АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 214/8202/13-ц
Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/980/К/14
Доповідач - Братіщева
УХВАЛА

Іменем України

24 квітня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді: Братіщевої Л.А.,

суддів: Грищенко Н.М., Турік
В.П.,

при секретарі: Бевзі М.О.

за участю: представника позивача
ОСОБА_2- ОСОБА_3,

представника відповідача Публічного
акціонерного товариства «Криворізький
залізорудний комбінат» - Літовченко
Тетяни Миколаївни,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
"Криворізький залізорудний комбінат"
на заочне рішення Саксаганського
районного суду м. Кривого Рогу від 04
лютого 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до Публічного акціонерного
товариства "Криворізький залізорудний
комбінат" про стягнення моральної
шкоди у зв'язку із ушкодженням здоров'я
, -

В С Т А Н О В И Л А:

В жовтні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до Публічного
акціонерного товариства «Криворізький
залізорудний комбінат» (далі - ПАТ
«Кривбасзалізрудком») про
відшкодування моральної шкоди у
зв'язку з ушкодженням здоров'я на
виробництві, посилаючись на отримання
ним професійного захворювання
внаслідок праці протягом тривалого
часу в шкідливих умовах на підземних
роботах.

Висновком МСЕК від 25.06.2013 року йому було
первинно встановлено 35 % втрати
професійної працездатності по
професійному захворюванню (25% по
радикулопатії та 10% за ХОЗЛ )з
наступною датою переогляду 01.06.2014 року.

Вважаючи причиною отримання
професійного захворювання тривалу
роботу в умовах важкої фізичної праці
та шкідливих факторів, що перевищують
гранично допустимий рівень, просив суд
стягнути з ПАТ «Кривбасзалізрудком» на
його користь моральну шкоду у сумі 229 000
гривень за спричинену моральну шкоду.

Заочним рішенням Саксаганського
районного суду м. Кривого Рогу від 04
лютого 2014 року позов ОСОБА_2 задоволено
частково. Стягнуто з ПАТ
«Кривбасзалізрудком» на користь
ОСОБА_2 в рахунок відшкодування
моральної шкоди 15 000 грн., а також - на
користь держави 229,30 грн. судового
збору.

В апеляційній скарзі відповідач ПАТ
«Кривбасзалізрудком» ставить питання
про скасування рішення суду і
ухвалення нового рішення про відмову
позивачу в задоволенні позову,
посилаючись на порушення норм
процесуального та матеріального права.

Зокрема, наголошує що судом першої
інстанції при ухвалені рішення, не
взято до уваги те, що висновок комісії
зазначений у п.19 акту розслідування
хронічного професійного захворювання
від 19.04.2013 року зроблений з
перевищенням повноважень передбачених
чинним законодавством України та не є в
свою чергу належним та допустимим
доказом у справі, оскільки належними
доказами порушення норм законодавства
з охорони праці можуть бути лише
відповідні приписи органів
Держгірпромнагляду про усунення
порушень норм законодавства з охорони
праці, що які суду надані не були.

Також не було враховано і того, що
робота у шкідливих умовах праці з
перевищенням гігієнічних нормативів
законодавчо дозволяється та наявність
шкідливих умов праці є об`єктивним
явищем, а тому в діях відповідача
відсутня протиправна поведінка.

Крім того, позивач при
працевлаштуванні був проінформований
про шкідливі умови праці та
добровільно виконував такі роботи.

ПАТ «Кривбасзалізрудком» є не єдиним
відповідачем по даній справі, оскільки
позивач працював в шкідливих умовах
праці на інших підприємствах, що
підтверджується його трудовою книжкою,
а отже відповідач не відповідає за
шкоду, заподіяну позивачу іншими
підприємствами.

Позивачем не було надано доказів
завдання йому моральної шкоди, при
визначенні розміру моральної шкоди,
стягнутої з відповідача на користь
позивача, судом першої інстанції не
враховано характер професійного
захворювання, пов'язані з ним моральні
страждання позивача, істотність
вимушених змін в його житті,
відсутність погіршення здоров'я,
ступінь вини відповідача, тому сума
відшкодування моральної шкоди не
відповідає засадам розумності,
виваженості і справедливості.

В запереченнях на апеляційну
представник позивача ОСОБА_2- ОСОБА_3
зазначає, що оскаржуване судове
рішення є законним та обґрунтованим, в
процесі розгляду справи суд не порушив
норм ні матеріального, ні
процесуального права, а тому рішення
суду слід залишити без змін, відхиливши
апеляційну скаргу.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга ПАТ
"Кривбасзалізрудком" не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2,
згідно копії трудової книжки, яка
міститься в матеріалах справи,
працював -

- з 21.08.1981р. по 28.10.1981р. - поверховим
електрозварювальником дробильно-
сортувальної фабрики ш."Октябрська" РУ
ім.Комінтерну В/О "Кривбасруда";

- з 16.01.1984р. по 04.05.1987р. -
газоелектрогазозварювальником з
повним робочим днем в підземних умовах
ш."Більшовик" РУ ім.Комінтерну В/О
"Кривбасруда";

- з 14.09.1987р. по 06.06.1989р. - бурильником
шпурів, прохідником з повним робочим
днем в підземних умовах ш. "Октябрська"
РУ ім.Комінтерну В/О "Кривбасруда";

- з 27.11.1989р. по 12.09.1990р. - кріпильником з
повним робочим днем в підземних умовах
ш."Октябрська" РУ ім.Комінтерну В/О
"Кривбасруда";

- з 21.09.1990р. по 09.12.1991 р - прохідником з
повним робочим днем в підземних умовах
на ш."Ювілейна" РУ ім XX Партз їзду;

- з 21.01,1992р. по 07.05.1992р - прохідником з
повним робочим днем в підземних умовах
на Старательській артелі "Полюс"
Іультинського гірничо-збагачувального
комбінату ім.В.І.Леніна Об'єднання
"Северовосток-Золото";

- з 31.06.1992р по 01.02.1994р -
газоелектрозварювальником на
виробничому кооперативі "Граніт";

- з 04.03.1994р по 13.11.1995р
-електрогазозварювальником в
шахтобудівельному управлінні на
Руднику "Суха Балка";'

- з 21.04.2000р. по 05.06.2000р. -
електрогазозварювальником в
шахтобудівельному управлінні на ДП
"Кривбасшахтозакриття";

- 20.06.2000р. по 31.10.2012р - прохідником з
повним робочим днем в підземних умовах
ш."Октябрська" ДП "Кривбасзалізрудком",
ВАТ "Кривбасзалізрудком".

Загальний стаж роботи склав 28 роки
11місяців, 14 років та 10 місяців з яких
працював на підприємстві відповідача,
що сторонами не оспорюється (а.с 7-22).

31.10.2013 року звільнений за власним
бажанням у зв'язку з виходом на пенсію.

Працюючи протягом тривалого часу, в
умовах, які характеризуються важкою
фізичною працею в умовах граничного
допустимого рівня небезпечних та
шкідливих факторів виробничого
середовища та трудового процесу
отримав професійне захворювання.

Рішенням ЛЕК Українського науково-
дослідного інституту промислової
медицини від 10.01.2013 року позивачу було
встановлено діагноз: радикулопатія
поперекова- крижова L-4-L5-S1 та шийна С5-С8
білатерально, рецедивуючий перебіг з
вираженим порушенням біомеханіки
хребта, м'язові-тонічним синдромом,
периферичним нейросудинним синдромом,
нейродистрофічними проявами у вигляді
двобічного плечолопаткового пері
артрозу (ПФС другого ст..) та осте
артрозу ліктьових (ПФ-першого- другого
ст..) і колінних (ПФ-першого-другого ст..)
суглобів з стійким больовим синдромом,
хронічне обструктивне захворювання
легень першої ст.. (пиловий бронхіт
першої ст.. емфізема легень першої ст..)
ЛН першого ст..

Згідно Акту розслідування причин
виникнення хронічного професійного
захворювання від 19.04.2013 року, п. 17
встановлено, що причиною професійного
захворювання позивача є тривалий стаж
роботи в умовах важкої фізичної праці,
перевищення на робочому місці
гранично- допустимого рівня
небезпечних та шкідливих факторів
виробничого середовища та важкого
трудового процесу.(а.с.27-30)

Висновком МСЕК від 25.06.2013 року ОСОБА_2
первинно встановлено втрату
професійної працездатності в розмірі
35%., (25% по радикулопатії та 10% за ХОЗЛ )з
наступною датою переогляду 01.06.2014
року.(а.с. 32)

Суд, частково задовольняючи позов,
обґрунтовано виходив з доведеності
позовних вимог ОСОБА_2 та вірно
встановив, що між сторонами склалися
трудові правовідносини, оскільки
професійне захворювання отримано
позивачем під час виконання ним
трудових обов'язків і пов'язане з
виробництвом, і наявності у зв'язку з
цим підстав, передбачених ст.ст. 153, 237-1
КЗпП України, для відшкодування
моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції з
наступних підстав.

Статтею 153 КЗпП України, передбачено
обов'язок власника або уповноваженого
ним органу створити на робочому місці
умови праці відповідно до
нормативно-правових актів, а також
забезпечити додержання вимог
законодавства щодо прав працівників у
галузі охорони праці.

Згідно ст. 173 КЗпП України шкода,
заподіяна працівникам каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним
з виконанням трудових обов'язків,
відшкодовується у встановленому
законодавством порядку.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України
передбачено відшкодування власником
або уповноваженим ним органом
моральної шкоди працівнику у разі
порушення його законних прав, що
призвело до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

У п. 13 Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 31 березня 1995 року № 4
"Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди" роз'яснено, що відповідно до
статті 237-1 КЗпП України за наявності
порушення прав працівника у сфері
трудових відносин, зокрема, виконання
робіт у небезпечних для життя і
здоров'я умовах, яке призвело до його
моральних страждань, втрати нормальних
життєвих зв'язків чи вимагає від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя, обов'язок по відшкодуванню
моральної (немайнової) шкоди
покладається на власника або
уповноважений ним орган незалежно від
форми власності, виду діяльності чи
галузевої належності.

Як убачається з п. 19 Акту про
розслідування причин виникнення
хронічного професійного захворювання
від 19 квітня 2013 року встановлено,без
зазначення конкретних осіб, що саме
адміністрацією підприємств, під час
роботи позивача на підприємствах,
було порушено законодавство про
охорону праці, гігієнічні регламенти
та нормативи.

Крім того, суд, на підставі медичних
документів про лікування позивача у
зв'язку з професійним захворюванням,
правильно визнав, що позивачу була
заподіяна моральна шкода, так як він
переносить фізичний біль, зазнав
порушення свого звичайного способу
життя і вимушений витрачати свої сили
на організацію свого життя, внаслідок
чого переносить моральні страждання.
Вищенаведене спростовує доводи
представника відповідача в
апеляційній скарзі щодо відсутності
підстав для відшкодування ОСОБА_2
моральної шкоди.

Посилання представників відповідачів
в апеляційній скарзі про обізнаність
позивача про умови праці при
працевлаштуванні, не знімають з
відповідачів обов'язку забезпечити
безпечні й нешкідливі умови праці, що
передбачено ч. 2 ст. 153 КЗпП України та
ст. 13 Закону України "Про охорону праці"
.

Доводи апеляційної скарги щодо
неврахування судом першої інстанції
численних рішень судів по цивільних
справа відповідної категорії, яким не
завжди враховуються конкретні
обставини справи, характер та ступінь
моральних страждань позивача, вплив на
його душевний стан, є безпідставними,
оскільки згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України не
підлягають доказуванню лише обставини,
встановлені судовим рішення у
цивільних справах, у яких беруть участь
ті самі особи або особа, щодо якої
встановлено ці обставини.

Доводи апеляційної скарги, про те, що
ПАТ «Кривбасзалізрудком» є не єдиним
відповідачем по даній справі, оскільки
позивач працював на інших
підприємствах, колегія суддів не бере
до уваги, оскільки даний довід
спростовується матеріалами справи, а
саме копією трудової книжки позивача,
так шахти «Більшовик» та «Октябрська»,
відносяться до Виробничого об'єднання
«Кривбасруда», яке перейменоване в
Криворізький залізорудний комбінат,
згідно з наказом Міністерства
промислової політики України від 29.07.1998
року / «Кривбасзалізрудком»/,
правонаступником якого, в свою чергу
являється відповідач по справі - ПАТ
«Криворізький залізорудний комбінат».

Крім того судом першої інстанції при
ухвалені рішення був врахований стаж
роботи позивача саме на підприємстві
відповідача, який складає 14 років та 10
місяців, з чим погоджується і сам
відповідач, не виключаючи при цьому, що
підставою для встановлення
професійного характеру захворювання
послужила і робота ОСОБА_2 на інших
підприємствах, загальний стаж роботи
на яких значно менший за стаж роботи на
підприємстві відповідача.

Необґрунтованими вважає колегія
суддів доводи апеляційної скарги
відповідача щодо розміру моральної
шкоди, стягнутої судом першої
інстанції на користь позивача.

Колегія суддів вважає, що розмір
моральної шкоди визначений судом з
урахування роз'яснень п.9 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від
31.03.1995р., з подальшими змінами, " Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди", відповідно до якого, розмір
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди суд визначає в межах заявлених
вимог залежно від характеру та обсягу
заподіяних позивачеві моральних і
фізичних страждань, з урахуванням в
кожному конкретному випадку ступеня
вини відповідача та інших обставин.
Зокрема, враховується характер і
тривалість страждань, стан здоров'я
потерпілого, характер отриманого
позивачем професійного захворювання,
істотність вимушених змін у його
життєвих і виробничих стосунках,
конкретних обставин по справі і
наслідків, що наступили.

Суд першої інстанції при постановленні
рішення встановив обставини справи,
дав їм належну оцінку і відповідно до
норм процесуального та матеріального
закону обґрунтовано дійшов висновку,
що позивачу заподіяна моральна шкода
під час його роботи на підприємстві
відповідача у шкідливих умовах
протягом тривалого часу, що стало
причиною його професійного
захворювання, яке потягло за собою
втрату працездатності у розмірі 35%, та
необхідності продовжувати лікування у
медичних закладах.

У зв'язку з чим доводи апеляційної
скарги відповідача про
необґрунтованість розміру моральної
шкоди колегія суддів вважає
безпідставними.

Інші доводи ПАТ «Кривбасзалізрудком»,
викладені в апеляційній скарзі, не
можуть бути взяті до уваги колегією
суддів, оскільки вони фактично
зводяться до переоцінки доказів та
незгодою з висновками суду по їх
оцінці.

Отже, вирішуючи спір, суд першої
інстанції в достатньо повному обсязі
встановив права і обов'язки сторін, що
брали участь у справі, обставини
справи, перевірив доводи і заперечення
сторін, дав їм належну правову оцінку,
ухвалив рішення, яке відповідає
вимогам закону. Висновки суду
обґрунтовані і підтверджуються
письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що рішення суду ухвалено з
дотриманням норм матеріального і
процесуального законодавства, у
зв'язку із чим апеляційна скарга
підлягає відхиленню, а рішення суду -
залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 313-315 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Криворізький
залізорудний комбінат" - відхилити.

Заочне рішення Саксаганського
районного суду м. Кривого Рогу від 04
лютого 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: