22-ц/775/912/2014(м)
Головуючий у 1 інстанції Литвиненко
Суддя-доповідач Сорока Г.П.
16 червня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Донецької області в
головуючого судді - Сорока
суддів - Баркової
при секретарі - Макаровій
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Маріуполі цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного
акціонерного товариства
«Маріупольський металургійний
комбінат імені Ілліча» про стягнення
заборгованої суми індексації
заробітної плати з компенсацією, за
апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства
«Маріупольський металургійний
комбінат імені Ілліча» на рішення
Іллічівського районного суду міста
Маріуполя Донецької області від 25
08 листопада 2013 року ОСОБА_2 звернулася
до суду з позовом до Публічного
акціонерного товариства
«Маріупольський металургійний
комбінат імені Ілліча» (далі за текстом
ПАТ «ММК ім.Ілліча») про стягнення
невиплаченої заборгованої суми
індексації заробітної плати за період
з березня 2003 року по 10.12.2010 року з
урахуванням компенсації, яка
нараховується при втраті частини
доходів у зв'язку з порушенням строків
її виплати, відповідно до наданого
відповідачем розрахунку.
11.04.2014 року позивачка надала суду заяву
про зменшення позовних вимог та
просила стягнути з відповідача на її
користь невиплачену заборговану суму
індексацію заробітної плати з
урахуванням компенсації, яка
нараховується при втраті частини
доходів у зв'язку з порушенням строків
їх виплати, у розмірі 1070,60 грн. за період
з березня 2003 року по липень 2006 року, з
утриманням з цієї суми передбачених
законом податків та обов'язкових
В обґрунтування позовних вимог
посилалася на те, що з 24.12.2003 року по
10.12.2010 року перебувала у трудових
відносинах з відповідачем, після чого
була звільнена за власним бажанням. З
березня 2003 року при виплаті заробітної
плати відповідачем не проводилась
передбачена діючим законодавством
індексація заробітної плати, внаслідок
чого порушено її права на оплату праці,
які мають бути відновлені шляхом
зобов'язання підприємства відповідача
провести та виплатити їй відповідні
Рішенням Іллічівського районного суду
міста Маріуполя Донецької області від
25 квітня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_2
задоволено.

Стягнуто з ПАТ «ММК ім.Ілліча» на
користь ОСОБА_2 заборговану індексацію
заробітної плати з компенсацією за
період з березня 2003 року по липень 2006
року в сумі 1070,60 грн. з утриманням ПАТ
«ММК ім.Ілліча» з цієї суми
передбачених законом податків та
обов'язкових платежів при її виплаті.

Також стягнуто з ПАТ «ММК імені Ілліча»
на користь держави судовий збір в
розмірі 229,40 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, відповідач ПАТ «ММК ім.
Ілліча», посилаючись на
необґрунтованість рішення, неповноту
з'ясування обставин, що мають значення
для справи, порушення та неправильне
застосування норм матеріального та
процесуального права, в апеляційній
скарзі просить рішення суду скасувати
та ухвалити нове рішення, яким в
задоволені позову відмовити.

Позивачка у судове засідання не
з'явилася, про час та місце судового
засідання була повідомлена належним
чином, що підтверджується
повідомленням про вручення виклику до
суду, про причини неявки суду не
повідомила, заяву про відкладення
розгляду справи не подала. Тому,
відповідно до вимог ст.305 ЦПК України,
колегія суддів дійшла до висновку про
розгляд справи у її відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника ПАТ «ММК ім.Ілліча»
Головко А.В., яка доводи апеляційної
скарги підтримала, просила апеляційну
скаргу задовольнити, рішення суду
першої інстанції скасувати та ухвалити
нове, яким повністю відмовити в
задоволенні позовних вимог,
перевіривши матеріали справи в межах
апеляційного оскарження та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню з таких
підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Судом встановлено і підтверджується
матеріалами справи, що позивачка в
період з 24.12.2003 року по 10.12.2010 року
перебувала у трудових відносинах з ПАТ
"ММК ім.Ілліча". За цей період їй
нараховувалась і виплачувалась
заробітна плата.

Під час роботи позивачки на
підприємстві з березня 2003 року по
липень 2006 року при перевищенні порогу
інфляції, який встановлюється в
розмірі 101 %, заробітна плата останньої
не індексувалась. За вказаний період
сума індексації заробітної плати з
компенсацією заборгованості складає
1070,60 грн., що підтверджується довідкою
підприємства.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з доведеності
підстав для стягнення індексації по
заробітній платі, що не була своєчасно
сплачена позивачеві, та що тягне за
собою відповідальність ПАТ «ММК ім.
Ілліча» у вигляді сплати працівникові
компенсації за затримку у виплаті цих
сум недоплаченої частини заробітної
плати.

З таким висновком суду колегія суддів
не може не погодитись.

Відповідно до ч.5 ст.95 КЗпП України
заробітна плата підлягає індексації у
встановленому законодавством порядку.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про
індексацію грошових доходів громадян»,
індексація грошових доходів населення
- встановлений законами та іншими
нормативно-правовими актами України
механізм підвищення грошових доходів
населення, що дає можливість частково
або повністю відшкодовувати
подорожчання споживчих товарів і
послуг.

Індексація заробітної плати
здійснюється на підставі Закону
України «Про індексацію грошових
доходів населення» та Порядку
проведення індексації грошових
доходів населення, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 17 липня 2003 року № 1078, що дає
можливість частково або повністю
відшкодувати подорожчання споживачів
товарів та послуг. Об'єктом індексації
грошових доходів населення є оплата
праці як грошовий дохід громадян,
одержаний ними в гривнях на території
України і який не має разового
характеру.

Структуру заробітної плати визначено
ст. 2 Закону України «Про оплату праці»,
якою передбачено існування основної
заробітної плати, додаткової
заробітної плати та інших
заохочувальних та компенсаційних
виплат.

Додаткова заробітна плата - винагорода
за працю понад установлені норми, за
трудові успіхи та винахідливість та за
особливі умови праці. Вона включає
доплати, надбавки, гарантійні та
компенсаційні виплати, передбачені
чинним законодавством, премії,
пов'язані з виконанням виробничих
завдань і функцій.

Суми виплат, пов'язаних з індексацією
заробітної плати працівників, входять
до складу фонду додаткової заробітної
плати згідно з підпунктом 2.2.7
Інструкції із статистики заробітної
плати, затвердженої наказом
Держкомстату України від 13 січня 2004
року № 5, зареєстрованим в Міністерстві
юстиції України 27 січня 2004 року за №
114/8713.

Відповідно до ст.34 Закону України «Про
оплату праці» у разі невчасної виплати
сум заробітної плати провадиться
компенсація втрати частин доходів.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про
компенсацію громадянам втрати частини
доходів у зв'язку з порушенням строків
їх виплати» підприємства, установи і
організації всіх форм власності та
господарювання здійснюють компенсацію
громадянам втрати частини доходів у
випадку порушення встановлених
строків їх виплати, у тому числі з вини
власника або уповноваженого ним органу
(особи).

Статтею 2 цього ж Закону передбачено, що
компенсація громадянам втрати частини
доходів у зв'язку з порушенням строків
їх виплати (далі - компенсація)
провадиться у разі затримки на один і
більше календарних місяців виплати
доходів, нарахованих громадянам за
період починаючи з дня набрання
чинності цим Законом. Під доходами у
цьому Законі слід розуміти грошові
доходи громадян, які вони одержують на
території України і які не мають
разового характеру: пенсії; соціальні
виплати; стипендії; заробітна плата
(грошове забезпечення) та інші.

Відповідно до ст. 3 Закону компенсації
обчислюється шляхом множення суми
нарахованого, але не виплаченого
громадянину доходу за відповідний
місяць (після утримання податків і
обов'язкових платежів) на індекс
інфляції в період невиплати доходу
(інфляція місяця, за який виплачується
доход, до уваги не береться.

Відповідно до ч. 2 ст. 233 КЗпП України, у
разі порушення законодавства про
оплату праці працівник має право
звернутися до суду із позовом про
стягнення належної йому заробітної
плати без обмеження будь-яким строком.

Таким чином, індексація є складовою
частиною заробітної плати і у разі
порушення законодавства про її
виплату, працівник має право
звернутися до суду з позовом про
стягнення належної йому індексації
заробітної плати без обмеження
будь-яким строком.

Згідно з рішенням Конституційного Суду
України від 15 жовтня 2013 року № 1-18/2013,
положення ч. 2 ст. 233 КЗпП України слід
розуміти так, що у разі порушення
законодавства про оплату праці
працівник має право звернутися до суду
з позовом про стягнення сум індексації
заробітної плати та компенсації втрати
частини заробітної плати у зв'язку з
порушенням строків її виплати як
складових належної працівнику
заробітної плати без обмеження
буд-яким строком незалежно від того, чи
були такі суми нараховані
роботодавцем.

Наявність факту порушення трудового
законодавства в частині невиплати
позивачці індексації заробітної плати
підтверджується розрахунком сум
індексації заробітної плати та
компенсації у зв'язку з порушенням
строків їх виплати, проведеним
відповідачем за період березень 2003
року - липень 2006 року в сумі 1070,60грн., що
складається із суми індексації в
розмірі 527,04грн. і компенсації за
несвоєчасну виплату у розмірі 543,56грн.
(а.с.24).

Визначений відповідачем розмір
заборгованості суми індексації
заробітної плати та компенсації у
зв'язку з порушенням строків їх виплати
по липень 2006 року повністю укладається
в межі визначеного позивачем періоду у
змісті позовної заяви.

Оскільки позивачка правильність
проведеного відповідачем розрахунку
індексації та компенсації заробітної
плати не оспорила, рішення суду не
оскаржила, колегія суддів,
переглядаючи справу в межах заявленого
позову та доводів апеляційної скарги,
погоджується з рішенням суду щодо
розміру заборгованості суми
індексації заробітної плати та
компенсації за несвоєчасну сплату, яку
відповідач повинен сплатити позивачці.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують правильності висновків
суду першої інстанції.

Ніяких нових обставин, які не були
предметом розгляду судом першої
інстанції та могли б вплинути на
правильність висновків і рішення суду
представником відповідача не наведено
та нових доказів в суді апеляційної
інстанції не надано.

Порушень норм процесуального права,
які б призвели до неправильного
вирішення справи та є безумовними для
скасування чи зміни рішення, у справі
не встановлено.

З урахуванням наведеного, переглядаючи
справу відповідно до вимог ст.303 ЦПК
України в межах позовних вимог,
заявлених в суді першої інстанції, та в
межах доводів апеляційного оскарження
на підставі доказів, наданих сторонами,
які відповідно до вимог ст.ст.10,60 ЦПК
України зобов'язані довести ті
обставини, на які вони посилаються як
на підставу своїх вимог та заперечень,
колегія суддів приходить до висновку,
що рішення суду відповідає вимогам
матеріального та процесуального права,
апеляційних підстав для скасування чи
зміни рішення суду не вбачається, тому
рішення суду підлягає залишенню без
зміни, у зв'язку з чим апеляційна скарга
підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст.307,308,313,314 ЦПК України,
колегія суддів,-

У Х В А Л
И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства
«Маріупольський металургійний
комбінат імені Ілліча» відхилити.

Рішення Іллічівського районного суду
міста Маріуполя Донецької області від
25 квітня 2014 року залишити без зміни.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до суду
касаційної інстанції.

Головуючий :
Сорока Г.П.

Судді :
Баркова Л.Л.

Попова С.А.