АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2458/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Головін В. О. Доповідач - Міхеєва
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Дніпропетровської області у складі:

головуючого Міхеєвої
В.Ю.

суддів
Свистунової О.В., Ремеза В.А.

при секретарі
Бондаренко В.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційні скарги Публічного
акціонерного товариства «Державний
ощадний банк України» та ліквідатора
Комунального підприємства «Управління
житлово-комунального господарства»
Євстаф’євої Вікторії Вікторівни

на рішення Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 20 січня 2014 року по справі

за позовом Павлоградської міжрайонної
прокуратури в інтересах держави в
особі Павлоградської міської ради до
ОСОБА_3, Комунального підприємства
«Управління житлово-комунального
господарства», Публічного
акціонерного товариства «Державний
ощадний банк України», Товарної біржі
«Дніпропетровська спеціалізована
біржа», ліквідатора Комунального
підприємства «Управління
житлово-комунального господарства»
Євстаф’євої Вікторії Вікторівни,
третя особа Відділ державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно Реєстраційної служби
Павлоградського міськрайонного
управління юстиції про визнання
договору купівлі-продажу недійсним,-

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2013 року
Павлоградська міжрайонна прокуратура
звернулась із зазначеним позовом в
інтересах держави в особі
Павлоградської міської ради, в
обґрунтування своїх вимог посилаючись
на те, що прокурорською перевіркою
встановлено, що згідно договору
купівлі-продажу нерухомості від 15
липня 2011 року ліквідатором
Комунального підприємства «Управління
житлово-комунального господарства»
(далі - КП «УЖКГ») Євстаф'євою В.В. за
результатами аукціону продано ОСОБА_3
нежитлове приміщення, розташоване за
адресою АДРЕСА_1 за ціною 666600,33 грн.

Вказана вартість визначена
ліквідатором Євстаф'євою В.В. згідно з
висновком про незалежну оцінку
ринкової вартості об'єкта нерухомості
від 31 травня 2011 року, проведеної
оцінювачем ОСОБА_4 Однак, згідно
рецензії №4/05-01Р від 21 травня 2012 року,
проведеною Експертною Радою
Українського товариства оцінювачів у
Дніпропетровській області на вказаний
вище звіт оцінювача ОСОБА_4,
встановлено, що наданий звіт про оцінку
нежитлового приміщення, розташованого
за адресою АДРЕСА_1 не повною мірою
відповідає вимогам
нормативно-правових актів з оцінки
майна і має значні недоліки, що
вплинули на достовірність оцінки.

Разом з тим, згідно висновку № 2479-12
експертного будівельного дослідження
Дніпропетровського науково-дослідного
інституту судових експертиз від 03
липня 2012 року орієнтовна ринкова
вартість об'єкту нерухомості площею 636,1
м , розташованого за адресою: АДРЕСА_1
визначена станом на липень 2011 року,
складає 887362 грн.

Крім того, ліквідатору Євстаф'євій
В.В. було відомо, про те що реальна
вартість спірного нерухомого майна є
значно вищою, ніж встановлена
оцінювачем ОСОБА_4, оскільки згідно
договору оренди індивідуально
визначеного нерухомого комунального
майна, укладеного між КП «УЖКГ» та ВАТ
«Державний ощадний банк України»
(правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство «Державний
ощадний банк України», далі - ПАТ
«Державний ощадний банк України») від 01
грудня 2009 року № 17, вартість
орендованого майна складала 863847 грн.
Вказаний договір був чинним до моменту
продажу спірного нерухомого майна
ліквідатором ОСОБА_3.

Вказаний об'єкт нерухомості на
момент укладення договору
купівлі-продажу від 15 липня 2011 року
належав на праві власності
територіальній громаді міста
Павлограда в особі Павлоградської
міської ради, обліковувався на балансі
та знаходився на праві повного
господарського відання КП «УЖКГ».

Наслідком укладення договору
купівлі-продажу нежитлового
приміщення розташованого по АДРЕСА_1
стало недоотримання територіальною
громадою міста грошових коштів в сумі
220761,67 грн. і затягування термінів
погашення заборгованості перед
кредиторами банкротом КП «УЖКГ». Тобто,
спричинено шкоду інтересам
територіальної громади та держави.

Крім того, 25 грудня 2012 року, ОСОБА_3
продав вказаний об'єкт нерухомості ПАТ
«Державний ощадний банк України» за
оціночною вартістю, яка значно
перевищує попередню оцінку
нерухомості, зроблену оцінювачем
ОСОБА_4, і склала 2183600 грн.

З урахуванням уточнених позовних
вимог, позивач просив визнати
недійсним договір купівлі-продажу
нежитлового приміщення по АДРЕСА_1 від
15 липня 2011 року, укладений між КП «УЖКГ»
в особі ліквідатора Євстаф’євої В.В. та
ОСОБА_3; витребувати на користь
Комунального підприємства «Управління
житлово-комунального господарства» із
незаконного володіння Публічного
акціонерного товариства «Державний
ощадний банк України» нежитлове
приміщення по АДРЕСА_1; визнати право
власності на зазначене нежитлове
приміщення за територіальною громадою
міста Павлограда в особі
Павлоградської міської ради
(знаходиться на праві повного
господарського відання Комунального
підприємства «Управління
житлово-комунального господарства»
Павлоградської міської ради).

Рішенням Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 20 січня 2014 року позовні
вимоги були задоволенні повністю.
Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

В апеляційних скаргах ПАТ
«Державний ощадний банк України» та
Ліквідатор КП «УЖКГ» Павлоградської
міської ради, посилаючись на порушення
норм матеріального і процесуального
права, просять скасувати рішення та
ухвалити нове, яким у задоволенні
позовних вимог відмовити у повному
обсязі.

Перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційних скарг
та заявлених позовних вимог, колегія
суддів вважає, що апеляційні скарги
підлягають задоволенню, а рішення суду
- скасуванню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, в
частині визнання недійсним договору
купівлі-продажу, суд першої інстанції
керувався положеннями ст. 216, ч.3 ст. 228, ч.
1 ст. 236 ЦК України та виходив з тих
обставин, що при укладенні договору
купівлі-продажу нежитлового
приміщення по АДРЕСА_1 від 15 липня 2011
року не дотримано вимоги ч.1 ст.203
Цивільного кодексу України щодо
відповідності його змісту інтересам
держави і суспільства, так як ціна, за
якою було продано нерухоме майно, є
заниженою від реальної вартості
об'єкту нерухомості, що призвело до
спричинення шкоди інтересам
територіальної громади та держави.

Оскільки нерухоме майно вибуло з
володіння особи, якій власник передав
майно у володіння, не з її волі, то
відповідно до положень ст. 330, ч.1 ст. 388
ЦК України суд дійшов висновку, що є
підстави для витребування цього майна
у добросовісного набувача.

Колегія суддів не погоджується з
такими висновками суду, оскільки вони
не відповідають обставинам справи та
суд дійшов їх при неправильному
застосуванні норм матеріального права,
що відповідно до п.п.3,4 ч.1 ст. 309 ЦПК
України є підставою для скасування
рішення.

Правовідносини, що склалися між
сторонами, регулюються положеннями
Законів України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом», «Про оцінку
майна, майнових прав та професійну
оціночну діяльність в Україні», (в
редакціях що діяли на період укладання
договору купівлі-продажу нерухомого
майна).

Судом встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що спірне нерухоме
майно - нежитлове приміщення загальною
площею 636,1 кв.м, розташоване за адресою
АДРЕСА_1, належало Територіальній
громаді м. Павлограда в особі
Павлоградської міської Ради
Дніпропетровської області згідно
Свідоцтва про право власності на
нерухоме майно, видане Павлоградською
міською Радою 04 квітня 2011 року на
підставі Рішення 6 сесії VІ скликання
Павлоградської міської ради від 29
березня 2011 року за № 116-6/ VІ та
зареєстрованого у Колективному
підприємстві «Павлоградське міжміське
бюро технічної інвентаризації» 20
квітня 2011 року, номер запису 530 в книзі
16/1, номер витягу 29732225 та знаходиться на
праві повного господарського відання
згідно ст.8 Статуту Комунального
підприємства «Управління
житлово-комунального господарства»
Павлоградської міської Ради від 07
квітня 2009 року.

Постановою господарського суду
Дніпропетровської області від 03 червня
2010 року в справі № Б38/12-10 Комунальне
підприємство «Управління
житлово-комунального господарства»
було визнано банкрутом, відкрито
ліквідаційну процедуру та призначено
ліквідатором арбітражного керуючого
Євстаф’єву Вікторію Вікторівну (далі -
арбітражний керуючий) (а.с.64-68).

Ухвалами того ж суду від 27 червня 2013
року та від 30 грудня 2013 року строк
ліквідаційної процедури КП «УЖКГ» та
повноважень арбітражного керуючого
продовжувався, останній раз - до 26
червня 2014 року (а.с.58,69).

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
після проведення інвентаризації та
оцінки майна банкрута ліквідатор
розпочинає продаж майна банкрута на
відкритих торгах, якщо комітетом
кредиторів не встановлено інший
порядок продажу майна банкрута.

Ліквідатор забезпечує через засоби
масової інформації оповіщення про
порядок продажу майна банкрута, склад,
умови та строки придбання майна.
Порядок продажу майна банкрута, склад,
умови та строки придбання майна
погоджуються з комітетом кредиторів.

На підставі Договору про
співробітництво та про продаж на
торгах майна КП «УЖКГ» Павлоградської
міської ради від 04 липня 2011 року,
арбітражним керуючим Євстаф’євою В.В.
директору Товарної біржі
«Дніпропетровська спеціалізована
біржа» було подано заявку на
проведення біржових торгів з продажу
спірного нерухомого майна (а.м.13,14).

Згідно протоколу № 1 проведення
відкритих біржових торгів з продажу
майна Територіальної громади міста
Павлограда в особі Павлоградської
міської ради, яке обліковується на
балансі та знаходиться на праві
повного господарського відання
підприємства-банкрута КП «УЖКГ» від 14
липня 2011 року ОСОБА_3 став переможцем на
відкритих біржових торгах, а саме по
придбанню лоту № 1 - нежитлового
приміщення загальною площею 636,1 кв.м, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за
ціною 666600,33 грн. з ПДВ.

Стартова ціна лоту № 1 становила 660000
грн. та була визначена згідно висновку
про незалежну оцінку суб'єкта
оціночної діяльності ОСОБА_4 від 31
травня 2011 року (а.с.15, 24,25).

За результатами проведених біржових
торгів між КП «УЖКГ» в особі
ліквідатора Євстаф’євої В.В. та ОСОБА_3
укладений нотаріально посвідчений
договір купівлі-продажу спірного
нерухомого майна від 15 липня 2011 року за
666600,33 грн. з урахуванням ПДВ. Ціна
об'єкту продажу встановлена
відповідно до ст. 632 ЦК України та п.2
ст.29, п.2 ст. 30 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
щодо порядку та умов продажу (а.с.23).

У подальшому ОСОБА_3 25 грудня 2012 року
уклав з ПАТ «Державний ощадний банк
України» договір купівлі-продажу, за
умовами якого продав належне йому
нежитлове приміщення загальною площею
636,1 кв.м, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1 за ціною 2193835 грн. (а.с.10,11).

На обґрунтування своїх висновків щодо
визнання договору купівлі-продажу
спірного нерухомого майна від 15 липня
2011 року, укладеного між КП УЖКГ в особі
ліквідатора Євстаф’євої В.В. та ОСОБА_3
недійсним, суд першої інстанції
посилався на рецензію №4/05-01Р від 21
травня 2012 року, проведену Експертною
Радою Українського товариства
оцінювачів у Дніпропетровській
області на вказаний вище звіт
оцінювача ОСОБА_4, якою встановлено, що
наданий звіт про оцінку нежитлового
приміщення, розташованого за адресою
АДРЕСА_1 не повною мірою відповідає
вимогам нормативно-правових актів з
оцінки майна і має значні недоліки, що
вплинули на достовірність оцінки
(а.с.17), а також на висновок № 2479-12
експертного будівельного дослідження
Дніпропетровського науково-дослідного
інституту судових експертиз від 03
липня 2012 року, згідно якого орієнтовна
ринкова вартість спірного об'єкту
нерухомості площею, визначена станом
на липень 2011 року, складає 887362 грн.
(а.с.18-22).

Проте колегія суддів не може
погодитися з таким висновком суду з
огляду на наступне.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
(далі - Закон) майно, на яке звертається
стягнення у ліквідаційній процедурі,
оцінюється арбітражним керуючим у
порядку, встановленому законодавством
про оцінку майна, майнових прав та
професійну оціночну діяльність. У разі
продажу майна на аукціоні вартість
майна, що визначається шляхом його
оцінки, є початковою вартістю. Для
здійснення оцінки майна арбітражний
керуючий має право залучати на
підставі договору суб'єктів оціночної
діяльності - суб'єктів господарювання з
оплатою їх послуг за рахунок коштів,
одержаних від виробничої діяльності
боржника, визнаного банкрутом, або
реалізації його майна, якщо інше не
встановлено комітетом кредиторів.

Згідно статті 3 Закону України «Про
оцінку майна, майнових прав та
професійну оціночну діяльність в
Україні» (далі - Закон про оцінку майна),
оцінка майна, майнова оцінка - це процес
визначення її вартості на дату оцінки
за процедурою, встановленою
нормативно-правовими актами,
зазначеними в статті 9 цього Закону, і є
результатом практичної діяльності
суб'єкта оціночної діяльності.

Відповідно до статті 5 Закону про
оцінку майна суб'єктами оціночної
діяльності є: суб'єкти господарювання
- зареєстровані в установленому
законодавством порядку фізичні особи -
суб'єкти підприємницької діяльності,
а також юридичні особи незалежно
від їх організаційно-правової форми
та форми власності, які здійснюють
господарську діяльність, у складі
яких працює хоча б один оцінювач, та
які отримали сертифікат суб'єкта
оціночної діяльності відповідно до
цього Закону, органи державної влади
та органи місцевого самоврядування,
які отримали повноваження на
здійснення оціночної діяльності в
процесі виконання функцій з
управління та розпорядження державним
майном та (або) майном, що є у
комунальній власності, та у складі яких
працюють оцінювачі.

Відповідно до ч.1 ст. 13 Закону України
«Про оцінку майна, майнових прав та
професійну оціночну діяльність в
Україні» рецензування звіту про
оцінку майна (акта оцінки майна)
здійснюється на вимогу особи, яка
використовує оцінку майна та її
результати для прийняття рішень, у
тому числі на вимогу замовників
(платників) оцінки майна, органів
державної влади та органів місцевого
самоврядування, судів та інших осіб,
які мають заінтересованість у
неупередженому критичному розгляді
оцінки майна, а також за власною
ініціативою суб'єкта оціночної
діяльності. Підставою для проведення
рецензування є письмовий запит до
осіб, які відповідно до цієї статті
мають право здійснювати рецензування
звіту про оцінку майна (акта оцінки
майна).

Регулювання продажу майна боржника
(банкрута) в ліквідаційній процедурі
передбачено ст. 30 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»,
відповідно до ч.1 якої, після
проведення інвентаризації та оцінки
майна банкрута ліквідатор розпочинає
продаж майна банкрута на відкритих
торгах, якщо комітетом кредиторів не
встановлено інший порядок продажу
майна банкрута.

Відповідно до ч.2 цієї статті
ліквідатор забезпечує через засоби
масової інформації оповіщення про
порядок продажу майна банкрута, склад,
умови та строки придбання майна.
Порядок продажу майна банкрута, склад,
умови та строки придбання майна
погоджуються з комітетом кредиторів.
При цьому продаж майна
підприємств-банкрутів, заснованих на
державній власності, здійснюється з
урахуванням вимог Закону України «Про
приватизацію державного майна» та
інших нормативно-правових актів з
питань приватизації.

Відповідно до роз'яснень Верховного
Суду України, наведених у п.18 Постанови
Пленуму від 06 листопада 2009 року № «Про
судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними», перелік
правочинів, які є нікчемними як
такі, що порушують публічний порядок,
визначений статтею 228 ЦК України: 1)
правочини, спрямовані на порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина; 2) правочини, спрямовані
на знищення, пошкодження майна
фізичної або юридичної особи, держави,
Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконне
заволодіння ним.

Такими є правочини, що посягають на
суспільні, економічні та соціальні
основи держави, зокрема: правочини,
спрямовані на використання всупереч
закону комунальної, державної або
приватної власності; правочини,
спрямовані на незаконне відчуження
або незаконне володіння, користування,
розпорядження об'єктами права
власності українського народу -
землею як основним національним
багатством, що перебуває під
особливою охороною держави, її
надрами, іншими природними ресурсами
(стаття 14 Конституції України);
правочини щодо відчуження
викраденого майна; правочини, що
порушують правовий режим вилучених з
обігу або обмежених в обігу об'єктів
цивільного права тощо.

Усі інші правочини, спрямовані на
порушення інших об'єктів права,
передбачені іншими нормами публічного
права, не є такими, що порушують
публічний порядок.

При кваліфікації правочину за ст.228 ЦК
України має враховуватися вина, яка
виражається в намірі порушити
публічний порядок сторонами правочину
або однією зі сторін. Доказом вини
може бути вирок суду, постановлений у
кримінальній справі, щодо знищення,
пошкодження майна чи незаконного
заволодіння ним тощо. Наслідки
вчинення правочину, що порушує
публічний порядок, визначаються
загальними правилами (стаття 216 ЦК
України).

Доказів порушення арбітражним
керуючим своїх повноважень в ході
ліквідаційної процедури, передбачених
вимогами Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»,
позивачем не надано, відкриті біржові
торги у встановленому законом порядку
недійсними визнані не були, а тому
висновки суду першої інстанції щодо
недійсності оспорюваного договору
купівлі - продажу не відповідають
обставинам справи.

За змістом ч. 1 ст. 388 ЦК України, якщо
майно за відплатним договором придбане
в особи, яка не мала права його
відчужувати, про що набувач не знав і не
міг знати (добросовісний набувач),
власник має право витребувати це майно
від набувача лише у разі, коли майно
було загублено власником або особою,
якій він передав майно у володіння, або
викрадене у власника або особи, якій
він передав майно у володіння, чи
вибуло з володіння власника або особи,
якій він передав майно у володіння, не з
їхньої волі.

Продаж майна боржника (банкрута) КП
«УЖКГ» було здійснено в порядку
процедури, що регулюється Законом
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом», а тому
висновки суду, що спірне майно вибуло з
володіння власника або особи, якій він
передав майно у володіння, не з їхньої
волі, не ґрунтуються на нормах закону.

Виходячи з вищенаведеного, апеляційні
скарги підлягають задоволенню, а
рішення Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 20 січня 2014 року - скасуванню
з ухваленням нового рішення про
відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК
України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційні скарги Публічного
акціонерного товариства «Державний
ощадний банк України» та Ліквідатора
КП «УЖКГ» Павлоградської міської ради
задовольнити.

Рішення Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 20 січня 2014 року скасувати
та ухвалити нове рішення, яким у
задоволенні позовних вимог
Павлоградської міжрайонної
прокуратури в інтересах держави в
особі Павлоградської міської ради до
ОСОБА_3, Комунального підприємства
«Управління житлово-комунального
господарства», Публічного
акціонерного товариства «Державний
ощадний банк України», Товарної біржі
«Дніпропетровська спеціалізована
біржа» ліквідатора Комунального
підприємства «Управління
житлово-комунального господарства»
Євстаф’євої Вікторії Вікторівни,
третя особа Відділ державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно Реєстраційної служби
Павлоградського міськрайонного
управління юстиції про визнання
договору купівлі-продажу недійсним
відмовити у повному обсязі.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
протягом двадцяти днів може бути
оскаржене шляхом подання касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді