Справа № 548/2396/13-ц
Провадження № 2/548/52/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.06.2014 р.

Хорольський районний суд
Полтавської області в складі:

головуючого судді - Коновод О.В.,

за участю секретаря - Вовк М.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Хорол цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про усунення від права на
успадкування,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач у листопаді 2013 року звернувся
до суду з позовом про усунення від
права на спадкування, посилаючись на
те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер спадкодавець -
ОСОБА_3, про що в книзі реєстрації
смертей 18.06.2012 року зроблено
відповідний актовий запис за № 95, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
виданого 18 червня 2012 року Виконавчим
комітетом Солоницівської селищної
ради Дергачівського району
Харківської області серія НОМЕР_1

Спадщина після смерті ОСОБА_3
відкрилась за місцем знаходження його
майна, а саме в АДРЕСА_3 яка складається
з жилого будинку з господарськими
будівлями по АДРЕСА_1 земельної ділянки
площею 3,01 умовних кадастрових гектарів
на території Березняківської
сільської ради Хорольського району
Полтавської області, що
підтверджується державним актом серія
НОМЕР_5, та державним актом серія НОМЕР_6
на земельну ділянку площею 3,16 умовних
кадастрових гектарів, яка належала на
день смерті матері ОСОБА_3 - ОСОБА_4, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
серія НОМЕР_2, і на яку видане свідоцтво
про право на спадщину за законом 4
червня 2007 року, та майнового паю члена
КСП (майновий сертифікат) серія НОМЕР_7,
що підтверджується довідкою
Березняківської сільської ради від 04
вересня 2013 р. № 02-25/258 та № 02-25/259.

ОСОБА_1, являється рідним братом
ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом
про народження серія НОМЕР_3 та
свідоцтвом про народження серія НОМЕР_4

Відповідач за позовом, ОСОБА_2, є рідним
сином ОСОБА_3

Позивач вказує, що після смерті матері,
брат дуже захворів. З боку відповідача
ніякої підтримки та допомоги не було,
позивач разом з дружиною забрали брата
до себе в АДРЕСА_2 Позивач та його
дружина надавали брату різноманітну
допомогу, допомагали матеріально,
піклувались про його здоров'я, возили
на санітарно - курортне лікування. В 2011
році ОСОБА_3 покращало, і він попросив,
щоб його перевезли в село Березняки.
ОСОБА_4 хотілось спілкування з сином,
він дуже любив село. Проте того
контакту з сином про який мріяв ОСОБА_4
не відбулося. Позивач зі слів брата
знає, що його син, відповідач по справі,
заходив до нього вкрай рідко, і лише для
того, щоб попросити грошей.

Позивач з дружиною знав, що у брата
скрутне матеріальне становище, що йому
потрібно підтримувати свій стан
медикаментозно, а тому систематично
надавали йому матеріальну допомогу.
Допомога заключалась в переказі грошей
та посилок.

В серпні 2011 року стан здоров'я ОСОБА_3
погіршився. Не дочекавшись підтримки
та допомоги від відповідача позивач з
дружиною вимушені були забрати ОСОБА_3
до себе.

До дня смерті ОСОБА_3 проживав разом з
позивачем, перебував під його доглядом
та утриманням.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1
позов підтримав та прохав його
задовольнити з підстав викладених у
позовній заяві.

Представник позивача ОСОБА_5 вважає, що
є всі підстави для задоволення позову.

Відповідач позов не визнав з підстав
викладених в запереченнях проти
позову /а.с.51-53/.

Представник відповідача ОСОБА_6
вважає, що позов не підлягає до
задоволення оскільки відповідач
ОСОБА_2 не ухилявся від обов'язку по
утриманню свого батька.

Допитана в судовому засіданні свідок
ОСОБА_7 пояснила, що померлий ОСОБА_3
перебував в тісних родинних стосунках
із позивачем ОСОБА_1 та постійно
допомагав йому матеріально. Тривалий
час померлий ОСОБА_3 проживав в родині
позивача. Позивач здійснив за власний
кошт поховання брата.

Свідок наголосила, що вона також
періодично надавала матеріальну
допомогу ОСОБА_3, надсилаючи йому
грошові кошти, про що свідчать
квитанції про грошові перекази, які
маються у матеріалах справи, та
зазначила, що позивач пересилав брату
кошти для купівлі ліків у зв'язку із
знаходженням останнього у скрутному
матеріальному становищі.

Допитана в судовому засіданні свідок
ОСОБА_8 пояснила суду, що померлий
ОСОБА_3 тривалий час проживав у родині
позивача. Позивач тривалий час надавав
матеріальну допомогу померлому брату.

Суд, вислухавши пояснення позивача,
відповідача, їх представників,
врахувавши показання свідків,
дослідивши письмові матеріали справи
приходить до висновку про те, що позов
не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно ст.10 ЦПК України, цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, мають рівні права
щодо подання доказів, їх дослідження
та доведення перед судом їх
переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона
посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд сприяє всебічному і
повному з'ясуванню обставин
справи: роз'яснює особам, які беруть
участь у справі, їх права та обов'язки,
попереджує про наслідки
вчинення або невчинення
процесуальних дій і сприяє
здійсненню їхніх прав у випадках,
встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у
справі.

У відповідності до ст.60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини,
які мають значення для ухвалення
рішення у справі і щодо яких у сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

У відповідності до ч.1 ст.61 ЦПК України,
обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2
помер спадкодавець - ОСОБА_3, про що в
книзі реєстрації смертей 18.06.2012 року
зроблено відповідний актовий запис за
№ 95, що підтверджується свідоцтвом про
смерть виданого 18 червня 2012 року
Виконавчим комітетом Солоницівської
селищної ради Дергачівського району
Харківської області серія НОМЕР_1

Спадщина після смерті ОСОБА_3
відкрилась за місцем знаходження його
майна, а саме в АДРЕСА_3 яка складається
з жилого будинку з господарськими
будівлями по АДРЕСА_1 земельної ділянки
площею 3,01 умовних кадастрових гектарів
на території Березняківської
сільської ради Хорольського району
Полтавської області, що
підтверджується державним актом серія
НОМЕР_5, та державним актом серія НОМЕР_6
на земельну ділянку площею 3,16 умовних
кадастрових гектарів, яка належала на
день смерті матері ОСОБА_3 - ОСОБА_4, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
серія НОМЕР_2, і на яку видане свідоцтво
про право на спадщину за законом 4
червня 2007 року, та майнового паю члена
КСП (майновий сертифікат) серія НОМЕР_7,
що підтверджується довідкою
Березняківської сільської ради від 04
вересня 2013 р. № 02-25/258 та № 02-25/259.

Позивач ОСОБА_1, є рідним братом
ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом
про народження серія НОМЕР_3 та
свідоцтвом про народження серія НОМЕР_4

Відповідач за позовом, ОСОБА_2, є рідним
сином ОСОБА_3

Відповідно до ч.1 ст. 202 СК України,
повнолітні дочка, син зобов'язані
утримувати батьків, які є
непрацездатними і потребують
матеріальної допомоги.

Відповідно до ст.202 СК України, дочка,
син крім сплати аліментів зобов'язані
брати участь у додаткових витратах на
батьків, викликаних тяжкою хворобою,
інвалідністю або немічністю.

Відповідно до абз.2 ч.3 ст.1224 ЦК України,
не мають права на спадкування за
законом батьки (усиновлювачі) та
повнолітні діти (усиновлені), а також
інші особи, які ухилялися від виконання
обов'язку щодо утримання спадкодавця,
якщо ця обставина встановлена судом.

Відповідно до ч.5 ст.1224 ЦК України, за
рішенням суду особа може бути усунена
від права на спадкування за законом,
якщо буде встановлено, що вона
ухилялася від надання допомоги
спадкодавцеві, який через похилий вік,
тяжку хворобу або каліцтво був у
безпорадному стані.

Тобто з аналізу вище вказаних норм, суд
приходить до висновку, що для
правильного вирішення даної справи
необхідно обов»язково встановити:

1) факт ухилення спадкоємця від надання
спадкодавцеві допомоги;

2) факт перебування спадкодавця в
безпорадному стані через похилий вік,
тяжку хворобу або каліцтво;

3) потребу спадкодавця в допомозі
даного спадкоємця.

Відповідно до абз.9,10,11 п.4 Листа Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про
судову практику розгляду цивільних
справ про спадкування», для
постановлення рішення про усунення від
спадкування у справі повинні бути
надані належні та допустимі докази, які
б свідчили про те, що спадкодавець
потребував допомоги відповідача,
останній мав можливість її надати,
проте ухилявся від обов'язку щодо її
надання.

Ухилення особи від надання допомоги
спадкодавцеві, який її потребував,
полягає в умисних діях чи
бездіяльності особи, спрямованих на
уникнення від обов'язку забезпечити
підтримку та допомогу спадкодавцю.
Тобто ухилення, пов'язане з винною
поведінкою особи, яка усвідомлювала
свій обов'язок, мала можливість його
виконувати, але не вчиняла необхідних
дій. Крім цього, підлягає з'ясуванню
судом питання, чи потребував
спадкодавець допомоги від спадкоємця
за умови отримання її від інших осіб, чи
мав спадкоємець матеріальну та фізичну
змогу надавати таку допомогу. Для
задоволення позовних вимог у справах
про усунення від права на спадкування
відповідно ч. 5 ст. 1224 ЦК має значення
сукупність обставин: ухилення особи
від надання спадкодавцеві допомоги при
можливості її надання, перебування
спадкодавця в безпорадному стані,
потреба спадкодавця в допомозі саме
цієї особи. Лише при одночасному
настанні наведених обставин і
доведеності зазначених фактів в їх
сукупності спадкоємець може бути
усунений від спадкування.

Відповідно до абз. 1,2,3 п.6 ППВС України №
7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у
справах про спадкування», правило
абзацу другого частини третьої
статті 1224 ЦК стосується особи,
яка зобов'язана була утримувати
спадкодавця згідно з нормами СК
України. Факт ухилення особи від
виконання обов'язку щодо утримання
спадкодавця встановлюється судом
за заявою заінтересованої особи (інших
спадкоємців або територіальної
громади). При цьому слід
враховувати поведінку особи,
розуміння нею свого обов'язку щодо
надання допомоги, її необхідність
для існування спадкодавця, наявність
можливості для цього та
свідомого невиконання такою
особою встановленого законом
обов'язку. Непред'явлення спадкодавцем,
який мав право на утримання, позову
про стягнення аліментів до особи, яка
претендує на спадщину, не є достатньою
підставою для відмови в позові про
усунення від права на спадкування.

Правило частини п'ятої статті 1224 ЦК
України стосується всіх спадкоємців за
законом, зокрема й тих, які відповідно
до СК не були зобов'язані утримувати
спадкодавця.

Безпорадним слід розуміти стан
особи, зумовлений похилим віком,
тяжкою хворобою або каліцтвом, коли
вона не може самостійно забезпечити
умови свого життя, потребує
стороннього догляду, допомоги та
піклування.

У судовому засіданні встановлено, що
померлий ОСОБА_3 дійсно хворів, мав
похилий вік, не міг в повній мірі
самостійно забезпечити умови
свого життя, потребував часткового
стороннього догляду, допомоги та
піклування. Догляд, допомогу та
піклування здійснював позивач з
дружиною, в свою чергу відповідач хай і
вкрай рідко та все ж відвідував батька
та допомагав йому.

Дані факти не заперечувались сторонами
у судовому засіданні та допитаними в
судовому засіданні свідками та не
спростовані матеріалами справи.

Судом також встановлено, що відповідач
ОСОБА_2 не мав матеріальної можливості
надавати повноцінну допомогу батьку,
оскільки не працював, але вів підсобне
господарство та всіляко намагався
допомогти та підтримати свого батька.

Позивачем не надано жодного доказу ні
до, ні під час судового розгляду про
умисне ухилення відповідача від
надання допомоги батьку та потребу
батька в допомозі саме відповідача,
крім твердження, що відповідач рідко
відвідував спадкодавця та не цікавився
ним і факту, що за час його перебування
в с. Подвірки, Харківської області він
жодного разу не приїхав.

Беручи до уваги вище викладене, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги не обґрунтовані, оскільки не
підтверджені належними, допустимими і
достовірними доказами на які
посилається позивач та які не знайшли
своє підтвердження в судовому
засіданні, отже у задоволенні позову
слід відмовити за безпідставністю
позвних вимог.

У судовому засіданні позивачем не
надано належних та допустимих доказів
про те, що відповідач злісно ухилявся
від надання спадкодавцеві допомоги, а
також, що померлий ОСОБА_3 знаходився у
безпорадному стані та не міг
самостійно забезпечити умови свого
життя, потребував постійного
стороннього догляду, допомоги та
піклування. Як слідує з довідки № 01-11/068
від 13.04.2012 року померлий ОСОБА_3 на
протязі 2006, 2007, 2010, 2011 роках працював
на посаді різноробочого в ВП АФ «Перше
травня» Хорольського району, тобто
самостійно здійснював своє утримання.

Доводи позивача про те, що син
померлого не так часто навідував
батька та не надавав йому матеріальної
допомоги у бажаних розмірах, суд не
може прийняти до уваги, так як вони
стосуються моралі та відносяться до
категорії оціночних.

Разом з цим, при вирішенні питання про
суб'єкта, який має право на вказаний
вище позов суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку
встановленим цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод та інтересів.

Фактична спрямованість позовних вимог
позивача направлена не на захист свого
права на спадкування, а на позбавлення
права відповідача на спадкування.

У зв'язку з цим, необхідні чіткі норми
матеріального права, які уповноважують
позивача на пред'явлення такого позову
про усунення від права на спадкування,
норми які породжують у нього право на
спадкування за рахунок права на
спадкування відповідача - спадкоємця
першої черги за законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 1258 ЦК України
кожна наступна черга спадкоємців за
законом одержує право на спадкування у
разі відсутності спадкоємців
попередньої черги, усунення їх від
права на спадкування, неприйняття ними
спадщини або відмови від її прийняття,
крім випадків, встановлених статтею
1259 цього кодексу.

Даною нормою чітко встановлено, що
суб'єкти наступної черги спадкоємців
одержують право на спадкування у разі
усунення від права на спадкування
суб'єктів попередньої черги. Таким
чином, суб'єктам наступної черги
спадкоємців і належить право вимоги
(право позову) про усунення від права
спадкування.

Дане право не виникає автоматично, а за
певних умов, які передбачені ч. 5 ст. 1224
ЦК України, ч. 2 ст. 1259 ЦК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 1259 ЦК України
фізична особа, яка є спадкоємцем за
законом наступних черг, може за
рішенням суду одержати право на
спадкування разом із спадкоємцями тієї
черги, яка має право на спадкування, за
умови, що вона протягом тривалого часу
опікувалася, матеріально
забезпечувала, надавала іншу допомогу
спадкодавцеві, який через похилий вік,
тяжку хворобу або каліцтво був у
безпорадному стані.

При цьому слід виділити дві форми
реалізації права на позов спадкоємця
наступної черги:

1. Шляхом позовної вимоги про одержання
права на спадкування разом із
спадкоємцями тієї черги, яка має право
на спадкування (за наявності умов ч. 2
ст. 1259 ЦК України).

2. Шляхом позовної вимоги про одержання
права на спадкування разом із
спадкоємцями тієї черги, яка має право
на спадкування, разом із позовною
вимогою про усунення від права на
спадкування за законом суб'єкта
попередньої черги спадкоємців (за
одночасної наявності умов ч. 2 ст. 1259
та ч. 5 ст. 1224 ЦК України).

Жоден з цих випадків не стосується
спору, що розглядається. Подібна
правова позиція міститься у абз. 4 п. 6
постанови пленуму Верховного Суду
України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову
практику у справах про спадкування».

Норм, які породжують у позивача право
на спадкування в рахунок права на
спадкування відповідача (норм, що
встановлюють одержання права на
спадкування, подібних ч. 2 ст. 1258 та ч. 2
ст. 1259 ЦК України) не має, а тому позов
пред'явлено всупереч ч. 1ст. 3 ЦПК
України не з метою захисту порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод та інтересів позивача, а з метою
позбавлення відповідача належного
йому права (на спадкування).

Питання щодо судових витрат суд
вирішує відповідно до положень ст. 88
ЦПК України. У зв'язку із відмовою в
задоволенні позовних вимог судові
витрати, понесені позивачем,
відносяться на рахунок позивача.

На підставі наведеного, керуючись ст.
ст. 10, 60, 209, 212, 213, 215, 218 ЦПК України,
ст.ст.202, 203 СК України, ст.1224 ЦК України,
суд,-

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про усунення від права на успадкування,
- відмовити за безпідставністю позвних
вимог.

Рішення може бути оскаржено шляхом
подання апеляційної скарги в судову
палату по цивільних справах
апеляційного суду Полтавської області
через Хорольський районний суд
протягом десяти днів з дня його
проголошення, або в порядку
передбаченому ч. 1 ст. 294 ЦПК України.

Головуючий: