АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ[1]

19 червня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду м. Києва в складі: головуючого -
Кирилюк Г.М.

суддів: Вербової І.М., Панченка М.М.

при секретарі Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПРАВЕКС-БАНК» про визнання
недійсним договору поруки та стягнення
коштів, за апеляційною скаргою
представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення
Печерського районного суду м. Києва від
28 квітня 2014 року, -

встановила:

27.02.2014 р. ОСОБА_1 звернулася до суду з
вказаним позовом, в якому, з
урахуванням заяви про уточнення
позовних вимог від 28.04.2014 року, просила
визнати договір поруки № 566-016/04Р від
15.03.2005 р., укладений між нею та
Акціонерним комерційним банком
«ПРАВЕКС-БАНК» недійсним у зв'язку з
укладенням під впливом обману та
відповідно до ч.3 ст.230 ЦК України
стягнути з Публічного акціонерного
товариства комерційного банку
«ПРАВЕКС-БАНК» (надалі - ПАТ
КБ«ПРАВЕКС-БАНК») на її користь суму
збитків у розмірі 99 338 євро, що
еквівалентно 1 298 347,66 грн. та 5000 грн.
на відшкодування моральної шкоди.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що
договір поруки вона уклала після
того, як була ознайомлена банком про
обсяг своїх прав, а саме права
грошової вимоги та можливість її
задоволення шляхом звернення
стягнення на предмет іпотеки. Разом з
тим, відповідач своїми діями ввів її в
оману, оскільки надав їй неправдиві
відомості щодо забезпеченості
зобов'язань боржника іпотечним майном,
не повідомив про недійсність
договору іпотеки та про наявність
обставин, що спричинили його
недійсність.

Так, відповідач проінформував та
запевнив її, що зобов'язання боржника
по кредитному договору забезпечені
іпотекою, договір іпотеки відповідає
всім вимогам чинного законодавства
України, проведено обтяження та
оцінку переданого в іпотеку майна,
договір посвідчено нотаріально. Проте
вказана інформація не відповідала
дійсності, оскільки договір іпотеки
був недійсним з моменту його
укладення, що встановлено рішенням
Апеляційного суду м. Києва від 12
січня 2012 року та рішенням
Шевченківського районного суду м.
Києва від 19.07.2012 р.

Рішенням Печерського районного суду м.
Києва від 28 квітня 2014 року в
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
позивача ОСОБА_2 просить скасувати
рішення суду першої інстанції та
ухвалити нове рішення про задоволення
позову. Вважає, що рішення суду
ухвалене з порушенням норм
матеріального права.

Свої доводи мотивує тим, що договір
іпотеки є недійсним з моменту його
укладення, а тому правові наслідки
визнання такого договору недійсним
настають для заінтересованих сторін
незалежно від підстав такої
недійсності. За таких обставин є
необґрунтованим висновок суду про те,
що визнання договору іпотеки
недійсним, як правового наслідку
недійсності договору купівлі-продажу,
не свідчить про вину в діях
відповідача.

Висновок суду про те, що визнання
недійсним договору іпотеки не впливає
на дійсність договору поруки
ґрунтується на припущеннях. Суд не
дослідив всі докази по справі в
сукупності, зробив висновки, які не
відповідають обставинам справи та
ухвалив незаконне рішення.

В судове засідання сторони не
з'явились, про час та місце розгляду
справи повідомлені судом належним
чином.

Клопотання ПАТ КБ«ПРАВЕКС-БАНК про
відкладення розгляду справи не
підтверджено належним доказами, а тому
підлягає відхиленню.

Заслухавши доповідь по справі,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши законність і
обґрунтованість ухваленого рішення,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 19.07.2004 р. між
ОСОБА_4 та АКБ «ПРАВЕКС-БАНК»,
правонаступником якого є ПАТ КБ
«ПРАВЕКС-БАНК, був укладений
кредитний договір №556-016/04Р на суму 47 795
євро.

В якості забезпечення виконання
зобов'язань за даним договором, 11.08.2004
року ОСОБА_4 передала в іпотеку банку
квартиру АДРЕСА_1 згідно договору
іпотеки №566-016/04Р.

Вказана квартира належала
іпотекодавцю на підставі договору
купівлі-продажу квартири, посвідченого
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_5
19 липня 2004 року та зареєстрованого в
БТІ м.Києва 19 липня 2004 р.

15.03.2005 між ОСОБА_1 та ПАТ «Правекс-Банк»
було укладено договір поруки № 566-016/04Р,
посвідчений приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_5 за реєстровим номером
1275.

Відповідно до взятих на себе
зобов'язань поручителя за кредитним
договором №556-016/04Р від 19 липня 2004
року, ОСОБА_1 15 березня 2005 року
повністю погасила заборгованість
ОСОБА_4 перед відповідачем.

Вимога про визнання договору поруки
недійсним обґрунтована тим, що
укладаючи спірний договір позивач
діяла під впливом обману з боку
відповідача, її внутрішня воля щодо
укладення договору була сформована
невірно під впливом хибних
відомостей про те, що зобов'язання
боржника забезпечені іпотекою.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
договір іпотеки був визнаний
недійсним за відсутності вини
відповідача в порядку застосування
правових наслідків недійсності
договору купівлі-продажу квартири.
Обман щодо мотивів правочину не має
істотного значення.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду, оскільки він
відповідає обставинам справи та
вимогам закону.

Відповідно до ст.230 ЦПК України якщо
одна із сторін правочину навмисно
ввела другу сторону в оману щодо
обставин, які мають істотне значення
(частина 1 статті 229 цього Кодексу),
такий правочин визнається судом
недійсним. Обман має місце якщо
сторона заперечує наявність
обставин, які можуть перешкодити
вчиненню правочину, або якщо вона
замовчує їх існування.

Доказів введення позивача в оману
відносно дійсності договору іпотеки
суду не надано.

Як вбачається з рішення Апеляційного
суду м.Києва від 12 січня 2012 року,
підставою для визнання договору
іпотеки недійсним стало те, що ОСОБА_4
ніколи не була законним власником
вказаної квартири, як предмету
іпотеки, та не могла виступати
іпотекодавцем.

При цьому суд виходив саме з
недійсності договору купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1, укладеного між
ОСОБА_6 та ОСОБА_4, посвідченого
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_5
19.07.2004 р., оскільки вказаний правочин
відбувся без фактичної передачі
коштів та майна і лише потягнув
перереєстрацію предмета договору
купівлі-продажу квартири на іншу
особу.

Позивач не довела про обізнаність
відповідача щодо відсутності у
позивача права власності на предмет
іпотеки на момент передачі квартири в
іпотеку, про дійсні наміри сторін
договору купівлі-продажу, а також про
наявність в діях останнього умислу на
введення її в оману щодо обставин,
які могли б перешкодити вчиненню
договору поруки, або що відповідач
замовчував їх існування.

Суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про те, що
недійсність договору іпотеки не
впливає на дійсність договору
поруки.

Як вбачається зі змісту договору
поруки, умови його укладення не
були обумовлені існуванням
забезпеченого іпотекою майна.

Помилка щодо мотивів, з яких позивач
поручилась відповідати за
зобов'язання боржника, правового
значення для визнання договору
поруки недійсним не має.

Доводи апеляційної скарги про те, що
відповідно до ч.1 ст.236 ЦК України
договір іпотеки є недійсним з моменту
його вчинення, на правильність
висновків суду в цій частині не
впливають.

Враховуючи викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що суд першої
інстанції вірно встановив фактичні
обставини справи, дослідив наявні
докази, надав їм належну оцінку та
прийняв законне рішення, з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права, а тому підстав для його
скасування не вбачається.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.307 ЦПК України
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення
рішення без змін.

Керуючись ст. 303, 304, 307, 308, 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1
- ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Печерського районного суду м.
Києва від 28 квітня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів шляхом
подання до цього суду касаційної
скарги.

Головуючий:

Судді:

Справа №22-ц/796/7700/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Волкова С.Я.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Кирилюк Г.М.