Справа № 127/5641/14-ц
Провадження № 2-о/127/293/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької
області в складі:

головуючого судді Іщук Т. П.,

при секретарі Коваленко Д.І.

за участі заявника ОСОБА_1,
представника заінтересованої особи
ОСОБА_2, розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Вінниці в залі
суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1,
за участю заінтересованої особи -
Вінницької міської ради, про
встановлення факту, що має юридичне
значення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про
встановлення факту останнього місця
проживання померлого ОСОБА_3. Свою
заяву мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1
помер її дідусь ОСОБА_3 За час свого
життя ним було складено заповіт, в
якому він зазначив про своє проживання
в АДРЕСА_1 та заповідав своє майно своїм
синам та заявниці. Після його смерті
відкрилася спадщина, однак відповідач
не може оформити своє право на
спадщину, оскільки відсутнє
підтвердження останнього місця
проживання спадкодавця, а документи
які підтверджують ці факти відсутні,
зважаючи на пожежу, в результаті якої
знищені документи. Встановлення даного
факту є необхідним для оформлення
спадщини. За таких обставин і
звернулася до суду.

Ухвалою Вінницького міського суду
Вінницької області від 01 квітня 2014 року
( без винесення окремого
процесуального документу) замінено
заінтересовану особу Виконавчий
комітет Вінницької міської ради на
Вінницьку міську раду.

В судовому засіданні заявник заяву
підтримала, на підставах викладених в
ній, просила її задовольнити.

Представник заінтересованої особи при
розгляді справи поклався на думку суду.
При цьому, звернув увагу, що заявник
доказів пожежі не надала.

Суд, дослідивши матеріали справи,
оцінивши докази в їх сукупності,
прийшов до висновку, що заява підлягає
задоволенню.

Відповідно до ст.256 ЦПК України суд
встановлює факти, від яких залежить
виникнення, зміна або припинення
особистих чи майнових прав фізичних
осіб, якщо законом не встановлено
іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ст.526 ЦК України (в
редакції 1963 року) місцем відкриття
спадщини визнається останнє постійне
місце проживання спадкодавця, а якщо
воно невідоме,- місце знаходження майна
чи його основної частини.

Відповідно до ст.17 ЦК України (в
редакції 1963 року) місцем проживання
визнається місце, де особа постійно чи
переважно проживає.

В судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Вінниці.
За свого життя, 29 липня 1989 року, ним
складено заповіт, відповідно до якого
останній зазначив, що він мешкає в
АДРЕСА_1 та заповідає належний йому
цілий жилий будинок з господарськими
будівлями, що знаходиться по АДРЕСА_1
синові ОСОБА_4 та внучці - ОСОБА_1, а
грошовий вклад у відповідних твердих
сумах своїм синам: ОСОБА_4, ОСОБА_6, та
внучці - ОСОБА_1. Спадкова справа №19/91
щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_3 заведена 25 січня 1991 року Другою
вінницькою державною нотаріальною
конторою. Державний нотаріус повідомив
заявника про неможливість видачі їй
свідоцтва про право на спадщину в
зв'язку з відсутністю факту останнього
місця проживання спадкодавця.

За повідомленням квартального
комітету «Царина» від 20.12.2013 року №993
власником будинку АДРЕСА_1 був ОСОБА_3,
який постійно проживав з сім'єю до своє
смерті за цією адресою і був постійно
прописаний. Даний факт також
підтвердили допитані в судовому
засіданні свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8, які
були сусідами померлого, та зазначили
про його постійне проживання зі своєю
сім'єю, членом якої була заявниця, за
цією адресою, веденням ним в цьому
місці господарства, а також його
поховання з цього будинку.

За даними інвентаризаційної справи
№5113 на домоволодіння АДРЕСА_1
дослідженою в судовому засіданні,
ОСОБА_3 належало на праві власності
будинковолодіння по вказаній адресі,
що підтверджується як свідоцтвом про
право власності від 07.02.1950 року, так і
свідоцтвом про право власності на
будівлю від 20 червня 1977 року, виданим на
новий будинок. Зазначаючи вказану
адресу, померлий звертався із
відповідними заявами до підприємства,
а також просив виготовити документи
для своєї прописки за цією адресою.

З огляду на наведене вище, оцінюючи
належність, допустимість і
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, та враховуючи
те, що обставини, на які посилається
заявник, знайшли своє підтвердження в
судовому засіданні, а вимоги
ґрунтуються на вимогах закону, суд
вважає доведеним факт останнього місця
проживання спадкодавця. Відсутність
доказів пожежі, на яку посилається
заявник, не спростовує встановлені
обставини останнього місця проживання
ОСОБА_3

Таким чином, суд приходить до висновку
про задоволення заяви.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 17, 526 ЦК України (в редакції 1963
року), ст.ст. 10, 30, 60, 256, 259 ЦПК України,
суд-

ВИРІШИВ:

Заяву задовольнити.

Встановити факт, що останнім місцем
проживання ОСОБА_3, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Вінниці, був будинок
АДРЕСА_1

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Суддя: