АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5025/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Демидова С. О. Доповідач - Каратаєва
Л.О. Категорія
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Дніпропетровської області в
складі:

головуючого - Каратаєвої Л.О.

суддів: - Козлова С.П.,
Прозорової М.Л.

при секретарі - Кочержинській А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення
Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 09 квітня 2014 року
по справі за позовом ОСОБА_4 до Моторно
(транспортного) страхового бюро
України, ОСОБА_5 про відшкодування
шкоди завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, -

в с т а н о в и л а:

09 квітня 2014 року Жовтневим
районним судом м. Дніпропетровська
ухвалено рішення про часткове
задоволення позову ОСОБА_4 до Моторно
(транспортного) страхового бюро
України, ОСОБА_5 про відшкодування
шкоди завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь
ОСОБА_4 2 045 грн.44 коп. збитки у вигляді
втрати товарної вартості пошкодженого
автомобіля, 500 грн. моральної шкоди та
вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Не погодившись з вказаним рішенням
суду, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати рішення суду та
ухвалити нове рішення, яким стягнути з
Моторно транспортного страхового бюро
України на його користь - 22 971,28 грн.
страхового відшкодування, 600 грн.
витрат на проведення
авто-товарознавчого дослідження, 23,16
грн. поштових витрат. Стягнути з ОСОБА_5
на його користь 5 000,00 грн. завданих
збитків у вигляді моральної шкоди, 2 045,44
грн. - збитки у вигляді втрати товарної
вартості пошкодженого автомобіля.
Стягнути з відповідачів на його
користь витрати на оплату судового
збору - пропорційно.

Перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає за
необхідне апеляційну скаргу

Як вбачається з матеріалів справи, 17
квітня 2013 року о 13 годині на перехресті
вул. Шевченко та вул. Жуковського в м.
Дніпропетровську сталася дорожньо -
транспортна пригода внаслідок
порушень правил дорожнього руху
ОСОБА_5, який керував транспортним
засобом БМВ, державний номер НОМЕР_1 та
здійснив зіткнення з автомобілем КІА
Серато, державний номер НОМЕР_2, що
належить ОСОБА_4, внаслідок чого
автомобіль було пошкоджено.

Постановою Кіровського районного суду
м. Дніпропетровська від 15 травня 2013
року, яка залишена в силі постановою
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 12 червня 2013 року ОСОБА_5
визнано винним у скоєнні
адміністративного правопорушення
передбаченого ст. 124 КУпАП. /а.с. 9, 69-72/.

В результаті ДТП ОСОБА_4, спричинено
матеріальні збитки, розмір яких
становить 24 987 грн. з урахуванням втрати
товарного виду /а.с. 11-21/.

10 вересня 2013 року позивач звернувся до
Моторного (транспортного) страхового
бюро України із заявою та просив
здійснити виплату страхового
відшкодування.

11 жовтня 2013 року Моторне (транспортне)
страхове бюро України повідомило
позивача про відмову у виплаті
страхового відшкодування та повернуло
надані документи у зв'язку із
невиконанням ОСОБА_4 своїх обов'язків
визначених п. 33.3 ст. 33, ст. 41 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», оскільки було встановлено, що
на момент звернення до МТСБУ,
транспортний засіб КІА Серато
державний номер НОМЕР_2, був
відремонтований, що призвело до
неможливості страховика (МТСБУ)
встановити факт дорожньо-транспортної
пригоди, причини та обставини її
настання або розмір заподіяної шкоди
/а.с. 28/.

Відповідно до висновку експертного
автотоварознавчого дослідження по
визначенню вартості матеріальної
шкоди № 1269 від 07 травня 2013 року,
вартість матеріальної шкоди складає 24
987 грн. 56 грн., з яких 2 045 грн. 44 коп.
збитки у вигляді втрати товарної
вартості пошкодженого автомобіля
/а.с.11-21/.

Завдання матеріальної та моральної
шкоди іншій особі, з огляду на п. 3 ч. 2 ст.
11 ЦК України є підставою виникнення
цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України
способами захисту цивільних прав та
інтересів є, зокрема, відшкодування
збитків та інші способи відшкодування
майнової шкоди, а також відшкодування
моральної шкоди.

Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа,
якій завдано збитків у результаті
порушення її цивільного права, має
право на їх відшкодування.

За змістом ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав. Розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення його
можливості їх реалізації, ступеня вини
особи, яка завдала моральної шкоди,
якщо вина є підставою для
відшкодування, а також з урахуванням
інших обставин, які мають істотне
значення. При визначенні розміру
відшкодування враховуються вимоги
розумності і справедливості.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна
шкода, завдана фізичній особі
відшкодовується особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України
джерелом підвищеної небезпеки є
діяльність, пов'язана з використанням,
зберіганням або утриманням
транспортних засобів, механізмів та
обладнання, використанням, зберіганням
хімічних, радіоактивних, вибухо- і
вогненебезпечних та інших речовин,
утриманням диких звірів, службових
собак та собак бійцівських порід тощо,
яка створює підвищену небезпеку для
особи, що цю діяльність здійснює, та
інших осіб.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє джерелом
підвищеної небезпеки.

Згідно із вимогами постанови Пленуму
Верховного Суду України N 4 від 31.03.95 р.
суди при розгляді цивільних справ про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди повинні керуватися наступним: п. 4
позивач повинен зазначити, в чому саме
полягає шкода, якими неправомірними
діями чи бездіяльністю її заподіяно
позивачеві, з яких міркувань він
виходив, визначаючи розмір шкоди, та
якими доказами це підтверджується; п. 5
ч. 2 - відповідно до загальних підстав
цивільно-правової відповідальності
обов'язковому з'ясуванню при вирішенні
спору про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди підлягають:
наявність такої шкоди, протиправність
діяння її заподіювача, наявність
причинного зв'язку між шкодою і
протиправним діянням заподіювача та
вини останнього в її заподіянні; п. 9 -
розмір відшкодування моральної
(немайнової) шкоди суд визначає залежно
від характеру та обсягу страждань
(фізичних, душевних, психічних тощо),
яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат (їх тривалості,
можливості відновлення тощо) та з
урахуванням інших обставин. При цьому
суд має виходити із засад розумності,
виваженості та справедливості.

Згідно приписам п. 4 ст. 61 ЦПК України,
вирок у кримінальній справі, що набрав
законної вили, або постанова суду у
справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно - правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, як мали місце ці дії та чи
вчиненні вони цією особою.

Встановивши обставини справи та
правовідносини, що склалися між
сторонами, застосувавши вказані вище
норми матеріального права, суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку про стягнення з ОСОБА_5 2 045
грн.44 коп. збитків через втрату
товарної вартості пошкодженого
автомобіля та 500 грн. моральної шкоди.
Стягнуті суми відповідають доказам, що
містяться в матеріалах справи, засадам
розумності, виваженості та
справедливості.

Що стосується позовних вимог про
стягнення збитків з Моторного
(транспортне) страхового бюро України,
то суд першої інстанції обґрунтовано
відмовив у задоволенні позовних вимог
в цій частині.

Згідно п. 32.7 ч. 1 ст. 32 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» страховик або МТСБУ не
відшкодовує шкоду, пов`язану із втратою
товарного вигляду транспортного
засобів.

Пунктом 33.3. ст. 33 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» встановлено, що водії та
власники транспортних засобів,
причетних до дорожньо-транспортної
пригоди, власники пошкодженого майна
зобов'язані зберігати пошкоджене майно
(транспортні засоби) у такому стані, в
якому воно знаходилося після
дорожньо-транспортної пригоди, до тих
пір, поки його не огляне призначений
страховиком (у випадках, передбачених
статтею 41 цього Закону, - МТСБУ)
представник (працівник, аварійний
комісар або експерт), а також
забезпечити йому можливість провести
огляд пошкодженого майна (транспортних
засобів).

Відповідно до п. 37.1.3. ст. 37 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» невиконання потерпілим або
іншою особою, яка має право на
отримання відшкодування, своїх
обов'язків, визначених цим Законом,
якщо це призвело до неможливості
страховика (МТСБУ) встановити факт
дорожньо-транспортної пригоди, причини
та обставини її настання або розмір
заподіяної шкоди є підставою для
відмови у здійсненні страхового
відшкодування (регламентної виплати).

Згідно із статтею 29 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" (далі - Закон) у зв'язку з
пошкодженням транспортного засобу
відшкодовуються витрати, пов'язані з
відновлюваним ремонтом транспортного
засобу з урахуванням зносу, обчислені в
порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до положень статті 34.1
Закону страховик терміново, але не
пізніше трьох робочих днів (враховуючи
день отримання письмового
повідомлення про страховий випадок),
зобов'язаний направити аварійного
комісара або експерта на місце
настання страхового випадку та/або до
місцезнаходження пошкодженого майна
для визначення причин настання
страхового випадку та розмірів
збитків.

Згідно статті 34.2 Закону якщо у
визначений строк аварійний комісар або
експерт не з'явилися, потерпілий має
право самостійно обрати аварійного
комісара або експерта для визначення
розміру шкоди. У такому випадку
страховик зобов'язаний відшкодувати
потерпілому витрати на проведення
експертизи.

Матеріали справи свідчать про те, що на
день огляду автомобіля аварійним
комісарок страхової компанії
автомобіль був відновлений.

З опису поштового вкладення, яке було
надіслано ОСОБА_4 до Моторного
(транспортне) страхового бюро України 10
вересня 2013 р. вбачається, що автомобіль
дійсно був відремонтований, так як
позивачем було надіслано на адресу
страхової компанії замовлення наряд і
чек на ремонт транспортного засобу від
25 квітня 2013 р. (а.с.22).

Таким чином, Моторне (транспортне)
страхове бюро України відмовило у
відшкодуванні збитків у відповідності
до наведених вище норм Закону.

Незгода апелянта з рішенням суду
першої інстанції полягає в тлумаченні
норм чинного законодавства на власний
розсуд з метою отримання відшкодування
з Моторного (транспортне) страхового
бюро України та не спростовують
правильність висновків суду першої
інстанції з цього питання.

Таким чином, колегія суддів дійшла
висновку про відповідність рішення
суду першої інстанції вимогам ст.. 213, 214
ЦПК, тому рішення підлягає залишенню
без змін, а апеляційна скарга -
відхиленню.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 303, 307, 314, 315 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л
А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4
відхилити.

Рішення Жовтневого районного
суду м. Дніпропетровська від 09 квітня
2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду чинна з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів.

Судді