Справа № 2/267/1407/14
РІШЕННЯ

Іменем України

19 червня 2014 року
м.
Макіївка

Гірницький районний суд м. Макіївки
Донецької області

у складі головуючого судді Наумової
О.С.,

при секретарі Ковальчук Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Центральна
збагачувальна фабрика «Пролетарська»,
третя особа без самостійних вимог на
предмет спору - ОСОБА_2,

про поновлення на роботі - на посаді
чергового електрослюсаря по ремонту
устаткування 6-го розряду Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Центральна збагачувальна фабрика
«Пролетарська», стягнення з Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Центральна збагачувальна фабрика
«Пролетарська» середнього заробітку
за час вимушеного прогулу з 02.04.2014р. до
дня постановлення рішення в сумі 7 546,30
грн., стягнення моральної шкоди в сумі 10
000,00 грн.

за участю сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - особисто, ОСОБА_3
- згідно ордеру та договору

від відповідача: Жданової І.М. - за
довіреністю, Костюка С.В. - за
довіреністю

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною
заявою до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Центральна
збагачувальна фабрика «Пролетарська»
(далі - ТОВ «ЦЗФ «Пролетарська»),
визначивши третьою особою без
самостійних вимог на предмет спору -
ОСОБА_2, про поновлення на роботі - на
посаді чергового електрослюсаря по
ремонту устаткування 6-го розряду
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Центральна
збагачувальна фабрика «Пролетарська»,
стягнення з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Центральна
збагачувальна фабрика «Пролетарська»
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу з 02.04.2014р. до дня постановлення
рішення в сумі 7 546,30 грн., стягнення
моральної шкоди в сумі 10 000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог
зазначив, що з 19.12.2007р. він працював на
ТОВ «ЦЗФ «Пролетарська» з 19.12.2007р.
черговим електрослюсарем по ремонту
устаткування 6-го розряду. Підвищував
кваліфікацію протягом 7-ми років
роботи, навчається у вищому
навчальному закладі. На підставі
наказу ТОВ «ЦЗФ «Пролетарська» від
02.04.2014р. № 55/к був звільнений з робочого
місця у зв'язку зі скороченням штату -
на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. Інша
робота не пропонувалася. Вважає, що
звільнений незаконно, через упереджене
ставлення адміністрації підприємства.

Вважає, що він був належним чином
обізнаний про скорочення штату. На
зборах колективу було обговорено
питання про реорганізацію
підприємства, а не про скорочення
штату.

Крім того, зазначає, що неправомірними
діями відповідача йому заподіяна
моральна шкода, яка виражається у
душевних стражданнях у зв'язку із
втратою роботи та яку він оцінює у 10 000,00
грн.

Тому просить позов задовольнити.

Позивач та його представник в судовому
засіданні позовні вимоги підтримали та
просили суд їх задовольнити.

Представники відповідача в судовому
засіданні проти позовних вимог
заперечували, просили відмовити у їх
задоволенні, зазначивши, що позивач
звільнений у відповідності до вимог
трудового законодавства.

Вважає, що позивач був не пізніше ніж
за два місяці повідомлений згідно зі
ст. 49-2 КЗпП України про наступне
звільнення у зв'язку із скороченням
штату 24.12.2013р., що підтверджується його
підписом у відомості про попередження
робітників підприємства, яка є
додатком № 1 до наказу № 230 від 24.12.2013р.
Іншу роботу не запропоновано у зв'язку
із відсутністю вакансій на
підприємстві.

У відповідності до ст. 43 КЗпП України у
зв'язку із розторгненням трудового
договору за ініціативою власника або
уповноваженого ним органу, необхідно
отримати попередню згоду виборчого
органу. Адміністрацією підприємства
отримана попередня згода виборчого
органу первинної організації
профспілкової організації на
звільнення ОСОБА_1, що підтверджується
протоколом № 4 від 03.03.2014р.

Вважає, що вимоги про стягнення
моральної шкоди є безпідставними,
оскільки з боку відповідача відсутні
дії, якими можна б було заподіяти таку
шкоду.

Тому, посилаючись на норми ст.ст. 626, 628,
629, 509, 549 ЦК України просили відмовити у
задоволенні позову.

Вислухавши пояснення сторін, вивчивши
матеріали справи і дослідивши надані
докази, суд у межах заявлених позовних
вимог (ст. 11 ЦПК України) встановив
наступне.

Позивач в судовому засіданні пояснив,
що в грудні 2013року на підприємстві було
проведено збори колективу, де всіх
працівників повідомили про
реорганізацію на підприємстві. Він був
присутній на даних зборах. Працівник з
відділу кадрів ТОВ «ЦЗФ «Пролетарська»
надавала списки працівників, в яких
вони повинні були розписатися та
повідомила, що вони розписуються за те,
що їм роз'яснено про реорганізацію на
підприємстві. Він відмовився
підписувати дані відомості. Пізніше
йому зателефонував його безпосередній
керівник - механік Кирилюк М.В. та
сказав, що він повинен розписатися у
даних відомостях. Пояснив, що йому
повідомлялося, що наказ про
реорганізацію знаходився у
профспілковій організації та з ним
можна ознайомитися, але він не став
ознайомлюватися, оскільки не надав
цьому значення, так як він працює на
підприємстві 6 років і з такими
питаннями не зіткався. Підписав
відомості оскільки його запевнив
працівник контори ТОВ «ЦЗФ
«Пролетарська» у необхідності
розписатися.

Судом встановлено, що позивача ОСОБА_1 -
електрослюсаря чергового та по ремонту
обладнання 6-го розряду ремгрупи
звільнено з ТОВ «ЦЗФ «Пролетарська» на
підставі наказу «Про звільнення» від
02.04.2014р. № 55/к - на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП
України у зв'язку зі скороченням штату,
що вбачається з витягу наказу (а.с. 5).

Відповідно до ст. 49-2 КЗпП України про
наступне вивільнення працівників
персонально попереджають не пізніше
ніж за два місяці.

При вивільненні працівників у випадках
змін в організації виробництва і праці
враховується переважне право на
залишення на роботі, передбачене
законодавством.

Одночасно з попередженням про
звільнення у зв'язку із змінами в
організації виробництва і праці
власник або уповноважений ним орган
пропонує працівникові іншу роботу на
тому ж підприємстві, в установі,
організації. При відсутності роботи за
відповідною професією чи
спеціальністю, а також у разі відмови
працівника від переведення на іншу
роботу на тому ж підприємстві, в
установі, організації працівник, за
своїм розсудом, звертається за
допомогою до державної служби
зайнятості або працевлаштовується
самостійно.

Згідно із п. 19 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 9 від 06.11.2992 р.
«Про практику розгляду судами трудових
спорів», розглядаючи трудові спори,
пов'язані зі звільненням за п.1 ст. 40
КЗпП, суди зобов'язані з'ясувати, чи
дійсно у відповідача мали місце зміни в
організації виробництва і праці,
зокрема ліквідація, реорганізація або
перепрофілювання підприємства,
установи, організації, скорочення
чисельності або штату працівників, чи
додержано власником або уповноваженим
ним органом норм законодавства, що
регулюють вивільнення працівника, які
є докази щодо змін в організації
виробництва і праці, про те, що
працівник відмовився від переведення
на іншу роботу або що власник або
уповноважений ним орган не мав
можливості перевести працівника з його
згоди на іншу роботу на тому ж
підприємстві, в установі, організації,
чи не користувався вивільнюваний
працівник переважним правом на
залишення на роботі та чи
попереджувався він за 2 місяці про
наступне вивільнення.

Наказом ТОВ «ЦЗФ «Пролетарська» № 222
від 12.12.2013р. «Про скорочення штату» (а.с.
26), у зв'язку із відсутністю сировинної
бази на 2014 рік та плановим
перепрофілюванням діяльності, з метою
оптимізації витрат, скороченням витрат
на заробітну плату, скорочено з 12.12.2013р.
штат працівників на 397 одиниць.
Затверджено перелік виключених з
штатного розкладу одиниць. Затверджено
з 12.12.2013р. новий штатний розклад
(додаток № 2).

Наказом ТОВ «ЦЗФ «Пролетарська» № 230
від 24.12.2013р. «Про попередження
робітників про наступне звільнення у
зв'язку зі скороченням штату» (а.с. 27)
штат скорочено на 397 одиниць. З
урахуванням пропозицій по
кандидатурам затверджено список
працівників, які підлягають звільненню
та відомість попередження звільнення
(додаток № 1) (а.с. 28). Наказом
передбачено провести інспектору з
кадрів з працівниками інформаційну та
організаційну роботу. За відомістю
(додаток № 1) попередити під підпис
працівників не раніше ніж за 2 місяці.
Відмову від підпису оформляти актом
встановленої форми.

За довідкою ТОВ «ЦЗФ «Пролетарська»
від 30.05.2014р. (а.с. 31) вакантних місць на
момент попередження про звільнення не
було.

Як видно з повідомлення Первинної
профспілкової організації «ЦЗФ
«Пролетарська» Всеукраїнського
професійного союзу робітників
вугільної промисловості від 05.03.2014р.
(а.с. 32) та виписки з протоколу Первинної
профспілкової організації «ЦЗФ
«Пролетарська» № 4 від 03.04.2014р. (а.с. 33, 34)
надана попередня згода на звільнення
ОСОБА_1

У Відомості попередження працівників
про наступне звільнення на дільниці
«Рем. група», яка є додатком № 1 до
наказу № 230 від 24.12.2013р. (а.с. 28) міститься
підпис ОСОБА_1 під текстом наступного
змісту: «У зв'язку зі скороченням штату,
затвердженого наказом по підприємству
від 12.12.2013р. № 222, та згідно з наказом по
підприємству від 24.12.2012р.№ 230
попереджаються про звільнення. Даною
відомістю працівники повідомляються
про те, що вільних робочих місць, які
можна було б запропонувати (вакансії)
на підприємстві у даний час немає.

В судовому засіданні позивач
підтвердив, що підпис належить йому,
але «шапки» додатку не було, були лише
списки працівників.

Суд критично відноситься до даних
доводів та вважає, що вони не доведені
належними доказами у відповідності до
вимог ст. 60 ЦПК України, якою
передбачено, що кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

В судовому засідання позивач
підтвердив, що він власноруч
підписався у відомостях. Акту про
відмові від підпису не складено.

Отже, позивача було попереджено у
відповідності до п. 1 ст. 49-2 КЗпП України
про наступне звільнення персонально,
під його особистий підпис, не пізніше
ніж за два місяці.

На момент попередження станом на 24.12.2013
р. на ТОВ «ЦЗФ «Пролетарська» вільних
вакансій не було, про що також позивача
було повідомлено при попередженні про
звільнення.

За таких обставин, у суду не має підстав
вважати, що позивача не було
попереджено про наступне звільнення у
зв'язку зі скороченням штату. Тому
звільнення було здійснено з
дотриманням вимог статті 49-2 КЗпП
України.

Суд не приймає як обґрунтування позову
доводи позивача про те, що після його
звільнення здійснювався прийом на
роботу інших працівників, що є
підтвердженням наявності робочих
місць на підприємстві, оскільки
відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі. Правовідносини,
які виникли після звернення до суду з
приводу прийому на роботу інших
працівників не стосуються предмету
спору, тому не можуть бути предметом
розгляду даній справі.

Щодо доводів позивача про переваги в
залишенні на роботі, суд зазначає, що
згідно зі ст. 49-4 КЗпП ліквідація,
реорганізація підприємств, зміна форм
власності або часткове зупинення
виробництва, що тягнуть за собою
скорочення чисельності або штату
працівників, погіршення умов праці,
можуть здійснюватися лише після
попереднього надання професійним
спілкам інформації із цього питання,
зокрема про причини наступних
звільнень, кількість і категорії
працівників, яких це може стосуватися,
строки проведення звільнення.
Роботодавець не пізніше трьох місяців
із часу прийняття рішення проводить
консультації з профспілками про заходи
щодо запобігання звільненню чи
зведення їх кількості до мінімуму або
пом'якшення несприятливих наслідків
будь-якого звільнення.

Профспілки мають право вносити
пропозиції відповідним органам про
перенесення строків або тимчасове
припинення чи відміну заходів,
пов'язаних із вивільненням
працівників. На виконання цієї вимоги
закону наказ роботодавця погоджується
з виборним органом первинної
профспілкової організації
(профспілковим представником) за три
місяці до звільнення працівників.

Статтею 39 Закону України «Про
професійні спілки, їх права та гарантії
діяльності» від 15.09.1999р. № 045-XIV
встановлена обов'язкова вимога надання
згоди первинної профспілкової
організації на розірвання трудового
договору з ініціативи роботодавця.

Судом встановлено, що первинною
профспілковою організацією прийнято
рішення про погодження на звільнення
ОСОБА_1, яке ним не оскаржено.

Дане рішення не оскаржено.

Суд доходить висновку про те, що
позивач звільнений у відповідності до
вимог трудового законодавства.

Статтею 237-1 КЗпП України відшкодування
власником або уповноваженим ним
органом моральної шкоди працівнику
провадиться у разі, якщо порушення його
законних прав призвели до моральних
страждань, втрати нормальних життєвих
зв'язків і вимагають від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя.

У зв'язку із відсутністю з боку
відповідача заподіяння моральної
шкоди, суд вважає що вимоги позивача
про відшкодування є безпідставними.

Керуючись статтями 11, 60, 212, 213, 214, 215 ЦПК
України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Центральна
збагачувальна фабрика «Пролетарська»
про поновлення на роботі - на посаді
чергового електрослюсаря по ремонту
устаткування 6-го розряду Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Центральна збагачувальна фабрика
«Пролетарська», стягнення з Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Центральна збагачувальна фабрика
«Пролетарська» середнього заробітку
за час вимушеного прогулу з 02.04.2014р. до
дня постановлення рішення в сумі 7 546,30
грн., стягнення моральної шкоди в сумі 10
000,00 грн. - відмовити.

Вступна та резолютивна частини рішення
прийняті у нарадчій кімнаті та
проголошені у судовому засіданні 19
червня 2014 року. Рішення у повному
обсязі cкладено 24 червня 2014 року.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення суду може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Донецької області через
Гірницький районний суд м. Макіївки
Донецької області протягом десяти днів
з дня його проголошення

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя
О.С. Наумова