22-ц/775/849/2014(м)
Головуючий у 1-й інстанції Богуславська
Суддя-доповідач Сорока Г.П.
е м У к р а ї н и
16 червня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Донецької області в
головуючого - Сорока
суддів -
Баркової Л.Л., Попової С.А.,
при секретарі -
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Маріуполі цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про надання додаткового
строку для прийняття спадщини за
апеляційною скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_4 на
рішення Жовтневого районного суду
міста Маріуполя Донецької області від
26 листопада 2012 року,-

В С Т А Н
О В И Л А :

06 листопада 2012 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
визначення додаткового строку для
подання заяви про прийняття спадщини
після смерті батька ОСОБА_5 терміном в
один місяць.

В обґрунтування позовних вимог
посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер
його батько ОСОБА_5, після смерті якого
залишилось спадкове майно у вигляді
будинків АДРЕСА_1. Крім нього,
спадкоємцями першої черги після смерті
батька є його матір ОСОБА_3 та брат
ОСОБА_4 За життя померлий залишив
заповіт, згідно з яким на випадок своєї
смерті все майно заповідав йому. Він є
інвалідом 3 групи та, оскільки після
смерті батька стан його здоров'я
погіршився, внаслідок чого він не міг
вільно рухатись, проходив неодноразові
курси лікування, тому не зміг вчасно
звернутись до нотаріальної контори, а
коли звернувся 30.10.2012 р. з метою
оформлення спадщини, то нотаріус
відмовив в прийнятті документів із-за
пропуску строку для подання заяви про
прийняття спадщини. Вважає, що строк
прийняття спадщини пропустив з
поважної причини, тому просив суд
визначити додатковий строк.

Рішенням Жовтневого районного суду
м.Маріуполя Донецької області від 26
листопада 2012 року позов ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про надання додаткового
строку для прийняття спадщини
задоволено.

Визначено ОСОБА_4 додатковий строк для
прийняття спадщини, яка залишилась
після смерті батька ОСОБА_5, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1, до 26 грудня 2012 року.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції, відповідачі ОСОБА_3
та ОСОБА_4, посилаючись на його
незаконність та необґрунтованість,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, в апеляційній скарзі просять
скасувати рішення та ухвалити нове,
яким у задоволенні позову ОСОБА_2
відмовити.

Сторони у судове засідання не
з'явилися, про час та місце судового
засідання були повідомлені належним
чином, що підтверджується особистими
розписками їх представників.
Відповідачі подали до суду заяви про
розгляд справи у їх відсутності за
участю їх представника ОСОБА_6, позивач
ніяких заяв суду не подав. Тому,
виходячи з положень ст.305 ЦПК України,
колегія суддів дійшла до висновку про
розгляд справи у їх відсутності за
участю їх представників.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника відповідачів ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 - ОСОБА_6, який доводи
апеляційної скарги підтримав, просив
апеляційну скаргу задовольнити,
рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове рішення про
відмову в задоволені позову,
заперечення представника позивача
ОСОБА_2 - ОСОБА_7, яка просила апеляційну
скаргу відхилити, рішення суду
залишити без змін, перевіривши
матеріали справи в межах апеляційного
оскарження та обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Судом встановлено і це підтверджується
матеріалами справи, що ІНФОРМАЦІЯ_1
помер батько позивача ОСОБА_5 Після
його смерті відкрилась спадщина на
майно, яке він заповідав своєму сину
ОСОБА_2.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що
відповідачі позов визнали, про що
подали письмові заяви, та, враховуючи
положення ч.4 ст.174 ЦПК України, дійшов
до висновку про недоцільність
досліджувати докази, тому, прийнявши
визнання позову, дійшов до висновку про
обгрунтованість вимог позивача.

З такими висновками суду першої
інстанції колегія судів не може не
погодитись, оскільки вони відповідають
обставинам справи та вимогам
матеріального і процесуального права.

Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України для
прийняття спадщини встановлюється
строк у шість місяців, який починається
з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за
позовом спадкоємця, який пропустив
строк для прийняття спадщини з
поважної причини, суд може визначити
йому додатковий строк, достатній для
подання ним заяви про прийняття
спадщини.

Згідно п.24 постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику у справах про спадкування»
від 30.05.2008 року №7, вирішуючи питання
про визначення особі додаткового
строку, суд досліджує поважність
причини пропуску строку для прийняття
спадщини. При цьому необхідно виходити
з того, що поважними є причини,
пов'язані з об'єктивними,
непереборними, істотними труднощами
для спадкоємця на вчинення цих дій.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених ст.61 цього
Кодексу. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.

Згідно ч.1 ст.61 ЦПК України обставини
визнані сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню.

Відповідно до ст.174 ЦПК України
відповідач має право визнати позов
протягом усього часу розгляду справи,
зробивши про це заяву. У разі визнання
відповідачем позову суд за наявності
для того законних підстав ухвалює
рішення про задоволення позову. Якщо
визнання відповідачем позову
суперечить закону або порушує права,
свободи чи інтереси інших осіб, суд
постановляє ухвалу про відмову в
прийнятті визнання позову.

Як вбачається зі справи, в позовній
заяві, як на поважність причин пропуску
строку для прийняття спадщини, позивач
посилався на те, що він є інвалідом,
після смерті батька стан його здоров'я
погіршився, у зв'язку з чим він не міг
вільно рухатися, проходив лікування,
тому не зміг своєчасно звернутись в
нотаріальну контору із заявою про
прийняття спадщини за заповітом.

На підтвердження своїх доводів позивач
надав суду пенсійне посвідчення
інваліда 3 групи, довідку МСЕК про
встановлення інвалідності, а також
витяг з історії хвороби, з якого
вбачається наявність у позивача
захворювання опорно-рухового апарату.

Зі справи також вбачається, що
відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 визнали
позов, про що 26.11.2012 року подали суду
письмові заяви (а.с.21-22).

Таке визнання позову не суперечить
закону та не порушує права, свободи чи
інтереси інших осіб, у зв'язку з чим
судом правильно визнання
відповідачами позову прийнято.

Крім того, в судовому засіданні
апеляційного суду представник
відповідачів визнав, що такі заяви
відповідачі подавали до суду першої
інстанції та не оспорював факт
добровільного підписання ними цих
заяв.

З урахуванням наведеного, виходячи з
того, що позивач як на поважність
причин пропуску строку для звернення
до нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини посилався на
наявність у нього хронічного
захворювання та лікування в період
встановленого законом шестимісячного
строку для прийняття спадщини і ці
обставини визнані відповідачами, а
тому не підлягають доказуванню, а також
враховуючи те, що строк для прийняття
спадщини пропущено на незначний час,
колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції правильно у відповідності з
вимогами матеріального та
процесуального права дійшов до
висновку про задоволення позову,
оскільки наявність у позивача
хронічного захворювання та лікування з
приводу цього захворювання є
об'єктивними обставинами та такими, що
створюють позивачу перешкоди для
реалізації свого права на прийняття
спадщини, а тому є поважними причинами
та дають підстави для визначення
позивачу додаткового строку для
прийняття спадщини.

Наведені відповідачами в апеляційній
скарзі доводи правильність даних
висновків суду не спростовують.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
рішення суду першої інстанції
відповідає обставинам справи та
вимогам матеріального і
процесуального права, апеляційних
підстав для його скасування не
вбачається, тому рішення суду підлягає
залишенню без зміни, а апеляційна
скарга відповідачів підлягає
відхиленню.

Керуючись ст.ст.307,308,313,314 ЦПК України,
колегія суддів,-

У Х В А Л
И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4
відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду
міста Маріуполя Донецької області від
26 листопада 2012 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня набрання законної
сили шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий :
Сорока Г.П.

Судді :
Баркова Л.Л.

Попова С.А.