У х в а л а

23 червня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Макарчука М.А.,

суддів: Дем'яносова М.В.,
Мартинюка В.І.,

Леванчука А.О.,
Писаної Т.О.,-

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд
ухвали колегії суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 27 березня

2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до
Луганської міської ради, виконавчого
комітету Луганської міської ради,
Луганського міського комунального
підприємства «Міські вісті» про
поновлення на роботі, відшкодування
моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2003 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до Луганської міської
ради, виконавчого комітету Луганської
міської ради, Луганського міського
комунального підприємства «Міські
вісті», в якому просив визнати факт
його незаконного звільнення з посади
заступника директора з техніки
Міського комунального підприємства
«Телекомпанія «Ефір -1», стягнути з
Луганської міської ради на його
користь 250 893 грн

70 коп. у рахунок відшкодування
неодержаної заробітної плати
внаслідок вимушеного прогулу з вини
відповідача, стягнути з виконавчого
комітету Луганської міської ради на
його користь 250 893 грн 70 коп. у рахунок
відшкодування неодержаної заробітної
плати внаслідок вимушеного прогулу з
вини відповідача, стягнути солідарно з
Луганської міської ради та виконавчого
комітету Луганської міської ради 501 787
грн 40 коп. на його користь в якості
відшкодування моральної шкоди,
заподіяної незаконним звільненням з
роботи, стягнути з Луганського
міського комунального підприємства
«Міські вісті» 20 000 грн на його користь
у рахунок відшкодування моральної
шкоди, завданої незаконним
звільненням, та поновити його на роботі
в міському комунальному підприємстві
Телекомпанія « Ефір -1».

Рішенням Ленінського районного суду м.
Луганська від 3 жовтня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Луганської області
від 28 листопада 2013 року, в задоволенні
позову ОСОБА_3 відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції, з висновками якого
погодився й апеляційний суд, виходив із
того, що відповідачем не порушено
встановлені законом гарантії при
розірванні трудового договору з
позивачем у зв'язку зі скороченням
штату, оскільки у відповідача дійсно
відбулося скорочення посад у зв'язку з
відсутністю виробничої необхідності,
та дійшов висновку про відсутність
правових підстав для визнання
звільнення позивача незаконним і
поновлення його на роботі.

Ухвалою колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 27 березня 2014 року касаційну
скаргу ОСОБА_3 відхилено, рішення
Ленінського районного суду м.
Луганська від 3 жовтня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Луганської області
від 28 листопада 2013 року залишити без
змін.

До Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ надійшла заява
ОСОБА_3 про перегляд ухвали колегії
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 27 березня

2014 року з підстав неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
закону, зокрема ст. ст. 651, 654 ЦК України,

ст. ст. 36, 40, 41 КЗпП України, що потягло
ухвалення різних за змістом рішень у
подібних правовідносинах.

На підтвердження своїх доводів ОСОБА_3
долучив до заяви витяги з Єдиного
державного реєстру судових рішень
ухвали колегії суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 22 грудня 2010 року у справі за
позовом про розірвання договорів
поруки; ухвали колегії суддів Судової
палати у цивільних справах Верховного
Суду України від 1 лютого

2012 року, постановленої за результатами
розгляду скарги про перегляд у зв'язку
з винятковими обставинами судових
рішень, ухвалених у справі про
поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу та відшкодування моральної
шкоди; ухвали колегії суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 29 травня 2013 року у справі за
позовом про розірвання договору оренди
землі.

Однак, ухвала колегії суддів Судової
палати у цивільних справах Верховного
Суду України від 1 лютого 2012 року
постановлена за результатами розгляду
скарги про перегляд у зв'язку з
винятковими обставинами судових
рішень, а не за результатами
касаційного розгляду, не може бути
підставою перегляду в порядку,
передбаченому главою 3 розділу V ЦПК
України, на неї не може здійснюватися
посилання відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 355
ЦПК України, так як постановлення
Верховним Судом України ухвали за
результатами перегляду судових рішень
у зв'язку з винятковими обставинами не
є рішенням суду касаційної інстанції.

Згідно зі ст. 355 ЦПК України заява про
перегляд судових рішень у цивільних
справах може бути подана виключно з
підстав: неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах; встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом.

Під судовими рішеннями у подібних
правовідносинах слід розуміти такі, де
тотожними є предмет спору, підстави
позову, зміст позовних вимог та
встановлені судом фактичні обставини,
а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин. Зміст
правовідносин із метою з'ясування їх
подібності в різних судових рішеннях
суду (судів) касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

Оскільки зі змісту заяви, ухвали, про
перегляд якої подано заяву, рішень,
постановлених у вказаній вище справі,
та з долучених до заяви витягів з
Єдиного державного реєстру судових
рішень ухвали колегії суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 22 грудня 2010 року та ухвали
колегії суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 29 травня

2013 року не вбачається неоднакове
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, а саме: предмет
спору, підстави позову, зміст позовних
вимог не є тотожними,
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин не є однаковим, у
допуску справи до провадження слід
відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного
Суду України справи за позовом ОСОБА_3
до Луганської міської ради,
виконавчого комітету Луганської
міської ради, Луганського міського
комунального підприємства «Міські
вісті» про поновлення на роботі,
відшкодування моральної шкоди, за
заявою ОСОБА_3 про перегляд ухвали
колегії суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 27 березня 2014 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.А. Макарчук

Судді: М.В.
Дем'яносов

А.О. Леванчук

В.І. Мартинюк

Т.О. Писана