Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2014 року
м. Рівне

в особі головуючої судді
Крижової О.Г.,

з участю секретаря Гриценюк М.А.,

позивача-відповідача ОСОБА_1,

представника позивача-відповідача
ОСОБА_2,

представника відповідача-позивача
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Рівне цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про
розірвання шлюбу та визнання права
власності на частку квартири та
зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про
визнання права власності та усунення
перешкод в користуванні власністю, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась в суд із позовом до
ОСОБА_4 про розірвання шлюбу, залишення
малолітньої дитини на її виховані та
визнання права власності на частку
квартири.

ОСОБА_4 подав зустрічний позов до
ОСОБА_1 про визнання права власності та
усунення перешкод в користуванні
власністю.

В обгрунтування позовних вимог
позивачка-відповідачка ОСОБА_1 вказала,
що 20 липня 2011 року між нею та ОСОБА_4 був
зареєстрований шлюб, від подружнього
життя в них народилися донька ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Однак спільне життя в них
не склалося, в зв»язку з несумісними
характерами та різними поглядами на
життя в них почали виникати
непорозуміння. Вони втратили почуття
любові та довіри один до одного,
припинили подружні стосунки, їхня
сім»я розпалась остаточно. Окрім того
вказала, що одружившись в них, як
молодої сім»ї не було власного житла,
вона навчалася в Рівненському
гуманітарному університеті, на той час
ніде не працювали, будь-яких джерел
доходу не мали, окрім спільних коштів,
які були нам, як подружжю, подаровані на
весілля. Враховуючи вищевикладені
обставини, порадившись з батьками, вона
вирішила для придбання власного житла
позичити кошти. Так, 04 жовтня 2011 року
вона позичила у ОСОБА_6 кошти в сумі 20 000
дол. США., того дня приватним нотаріусом
Рівненського міського нотаріального
округу ОСОБА_7 було посвідчено договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1.
Зважаючи, що на ремонт та придбання
будівельних матеріалів для ремонту
вищевказаної спірної квартири
необхідні були значні кошти, яких у
нашої сім'ї не було, ОСОБА_6 позичила їй
кошти в сумі 40 000 грн., які були нами
витрачені для придбання будівельних
матеріалів та ремонт спірної квартири.
Зазначила, що 28 серпня 2013 року суддею
Рівненського міського суду було
ухвалено рішення про стягнення з неї на
користь ОСОБА_6 коштів в сумі 199 860 грн.
Додатково пояснила, що відповідач
зазначив вартість спірної квартири яка
становить 320 000 грн. З огляду на
зазначену вартість квартири , а також з
урахуванням суми, яку вона позичила та
витратила на спірну квартиру в сумі 199
860 грн., частка ОСОБА_1 у квартирі
АДРЕСА_1, у урахуванням боргового
зобов'язання становитиме (320000 грн. = 100% ,
199860 грн. = 62%, або 62/100 частки спірної
квартири). Частка у спірній квартирі,
яка становить в грошовому еквіваленті
120 140 грн. у відсотковому - 38/100 є спільною
сумісною власністю з огляду на те, що
частину коштів на придбання квартири
були внесенні нами з коштів, які були
подаровані нам на весілля та за
вказаних обставин підлягає поділу з
урахуванням норм ч.І ст. 70 СК України,
зокрема, частка кожного з подружжя у
майні становить у грошовому відношенні
- 60 070 грн.(120 140 : 2), у відсотковому - 19/100
(38/100 : 2). Враховуючи вищевикладене,
зазначила, що її частка у вищевказаній
квартирі становить 81/100, тоді як частка
ОСОБА_4 становить 19/100. Просить суд
врахувати, що на її утриманні перебуває
малолітня донька. Відповідач аліменти
на утримання виплачує нерегулярно та
не в повному обсязі, крім того розмір
аліментів не може належним чином
забезпечити потреби дитини.

В судовому засіданні
позивачка-відповідачка та її
представник заявлені ними позовні
вимоги підтримали, зустрічні позовні
вимоги визнали частково, а саме в
частині зобов'язання ОСОБА_1 не чинити
ОСОБА_4 перешкод в користуванні
квартирою АДРЕСА_1 шляхом вселення
останнього в квартиру та надання ключа
від вказаної квартири.

Представник відповідача- позивача в
судовому засіданні уточнені зустрічні
позовні вимоги

підтримала, просила їх задоволити.
Пояснила, що квартира АДРЕСА_1, яка
складається з однієї кімнати,
загальною площею 40,4 кв.м., житловою
площею 17,9 кв.м., є спільною сумісною
власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_4, тому їх
частки в зазначеному майні є рівними,
кожному з них належить право власності
по 1 2 ідеальної частки вказаної
квартири. Оскільки, відповідно до
роз'яснень, які містяться в пункті 22
Постанови Пленуму Верховного Суду
України №11 від 21.12.2007 року «Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» вважає, що
вартість майна, що підлягає поділу,
визначається за погодженням між
подружжям, а при недосягненні згоди
виходячи з дійсної його вартості на час

розгляду справи, беручи до уваги стан
належної ОСОБА_4 та ОСОБА_1 на праві
спільної

сумісної власності, вартість квартири
становить 320 000 грн.. Зазначила, що в
спірній квартирі з початку 2013 року
відповідач-позивач ОСОБА_4 не проживає,
оскільки ОСОБА_1 створює йому перешкоди
в користуванні даною квартирою -
змінила замки та не впускає в квартиру.
Позовні вимоги ОСОБА_1 визнала
частково, а саме в частині розірвання
шлюбу, та

залишення малолітньої доньки на
виховані матері.

Заслухавши пояснення учасників
судового процесу, досяідевши матеріали
справи, суд приходить до висновку, що
первісний позов слід задовольнити,
зустрічні позовні вимоги задовольнити
частково.

Так, 20 липня 2011 року між сторонами
ОСОБА_4 та ОСОБА_1 у виконавчому
комітеті Великомежирицької сільської
ради Корецького району Рівненської
області зареєстровано шлюб, про що
зроблено актовий запис № 6.

Від подружнього життя сторони мають
доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджено свідоцтвом про
народження серії НОМЕР_1.

Відповідно до ч.І ст. 55 СК України,
дружина та чоловік зобов'язані спільно
піклуватися про побудову сімейних
відносин між собою та іншими членами
сім'ї на почуттях взаємної любові,
поваги, дружби, взаємодопомоги.

Згідно доводів сторін сім'я розпалася
остаточно, сімейно-шлюбні стосунки між
ОСОБА_4 та ОСОБА_1 припинені і
відновлювати вони їх наміру не мають.
За наведених обставин подальше
збереження шлюбу суперечило б
інтересам сторін та інтересам їхньої
дитини, що має істотне значення.

Згідно рішення Рівненського місткого
суду від 28 серпня 2013 року з ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_6 стягнуто кошти в сумі 199
860 грн.

Судом встановлено, що 04 жовтня 2011 року
приватним нотаріусом Рівненського
міського нотаріального округу ОСОБА_7
було посвідчено договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до ч.2 ст. 70 СК України при
вирішенні спору по поділ майна суд може
відступити від засади рівності часток
подружжя за обставин, що мають істотне
значення.

З огляду на п. 30 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №11 від 21
грудня 2007 року «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ майна подружжя» ,
при вирішенні спору про поділ майна, що
є об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, суд згідно з
частинами 2,3 ст. 70 СК України в окремих
випадках може відступити від засади
рівності часток подружжя, враховуючи
обставини, що мають істотне значення
для справи, а також інтереси
неповнолітніх дітей.

Тому доводи позивача -відповідача
ОСОБА_1 суд вважає, доведеними, з огляду
на зазначену вартість квартири 320 000
грн. з урахуванням суми, яку ОСОБА_1
позичила та витратила на спірну
квартиру 199 860 грн., її частка у
вищевказаній з урахуванням боргового
зобов'язання становитиме 199860 грн. = 62% з
320000 грн. = 100%, або 62/100 частки спірної
квартири. Частка у спірній квартирі,
яка становить в грошовому еквіваленті
120 140 грн. у відсотковому - 38/100 є
спільною сумісною власністю та за
вказаних обставин підлягає поділу з
урахуванням норм ч. 1 ст. 70 СК України,
зокрема, частка - кожного з подружжя у
майні становить у грошовому відношенні
- 60 070 грн.(120 140 : 2), у відсотковому - 19/100
(38/100: 2).

Враховуючи вищевикладене, частка
ОСОБА_1 у квартирі АДРЕСА_1 становить
81/100, частка ОСОБА_4 становить 19/100.

Що стосується зустрічних позовних
вимог то вони підлягають до часткового
задоволення, а саме в частині усунення
перешкод в користуванні власністю.

Відповідно ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник
який має підстави передбачати
можливість порушення свого права
власності іншою особою, може звернусь
до суду із вимогою про заборону
вчинення дій, які можуть порушити його
право або з вимогою про вчинення певних
дій для запобігання такому порушенню.

За положеннями ст. 391 ЦК України,
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
своїм майном.

Таким чином, законні підстави для
задоволення позовних вимог в частині
усунення перешкод в користуванні
власністю, в порядку передбаченому
ст.ст. 316, 317 ЦК України, шляхом вселення
ОСОБА_4 в квартиру АДРЕСА_1 та надання
останньому ключа від вищевказаної
квартири.

ОСОБА_4 звернувся до суду з зустрічним
позовом про визнання права вланості на
квартиру, в той час як предметом
первісного позову є питання визнання
права вланості на частку квартири. Дані
вимоги мають взаємовиключний характер.

За таких обставин, враховуючи
встановленні судом підстави для
визнання права власності на частку
квартири за ОСОБА_1 на 81М00 частку
квартири та за ОСОБА_4 на 19100 частки
квартири та задоволення в цій частині
позовних вимог, вимоги щодо визнання
права власності за кожним по 12
ідеальній частці квартири є такими, що
заявлені безпідставно та не можуть
бути задоволені.

На підставі викладеного, ст.ст. 5 5 СК
України,ст. 316,317,386,391 ЦК України,
керуючись ст.ст. 208, 209, 212-215, 218, 223, 292,294,367
ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про розірвання
шлюбу та визнання права власності на
частку квартири - задоволити.

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання
права власності та усунення перешкод в
користуванні власністю - задоволити
частково.

Розірвати шлюб укладений між ОСОБА_1 та
ОСОБА_4, укладений 20 липня 2011 року у
виконавчому комітеті
Великомежирицької сільської ради
Корецького району Рівненської області,
про що зроблено актовий запис № 6.

Малолітню доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,
залишити проживати з матір'ю ОСОБА_1.

Прізвище ОСОБА_1 змінити на дошлюбне -
ОСОБА_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 81
100 частку квартири АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на 19
100 частки квартири АДРЕСА_1.

Зобов'язати ОСОБА_1 не чинити ОСОБА_4
перешкод в користуванні квартирою
АДРЕСА_1, шляхом надання йому ОСОБА_1
ключа від вказаної квартири та
вселення ОСОБА_4 в квартиру АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Рівненської області
через Рівненський міський суд поданням
в десятиденний строк з дня його
проголошення апеляційної скарги.
Особи,які брали участь у справі,але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового
рішення,можуть подати апеляційну
скаргу протягом десяти днів з дня
отримання копії цього рішення.

Суддя Рівненського міського суду
О.Г.
Крижова