Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" квітня 2014 р. Дніпровський районний
суд міста Києва в складі:

головуючого - судді Чех Н.А.

при секретарі - Кузьменко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа:
Публічне акціонерне товариство
"Київенерго" про стягнення коштів за
спожиту електроенергію в сумі 1495 грн. 13
коп.,

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася до суду з вказаною
позовною заявою, посилаючись на те, що
вона є власницею 81/100 частки квартири
АДРЕСА_1, що складається з трьох жилих
кімнат із чотирьох, які є в даній
квартирі. 19/100 частки квартири, що
складається з однієї кімнати 9,9 кв.м.,
належить відповідачу ОСОБА_2, яка має
окремий від неї (позивача) рахунок по
сплаті за житлово-комунальні послуги.
На всю квартиру є один лічильник
електричної енергії, на який договір
укладено між нею (позивачем) та ПАТ
"Київенерго". Відповідач проживає в
спірній квартирі з 2005 року,
користується електричною енергією, але
оплати здійснюються не в повній мірі.
Окремого лічильника відповідач собі не
встановлює. Оскільки вона (позивач) є
особою, з якою укладено договір на
електропостачання, вона здійснює
необхідні платежі за електроенергію,
частково включаючи і частку, що має
сплачувати відповідач. За її
розрахунками відповідач має сплатити
їй 1 495 грн. 13 коп., які нею сплачені за
електричну енергію, яку спожила
відповідач за період з 01.01.2006 року по
01.03.2014 року. Дані розрахунки були
здійснені на підставі звірки її
(позивача) рахунків про сплату за
електроенергію та рахунків наданих
відповідачем. У зв'язку з цим
звернулася до суду з даним позовом. В
судовому засіданні позивач підтримала
свої позовні вимоги, просила їх
задовольнити та стягнути з відповідача
на її користь кошти за спожиту
відповідачем електроенергію в сумі 1 495
грн. 13 коп. Пояснила, що оскільки на
квартиру, в якій є різні власники, а
електролічильник на всіх один,
оформлений на її ім'я, вони домовилися
усно, що відповідач сплачує 1/3 частину
від спожитої електроенергії, а вона
(позивач) зі своєю сім'єю - 2/3 частин.
Зазначила, що відповідач користується
пільговими тарифами.

Відповідач в судовому засіданні позов
не визнала, просила відмовити в його
задоволенні. Пояснила, що вона ніколи
не користувалася пільговими тарифами.
В спірній квартирі проживає в кімнаті
9,9 кв.м., яка належить їй на праві
власності з 2006 року. По комунальним
послугам має окремий рахунок, а
електроенергію сплачують разом з
позивачем та її сім'єю, так як мають на
всю квартиру один електролічильник,
договір на електропостачання
оформлений на позивача. Оплату вона
здійснювала по окремих квитанціях, по
встановленим енергопостачальником
тарифам. За усною домовленістю перші
два роки вона здійснювала оплату у
розмірі 1/3 частини від використаної
електроенергії, а 2/3 оплачувала
позивач. В 2009 році за усною
домовленістю з позивачем домовилися
про те, що вона (відповідач) оплачує ?
частину, виходячи з того, що вона одна,
мало використовує електрики, займає
одну кімнату, а позивач оплачує три
частини, враховуючи її сім'ю та займані
нею три кімнати. Через деякий час була
знову усна домовленість, що вона
(відповідач) сплачує 1/6 частину за
спожиту електроенергію, а решту -
позивач. Через деякий час знову змінили
усною домовленістю порядок оплати -
вона, позивач та син останньої
сплачують по 1/3 частині. З червня 2013
року домовилися усно про сплату нею
(відповідачем) - 1/6 частини, позивачем -
2/6 частин, сином позивача з його сім'єю -
3/6 частин. З лютого 2014 року вона
(відповідач) знову платить 1/3 частину.
Вісі вказані пропозиції порядку оплат
були усні від позивача, на які вона
(відповідач) давала згоду, хоча вважала,
що має сплачувати невелику частку, бо у
неї одна кімната, вона сама, постійно на
роботі. Навіть коли вона була у
відпустках, не знаходилася в квартирі,
не користувалася електроенергією,
позивач все одно казала, що треба
сплатити електроенергію. Оплати вона
здійснює від свого імені на рахунок
позивача, окремими квитанціями,
оскільки рахунок і лічильник один, на
який договір оформлено на позивача.
Зазначила, що вона зверталася до
Київенерго, де їй пояснили, що вона не
має права встановлювати окремий
лічильник. До спірної квартири
приходили працівники Київенерго, які
не встановили факту незаконного
користування нею електроенергією.
Користуватися електроенергією вона
має право, і оплачує її кожного місяця,
сплачувала борг. Просила врахувати
надані нею письмові заперечення.

Представник третьої особи в судовому
засіданні вважав, що всі спірні питання
по використанню та оплаті за
електроенергію мають вирішувати
сторони мирним шляхом, домовленостями.
Вважає, що спір виник у зв'язку з тим, що
в спірній квартирі є кілька власників,
які не оформляли і не укладали окремі
договори на електроенергію.

Вислухавши пояснення позивача,
відповідача, представника третьої
особи, дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги не знайшли свого підтвердження
в суді та не підлягають задоволенню.

В суді встановлено, що згідно Довідки
Ф-3, виданої 23.04.2013 року ЖРЕО-415, в
квартирі АДРЕСА_1, яка складається з
чотирьох кімнат, зареєстровано в
загальному сім осіб, серед яких: шість
осіб (позивач та її дочка, два сина, два
онука) - в трьох кімнатах, які
становлять 81/100 квартири, які належать
позивачу на праві власності; та одна
особа (відповідач) - в одній кімнаті 9,9
кв.м., яка є власністю відповідача.

Встановлено, що сторони по справі -
власники часток спірної квартири,
здійснюють оплати за квартиру та
комунальні послуги за окремими
рахунками. Використання та оплата
електроенергії здійснюється сторонами
за одним лічильником. Договір про
користування електричною енергією
оформлений на позивача, номер договору
4.

З пояснень сторін в судовому засіданні
було встановлено, що сторони усно
домовлялися про порядок, частки оплат
кожним власником, цей порядок вони
періодично змінювали. І позивач, і
відповідач здійснювали та здійснюють,
кожен за відповідну частку, оплати за
електричну енергію за різними окремими
квитанціями на один рахунок, відкритий
на ім'я позивача. Встановлено з
пояснень представника третьої особи,
що по спірній квартирі на даний час є
заборгованість по електричній енергії.

Відповідно до ст.22 ЦК України особа,
якій завдано збитків в результаті
порушення її цивільного права, має
право на їх відшкодування. Збитки
відшкодовуються у повному обсязі, якщо
договором або законом не передбачено
відшкодування у меншому або більшому
розмірі.

Аналізуючи обставини справи і
зазначені до уточненої позовної заяви
обгрунтування законодавства, суд
приходить до того, що в даному випадку
відповідачем не було заподіяно
позивачу матеріальних збитків.
Враховуючи те, що в спірній квартирі є
один лічильник електроенергії, і
кілька власників, сторони мають
здійснювати оплати за
електропостачання за спільною
домовленістю, або мають встановити
окремі лічильники. Встановлені
позивачем відповідачу розміри, частки
оплат за спожиту електричну енергію,
розрахунки заборгованості на її
користь - не можуть бути прийняті судом
як відповідні порядки оплат, які мають
право встановлювати лише відповідні
органи або за спільною домовленістю
сторін. Судом враховується і те, що
сторони дають різні пояснення щодо
обумовлених ними в усному порядку
часток оплат кожного, і тому суд
позбавлений можливості визнати
встановленим та узгодженим між
сторонами способу та порядку
здійснення оплат за електричну
енергію.

Безпідставним є і посилання сторони
позивача, як на підставу до своїх
позовних вимог, на ст.544 ЦК України, якою
передбачено, що боржник, який виконав
солідарний обов'язок, має право на
зворотну вимогу (регрес) до кожного з
решти солідарних боржників у рівній
частці, якщо інше не встановлено
договором або законом, за вирахуванням
частки, яка припадає на нього. Вказані
вимоги статті не мають відношення до
сторін, які не є солідарними боржниками
по оплаті комунальних послуг, в тому
числі електроенергії, сторони є
власниками конкретних визначених
частин спірної квартири, не є членами
сім'ї. Крім того, по предмету спору мова
іде не за стягнення з відповідача на
користь позивача сплаченого позивачем
боргу по електроенергії, а за доплату
сум, які на думку позивача мала би
сплачувати відповідач.

Згідно ст.162 ЖК України плата за
користування жилим приміщенням в
будинку (квартирі), що належить
громадянинові на праві приватної
власності, встановлюється угодою
сторін. Оскільки, по даній справі в
спірній квартирі є кілька власників, то
як вже зазначалося вище, плата за
електроенергію може бути визначена за
угодою, домовленістю власників, або
шляхом встановлення окремих
лічильників.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
ст.ст. 22, 544 ЦК України, ст.162 ЖК України,
ст.ст.60, 212-215, 218, 223, 294 ЦПК України, суд

В и р і ш и в :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа: Публічне
акціонерне товариство "Київенерго" про
стягнення коштів за спожиту
електроенергію в сумі 1495 грн. 13 коп. -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду міста Києва через
Дніпровський районний суд міста Києва
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Суддя: