У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Рівненської області у складі:
головуючого Буцяка З.І.,

суддів Боймиструка С.В.,
Гордійчук С.О.;

секретар судового засідання
Ковальчук Л.В.,

з участю представника позивача і
третьої особи, державного виконавця та
апелянтів,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Апеляційного
суду в м. Рівному цивільну справу за
апеляційними скаргами ОСОБА_1 та
Приватного підприємства «Нива-В.Ш.» на
рішення Володимирецького районного
суду від 19 березня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_2, третя особа на стороні
позивача, яка не заявляє самостійних
вимог щодо предмета спору - ОСОБА_3, до
Відділу Державної виконавчої служби
Кузнецовського міського управління
юстиції, ОСОБА_1 та Приватного
підприємства "Нива В.Ш.", третя особа на
стороні відповідачів, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору -
ОСОБА_5, про визнання прилюдних торгів,
договору купівлі-продажу, свідоцтва
про право власності на земельну
ділянку і договору про надання послуг
недійсними та застосування реституції,

в с т а н о в и л а :

13 січня 2014 року ОСОБА_2 звернулася в суд
з позовом до Відділу ДВС
Кузнецовського міського управління
юстиції, ОСОБА_1 та ПП "Нива В.Ш." про
визнання прилюдних торгів, договору
купівлі-продажу, свідоцтва про право
власності на земельну ділянку і
договору про надання послуг недійсними
та застосування реституції.

Рішенням Володимирецького районного
суду від 19 березня 2014 року позов ОСОБА_2
задоволено частково.

Прилюдні торги з продажу земельної
ділянки площею 0,0024 га на АДРЕСА_1
Володимирецького району, які відбулися
23 квітня 2013 року в м. Кузнецовську,
протокол № 1813041/3; договір
купівлі-продажу - акт державного
виконавця про проведення прилюдних
торгів з реалізації нерухомого
арештованого майна, яке належить
ОСОБА_3, від 13 травня 2013 року; свідоцтво
про право власності ОСОБА_1 на земельну
ділянку площею 0,0024 га на АДРЕСА_1
Володимирецького району, видане
приватним нотаріусом 27 травня 2013 року,
визнано недійсними.

Сторони повернено у попереднє
становище, у зв'язку з чим ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 повернено земельну ділянку
площею 0,0024 га на АДРЕСА_1
Володимирецького району, а покупцю
ОСОБА_1 - кошти в сумі 1550 грн., сплачені
ним за придбання земельної ділянки.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

В поданій на це рішення апеляційній
скарзі ОСОБА_1 посилався на те, що
оскаржуваним рішенням порушено його
право власності на спірну земельну
ділянку, непорушність якого
гарантовані Конституцією та законами
України.

Зокрема, згідно з ч. 2 ст. 388 ЦК України
майно не може бути витребувано від
добросовісного набувача, якщо воно
було продане у порядку, встановленому
для виконання судових рішень.

Покликаючись на ці обставини, ОСОБА_1
просив апеляційний суд рішення суду
першої інстанції скасувати й ухвалити
у справі нове рішення про відмову у
задоволенні позову.

ПП «Нива-В.Ш.» у своїй апеляційній
скарзі посилалося на те, що місцевим
судом при вирішенні справи не
враховано, що дії державного виконавця
у виконавчому провадженні, які не
стосуються правил проведення
прилюдних торгів, не можуть бути
підставою для визнання прилюдних
торгів недійсними.

Пленум Верховного Суду України у
справі № 6-116 цс 12 від 24 жовтня 2012 року
зазначив, що оскільки, виходячи зі
змісту ч.1 ст. 215 ЦК України підставами
недійсності укладеного за
результатами прилюдних торгів
правочину є недодержання вимог закону
в момент його укладення, тобто
безпосередньо за результатами
прилюдних торгів, то підставами для
визнання прилюдних торгів недійсними є
порушення встановлених законодавством
правил проведення торгів, визначених
саме Тимчасовим положенням про порядок
проведення прилюдних торгів з
реалізації арештованого нерухомого
майна, затвердженого наказом
Міністерства юстиції України № 68/5 від
27.10.99р., зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 02.11.99р. за № 745/4038.

В той же час з оскаржуваного рішення не
вбачається у чому полягає порушення
правил проведення прилюдних торгів,
визначених Тимчасовим положенням про
порядок проведення прилюдних торгів з
реалізації нерухомого майна, що у свою
чергу є єдиною підставою для визнання
прилюдних торгів недійсними.

Що стосується порушень, допущених
державним виконавцем при здійсненні
своїх повноважень до призначення
прилюдних торгів, передбачених Законом
України «Про виконавче провадження», у
тому числі щодо відкриття виконавчого
провадження, накладення арешту на
майно, визначення вартості чи оцінки
майна тощо, то такі дії державного
виконавця підлягають оскарженню в
порядку, передбаченому цим Законом.

Позивач уже скористався своїм правом
на захист своїх порушених державним
виконавцем інтересів, що
підтверджується постановою
Володимирецького районного суду від 12
вересня 2013 року.

Покликаючись на ці обставини, ПП
«Нива-В.Ш.» просило апеляційний суд
рішення суду першої інстанції
скасувати й ухвалити у справі нове
рішення про відмову у задоволенні
позову.

В запереченнях на апеляційну скаргу
позивач та третя особа ОСОБА_3 рішення
місцевого суду вважали законним та
обґрунтованим і просили апеляційний
суд залишити його без змін, а подану
апеляційну скаргу відхилити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
осіб, які беруть участь у справі і
з'явилися в судове засідання,
перевіривши подані докази та доводи
апелянтів, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційні скарги не
підлягають задоволенню з таких
підстав.

Частиною 1 ст. 303 ЦПК України
встановлено, що під час розгляду справи
в апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Судом установлено, що відповідно до
рішення Володимирецького районного
суду від 14 липня 2011 року, яке набрало
законної сили, позивачка ОСОБА_2 та її
чоловік ОСОБА_3, який знаходиться у
місцях позбавлення волі, є
співвласниками спірної земельної
ділянки площею 0,0024 га на АДРЕСА_1
Володимирецького району у рівних
частках (а. с. 8).

Як слідує з матеріалів справи,
державний виконавець Відділу ДВС
Кузнецовського міського управління
юстиції, здійснюючи виконавче
провадження про стягнення з чоловіка
позивачки ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 109890
грн. матеріальної і моральної шкоди,
зважаючи на те, що боржник ОСОБА_3 своїх
боргових зобов'язань перед кредитором
самостійно не виконав, 8 червня 2012 року
описав та арештував спірну земельну
ділянку площею 0,0024 га на АДРЕСА_1
Володимирецького району, яка належала
у рівних частках позивачці ОСОБА_2 та її
чоловіку ОСОБА_3, а в подальшому
підготував і передав її на реалізацію
на публічних торгах відповідачу у
справі ПП «Нива-В.Ш.», з яким ДВС було
укладено договір про надання послуг з
організації і проведення прилюдних
торгів з реалізації арештованого
нерухомого майна.

Порядок реалізації арештованого майна
передбачено Законом України „Про
виконавче провадження" та Тимчасовим
положенням про порядок проведення
прилюдних торгів з реалізації
арештованого нерухомого майна,
затвердженого наказом Міністерства
юстиції України № 68/5 від 27 жовтня 1999
року (далі - Тимчасове положення ).

Згідно з п. 1.2. Тимчасового положення
прилюдні торги з реалізації
арештованого нерухомого майна за
заявкою державного виконавця
організовує і проводить
спеціалізована організація, з якою
органом державної виконавчої служби
укладено відповідний договір. Пунктом
3.11. передбачено, що спеціалізована
організація письмово повідомляє
державного виконавця, стягувача та
боржника про дату, час, місце
проведення прилюдних торгів, а також
стартову ціну реалізації майна.

З матеріалів справи вбачається, що
перші та другі прилюдні торги з
реалізації спірного нерухомого майна,
які були призначені на18 та 25 березня 2013
року, не відбулися.

23 квітня 2013 року прилюдні торги з
реалізації арештованого нерухомого
майна, що належало у рівних частках
позивачці ОСОБА_2 та її чоловіку
боржнику ОСОБА_3, відбулися, його
переможцем став відповідач ОСОБА_1, що
підтверджується протоколом № 1813041/3 від
23 квітня 2013 року (а. с. 31, 59-68). У
результаті цих торгів позивачка, не
маючи ніяких боргових зобов'язань
перед іншими особами, втратила належну
їй частину нерухомого майна.

Даних про належне та своєчасне
повідомлення позивачки про проведення
прилюдних торгів у справі немає.

В подальшому 27 травня 2013 року приватним
нотаріусом ОСОБА_6 ОСОБА_1 було видано
свідоцтво, яким посвідчено його право
власності на спірну земельну ділянку
площею 0,0024 га на АДРЕСА_1
Володимирецького району (а. с. 32).

Відповідно до ст. 41 Конституції
України, ч. 1 ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 366 ЦК України визначено, що
кредитор співвласника майна, що є у
спільній частковій власності, у разі
недостатності у нього іншого майна, на
яке може бути звернене стягнення, може
пред'явити позов про виділ частки із
спільного майна в натурі для звернення
стягнення на неї. Якщо виділ в натурі
частки із спільного майна має
наслідком зміну його призначення або
проти цього заперечують інші
співвласники, спір вирішується судом.

У разі неможливості виділу в натурі
частки із спільного майна або
заперечення інших співвласників проти
такого виділу кредитор (кредитором у
даній справі є ОСОБА_5.) має право
вимагати продажу боржником своєї
частки у праві спільної часткової
власності з направленням суми виторгу
на погашення боргу. У разі відмови
боржника від продажу своєї частки у
праві спільної часткової власності або
відмови інших співвласників від
придбання частки боржника кредитор має
право вимагати продажу цієї частки з
публічних торгів або переведення на
нього прав та обов'язків
співвласника-боржника, з проведенням
відповідного перерахунку.

Таким чином, достовірно знаючи, що
спірна земельна ділянка у рівних
частках належить не лише боржнику, а й
позивачці у справі (яка намагалася
захистити свої права на нерухоме майно
доступними їй засобами), державний
виконавець не вправі був накладати на
належну позивачці половину земельної
ділянки арешт, готувати її до продажу
та без дотримання правил ст. 366 ЦК
України передавати це нерухоме майно
на реалізацію на публічних торгах.

Постановою Володимирецького районного
суду від 12 вересня 2013 року, яка набрала
законної сили, дії державного
виконавця Відділу ДВС Кузнецовського
міського управління юстиції щодо
передачі спірної земельної ділянки на
реалізацію на публічних торгах також
визнано неправомірними, а постановою
Житомирського апеляційного
адміністративного суду визнано
неправомірною також бездіяльність
начальника Відділу ДВС Кузнецовського
міського управління юстиції щодо
незняття арешту зі спірної земельної
ділянки, яка у рівних частках належить
не лише боржнику, а й позивачці у
справі.

Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 215 ЦК України
підставами недійсності укладеного за
результатами прилюдних торгів
правочину є недодержання вимог закону
в момент його укладення, тобто
безпосередньо за результатами
прилюдних торгів, тому підставами для
визнання прилюдних торгів недійсними є
порушення встановлених законодавством
правил проведення торгів.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам.

Як зазначається у правових позиціях
Верховного Суду України при вирішенні
справ про визнання прилюдних торгів
недійсними судам необхідно
встановлювати такі факти: чи мало місце
порушення Тимчасового положення та
інших норм при проведенні прилюдних
торгів; чи вплинули ці порушення на
результати торгів; чи мало місце
порушення прав і законних інтересів
позивачів, які оспорюють результати
торгів.

Дії державного виконавця у виконавчому
провадженні, які не стосуються правил
проведення прилюдних торгів, мають
самостійний спосіб оскарження і не
можуть бути підставою для визнання
прилюдних торгів недійсними. Проте дії
державного виконавця у виконавчому
провадженні, які стосуються правил
проведення прилюдних торгів, на
переконання колегії суддів, є
безумовною підставою для визнання
прилюдних торгів недійсними.

Тому, зважаючи на те, що в результаті
неправомірних дій державного
виконавця, які виразилися в тому, що
достовірно знаючи про те, що спірна
земельна ділянка у рівних частках
належить не лише боржнику, а й
позивачці у справі, державний
виконавець незаконно підготував її до
продажу та без дотримання правил ст. 366
ЦК України передав належну позивачці і
боржнику земельну ділянку на
реалізацію на публічних торгах, у
результаті яких позивачка, не маючи
ніяких боргових зобов'язань перед
іншими особами, втратила належну їй
частину нерухомого майна, а також
враховуючи недотримання відповідачами
вимог Тимчасового положення про
порядок проведення прилюдних торгів з
реалізації арештованого нерухомого
майна щодо своєчасного та належного
повідомлення позивачки про проведення
прилюдних торгів, апеляційний суд
цілком погоджується з висновком
місцевого суду про незаконність
прилюдних торгів та про необхідність
задоволення у зв'язку з цим позову
ОСОБА_2, порушені права якої підлягають
судовому захисту.

Частиною 1 ст. 216 ЦК України передбачено,
що в разі недійсності правочину кожна
із сторін зобов'язана повернути другій
стороні у натурі все, що вона одержала
на виконання цього правочину, а в разі
неможливості такого повернення,
зокрема тоді, коли одержане полягає у
користуванні майном, виконаній роботі,
наданій послузі,- відшкодувати
вартість того, що одержано, за цінами,
які існують на момент відшкодування.

Покликання апелянта ОСОБА_1 в
апеляційній скарзі на те, що згідно з ч.
2 ст. 388 ЦК України набуте ним спірне
нерухоме майно не може бути
витребувано від нього як від
добросовісного набувача, оскільки воно
було продане йому у порядку,
встановленому для виконання судових
рішень, не заслуговують на увагу,
оскільки у даній справі йдеться про
реституцію у зв'язку з визнанням
правочину недійсним, а не про
витребування майна від добросовісного
набувача.

Зважаючи на викладене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції, повно і
всебічно з'ясувавши всі дійсні
обставини спору сторін та виконавши
інші вимоги цивільного судочинства,
вирішив дану справу згідно із законом.

Підстав для скасування ухваленого у
справі судового рішення та задоволення
поданої апеляційної скарги, виходячи з
меж її доводів, апеляційний суд не
вбачає.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 303, 304, 307, 308, 313-315,
317 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Приватного
підприємства «Нива-В.Ш.» відхилити.

Рішення Володимирецького районного
суду від 19 березня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала Апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення. Вона може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: