Справа № 161/6402/14-ц
Провадження № 2/161/2275/14
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ
У Х В А Л А

18 червня 2014 року Луцький міськрайонний
суд Волинської області в складі:
головуючого – судді Пушкарчук В.П.,

при секретарі – Акайомовій Т.В.,

з участю: позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому попередньому
судовому засіданні в місті Луцьку
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_4 міського центру зайнятості про
зобов’язання вчинити певні дії та
відшкодування моральної шкоди,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулися в суд з
позовом до ОСОБА_4 міського центру
зайнятості про зобов’язання вчинити
певні дії та відшкодування моральної
шкоди.

Свої вимоги обґрунтовує тим,
що 22.10.2013 року звернувся до ОСОБА_4
міського центру зайнятості за
допомогою для проходження
перепідготовки та отримання знань та
навиків в комп’ютерній галузі як
безробітний. 24.10.2013 року його звернення
було розглянуто та на підставі наказу
ОСОБА_4 міського центру зайнятості було
видано «Ваучер».

26.12.2013 року ОСОБА_4 міському центру
зайнятості було надано відповідні
документи для оплати вартості
навчання: відмітка про прийняття на
навчання, копія договору від 25.12.2013 року
№ 8 вол/12-13зп укладеного між ПрАТ «Вищий
навчальний заклад «ОСОБА_5 Управління
Персоналом» та ОСОБА_1, копія витягу з
наказу від 25.12.2013 року № 4950-н «Про
зарахування на навчання», відомості
про рахунок навчального закладу та
копія кошторису витрат на навчання
студентів в Інституті міжнародної
економіки, фінансів та інформаційних
технологій імені Святої ОСОБА_6 МАУП».

Проте відповідачем не
передані документи відповідному
органу казначейства для оплати
вартості навчання. Причини відмови
викладені в листі ОСОБА_4 міського
центру зайнятості № 340/06-05 від 29.01.2014
року.

На підставі наведеного
позивач просив в судовому порядку
зобов’язати ОСОБА_4 міський центр
зайнятості передати документи подані
ПрАТ «Вищий навчальний заклад «ОСОБА_5
управління персоналом» до
відповідного органу казначейства для
оплати вартості навчання ОСОБА_1 та
стягнути з відповідача грошову
компенсацію завданої моральної шкоди в
розмірі 10 000,00 грн.

В судовому засіданні
встановлено, що дану справу не належить
розглядати в порядку цивільного
судочинства. На відносини сторін у
даній справі не поширюється визначена
ст. 15 ЦК України цивільна юрисдикція, та
за приписами п. 1 ч. 1 ст. 3, п. 1 ч. 2 ст. 17
Кодексу адміністративного судочинства
України цей спір підлягає вирішенню
адміністративним судом України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб’єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Зміст позовних вимог та обставин, якими
їх обґрунтовує позивач, свідчить про
наявність між сторонами спору
публічно-правового характеру, що
виключає можливість розгляду за
правилами Цивільно-процесуального
кодексу України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України
справа адміністративної юрисдикції –
це переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією із сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб’єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Юрисдикція адміністративних судів
щодо вирішення адміністративних справ
визначається частиною 1 статті 17 КАС
України. Відповідно до поняття «справа
адміністративної юрисдикції»,
наведеного у п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України,
під нею розуміється переданий на
вирішення адміністративного суду
публічно - правовий спір, у якому хоча б
однією із сторін є суб’єкт, що здійснює
владні управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.
Суб’єкт владних повноважень - це
органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові чи службові особи, інший
суб’єкт при здійсненні ними владних
управлінських функцій на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.
Необхідною та єдиною ознакою суб’єкта
владних повноважень є здійснення цим
суб’єктом владних управлінських
функцій щодо іншого суб’єкта, який є
учасником спору. Наявність у суб’єкта
владних управлінських функцій означає,
що він наділений адміністративною
правосуб’єктністю, яка реалізується
через певний обсяг конкретних прав і
обов’язків (повноважень), необхідних
для здійснення управлінської
діяльності в тій чи іншій сфері
публічної влади.

Таким чином, справою адміністративної
юрисдикції є переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, який виник між
двома (кількома) конкретними
суб’єктами стосовно їхніх прав та
обов’язків у конкретних правових
відносинах, у яких хоча б один суб’єкт
законодавчо уповноважений владно
керувати поведінкою іншого (інших)
суб’єктів, а ці суб’єкти, відповідно,
зобов’язані виконувати вимоги та
приписи такого владного суб’єкта.

Пленум Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ у п. 3 постанови № 3
від 01.03.2013 року «Про деякі питання
юрисдикції загальних судів та
визначення підсудності цивільних
справ» судам роз’яснив, що при
вирішенні питань про відкриття
провадження у справі, суди повинні
виходити з того, що відповідно до
статей 15, 16 ЦПК України у порядку
цивільного судочинства суди
розглядають справи про захист
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин, а також з
інших правовідносин, крім випадків,
коли розгляд таких справ за Кодексом
адміністративного судочинства України
(стаття 17), Господарським процесуальним
кодексом України (статті 1, 12),
Кримінальним процесуальним кодексом
України або Кодексом України про
адміністративні правопорушення
віднесено до компетенції
адміністративних, господарських судів,
до кримінального провадження чи до
провадження в справах про
адміністративні правопорушення.
Законом може бути передбачено розгляд
інших справ за правилами цивільного
судочинства.

У зв’язку з наведеним суди мають
виходити з того, що критеріями
відмежування справ цивільної
юрисдикції від інших є, по-перше,
наявність у них спору про право
цивільне (справи за позовами, що
виникають із будь-яких правовідносин,
крім випадків, коли розгляд таких справ
проводиться за правилами іншого
судочинства), по-друге, суб’єктний
склад такого спору (однією зі сторін у
спорі є, як правило, фізична особа).

З матеріалів справи вбачається, що
предметом розгляду справи є оскарження
бездіяльності відповідача ОСОБА_4
міського центру зайнятості.

Таким чином, в залежності від того як
ОСОБА_4 міський центр зайнятості
забезпечує ефективне та цільове
використання коштів, спрямованих на
реалізацію державної політики у сфері
зайнятості населення та здійснення
контролю за використанням коштів Фонду
загальнообов’язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття, - особа отримує
допомогу, в даному випадку - для
проходження перепідготовки та
отримання знань та навиків в
комп’ютерній галузі як безробітного
позивача ОСОБА_1

За таких умов, між позивачами та
відповідачем ОСОБА_4 міським центром
зайнятості відсутній цивільний спір, з
якого випливав би спір про право,
оскільки ОСОБА_4 міський центр
зайнятості знаходиться «при
здійсненні владних управлінських
функцій на основі законодавства».

Отже, між позивачами та відповідачем –
ОСОБА_4 міським центром зайнятості, не
виник спір про право, оскільки останній
наділений повноваженнями на підставі
чинного законодавства України як орган
місцевого самоврядування.

Тому розгляд публічно-правового спору
про зобов’язання ОСОБА_4 міського
центру зайнятості передати документи
подані ПрАТ «ВНЗ «МАУП» до
відповідного органу казначейства для
оплати вартості навчання ОСОБА_1 та
стягнення з відповідача грошової
компенсації завданої моральної шкоди
за Кодексом адміністративного
судочинства України віднесено до
компетенції адміністративних судів.

Отже, спір про право виник з приводу
публічно-правового спору та даний
позов повинен подаватись до
адміністративного суду.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд
своєю ухвалою закриває провадження у
справі, якщо справа не підлягає
розгляду в порядку цивільного
судочинства.

На підставі наведеного, суд прийшов до
висновку, що провадження у справі слід
закрити в зв’язку з тим, що справа не
підлягає розгляду в порядку цивільного
судочинства.

Керуючись ст. 15, п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206 ЦПК
України, ст.ст. 2, 3, 17, 18 КАС України, суд,
–

У Х В А Л И В :

Провадження справи за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 міського
центру зайнятості про зобов’язання
вчинити певні дії та відшкодування
моральної шкоди – закрити.

Ухвала може бути оскаржена до
апеляційного суду Волинської області
через Луцький міськрайонний суд шляхом
подання апеляційної скарги в
п’ятиденний строк з дня її
проголошення.

Суддя Луцького міськрайонного суду
В.П.
Пушкарчук