарськими будівлями
та спорудами, що розташований по
АДРЕСА_1. Визнано ОСОБА_3
покупцем за суму еквівалентну 93 030
доларів США, що становить 743 588 грн 79
коп., за договором купівлі-продажу
земельної ділянки площею 0,1196 га,
кадастровий № :01:002:0032, що
розташована по АДРЕСА_1. Визнано ОСОБА_3
власником житлового
будинку АДРЕСА_1 з відповідними
господарськими будівлями та спорудами
та земельної ділянки площею 0,1196 га,
кадастровий №
:01:002:0032, що розташовані по АДРЕСА_1.
Вирішено питання судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Київської
області від 10 грудня 2013 року
рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 30
вересня 2013 року скасовано та ухвалено
нове рішення про відмову в задоволенні
позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить
скасувати рішення апеляційного суду,
посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
права та порушення норм процесуального
права, та залишити в силі рішення суду
першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді судової
палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ, дослідивши матеріали справи та
перевіривши наведені в скарзі доводи,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позов, виходив із того, що відповідно до
вимог ст. 235 ЦК України договори
купівлі-продажу будинку та земельної
ділянки є удаваними в частині покупця
та ціни, оскільки реальне
волевиявлення позивача та відповідача
було спрямоване на виникнення у
позивача права власності як такого, що
придбане за рахунок коштів позивача та
з того, що фактичним покупцем спірного
майна є позивач.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення
суду першої інстанції та ухвалюючи
нове рішення про відмову в позові
виходив із того, що до виниклих
правовідносин не може бути застосована
ст. 235 ЦК України, оскільки з цих підстав
можливо визнати удаваним лише у разі,
якщо договір купівлі-продажу приховує
інший договір, на підставі якого у
сторін виникли інші права і обов'язки,
ніж ті, що передбачені договором
купівлі-продажу нерухомого майна. З тих
підстав, що договори купівлі-продажу є
іншими правочинами, позовні вимоги не
заявлені.

Проте з такими висновками апеляційного
суду погодитись не можна.

За положеннями ст. 203 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами
першою-третьою, п'ятою та шостою статті
203 цього Кодексу.

Згідно із ст. 655 ЦК України за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

За своєю суттю та загальним правилом
договір купівлі-продажу передбачає для
однієї сторони право отримання
предмету купівлі-продажу у власність
та зобов'язання сплатити його покупну
ціну, а для другої сторони право на
отримання ціни та обов'язок передати
предмет договору наступному власнику.

Крім того, покупець може домовитись з
іншою особою про придбання власності
за її рахунок з наступним
відшкодуванням цій особі витрат.

Отже, за звичаями ділового обороту
презумується, що предмет договору
належить продавцю та переходить у
власність покупця, якщо інше не
передбачено домовленістю сторін, та
покупець має сплатити ціну за власний
рахунок, якщо інше не передбачено
домовленістю сторін договору або
покупцем та іншою особою.

Разом із тим, відповідно до ст. 235 ЦК
України удаваним є правочин, який
вчинено сторонами для приховання
іншого правочину, який вони насправді
вчинили.

Якщо буде встановлено, що правочин був
вчинений сторонами для приховання
іншого правочину, який вони насправді
вчинили, відносини сторін регулюються
правилами щодо правочину, який сторони
насправді вчинили.

При цьому, удаваним може бути не весь
правочин, але лише в частині когось з
його учасників, якщо буде встановлено
що інший учасник за змістом договору
домовлявся про істотні умови договору,
про її ціну, сплатив за власні кошти її
покупну ціну, придбав майно для себе та
наступні дії сторін свідчать про
прийняття виконання договору іншою
стороною.

Судом установлено, що 1 червня 2006 року
між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 договір
купівлі-продажу земельної ділянки та
житлового будинку АДРЕСА_2.

Як убачається з позовної заяви, на
обґрунтування позовних вимог
ОСОБА_3 посилалася на правові підстави,
передбачені ст. 235 ЦК України просила
визнати удаваним правочин в частині
покупця та ціни, що не заборонено
законом.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Ухвалюючи рішення апеляційний суд на
зазначені підстави позову уваги не
звернув та фактичні обставини справи
відповідно до положень ст. 235 ЦК
України не встановив, не зазначивши
також чи погоджується він з
встановленими фактичними обставинами
справи судом першої інстанції, та
фактично залишив спір не вирішеним.

З огляду на викладене рішення
апеляційного суду не можна вважати
законними та обґрунтованими, воно
підлягає скасуванню, а справа -
передачі на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції з підстав
передбачених ч. 3 ст. 338 ЦПК
України.

У силу ч. 2 ст. 348 ЦПК України підлягає
скасуванню й ухвала Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 січня 2014 року про
відхилення касаційної скарги ОСОБА_3 на
рішення апеляційного суду Київської
області від 10 грудня 2013 року.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 348 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити
частково.

Рішення апеляційного суду Київської
області від 10 грудня 2013 року та ухвалу
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 січня 2014 року скасувати,
справу передати на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник Судді:Б.І.
Гулько А.О. Лесько М.Є. Червинська В.А.
Черненко