Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2014 року
Ленінський районний суд м. Харкова в
складі

головуючого судді
Пашнєва В.Г.,

при секретарі
Крючковій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Харкові
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, 3-ті особи : ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
визнання Договору довічного утримання
невиконаним та його розірвання,-

в с т а н о в
и в:

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_6
звернувся до суду з позовною заявою до
ОСОБА_2 в якій просить суд розірвати
вказаний договір від 16.04.2009 р.

В обґрунтування позову в інтересах
ОСОБА_1. він зазначив, що за умовами
цього договору онука останнього стала
власницею майна, належного йому:
житлового будинку АДРЕСА_1 (28/50 частин
домоволодіння), натомість
зобов'язалася не тільки купувати йому
одяг, взуття, ліки, але й матеріально
його забезпечувати в розмірі
мінімальної заробітної плати щомісяця.

При цьому посилався на те, що з моменту
укладення Договору довічного
утримання відповідач практично не
виконала жодного свого зобов'язання:
всі комунальні платежі позивач
здійснює самостійно, будучи
ліквідатором наслідків аварії на ЧАЕС
в 1986 році, він вимушений підробляти для
підтримання свого гідного існування.

Більше того, як стало відомо ОСОБА_1,
відповідач зареєструвалась за місцем
його проживання, хоча в дійсності там
не проживає й буває не часто, а в зв"язку
з тим, що на її утриманні знаходиться
малолітня дитина, це в подальшому може
стати проблемою у випадку розірвання
договору.

Позивач та його представник до
судового засідання з'явилися, позовні
вимоги підтримали в повному обсязі та
просили їх задовольнити.

ОСОБА_1 пояснив, що звернувся до суду і
вирішив розірвати договір, коли
довідався, що відповідачка
зареєструвала свою дитину, це його
обурило і підштовхнуло.

Відповідачка в судовому засіданні
проти позову заперечувала, пояснив, що
причиною розірвання цього договору
послугувала жінка, яка здійснює
особистий сторонній догляд і переконує
ОСОБА_1, що надав їй ключі, або продати
будинок, щоб проживати разом, інакше
зареєструвати її доньку з дитиною за
цією адресою для оформлення субсидії.

Вказує на те, що вимоги щодо
стороннього догляду не передбачені
договором, а позивач поміняв замки
після подачі позову. Вважає, що договір
виконується належним чином та законних
підстав для його розірвання немає,
оскільки дідусь сам приходить до них за
продуктами, оскільки вони проживають
зовсім недалеко від нього, вони разом
відзначають свята, одяг купувався
навесні минулого року, вона сплачує
основну суму за комунальні послуги
(газ), йому допомагає і провідує.
Просила у задоволенні позову
відмовити.

Треті особи : ОСОБА_3 в судове засідання
з'явилася та пояснила, що не визнає
позов, а умови договору відповідачкою
виконуються на достатньому рівні,
обсяг необхідної допомоги завжди
надається, підтримуться сімейні
відносини та стосунки були нормальні,
вважає його вчинок непорядним.

Третя особа : ОСОБА_4 надав суду заяву, в
якій просив розглянути справу за його
відсутності.

Суд, вислухавши пояснення сторін та їх
представників, допитавши свідків,
дослідивши надані суду докази в їх
сукупності, встановив наступні факти
та відповідні їм правовідносини.

Згідно договору між ОСОБА_1 та ОСОБА_2
від 16.04.2009 року, зареєстрований у
реєстрі за № 2672, посвідченого
приватним нотаріусом Харківського
міського нотаріального округу ОСОБА_7,
ОСОБА_1 передав у власність ОСОБА_2
належні йому на праві приватної
власності житловий 28/50 частини будинку
АДРЕСА_1

ОСОБА_2, у свою чергу, прийняла на себе
зобов'язання забезпечення відчужувача
житлом шляхом збереження права
безоплатного довічного утримання у
частині житлового будинку, а саме у
кімнаті, що візначена на плані,
щоденним триразовим харчуванням,
придатним для носіння одягом та
взуттям, здійснювати догляд та надання
необхідної допомоги, забезпечувати
належними лікувальними засобами,
послугами адвокатів та нотаріусів,
матеріально забезпечувати в розмірі
мінімальної заробітної плати щомісяця.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 755 ЦК України
договір довічного утримання (догляду)
може бути розірваний за рішенням суду
на вимогу відчужувача або третьої
особи, на користь якої він був
укладений, у разі невиконання або
неналежного виконання набувачем своїх
обов'язків, незалежно від його вини.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог та заперечень.

Твердження ж позивача ОСОБА_1 щодо
невиконання набувачем своїх обов'язків
належними доказами не підтвердженні в
порушення вимог ст. 60 ЦПК України,
оскільки в силу п.1 ч.1 ст. 775 ЦК України
саме на ньому лежить обов'язок
доведення факту невиконання або
неналежного виконання набувачем умов
договору довічного утримання, який
лише має бажання розірвати договір
довічного утримання, при цьому, він не
звертався до відповідачки про його
розірвання за згодою сторін, що
передбачено п.9 цього Договору, пояснив,
що це було його помилкою.

Допитані в судовому засіданні свідки
ОСОБА_8 та ОСОБА_9, які є сусідами ОСОБА_1
жодним чином не підтвердили обставин
невиконання умов договору, пояснив, що
ніхто не приходить до останнього і не
доглядає, вони все бачать через забор,
до показань яких, суд ставиться
критично, оскільки як встановлено та не
заперечується ОСОБА_9 не перебуває весь
час вдома, а підробляє консьєржкою.

Допитана свідок ОСОБА_10, повідомила, що
здійснює сторонній особистий догляд
ОСОБА_1 два рази на тиждень, готує їжу,
прибирає, пере білизну, знає його майже
п"ять років, і на протязі їх з травня 2009
року допомогає по господарству.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до переконання, що позовні
вимоги позивача не підлягають
задоволенню, оскільки договір може
бути розірваний лише з підстав і з
наслідками, передбаченими законом.
Судом не встановлена наявність тих
обставин, з якими закон пов'язує
розірвання договору довічного
утримання.

До кінця грудня 2013 року позивач не
висловлював жодних претензій щодо
неналежного виконання умов договору, а
дублікат договору довічного утримання
отримав в зв"язку з подачею позову.
Позивачем не надані суду докази на
підтвердження обставин, на які він
посилається, так відповідачка
сплачувала комунальні послуги, що
підтверджується її підписом в
квитанціях за газ, частково за
електроенергію.

Сторонами по справі не заперечується,
що оплата комунальних платежів
виконуються, що встановлені
відповідними договорами про надання
таких послуг, незалежно від того, з ким
вони укладені, про що свідчать
квитанції, надані відповідачкою, яка
самостійно їх сплачує і дає показання
обліку, а ОСОБА_1 сплачує за
електроенергію, при цьому він не зміг
пояснити, чому саме відповідачка
сплачує за газ.

ОСОБА_1 підтвердив, що йому дарували
одяг в День його народження.

В судовому засіданні доводи позивача
про невиконання відповідачкою умов
договору свого підтвердження не
знайшли та були спростовані
показаннями свідків ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, які підтвердили спілкування
сторін, що ОСОБА_1 приходив сам часто за
продуктами, йому надавалась
матеріальна допомога, та письмовими
доказами, тобто квитанціями, які надала
ОСОБА_2, що у неї знаходяться на
зберіганні.

Зазначеними письмовими документами,
показаннями свідків, також
підтверджуються доводи відповідачки
щодо належного виконання нею взятих на
себе зобов'язань.

Таким чином підстав для задоволення
позову не мається.

Керуючись ст. ст.755,756 ЦК України, ст.
ст.10,11,60,209,212-215 ЦПК України, суд,-

вирішив :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-ті особи :
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання Договору
довічного утримання невиконаним та
його розірвання - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається через районний суд до
апеляційного суду Харківської області
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя
В.Г. Пашнєв