________________________________________________________________________
_________________________________________________
Справа № 520/6309/14-ц
Провадження № 2/520/4622/14
УХВАЛА

12.06.2014 року суддя Київського районного
суду м. Одеси Літвінова І.А.,
ознайомившись з позовною заявою ОСОБА_1
до ОСОБА_2 «Про усунення перешкод у
користуванні майном та вселення»,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через представника за
довіреністю ОСОБА_3, подав до
Київського районного суду м. Одеси
позовну заяву до ОСОБА_2 з вимогами:

1. «Зобов'язати ОСОБА_2 не чинити
перешкод ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, у
користуванні майном, а саме 51/100
частиною домоволодіння за АДРЕСА_1.

2. Вселити ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 до
51/100 частини домоволодіння за АДРЕСА_1.

3. Стягнути з відповідача на
користь позивача понесені судові
витрати».

За правилами виключної підсудності,
встановленими ч. 1 ст. 114 ЦПК України,
позови, що виникають з приводу
нерухомого майна, пред'являються за
місцезнаходженням майна або основної
його частини.

Нерухоме майно, з приводу якого виник
спір - 51/100 частина домоволодіння за
АДРЕСА_1 територіально відноситься до
Київського району міста Одеси.

Справа підсудна Київському районному
суду м. Одеси.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 ЦПК України,
суддя відкриває провадження у
цивільній справі не інакше як на
підставі заяви, поданої і
оформленої в порядку, встановленому
цим Кодексом.

Нормативно-правовим актом, що регулює
питання звернення до місцевого
загального суду є Цивільний
процесуальний кодекс України,
відповідно до ч. 1 ст. 3 якого кожна особа
має право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Статтями 119, 120 ЦПК України визначенні
вимоги до форми та змісту позовної
заяви та порядку подання копій
позовної заяви та доданих до неї
документів.

При ознайомлені з позовною заявою
ОСОБА_1 та додатками до заяви,
встановлені підстави для залишення
позову без руху, у зв'язку з
недодержанням вимог ст.ст. 119, 120 ЦПК
України при його оформлені.

Положеннями пункту 2 ч. 2 ст. 119 ЦПК
України встановлено, що позовна заява
повинна містити ім'я (найменування)
позивача і відповідача, а також ім'я
представника позивача, якщо позовна
заява подається представником, їх
місце проживання (перебування) або
місцезнаходження, поштовий індекс,
номери засобів зв'язку, якщо такі
відомі.

11 червня 2014 року, на виконання вимог ч. 3
ст. 122 ЦПК України, судом одержані
довідки Відділу адресно-довідкової
роботи ГУ ДМС України в Одеській
області, якими підтверджені адреси
реєстрації сторін, зазначені у
позовній заяві.

Однак позивач не звернув уваги на те, що
за своєю суттю адреса - це умовна
кодифікація місця знаходження об'єкту,
яка застосовується з метою поштового
зв'язку. Правила написання адреси,
встановлені Міністерством зв'язку, для
забезпечення якнайшвидшого
пересилання, зберігання і доставляння
поштових відправлень. На всіх адресах
пишеться: назва вулиці, номер будинку і
квартири; назва населеного пункту,
міста; назва району; назва області,
індекс.

Поштовий індекс, як набір символів,
додається до поштової адреси для
полегшення сортування та пристави
пошти. При цьому четверта та п'ята цифри
індексу вказують номери
підпорядкованих відділень зв'язку або
населених пунктів.

В супереч правилам написання індексів,
в адресі позивача ОСОБА_1 четверта та
п'ята цифри не співпадають з офіційно
установленими, у зв'язку із чим позовна
заява потребує уточнень з метою
належного виконання вимог,
встановлених п. 2 ч. 2 ст. 119 ЦПК України.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 119 ЦПК України
позовна заява повинна містити перелік
документів, що додаються до заяви.

Позивачу зауважується, що узагальнення
в пункті 3 переліку без конкретизації
кількості та зазначення реквізитів
доданих до заяви документів не
відповідає сенсу п. 7 ч. 2 ст. 119 ЦПК
України та правилам складання
переліків.

Звертається увага позивача і на форму
викладення змісту позовних вимог (п. 3 ч.
2 ст. 119 ЦПК України).

Так, позивач просить вселити його в
частину домоволодіння та зобов'язати
відповідача не чинити позивачу
перешкод у користуванні частиною
домоволодіння.

При цьому позивач не конкретизує що
входить до цієї частини
«домоволодіння», та не враховує, що
нормами цивільного права поняття
«домоволодіння» взагалі не
передбачено. Діючий ЦК України
визначає терміни житла фізичної особи,
яким є житловий будинок, квартира, інше
приміщення, призначені та придатні для
постійного проживання в них та садиби,
якою є земельна ділянка разом з
розташованими на ній житловим
будинком, господарсько-побутовими
будівлями, наземними і підземними
комунікаціями, багаторічними
насадженнями.

Згідно із ч. 1 ст. 383 ЦК України,
використовувати помешкання для
власного проживання має право власник
житлового будинку та квартири.

Засадою захисту права власності є
право власника звернутися до суду з
вимогою про заборону вчинення іншою
особою дій, які можуть порушити його
право, або з вимогою про вчинення
певних дій для запобігання такому
порушенню, що відповідає положенням ч. 2
ст. 386 ЦК України.

Враховуючи наведене позивачу
пропонується уточнити зміст позовних
вимог з метою забезпечення розгляду
справи у встановлені законом строки, та
уникнення ускладнень при вирішенні
справи та вчиненні виконавчих дій.

Прецедентна практика Європейського
суду з прав людини виходить з того, що
реалізуючи п.1. ст. 6 Конвенції про
захист прав людини її основоположних
свобод щодо доступності правосуддя та
справедливого судового розгляду, кожна
держава-учасниця цієї Конвенції вправі
встановлювати правила судової
процедури, в тому числі й процесуальні
заборони і обмеження, зміст яких не
допустити судовий процес у безладний
рух.

Пунктом 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України
встановлюється обов'язок позивача
зазначити в позовній заяві докази, що
підтверджують кожну обставину,
наявність підстав для звільнення від
доказування.

Позивач в позовній заяві не зазначає
докази обставинам, на які особисто
посилається у позові, та до яких
відносяться:

- вчинення перешкод з боку
відповідача в доступі позивача до
домоволодіння (надані відповіді з
міліції не містять відомості у
відношенні якої особи вони стосуються);

- утримання відповідачем кроликів
та інших домашніх тварин в частині
будинку позивача;

- користування відповідачем
послугами електропостачання та
водопостачання;

- несплата відповідачем за послуги
електропостачання та водопостачання;

- навмисне руйнування
відповідачем частини будинку позивача;

- навмисне приведення
відповідачем будинку у непридатний для
проживання стан;

- зміна відповідачем замків на
хвіртці будинку;

- зміна відповідачем замків на
дверях будинку;

- образи позивача з боку
відповідача;

- погрози позивачу розправою (які
саме та у якому вигляді);

- особи, які є рідними відповідача
та співучасниками в погрозах та
образах (варто зазначити у зв'язку із
чим вони не залучається, як
співвідповідачі);

- не зазначені докази
спорідненості вищевказаних осіб із
відповідачем;

- родинні стосунки позивача із
ОСОБА_4, а саме, що вона приходиться
дочкою позивача (варто зазначити чи є
ця особа заінтересованою в розгляді
справи та в разі наявності
заінтересованості - поставити питання
про притягнення її до участі у справі у
якості третьої особи, як члена родини
власника частини садиби).

Також позивач не зазначає і наявність
підстав для звільнення від доказування
вищевказаних обставин.

Поняття доказів наводиться у ст. 60 ЦПК
України, згідно з якою доказами є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.

До відома позивача - особи, які беруть
участь у справі і вважають, що подання
потрібних доказів є неможливим або у
них є складнощі в поданні цих доказів,
мають право заявити клопотання про
забезпечення цих доказів. У заяві про
забезпечення доказів повинні бути
зазначені: докази, які необхідно
забезпечити; обставини, що можуть
бути підтверджені цими доказами;
обставини, які свідчать про те, що
подання потрібних доказів може стати
неможливим або ускладненим, а також
справа, для якої потрібні ці докази
або з якою метою потрібно їх
забезпечити.

За правилами ст. 120 ЦПК України,
позивач повинен додати до позовної
заяви її копії та копії всіх
документів, що додаються до неї,
відповідно до кількості відповідачів
і третіх осіб. Зазначена норма не
містить виключень та застережень і є
безумовною. Однак, позивач на це уваги
не звернув та не додав для направлення
відповідачу копії документів, вказаних
в п.п. 4-5 додатків до позовної заяви.

За вимогами ст. 121 ЦПК України,
суддя, встановивши, що позовну заяву
подано без додержання вимог,
викладених у статтях 119 і 120 цього
Кодексу, або не сплачено судовий
збір, постановляє ухвалу, в якій
зазначаються підстави залишення
заяви без руху, про що повідомляє
позивача і надає йому строк для
усунення недоліків, який не може
перевищувати п'яти днів з дня отримання
позивачем ухвали.

Керуючись ст.ст. 119 -122 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Залишити без руху позовну заяву ОСОБА_1
до ОСОБА_2 «Про усунення перешкод у
користуванні майном та вселення».

Надати позивачеві строк для усунення
недоліків протягом п'яти днів з дня
отримання ним копії ухвали.

Роз'яснити, якщо позивач відповідно до
ухвали суду у встановлений строк
виконає вимоги, визначені статтями 119 і
120 ЦПК України позовна заява буде
вважатись поданою в день первісного
її подання до суду. Інакше заява
вважається неподаною і повертається
позивачеві, що не перешкоджає
повторному зверненню до суду з цим
позовом у встановленому порядку.

Копію ухвали направити позивачеві для
виконання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя
Літвінова