АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 688/284/14-ц
Провадження № 22-ц/792/1162/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2014 року
м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької
області

в складі: головуючого - судді Юзюка
О.М.,

суддів: Ярмолюка О.І., Власенка О.В.,

при секретарі: Кошельнику В.М.,

з участю:
сторін

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу №22-ц/792/1162/14
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Шепетівського міськрайонного
суду Хмельницької області від 24
березня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування
вартості оплати житлово-комунальних
послуг, плати з утримання будинку та
прибудинкової території та за
зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1
про стягнення плати за користування
квартирою.

Заслухавши доповідача, осіб, які
з'явились у судове засідання,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги,

в с т а н о в и л а :

У січні 2014 року ОСОБА_1 звернулась в суд
з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування
вартості оплати житлово-комунальних
послуг та плати з утримання будинку та
прибудинкової території зазначаючи, що
їй, ОСОБА_2 та їх сину на праві власності
належить двохкімнатна квартира
АДРЕСА_1. У квітні 1996 року ОСОБА_2, будучи
власником 1/3 частини квартири, перейшов
проживати в іншу сім'ю та з часу
приватизації квартири не приймав
участі в оплаті комунальних послуг,
хоча зобов'язаний як власник
утримувати належне йому майно. Просила
стягнути з ОСОБА_2 на її користь третю
частину вартості понесених нею витрат
у сумі 5259,20 грн.

У лютому 2014 року ОСОБА_2 звернувсь в суд
із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про
стягнення плати за користування
квартирою. Вказував, що ОСОБА_1
одноосібно проживає в квартирі, яка
знаходиться у їх спільній частковій

________________________________________________________________________
______________

Головуючий у першій інстанції - Березюк
О.Г.
Категорія № 43, 45

Доповідач - Юзюк О.М.

власності, перешкоджає йому в
користуванні квартирою, що
підтверджено рішенням суду про
встановлення порядку користування
квартирою та вселення. Просив стягнути
з ОСОБА_1 на його користь грошову
компенсацію за користування належною
йому 1/3 частиною квартири в сумі 5700 грн.

Рішенням Шепетівського міськрайонного
суду від 24 березня 2014 року позов ОСОБА_1
задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2
на користь ОСОБА_1 вартість 1/3 частини
оплачених послуг з теплопостачання та
оплати за утримання будинку та
прибудинкової території в сумі 2328,85
грн.

Позов ОСОБА_2 задоволено. Стягнуто з
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову
компенсацію за користування належною
йому на праві власності 1/3 частини
квартири в сумі 5700 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1
посилаючись на порушення норм права
просить скасувати рішення та
задовольнити її позов а в зустрічному
позові відмовити.

Апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково з наступних
підстав.

Частинами 1, 2 і 3 ст. 358 ЦК України
передбачено, що право спільної
часткової власності здійснюється
співвласниками за їхньою згодою.

Співвласники можуть домовитись про
порядок володіння та користування
майном, що є їхньою спільною частковою
власністю.

Кожен із співвласників має право на
надання йому у володіння та
користування тієї частини спільного
майна в натурі, які відповідає його
частці у праві спільної часткової
власності. У разі неможливості цього
він має право вимагати від інших
співвласників, які володіють і
користуються спільним майном,
відповідної матеріальної компенсації.

Судом встановлено, що ОСОБА_2, з метою
реалізації свого права встановленого
ч. 3 ст. 358 ЦК про надання йому у
володіння та користування тієї частини
спільного майна (частку у квартирі) в
натурі, яка відповідає його частці у
праві спільної часткової власності,
звернувсь до суду з позовом який
рішенням Шепетівського міськрайсуду
від 07.02.2014 року було задоволено
частково, встановлено порядок
користування квартирою АДРЕСА_1, шляхом
виділення ОСОБА_2 в користування
кімнати площею 11,9 кв. м. з балконом
площею 1,2 кв. м., ОСОБА_1 - кімнати площею
14,8 кв. м. з лоджією площею 1 кв. м.
Залишено у їх спільному користуванні
кухню площею 7,1 кв. м., вбиральню - 1,2 кв.
м., ванну кімнату - 2,6 кв. м., коридор - 6,9
кв. м., шафу - 0,8 кв. м. Вселено ОСОБА_2 у цю
квартиру. В решті позову відмовлено.

Зазначене рішення вступило в законну
силу 18.07.2014 року, тому в силу ст. 14 ЦПК
України, є обов'язковим.

З викладених обставин видно, що ОСОБА_2
фактично отримав у володіння та
користування частину спільного майна з
ОСОБА_1 у натурі, яка становить не менше
його 1/3 частки у праві спільної
часткової власності.

Колегія суддів вважає помилковим
висновок суду першої інстанції про
стягнення на користь ОСОБА_2
компенсації за користування належною
для нього на праві власності 1/3 частини
квартири за період, як вказано в
оскаржуваному рішенні, з 27 лютого 2011
року по 27 лютого 2014 року, оскільки
належні і допустимі докази про
неможливість надання у володіння і
користування частини квартири в
натурі, яка відповідає ідеальній
частці, у справі відсутні.

Вищенаведеною нормою матеріального
права передбачено право вимоги
співвласника від інших співвласників,
які володіють і користуються спільним
майном, відповідної матеріальної
компенсації, лише у разі неможливості
отримання у володіння та користування
тієї частини спільного майна в натурі,
яка відповідає частці у праві спільної
часткової власності.

Проте, ОСОБА_2, як зазначалось, частину
майна не меншу його частки у
користування і володіння отримав. Він у
порядку виконання судового рішення
вправі вселитись в квартиру у виділену
йому кімнату та користуватись житлом
як це визначено в рішенні.

У відповідності з принципом
диспозитивності цивільного
судочинства (ч. 1 ст. 11 ЦПК), підстав для
стягнення компенсації за користування
часткою, немає.

Безпідставно в мотивувальній частині
рішення суду вказано розрахунок
грошової компенсації по 27.02.2014 року,
оскільки в позовній заяві ОСОБА_2
обмежив період стягнення цієї суми
01.02.2014 року (а. с. 147, 100). Цим міськрайсуд
всупереч ч. 1 ст. 11 ЦПК, вийшов за межі
позовних вимог.

У решті рішення суду є законним і
обґрунтованим і підстав для його зміни
не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 314 ЦПК
України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Рішення Шепетівського міськрайонного
суду від 24 березня 2014 року стосовно
стягнення з ОСОБА_1 грошової
компенсації за користування належною
ОСОБА_2 1/3 частиною квартири АДРЕСА_1 у
сумі 5700 грн. та стягнення з ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_2 243,60 грн. судового збору
скасувати.

Ухвалити нове рішення та в цій частині
позову відмовити.

У решті означене рішення
міськрайонного суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, проте може
бути оскаржене в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
ним законної сили.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя
апеляційного суду
О.М. Юзюк