Справа № 646/2871/14-ц
№ производства 2/646/779/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.06.2014 року
м. Харків

Червонозаводський районний суд
міста Харкова у складі:

головуючого судді -
Васильєвої О.О.

при секретарі - Міщенко О.О.

розглянув у відкритому судовому
засіданні у м. Харкові цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до Харківської
міської ради про визнання права
власності в порядку спадкування,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду із позовною
заявою до Харківської міської ради, у
якій просить суд визнати за нею право
власності в порядку спадкування за
законом на будинок у домоволодінні за
адресою: АДРЕСА_1, яке раніше належало
її батьку ОСОБА_2, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_3.

В обґрунтування позову зазначила, що
після смерті її батька все своє майно
він заповів своїм дітям ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 в рівних долях кожному. Заповіт
посвідчено державним нотаріусом
Першої харківської державної
нотаріальної контори Лисенко Г.М. До
складу спадкового майна входить
будинок з надвірними будівлями, що
знаходиться в АДРЕСА_1.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відмовилися від своїх
часток у спадщині на користь позивача,
подавши відповідні заяви до Першої
харківської державної нотаріальної
контори. Інші спадкоємці відсутні.

У встановлений законом строк, позивач
подала заяву про прийняття спадщини,
але нотаріус відмовила їй у видачі
свідоцтва про право на спадщину на
будинок у зв'язку із відсутністю
правовстановлюючих документів.
Позивач вступила у фактичне володіння
та управління будинком, користується
ним та присадибною земельною ділянкою.

27 лютого 2014 року за заявою позивача
було виготовлено технічний паспорт на
домоволодіння, а свідоцтво про право
власності покійного батька на будинок
не може бути видане в силу п.11 ч.2 ст. 346
Цивільного кодексу України.

Позивач позбавлена можливості
юридично оформити право власності на
фактично належне їй в порядку
спадкування майно, тому змушена
звертатися за захистом своїх прав до
суду.

Представник позивача та позивач у
судовому засіданні позовні вимоги
підтримали в повному обсязі, просили
позов задовольнити. Позивач пояснила,
що її батько не мав свідоцтва на право
особистої власності на домоволодіння,
оскільки через юридичну необізнаність
вчасно не отримав свідоцтва на право
власності. Зазначила, що батько
власними силами будував будинок у
домоволодінні по АДРЕСА_1, все життя
прожив у цьому будинку і на час смерті
батька вона проживала разом з ним за
адресою вказаного вище домоволодіння
та після його смерті продовжує
проживати у будинку батька, робить
поточний ремонт, сплачує комунальні
платежі, обробляє земельну ділянку.

Представник відповідача у судовому
засідання, яке відбулося 10.06.2014 року,
проти задоволення позовних вимог не
заперечував, надав суду заяву в якій
просив розглядати справу у його
відсутності.

Свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні
пояснила, що її сестра ОСОБА_1 на час
смерті їх батька проживала разом з ним
у його будинку та після смерті батька
продовжує там жити і доглядати за
будинком їх батька. Зазначила, що
відмовилася від спадщини на користь
своєї сестри.

Свідок ОСОБА_4 пояснив, що будинок у
домоволодінні АДРЕСА_1 будував їх
батько, все життя прожив там разом зі
своєю сім'єю. Зазначив, що відмовився
від спадщини на користь своєї сестри
ОСОБА_1.

Суд, вислухавши пояснення позивача та
її представника, представника
відповідача, допитавши свідків,
вивчивши матеріали справи та
матеріали інвентаризаційної справи,
вважає позовну заяву обґрунтованою
та такою, що підлягає задоволенню,
виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3
помер ОСОБА_2, про що відділом державної
реєстрації актів цивільного стану по
м.Харкову реєстраційної служби
Харківського міського управління
юстиції зроблено відповідний актовий
запис за № 10968, що підтверджується
свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_2.

За час життя ОСОБА_2 належало 69/100 часток
домоволодіння, що розташоване по
АДРЕСА_1, на праві особистої власності,
яке в цілому складається з 2-х жилих
будинків, що підтверджується копією
свідоцтва на право особистої власності
на домоволодіння (а.с.25).

Згідно до технічного паспорту на
домоволодіння АДРЕСА_1, домоволодіння
складається з 2-х жилих будинків, а саме,
літ. «А-1» та літ. «Д-1».

Рішенням виконавчого комітету
Червонозаводської районної ради
народних депутатів №99 від 16.03.1987 року
«Про виділ житлового будинку зі складу
домоволодіння по АДРЕСА_1» житловий
будинок літ. «Д-1» з обслуговуючими його
господарськими побудовами, що
знаходяться в користування ОСОБА_2,
виділений в окремий будинок,
закріпивши за ним норму земельної
ділянки, площею 292 м2, присвоївши
юридичну адресу по АДРЕСА_1.

Однак, за час життя ОСОБА_2 не отримав
свідоцтво про право власності на
житловий будинок АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 ЦК УРСР (в
редакції 1963 р.) право власності - це
врегульовані законом суспільні
відносини щодо володіння, користування
і розпорядження майном.

Згідно до ст. 128 ЦК УРСР (в редакції 1963 р.)
право власності (право оперативного
управління) у набувача майна за
договором виникає з моменту передачі
речі, якщо інше не передбачено законом
або договором. Передачею визнається
вручення речей набувачеві, а так само
здача транспортній організації для
відправки набувачеві і здача на пошту
для пересилки набувачеві речей,
відчужених без зобов'язання доставки.
До передачі речей прирівнюється
передача коносаменту або іншого
розпорядчого документа на речі.

Також, у судовому засіданні
встановлено, що дружина ОСОБА_2 - ОСОБА_7
померла.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась
спадщина на все належне спадкодавцю
майно.

Згідно до заповіту, посвідченого
державним нотаріусом першої
Харківської державної нотаріальної
контори Лисенко Г.М. 28.11.1998 року, ОСОБА_2
заповідав все своє майно дітям ОСОБА_3
та ОСОБА_4

Позивач, як донька померлого ОСОБА_2,
також є спадкоємцем за законом першої
черги, що підтверджується свідоцтвом
про народження, копія якого містяться в
матеріалах справи.

У судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відмовилися від
спадкового майна на користь позивача,
що також підтверджується довідкою
Першою харківської державної
нотаріальної контори №3030/01-16 від 13.06.2014
року.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України у Постанові №7 від 30.05.2008 року
«Про судову практику у справах про
спадкування» за відсутності заповіту,
визнання його недійсним, неприйняття
спадщини або відмови від її
прийняття всіма спадкоємцями за
заповітом, а також у разі неохоплення
заповітом усієї спадщини право на
спадкування за законом одержують
спадкоємці відповідної черги.
Зокрема, у першу чергу право на
спадкування за законом мають діти
спадкодавця, у тому числі зачаті за
життя спадкодавця та народжені після
його смерті, той з подружжя, який його
пережив, та батьки.

Позивач звернулася до нотаріальної
контори 30.10.2013 року з заявою №2203 про
прийняття спадщини, однак постановою
від 14.03.2014 року було відмовлено у
вчиненні нотаріальної дії у зв'язку з
ненаданням правовстановлюючого
документу на нерухоме майно, яке
входить до складу спадщини.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування
здійснюється за заповітом або за
законом.

До складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті
(ст.1218 ЦК України).

Статтею 1222 ЦК України передбачено, що
спадкоємцями за заповітом і за законом
можуть бути фізичні особи, які є живими
на час відкриття спадщини, а також
особи, які були зачаті за життя
спадкодавця і народжені живими після
відкриття спадщини. Спадкоємцями за
заповітом можуть бути юридичні особи
та інші учасники цивільних відносин
(стаття 2 цього Кодексу).

Приписами ст. 1261 ЦК України визначено,
що у першу чергу право на спадкування
за законом мають діти спадкодавця, у
тому числі зачаті за життя спадкодавця
та народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 1268 ЦК
України, спадкоємець, який постійно
проживав разом із спадкодавцем на час
відкриття спадщини, вважається таким,
що прийняв спадщину.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що позивач фактично прийняла спадщину,
оскілки продовжує там проживати та
доглядати за будинком.

Згідно до технічного паспорту на
житловий будинок АДРЕСА_1, власником
якого вказано ОСОБА_8, самовільні
побудови відсутні.

Відповідно до ст.1 ЦПК України
завданнями цивільного судочинства є
справедливий, неупереджений та
своєчасний розгляд і вирішення
цивільних справ з метою захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб,
інтересів держави.

Згідно зі статтями 3, 4 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Таким чином, суд приходить до висновку
про задоволення позову.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст. ст. 10, 11, 57-60, 88, 212-215, 218 ЦПК України,
ст. ст. 1220-1223, 1225, 1258, 1268-1270 ЦК України,
Постановою Пленуму Верховного Суду
України «Про судову практику у справах
про спадкування»за № 7 від 30 травня 2008
р., суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Харківської міської
ради про визнання права власності в
порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, яка
зареєстрована в АДРЕСА_2, в порядку
спадкування за законом право власності
на будинок за адресою: АДРЕСА_1, який
раніше належав її батьку ОСОБА_2,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_3;

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення у повному обсязі виготовлено
26.06.2014 року.

Суддя
Васильєва О.О.