Справа № 413/1196/14-ц
Провадження № 2/413/713/14
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

19 березня 2014 року
м. Красний Луч

Краснолуцький
міський суд Луганської області

у складі: головуючого судді
Ковальчук Г. Л.,

при секретарі
Базь О.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Красний Луч цивільну
справу за позовною заявою ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання угоди
купівлі-продажу дійсною та визнання
права власності на нерухоме майно, суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_2 про визнання права
власності на нерухоме майно, в
обгрунтування якого вказав, що
відповідно до договору
купівлі-продажу, посвідченого
нотаріусом Краснолуцької державної
нотаріальної контори 26.04.1979 року за №
2-1739 та зареєстрованого в Краснолуцьком
БТІ 29.04.1979 року житловий будинок,
розташований за адресою АДРЕСА_1
належить на праві власності у рівних
частках йому та ОСОБА_2 Згідно
договору купівлі-продажу від 01.09.2013
року, укладеному у простій письмовій
формі, між ним та ОСОБА_2, він придбав у
власність ? частину житлового будинку
за адресою АДРЕСА_1, за що
передав ОСОБА_2 грошову суму у розмірі
8 000 грн., а та у свою чергу передала
йому документи на вказаний будинок.
Нотаріально угоду вони не уклали,
оскільки відповідач ухиляється від
явки до нотаріуса, посилаючись на
поганий стан здоров"я. З моменту
укладення договору він проживає у
всьому будинку та проводить ремонт. На
даний час він звернувся за оформленням
права власності на придбаний будинок,
але йому було відмовлено через
відсутність нотаріально посвідченого
договору купівлі-продажу, який він
оформити не має можливості, оскільки
відповідач ухиляється від оформлення
через хворобу. Оскільки зобов"язання
щодо укладеної угоди виконані у
повному обсязі і між ними досягнута
угода про суттєві умови договору, то
він вважає, що договір купівлі-продажу ?
частки житлового будинку,
розташованого за адресою АДРЕСА_1,
укалдений 01.09.2013 року у простій
письмовій формі є дійсним. Просить
визнати договір купівлі-продажу ?
частини житлового будинку,
розташованого за адресою АДРЕСА_1,
укладений 01.09.2013 року у простій
письмовій формі між ним та ОСОБА_2
дійсним та визнати за ним право
власності на ? частину житлового
будинку загальною площею 55,5 кв.м., у
тому числі житловою площею 29,1 кв.м. з
відповідною часткою
господарсько-побутових споруд і
будівель, а саме сіни - а, льох - ПГ, сараї
В,Г,Д, літня кухня - Б, огорожа № 1,2,3,
уборная - У, що розташовані за адресою
АДРЕСА_1.

У судове засідання позивач не
з"явився, подав суду заяву про розгляд
справи у його відсутність, позовні
вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 у судове
засідання не з"явилася, подала суду
заяву про розгляд справи у її
відсутність, оскільки за станом
здоров"я з"явитися до суду не може.
Позовні вимоги визнала у повному
обсязі.

Суд, дослідивши письмові
матеріали справи, знаходить позовні
вимоги підлягаючими задоволенню у
повному обсязі, виходячи з наступного:

У судовому засіданні встановлено, що
житловий будинок АДРЕСА_1 загальною
площею 55,5 кв.м., у тому числі житловою
площею 29,1 кв.м. належить на праві
власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у рівних
частках на підставі договору
купівлі-продажу від 26.04.1979 року,
посвідченого державним нотаріусом
Краснолуцької державної нотаріальної
контори Ємельяновою В.М., реєстровий №
2-1739 та зареєстрованого в
Краснолуцькому БТІ 29.11.1979 року в
реєстрову книгу № 36 реєстровий номер
8224.

Протягом 1982-1988 років сторони за
вказаною адресою самочинно побудували
ганок - літера а-1, гараж - літера К, сараї
- літери Л,Н,П,Р, повітку - літера М, душ -
літера О, каналізаційну яму - літера С,
зробили свердловину № 5.

Вказані господарсько-побутові
споруди та будівлі сторонами не були
належним чином у встановленому порядку
введені в експлуатацію.

Згідно ст.328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або не
законність набуття право власності не
встановлено судом.

Згідно абз.1 ч.3 ст.331 ЦК України до
завершення будівництва (створення
майна) особа вважається власником
матеріалів, обладнання тощо, які були
використані в процесі цього
будівництва (створення майна). У
відповідності до ч.1 ст.376 ЦК України
житловий будинок, будівля, споруда,
інше нерухоме майно вважаються
самочинним будівництвом, якщо вони
збудовані або будуються на земельній
ділянці, що не була відведена для цієї
мети, або без належного дозволу чи
належно затвердженого проекту, або з
істотними порушеннями будівельних
норм і правил.

01.09.2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2
був укладений договір купівлі-продажу ?
частини житлового будинку,
розташованого за адресою АДРЕСА_1
загальною площею 55,5 кв.м., у тому числі
житловою площею 29,1 кв.м. за 8 000 грн. у
простій письмовій формі.

Угода належним чином сторонами не була
оформлена через відмову відповідача
від нотаріального посвідчення
вищевказаного договору
купівлі-продажу житлового будинку з
господарсько-побутовими спорудами та
будівлями з посиланням на поганий стан
здоров"я.

Згідно статті 1 Протоколу №1 до
Конвенції про захист прав і основних
свобод людини кожна людина має право
мирно володіти своїм майном. Ніхто не
може бути позбавлений своєї власності
інакше як в інтересах суспільства і на
умовах, передбачених законом і
загальними принципами міжнародного
права.

Відповідно до ст.41 Конституції України
право приватної власності набувається
в порядку, визначеному законом. Кожен
має право володіти, користуватися і
розпоряджатися своєю власністю,
результатами своєї інтелектуальної,
творчої діяльності. Право приватної
власності є непорушним.

Згідно ст.328 ЦК України 2003 року право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема за
угоди. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або не законність
набуття право власності не встановлено
судом.

Стаття 15 ЦК України передбачає, що
кожна особа має право на захист свого
цивільного права у разу його порушення,
невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст.10 ЦПК України
цивільне законодавство здійснюється
на засадах змагальності сторін. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 655 ЦК України за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов»язується
передати майно у власність другій
стороні (покупцеві), а покупець приймає
або зобов»язується прийняти майно і
сплатити за нього певну грошову суму.

За ст.629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від
зобов'язання, як свідчить ст.525 ЦК
України, не допускається.

На момент розгляду цього спору
договір купівлі-продажу в обумовленому
законом нотаріальному порядку не був
посвідчений.

Судом встановлено, що на теперішній час
усі умови домашньої угоди
купівлі-продажу сторонами виконанні,
позивач передала відповідачу гроші за
придбане майно у сумі 8 000 грн., що
підтверджується договором від 01.09.2013
рокуо, а відповідач у свою чергу
передав позивачу відповідні документи
на частину будинку.

Статтею 203 ЦК України
встановлено, що зміст угоди не може
суперечити Цивільному кодексу, іншим
актам цивільного законодавства, а
також моральним засадам суспільства;
угода повинна бути укладена у формі,
встановленій законом, волевиявлення
учасника угоди має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі,
угода повинна бути спрямована на
реальне настання правових наслідків,
обумовлених нею.

У частині 1 ст. 334 ЦК України
зазначено, що право власності у
набувача майна за договором виникає з
моменту передання майна, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.3 ст.334 ЦК України
право власності на майно за договором,
що підлягає нотаріальному посвідченню,
виникає у набувача з моменту такого
посвідчення або з моменту набрання
законної сили рішенням суду про
визнання договору, не посвідченого
нотаріально, дійсним.

Як вбачається з матеріалів справи усі
істотні умови договору купівлі-продажу
між сторонами угоди були досягнуті та
виконані.

З урахуванням вищевказаних
обставин, суд вважає за необхідне
визнати договір купівлі-продажу ?
частини житлового будинку,
розташованого за адресою АДРЕСА_1
загальною площею 55,5 кв.м., у тому числі
житловою площею 29,1 кв.м. від 01.09.2013 року,
укладений між ОСОБА_1 з одної сторони та
ОСОБА_2 з іншої сторони дійсним, а також
визнати право власності за ОСОБА_1 на
вказану ? частину житлового будинку з
відповідною часткою
господарсько-побутових будівель та
споруд, а саме - А-1 - житловий будинок, а
- тамбур, ПГ - льох, Б - літня кухня, В,Г,Д -
сараї, У - уборная, № 1,2,3 - огорожа.

На підставі викладеного, керуючись ст.
10, 11, 60 ЦПК України, ст.ст. 202, 203, 328, 331, 334,
346, 376, 525, 629, 655, 657 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1
задовольнити.

Визнати дійсним договір
купівлі-продажу ? частини житлового
будинку, розташованого за адресою
АДРЕСА_1 загальною площею 55,5 кв.м., у
тому числі житловою площею 29,1 кв.м.,
який укладений 01.09.2013 року між ОСОБА_1 з
однієї сторони та ОСОБА_2 з іншої
сторони.

Визнати за ОСОБА_1 право
власності на ? частину житлового
будинку літера А-1, розташованого за
адресою АДРЕСА_1 загальною площею 55,5
кв.м., у тому числі житловою площею 29,1
кв.м. з відповідною часткою
господарсько - побутових споруд і
будівель, а саме а - тамбур, ПГ - льох, Б -
літня кухня, В,Г,Д - сараї, У - уборная, №
1,2,3 - огорожа.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку в апеляційного
суду Луганської області через
Краснолуцький міський суд протягом 10
днів з моменту проголошення.

Суддя:
Г.Л.Ковальчук