АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2573/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Федоріщев С. С. Доповідач - Кочкова
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2014 року
м. Дніпропетровськ

24 квітня 2014 року Апеляційний суд
Дніпропетровської області у складі:

головуючої - судді
Кочкової Н.О.,

суддів -
Слоквенка Г.П., Максюти Ж.І.,

при секретарі -
Сичевській А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, Жовтневого відділу державної
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції, ОСОБА_4,
треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6,
Реєстраційна служба
Дніпропетровського міського
управління юстиції, про визнання
публічних торгів, акту про їх
проведення, свідоцтва про право
власності на квартиру недійсними,
визнання права спільної часткової
власності на квартиру, зобов'язання
реєстратора вчинити певні дії, за
апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення
Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 22 січня 2014 року, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2013 року позивач звернувся
до суду з вищезазначеним позовом, в
обґрунтування якого посилався на те, що
12 березня 2012 року Дніпропетровська
філія ТОВ «ЮНОР» відповідно до
договору № 041273 від 06 грудня 2011 року,
укладеного із Жовтневим відділом
державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції (далі Жовтневий
ВДВС), провела прилюдні торги з
реалізації арештованого нерухомого
майна - п'ятикімнатної квартири
АДРЕСА_1, яка належала ОСОБА_3. Стартова
ціна продажу складала 350 174,30 грн. без
урахування ПДВ. Відповідно до
протоколу №041273/1 від 12 березня 2012 року
переможцем прилюдних торгів став
ОСОБА_4, який сплатив за придбане
нерухоме майно 350 300,00 грн. На підставі
акту про проведення прилюдних торгів з
реалізації арештованого нерухомо
майна від 25 березня 2012 року ОСОБА_4 став
власником квартири, отримав у
приватного нотаріуса свідоцтво про
право власності на це нерухоме майно.
Позивач вважає, що при продажі
зазначеної квартири порушені його
права як її співвласника, оскільки ця
квартира була придбана ОСОБА_3 20 лютого
1995 року під час перебування із ним,
позивачем, у зареєстрованому шлюбі, і в
результаті прилюдних торгів була
незаконно продана належна йому 1/2
частка в зазначеній квартирі. Він не
був стороною виконавчого провадження,
у межах якого було проведено зазначені
прилюдні торги, дізнався про порушення
свого права лише у квітні 2012 р., коли
ознайомився з актом про проведення
прилюдних торгів. Вважає, що Жовтневим
ВДВС порушено вимоги ч. б ст.52 Закону
України «Про виконавче провадження», а
також не дотримано строк проведення
прилюдних торгів, повідомлення про
проведення торгів не містило
достовірної інформації про
найменування, опис та правовий режим
квартири, на момент проведення
прилюдних торгів (12 березня 2012 року),
звіт про оцінку спірної квартири від 15
липня 2011 року втратив чинність. Окрім
того, зазначена квартира є єдиним
місцем проживання позивача. З
урахуванням уточнених позовних вимог
просив: визнати недійсними публічні
торги від 12 березня 2012 року по
реалізації арештованого нерухомого
майна - квартири, яка знаходиться за
адресою м Дніпропетровськ, АДРЕСА_2;
визнати недійсним акт від 25 березня 2013
року про проведення прилюдних торгів;
визнати недійсним свідоцтво про право
власності на квартиру на ім'я ОСОБА_4,
видане приватним нотаріусом
Дніпропетровського нотаріального
округу ОСОБА_7 на підставі акту від
25.03.2013 р; визнати квартиру спільною
частковою власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в
рівних частках по ? кожному; зобов'язати
Реєстраційну службу
Дніпропетровського міського
управління юстиції внести зміни до
правовстановлюючих документів щодо
спільної часткової власності ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 в рівних частках по 1/2 кожному, а
також видати їм відповідні примірники
зазначених правовстановлюючих
документів (том 1, а.с.2-3, 110-114, 170-172).

Рішенням Жовтневого районного
суду м. Дніпропетровська від 22 січня 2014
року позов ОСОБА_2 задоволено частково:
визнано недійсними публічні торги від
12 березня 2012 року по реалізації
арештованого нерухомого майна -
квартири, яка знаходиться за адресою м
Дніпропетровськ, АДРЕСА_2; визнано
недійсним акт від 25 березня 2013 року про
проведення прилюдних торгів; визнано
недійсним свідоцтво про право
власності на квартиру на ім'я ОСОБА_4,
видане приватним нотаріусом
Дніпропетровського нотаріального
округу ОСОБА_7 на підставі акту від 25
березня 2013 року; визнано квартиру
спільною частковою власністю ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 в рівних частках по ? кожному; у
задоволенні решти позовних вимог -
відмовлено (том 2, а.с. 150-164). Додатковим
рішенням цього ж суду від 19 лютого 2014
року вирішено питання судових витрат
(том 2, а.с. 194).

В апеляційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на порушення судом 1
інстанції норм матеріального та
процесуального права, неповне
з'ясування обставин, що мають значення
для справи, недоведеність обставин, які
суд вважав встановленими, просить
скасувати рішення суду та ухвалити
нове рішення по суті позовних вимог
(том 2, а.с.167-170).

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги і заявлених
вимог, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційну скаргу слід
задовольнити, а рішення суду скасувати
з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач та відповідачка ОСОБА_3 з 23
жовтня 1981 року перебували у
зареєстрованому шлюбі, який було
розірвано рішенням Світловодського
районного суду Кіровоградської
області від 19 грудня 2003 року, а 15 жовтня
2004 року видано свідоцтво про
розірвання шлюбу. 20 лютого 1995 року, у
період зазначеного шлюбу, на ім'я
ОСОБА_3 була придбана квартира АДРЕСА_3
(т.1 а.с.14). 26 грудня 1995 року у цій
квартирі були зареєстровані ОСОБА_3 та
позивач ОСОБА_2, пізніше були
зареєстровані їх діти (треті особи
ОСОБА_5, ОСОБА_6.). Позивач до
теперішнього часу проживає в
зазначеній квартирі, що не
заперечувалось сторонами.

28 травня 2009 року Жовтневим відділом
державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції відкрито виконавче
провадження за виконавчим листом №
2-1049/09, виданим 8 травня 2009 року
Жовтневим районним судом м.
Дніпропетровська, про стягнення з
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_8 у рахунок
повернення боргу за договором позики 93
090,17 грн. (том 1, а.с.85). Крім того, на
виконання до Жовтневого ВДВС надійшли
виконавчі листи про стягнення із
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_8 930гр. 90коп., на
користь ОСОБА_9 700гр., 52894гр. 60коп. та
558гр.95коп, на користь ДОД ВАТ
«Райффайзен Банк Аваль» 25180ггр. 16коп.,
на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» 14
325гр.35коп., і на користь МКП
«Дніпропетровські міські теплові
мережі» 13815гр.38коп. (том 2, а.с.6-10, 50).

28 травня 2009 року на адресу ОСОБА_3 була
направлена копія постанови про
відкриття виконавчого провадження з
вимогою добровільно виконати рішення
суду (том 1, а.с.86). 04 червня 2009 року
вищевказаний лист був особисто
вручений чоловіку боржника - ОСОБА_2, а 12
червня 2009 року - особисто ОСОБА_3 (том 2,
а.с.11, 22).

29 червня 2009 року державним виконавцем
Жовтневого ВДВС винесена постанова про
звернення стягнення на майно боржника
ОСОБА_3 (том 2, а.с.12), а 2 вересня 2009 року
проведено опис та арешт майна боржника:
квартири АДРЕСА_4 (т.2, а.с.19, 25-26). Під час
опису та арешту квартири були присутні
як боржник - ОСОБА_3, так і ОСОБА_2, який
розписався в акті серія АА № 951631 (том 2,
а.с.25-26).

12 березня 2012 року Дніпропетровська
філія ТОВ «ЮНОР» відповідно до
договору № 041273 від 06 грудня 2011 року з
Жовтневим ВДВС провела прилюдні торги
з реалізації арештованого нерухомого
майна - зазначеної квартири, про що був
складений протокол №041273/1, а державним
виконавцем 26 березня 2012 року складено
Акт про проведення прилюдних торгів,
який направлено на адресу боржника
ОСОБА_3 та вручено їй особисто. Стартова
ціна продажу складала 350 174,30 грн. (без
урахування ПДВ), переможцем визнано
ОСОБА_4, який запропонував ціну 350 300 грн.
(том 1, а.с.15, 70).

03 квітня 2012 року ОСОБА_4 отримав у
приватного нотаріуса ОСОБА_7 свідоцтво
про право власності на нерухоме майно
(т.1 а.с.71).

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 19 грудня 2012 року
усунуто перешкоди ОСОБА_4 в
користуванні квартирою АДРЕСА_1 у м.
Дніпропетровську шляхом виселення із
вказаної квартири ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 та зняття їх з
реєстрації за вказаною адресою (т.1,
а.с.80). Ухвалою Апеляційного суду
Дніпропетровської області від 07.02.2013
року зазначене рішення залишено без
змін (том 1, а.с.82-83).

Згідно довідки Єдиного абонентського
відділу Жовтневого району КП «Міські
комунальні платежі» від 28 березня 2013
року у спірній квартирі ніхто не
зареєстрований (т.1 а.с.78).

Задовольняючи позовні вимоги в частині
визнання квартири АДРЕСА_5 спільною
частковою власністю подружжя, суд
першої інстанції виходив із того, що
спірна квартира є об'єктом права
спільної сумісної власності
колишнього подружжя ОСОБА_6 та підлягає
поділу в рівних частках по ? частині
кожному. Визнаючи недійсними публічні
торги, акт, свідоцтво про право
власності на квартиру, суд першої
інстанції виходив із того, що як
Жовтневий ВДВС, так і торгівельна
організація Дніпропетровська філія
ТОВ «ЮНОР» припустились порушень
порядку організації і проведення
торгів, в частині належного
повідомлення про їх проведення, а також
на момент проведення прилюдних торгів
(12 березня 2012 року), звіт про оцінку
спірної квартири від 15 липня 2011 року
втратив чинність.

Проте, погодитися із такими висновками
суду не можна.

За змістом ст. 62 Закону України «Про
виконавче провадження» реалізація
арештованого майна, крім майна,
вилученого з обігу згідно із законом,
та майна, зазначеного в ч. 8 ст. 57 цього
Закону, здійснюється шляхом його
продажу на прилюдних торгах, аукціонах
або на комісійних умовах. Рухоме майно,
вартість якого не перевищує сто
п'ятдесят неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян, товари побутового
вжитку, а також інше рухоме майно (у
разі якщо стягувач не заперечує проти
цього) реалізуються на комісійних
умовах. Нерухоме майно, транспортні
засоби, повітряні, морські та річкові
судна реалізуються виключно на
прилюдних торгах (аукціонах).

Прилюдні торги є спеціальною
процедурою, за результатами якої
укладається договір купівлі-продажу.
Такий договір, як правочин, можна
визнати недійсним у судовому порядку з
підстав недодержання в момент його
вчинення стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами 1-3,5 та 6 ст. 203
ЦК України (ч.1 ст. 215 зазначеного
Кодексу).

При цьому підставою для визнання
прилюдних торгів недійсними є
порушення встановлених законодавством
правил проведення торгів, визначених
Тимчасовим положенням про порядок
проведення прилюдних торгів з
реалізації арештованого нерухомого
майна, затвердженим наказом
Міністерства юстиції України від 27
жовтня 1999 року №68/5 (далі - Тимчасове
положення).

Тимчасовим положенням передбачені
певні правила проведення прилюдних
торгів, а саме: по-перше, правила, які
визначають процедуру підготовки,
проведення торгів (опублікування
інформаційного повідомлення певного
змісту про реалізацію нерухомого
майна; направлення письмового
повідомлення державному виконавцю,
стягувачу та боржнику про дату, час,
місце проведення прилюдних торгів, а
також стартову ціну реалізації майна)
(розд. 3); по-друге, правила, які
регулюють сам порядок проведення
торгів (розд. 4); по-третє, ті правила, які
стосуються оформлення кінцевих
результатів торгів (розд. 6).

Згідно з п. 3.11 Тимчасового положення
про порядок проведення прилюдних
торгів з реалізації арештованого
нерухомого майна спеціалізована
організація письмово повідомляє
державного виконавця, стягувача та
боржника про дату, час, місце
проведення прилюдних торгів, а також
стартову ціну реалізації майна.

Із матеріалів справи вбачається, що
реалізація арештованого майна
відбувалась у рамках зведеного
виконавчого провадження про стягнення
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_8 93 090гр. 17коп.,
на користь ОСОБА_8 930гр. 90коп., на користь
ОСОБА_9 700гр., 52894гр. 60коп. та 558гр.95коп, на
користь ДОД ВАТ «Райффайзен Банк
Аваль» 25180ггр. 16коп., на користь ПАТ
«ВіЕйБі Банк» 14 325гр.35коп., і на користь
МКП «Дніпропетровські міські теплові
мережі» 13815гр.38коп. Позивач не є
боржником за вищевказаним виконавчим
провадженням, а тому його посилання на
не повідомлення його про проведення
прилюдних торгів не може бути
підставою для визнання їх недійсними.

Крім того, спеціалізована організація
(Дніпропетровська філія ТОВ «ЮНОР»),
яка провела прилюдні торги з
реалізації квартири ОСОБА_3, не була
залучена до участі у справі, що також
виключає можливість задоволення
позовних вимог у цій частині.

Що стосується посилання позивача на
порушення, допущені державним
виконавцем при здійсненні своїх
повноважень, у тому числі щодо
визначення вартості чи оцінки майна, то
такі дії (бездіяльність) підлягають
оскарженню в порядку, передбаченому
Законом України «Про виконавче
провадження», ст. 383 ЦПК України. ОСОБА_2
(як і ОСОБА_3.) із скаргою на дії
державного виконавця не звертався,
чого представник позивача ОСОБА_11 у
судовому засіданні апеляційного суду
не заперечував. Тому доводи позивача
про невірну оцінку арештованого майна
не є підставою для визнання недійсними
прилюдних торгів, оскільки зазначене
має самостійний спосіб оскарження.

Посилання ОСОБА_2 у позовні заяві і суду
1 інстанції у своєму рішенні на те, що на
момент проведення прилюдних торгів (12
березня 2012 року), звіт про оцінку
спірної квартири від 15 липня 2011 року
втратив чинність також не являється
підставою для визнання прилюдних
торгів недійсними, оскільки згідно із
ч.2 ст. 30 Закону України «Про виконавче
провадження» строк здійснення
виконавчого провадження не включає час
відкладення провадження виконавчих
дій або зупинення виконавчого
провадження на період проведення
експертизи чи оцінки майна,
виготовлення технічної документації
на майно, реалізації майна боржника;
строк здійснення зведеного
виконавчого провадження обчислюється
з моменту приєднання останнього
виконавчого документа.

Висновки суду 1 інстанції про те, спірна
квартира є об'єктом права спільної
сумісної власності колишнього
подружжя ОСОБА_2 та підлягає поділу в
рівних частках по ? частині кожному, не
відповідають фактичним обставинам
справи. Так, із рішення Світловодського
районного суду Кіровоградської
області від 19 грудня 2003 року
вбачається, що подружні стосунки
сторони припинили у 1995 році (том 1,
а.с.211), свідоцтво про розірвання шлюбу
видано 15 жовтня 2004 року, із позовом про
поділ спільного майна подружжя ОСОБА_2
не звертався, а із позовом про визнання
права спільної часткової власності на
квартиру звернувся 19 березня 2013 року,
хоча достовірно знав, що 12 березня 2012
року спірна квартира продана на
прилюдних торгах і ОСОБА_3 не належить,
тому не може бути об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя.
У той же час ОСОБА_4, який є власником
квартири, не може відповідати за
позовом про визнання права спільної
часткової власності одного із
подружжя, а відповідно до ч.2 ст. 388 ЦК
України вказана квартира не може бути
витребувана у нього як у
добросовісного набувача.

Крім того, про порушення свого права
ОСОБА_2 дізнався 2 вересня 2009 року під
час проведення опису та арешту майна
боржника: квартири АДРЕСА_4, де він був
присутній і розписався в акті (том 2,
а.с.25-26), а відповідачем ОСОБА_4 заявлено
про застосування наслідків спливу
позовної давності (том 1, а.с.138-140, 224-230).

Крім того, апеляційний суд враховує, що
відповідно до ч.1 ст. 60 Закону України
«Про виконавче провадження» особа,
якак вважає, що майно, на яке накладено
арешт, належить їй, а не боржникові,
може звернутись до суду з позовом про
визнання права власності на це майно і
зняття з нього арешту. Як встановлено
апеляційним судом, і не заперечувалось
представником позивача ОСОБА_11 у
судовому засіданні апеляційного суду,
ОСОБА_2 з таким позовом до суду не
звертався, хоча 2 вересня 2009 року
дізнався про накладення арешту на
спірну квартиру.

Із матеріалів справи вбачається, що
кошти у сумі 74764,79гр., які залишились
після перерахування стягувачам ,
ОСОБА_3 отримала (том 2, а.с.50) і
результати публічних торгів, чи дії
(бездіяльність) державного виконавця
не оскаржувала.

За таких обставин рішення суду
підлягає скасуванню на підставі п.3, 4
ч.1, ст. 309 ЦПК України з ухваленням
нового рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. 307, п.3, 4 ч.1 ст. 309 ЦПК
України, апеляційний суд, -

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4
задовольнити.

Рішення Жовтневого районного
суду м. Дніпропетровська від 22 січня 2014
року - скасувати та ухвалити нове
рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, Жовтневого відділу державної
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції, ОСОБА_4,
треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6,
Реєстраційна служба
Дніпропетровського міського
управління юстиції, про визнання
публічних торгів, акту про їх
проведення, свідоцтва про право
власності на квартиру недійсними,
визнання права спільної часткової
власності на квартиру, зобов'язання
реєстратора вчинити певні дії -
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржено до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Судді: