КІРОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА МАКІЇВКИ
Провадження №
Справа №
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2014 року
м.
Макіївка

Кіровський районний суд міста Макіївки
Донецької області у складі:

головуючий суддя Єжов
В.А.

при секретарі
Бабкевич В.О.

за участю прокурора
Шунькіної Н.О.

позивача ОСОБА_1

відповідачки
ОСОБА_2

представника третьої особи
Панової Д.Є.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Макіївці цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя
особа: орган опіки та піклування
виконавчого комітету Макіївської
міської ради про визнання батьківства,

В С Т А Н О В И В:

17 березня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа:
орган опіки та піклування виконавчого
комітету Макіївської міської ради, про
визнання батьківства, мотивуючи свої
вимоги тим, що він є кровним батьком
дитини - ОСОБА_4.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав
заявлені позовні вимоги, в
обґрунтування яких послався на факти і
обставини, викладені в заяві, та
зазначив, що з січня 2011 року він
підтримував фактично шлюбні стосунки з
ОСОБА_5, яка ІНФОРМАЦІЯ_1 народила
дитину - сина ОСОБА_4. Оскільки у
зареєстрованому шлюбі вони не
перебували, а з вересня 2012 року взагалі
припинили спільне проживання, запис
про батька дитини у Книзі реєстрації
народжень був проведений за прізвищем
матері, а ім'я та по батькові - зі слів
матері дитини. Про цей факт йому стало
відомо зі слів самої ОСОБА_5, яка йому
пояснила свій вчинок тим, що вони не
одружені, і таким чином вона зможе
отримувати допомогу від держави, як
одинока мати. На його неодноразові
прохання звернутися в органи РАЦС для
реєстрації його як батька дитини,
ОСОБА_5 відповідала категоричною
відмовою. ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 померла, а
до того почала вести безпритульний,
антисоціальний спосіб життя
зловживаючи алкогольними напоями та
наркотичними засобами у зв'язку з чим
приблизно з жовтня 2012 року син постійно
проживав з ним та його батьками, яки
ставилися до нього як до рідного онука.
На теперішній час він повністю
займається вихованням малолітнього
ОСОБА_4, який знаходиться на його
утриманні та визнає своє батьківство
щодо цієї дитини.

Посилаючись на наведені обставини,
позивач просить суд визнати його
батьком малолітнього ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідачка ОСОБА_2 позов ОСОБА_1
визнала у повному обсязі, погодившись з
обставинами, викладеними позивачем, та
в судовому засіданні пояснила, що її
дочка ОСОБА_5 приблизно з січня 2011 року
дійсно перебувала з ОСОБА_1 у фактичних
шлюбних відносинах без реєстрації
шлюбу. Від їх сумісного проживання вона
народила дитину - сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Сина вона зареєструвала
на своє ім'я оскільки мала намір
отримувати державну допомогу на його
утримання як одинока мати. Зі слів
своєї дочки їй стало відомо, що батьком
дитини є ОСОБА_1, який з самого
народження хлопчика піклується про
нього як рідний батько.

Третя особа - представник органу опіки
та піклування виконавчого комітету
Макіївської міської ради Панова Д.Є. в
судовому засіданні позовні вимоги
ОСОБА_1 просила задовольнити та
пояснила, що є всі передбачені законом
підстави для визнання ОСОБА_1 батьком
малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вислухавши пояснення сторін, допитавши
свідків, дослідивши матеріали справи
та перевіривши надані докази в межах
заявлених вимог (ст.11 ЦПК України) суд
встановив наступне.

ОСОБА_5 і ОСОБА_1 з січня 2011 року
фактично перебували у шлюбних
відносинах без реєстрації шлюбу в
органах реєстрації актів цивільного
стану.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 135 Сімейного
кодексу України при народженні дитини
у матері, яка не перебуває у шлюбі, у
випадках, коли немає спільної заяви
батьків, заяви батька або рішення суду,
запис про батька дитини у Книзі
реєстрації народжень провадиться за
прізвищем матері, а ім.»я по батькові
дитини записується за її вказівкою.

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, є матір'ю ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Відомості про батька
дитини внесені згідно до ст. 135
Сімейного кодексу України, що
підтверджено свідоцтвом про
народження серії НОМЕР_1, виданим 03
лютого 2012 року міським відділом
державної реєстрації актів цивільного
стану Макіївського міського
управління юстиції у Донецькій
області.

Як вбачається з домової книги
малолітній ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з
самого народження зареєстрований за
адресою матері, ОСОБА_5, у будинку
АДРЕСА_1.

Згідно свідоцтва про смерть серії
НОМЕР_2, виданого міським відділом
реєстрації актів цивільного стану
реєстраційної служби Макіївського
міського управління юстиції у
Донецькій області ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_5
померла ІНФОРМАЦІЯ_4 у віці 24 років, про
що зроблено відповідний актовий запис
№ 419.

Як роз'яснено в пунктах 3 та 9 Постанови
Пленуму Верховного суду України від 15
травня 2006 року N 3 «Про застосування
судами окремих норм Сімейного кодексу
України при розгляді справ щодо
батьківства, материнства та стягнення
аліментів» справи про визнання
батьківства щодо дитини, яка
народилася не раніше 1 січня 2004 р., суд
має вирішувати відповідно до норм СК
України, зокрема ч. 2 ст. 128, на підставі
будь-яких доказів, що засвідчують
походження дитини від певної особи й
зібрані з дотриманням норм цивільного
процесуального законодавства.
Відповідно до статей 213, 215 ЦПК України
рішення щодо визнання батьківства
(материнства) має ґрунтуватися на
всебічно перевірених судом даних, що
підтверджують або спростовують
заявлені вимоги чи заперечення проти
них.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

На протязі судового розгляду справи
сторони клопотань про проведення
судово-генетичної експертизи не
заявляли, посилаючись на те, що факт
кровного споріднення між позивачем та
дитиною ніким не оспорюється, він
підтверджений сукупністю наявних в
матеріалах справи доказів.

Допитані в судовому засіданні у якості
свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 - батьки
позивача пояснили, що їх син у 2011 році
перебував у фактичних шлюбних
відносинах з ОСОБА_5, яка ІНФОРМАЦІЯ_1
народила сина ОСОБА_4. Стосунки між ними
тривали недовго, і у вересні 2012 року
вони розійшлись. Хлопчика, якого
народила ОСОБА_5 вони завжди сприймали
як свого рідного онука. Коли ОСОБА_5
стала зловживати спиртними напоями і
наркотичними речовинами, хлопчик
фактично став проживати разом із ними.
Будь-яких сумнівів у тому, що батьком
дитини є ОСОБА_1 у них немає.

У суду немає підстав ставити під сумнів
істинність фактів, повідомлених
свідками оскільки викладені ними
обставини не заперечували у судовому
засіданні позивач та відповідач, вони
підтверджуються іншими об'єктивними
доказами.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 128 Сімейного
кодексу України, за відсутності заяв,
право на подання яких встановлено
статтею 126 цього Кодексу, батьківство
щодо дитини може бути визнане за
рішенням суду. Позов про визнання
батьківства приймається судом, якщо
запис про батька дитини у Книзі
реєстрації народжень вчинено
відповідно до частини першої статті 135
цього Кодексу.

Оскільки запис про батька дитини у
Книзі реєстрації народжень вчинено
відповідно до частини першої статті 135
цього Кодексу, а подання спільної заяви
матері та батька дитини щодо
батьківства у зв'язку зі смертю матері
дитини неможливе, батьківство щодо
дитини згідно вимог ч. ч. 1, 4 ст. 128
Сімейного кодексу України може бути
визнане за рішенням суду.

Частиною 3 статті 128 СК України
встановлено, що позов про визнання
батьківства може бути пред'явлений
матір'ю, опікуном, піклувальником
дитини, особою, яка утримує та виховує
дитину, а також самою дитиною, яка
досягла повноліття. Позов про визнання
батьківства може бути пред'явлений
особою, яка вважає себе батьком дитини.

Позивач є визначеною ч. 3 ст. 128
Сімейного кодексу України особою, яка
може звернутися до суду з позовом про
визнання батьківства.

Обставин, які б спростовували надані
сторонами та іншими особами, що беруть
участь в справі, докази та пояснення,
під час судового розгляду справи не
встановлено.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у
разі визнання відповідачем позову, суд
за наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову.

Визнання ОСОБА_2 позову не суперечить
закону і не порушує права, свободи чи
інтереси інших осіб.

Вислухавши пояснення позивача,
відповідачки та представника третьої
особи, проаналізувавши з урахуванням
положень ст. 212 ЦПК України встановлені
фактичні обставини по справі в їх
сукупності, суд приходить до висновку
про те, що ОСОБА_1 є кровним батьком
дитини - ОСОБА_4, в зв'язку з чим позовні
вимоги про визнання батьківства є
належними до задоволення.

Позивач не наполягає на компенсації за
понесені судові витрати, пов'язані із
зверненням до суду і розглядом
цивільної справи.

На підставі вищенаведеного, керуючись
статтями 3, 10, 11, 60, 88, 212, 213, 214, 215
Цивільного процесуального кодексу
України, статтями 3, 122, 128, 129 Сімейного
кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити
повністю.

Визнати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3,
громадянина України, батьком дитини -
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Внести до актового запису № 121 від 03
лютого 2012 року про народження ОСОБА_4
відомості про ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, як
його батька.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається Апеляційному суду Донецької
області через Кіровський районний суд
м. Макіївки протягом десяти днів з дня
його проголошення, а особами, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, -
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя:
В.А. Єжов