№ 207/1571/14-ц
№ 2/207/970/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2014 року Баглійський
районний суд м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області у складі:

судді:
Литвинчука В.П.

при секретарі:
Єрмаковій Н.П.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні у залі суду у м.
Дніпродзержинську справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл майна,
придбаного у період шлюбу,-

В С Т А Н О
В И В:

У квітні 2014 року ОСОБА_1
звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2
про розподіл майна, придбаного у період
шлюбу.

В обгрунтування пред*явлених
позовних вимог вказала, що з
відповідачем по справі вона шлюб
уклала 03 жовтня 1998 року. Від шлюбу вони
мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Шлюб
між ними розірваний. У теперішній час
між ними виникло питання про розподіл
майна, придбаного у період шлюбу. Ними 11
грудня 2006 року, у період шлюбу, була
придбана квартира АДРЕСА_1. Квартира
складається із трьох кімнат загальною
площею 63,4м.кв., а жилою - 43,7м.кв.
Правовстановлюючі документи на
квартиру зареєстровані на ім*я
відповідача. 04 серпня 2009 року
відповідач 1/3 частину нині спірної
квартири подарував сину. Таким чином,
на теперішній час відповідач є
власником 2/3 частин квартири, а їхній
неповнолітній син відповідно
власником 1/3 частини квартири.
Добровільно розділити квартиру
відповідач не бажає. Вона вважає, що їй
належить 1/3 частина вказаної квартири з
тих підстав, що квартира ними була
придбана у період шлюбу, за спільні
кошти та є спільною сумісною власністю.
Просить позов задовольнити, визнавши
за нею право власності на 1/3 частини
квартири, яка ними була придбана у
період шлюбу та знаходиться у їх
спільній сумісній власності.

Відповідач пред*явлений
позов визнав та не заперечував проти
його задоволення. Вказав, що квартира
ними була придбана у період шлюбу та є
їхньою спільною сумісною власністю.

Суд, вислухавши сторони,
дослідивши матеріали цивільної справи,
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню.

Відповідно до ст. 60 Сімейного
Кодексу України: «Майно, набуте
подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав поважної
причини /навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо/ самостійного заробітку /доходу/.
Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об*єктом права спільної
сумісної власності подружжя».

У судовому засіданні було
встановлено, що шлюб сторони уклали 03
жовтня 1998 року, а 11 грудня 2006 року, тобто
в період шлюбу, сторонами була придбана
нині спірна квартира. При таких
обставинах придбана сторонами
квартира є їхньою спільною сумісною
власністю.

Шлюб сторони розірвали 16
березня 2010 року та в теперішній час
виникла необхідність розподілу майна,
придбаного у період шлюбу.

Згідно зі ст.68 Сімейного
Кодексу України: «Розірвання шлюбу не
припиняє права спільної сумісної
власності на майно, набуте за час
шлюбу».

При цьому, відповідно до ст. 69
Сімейного Кодексу України: «Дружина і
чоловік мають право на поділ майна, що
належить їм на праві спільної сумісної
власності, незалежно від розірвання
шлюбу».

У судовому засіданні було
встановлено, що відповідачем
пред*явлений позов був визнаний та
відповідач не заперечував проти
визнання за позивачкою права власності
на 1/3 частину квартири, яка є їхньою
спільною сумісною влпасністю.

Згідно з ч.1 ст.70 Сімейного
Кодексу України: «У разі поділу майна,
що є об*єктом права спільної сумісної
власності подружжя, частки майна
дружини та чоловіка є рівними, якщо
інше не визначено домовленістю між
ними або шлюбним договором».

У судовому засіданні також
було встановлено, що між сторонами
ніякої домовленості щодо володіння
спільним сумісним майном не існувало.

Також у судовому засіданні
було встановлено, що сторонами
шлюбного договору укладено не було.

При таких обставинах суд
вважає, що частки сторін у спільному
сумісному майні, квартирі, є рівні,
тобто кожному з них належить 1/3 її
частина та яка сторонами була придбана
у період шлюбу.

При таких обставинах суд,
оцінюючи всі докази, зібрані по справі
у їх сукупності, вважає, що позовні
вимоги підлягають задоволенню.

Судові витрати по справі суд
вважає за необхідне покласти на
позивачку.

Керуючись ст.,ст.60, 68, 69, 70
Сімейного Кодексу України, ст.,ст. 6-14, 60,
212-218 ЦПК України, суд,-

В И Р І
Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розподіл майна, придбаного у
період шлюбу - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право
власності на 1/3 частини квартири
АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_2 право
власності на 1/3 частини квартири
АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено на
протязі 10 днів з моменту його
оголошення до апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Баглійський районний суд м.
Дніпродзержинська.

Суддя:
/ Литвинчук В.П. /