РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2014

м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд
Закарпатської області в особі:

головуючої-судді - Бенца К.К.,

при секретарі - Вайда Я.П.

з участю представника позивача - ОСОБА_2

відповідача - ОСОБА_3

представника відповідача - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Ужгород
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_5 подану в особі представника
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення суми
коштів в порядку реституції,-

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2013 року позивач
звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3
про стягнення грошових коштів, в якому,
посилаючись на ст.216 ЦК України, просила
стягнути з відповідачки на її користь в
порядку реституції 35 902 грн. 00 коп.,
сплачених по Договору купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1 від 08.02.2011 року,
посвідченого приватним нотаріусом
Ужгородського міського нотаріального
округу ОСОБА_6, який було визнано
недійсним на підставі рішення
Апеляційного суду Закарпатської
області від 17.09.2013 року, а також
стягнути з ОСОБА_3 на її користь 359 грн. 02
коп. судового збору за подання заяви до
суду. На обґрунтування своїх вимог
позивач ОСОБА_5 зазначила, що 08 лютого
2013 року між нею та ОСОБА_7 ,
правонаступником якої є ОСОБА_3 , був
укладений Договір купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1. Згідно з п.5 даного
договору, вона придбала зазначену
квартиру за 35 902 гривень. Відповідно до
рішення Апеляційного суду
Закарпатської області від 17.09.2013 року
даний Договір було визнано недійсним,
при постановленні якого до сторін не
було застосовано двосторонню
реституцію. У зв'язку із смертю
продавця ОСОБА_7 судом в якості
правонаступника була залучена єдина
спадкоємиця ОСОБА_3

В судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги,
просив їх задовольнити в повному
обсязі з підстав та мотивів викладених
у позові.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні
позовні вимоги не визнала, просила суд
відмовити в їх задоволенні. Вказала на
те, що ОСОБА_7 хворіла на психічне
захворювання, крім того вона не бачила,
а отже не могла порахувати гроші. За
життя ОСОБА_7 повідомила їй, що вона
уклала договір купівлі-продажу
квартири за те, що інша сторона
договору буде за нею доглядати. Гроші
ОСОБА_7 не брала .

Представник відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги не визнав,
просив суд відмовити в їх задоволенні.
Вказав на те, що рішенням
Апеляційного суду Закарпатської
області від 17.09.2013 року даний Договір
було визнано недійсним, у зв'язку з тим,
що ОСОБА_7 правонаступником якої є
відповідачка ОСОБА_3 під час підписання
договору за своїм психічним станом не
могла усвідомлювати значення своїх дій
та керувати ними. Вказує на те, що
ОСОБА_7 під час розгляду справи в суді
про визнання договору купівлі-продажу
квартири ствердила, що гроші не
отримала. Також звернув увагу суду на
пояснення ОСОБА_5 та ОСОБА_8 які вони
надали під час розгляду справи в суді
про визнання договору купівлі-продажу
квартири.

Заслухавши пояснення представника
позивача, заперечення відповідача,
представника відповідача , вивчивши та
перевіривши в судовому засіданні
матеріали справи, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення
спору по суті суд приходить до
наступного.

Згідно ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд
розглядає справи в межах заявлених
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог чи заперечень.

Судом встановлено, що 08 лютого 2011 року
між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 був укладений

Договір купівлі-продажу квартири,
реєстровий № 132, посвідчений приватним
нотаріусом Ужгородського міського
нотаріального округу ОСОБА_6, згідно з
даним Договором, позивач купила, а
ОСОБА_7 продала однокімнатну квартиру,
розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , що в
цілому складається з: однієї кімнати,
житловою площею 15,4 кв.м., загальною
площею 30,8 кв.м. за 35 902 гривень (а.с. 10- 12).

Рішенням Апеляційного суду
Закарпатської області від 17.09.2013 року,
було визнано недійсним договір
купівлі-продажу від 08.02.2011 року, на
підставі ст. 225 ЦК України, у зв'язку з
тим, що ОСОБА_7 під час підписання
договору за своїм психічним станом не
могла усвідомлювати значення своїх дій
та керувати ними. ( 18-20)

В ході розгляду справи апеляційним
судом в порядку ст. 37 ЦПК України
залучено процесуального
правонаступника померлої ОСОБА_7 на
правонаступника ОСОБА_3 яка
одноособово прийняла спадщину за
ОСОБА_7 , вказані факти доведені судовим
рішенням і в силу ст. 61 ЦПК України
доведення не потребують.

Правовідносини між сторонами по справі
є цивільноправовими та урегульовані
положеннями ЦК України.

Згідно ст. 655 ЦК України, за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає, або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

У відповідності до ч.1 ст.216 Цивільного
кодексу України у разі недійсності
правочину кожна із сторін зобов'язана
повернути другій стороні у натурі все,
що вона одержала на виконання цього
правочину, а в разі неможливості такого
повернення, зокрема тоді, коли одержане
полягає у користуванні майном,
виконаній роботі, наданій послузі, -
відшкодувати вартість того, що
одержано, за цінами, які існують на
момент відшкодування.

Відповідно до п.п.5,10 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними»від
06.11.2009 року №9, вимога про застосування
наслідків недійсності правочину може
бути заявлена як одночасно з вимогою
про визнання оспорюваного правочину
недійсним, так і у вигляді самостійної
вимоги в разі нікчемності правочину та
наявності рішення суду про визнання
правочину недійсним. Наслідком
визнання правочину (договору)
недійсним не може бути його розірвання,
оскільки це взаємовиключні вимоги.
Реституція як спосіб захисту
цивільного права (частина перша статті
216 ЦК) застосовується лише в разі
наявності між сторонами укладеного
договору, який є нікчемним чи який
визнано недійсним. У зв'язку з цим
вимога про повернення майна,
переданого на виконання недійсного
правочину, за правилами реституції
може бути пред'явлена тільки стороні
недійсного правочину.

Заперечуючи проти позовних вимог ,
відповідач та представник відповідача
послались на пояснення ОСОБА_7 , ОСОБА_5
та ОСОБА_8 які були надані ними в
судовому засіданні під час розгляду
справи про визнання договору
купівлі-продажу квартири недійсним.

Як встановлено судом, під час
прослуховування звукозапису судового
засідання на диску , ОСОБА_7 ствердила,
що грошей від продажу квартири вона не
отримала. Дані пояснення ОСОБА_7
надавала в суді як сторона по справі
(позивач). З пояснень ОСОБА_5 ,
вбачається , що гроші за придбану
квартиру вона надала ОСОБА_7 після
підписання договору купівлі - продажу
квартири. Дані пояснення ОСОБА_5
надавала в суді в якості відповідача
по справі .

Відповідно до т. 57 ЦПК України доказами
є будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.

З огляду на викладене, суд не бере до
уваги вказані докази і вважає їх
недопустимими, оскільки ОСОБА_7 та
ОСОБА_5 надавали пояснення в суді як
сторони по справі і не були допитані як
свідки.

Під час прослуховування звукозапису
судового засідання на диску , допитана
в якості свідка ОСОБА_8 ствердила, що
розрахувались з ОСОБА_7 за квартиру
після підписання договору купівлі -
продажу.

Проте, як встановлено судом договір
купівлі-продажу квартири від 08.02.2011
року визнано недійсним у зв'язку з тим,
що ОСОБА_7 під час підписання договору
за своїм психічним станом не могла
усвідомлювати значення своїх дій та
керувати ними.

Доказів того, що даний договір
купівлі-продажу квартири був визнаний
недійсним за його безгрошовістю , суду
не надано.

Враховуючи наведене, те, що Апеляційним
судом Закарпатської області не було
застосовано двосторонню реституцію, а
відповідачка, яка є правонаступником
ОСОБА_7 на сьогоднішній день не згодна
повернути в добровільному порядку
кошти, сплачені позивачем за придбання
квартири, з

урахуванням всіх обставин справи,
враховуючи вимоги ст. 60 ЦПК України -
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог і заперечень,
виходячи із принципів розумності та
справедливості суд вважає, що позов
ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення
грошових коштів, в порядку реституції,
є обґрунтованим та підлягає
задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

Керуючись ст.ст. 216, 655 ЦК України, ст.ст.
10, 11, 60, 88, 169, 212-215, 294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_5 подану в особі
представника ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
стягнення суми коштів в порядку
реституції- задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 (зареєстрованої
за адресою: АДРЕСА_1, проживаючої за
адресою: АДРЕСА_2) на користь ОСОБА_5
(проживаючої за адресою: АДРЕСА_3,
реєстраційний номер облікової картки
платника податків НОМЕР_1) в порядку
реституції 35 902 грн. ( тридцять п'ять
тисяч дев'ятсот дві ) гривні сплачених
по договору купівлі-продажу квартири
АДРЕСА_1 від 08 лютого 2011 р., посвідченого
приватним нотаріусом Ужгородського
міського нотаріального округу ОСОБА_6,
який було визнано недійсним на
підставі рішення Апеляційного суду
Закарпатської області від 17.09.2013 р.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_5 сплаченого нею суми судового
збору в розмірі 359,02 грн.( тристо
п'ятдесят дев'ять гривень 02 копійки)

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні
у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення. Апеляційна скарга подається
до апеляційного суду Закарпатської
області через Ужгородський
міськрайонний суд Закарпатської
області.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду
К.К. Бенца