Справа № 369/2574/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

15.05.2014 року Києво-Святошинський
районний суд Київської області у
складі:

головуючого судді Волчка
А.Я.,

за участю секретаря Ткачук
Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів та розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась з
вказаним позовом до ОСОБА_2 про
стягнення аліментів та розірвання
шлюбу, посилаючись на те, що 14 вересня
2002 року між нею та відповідачем,
ОСОБА_2, був укладений шлюб, який
зареєстрований відділом реєстрації
актів цивільного стану
Києво-Святошинського районного
управління юстиції Київської області,
про що в книзі реєстрації актів про
одруження вчинено запис за № 223.

Від шлюбу сторони мають спільних
дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Останні роки сторони не можуть як
сім'я проживати разом. Відповідач
відмовляється виконувати сімейні
обов'язки, безвідповідально ставиться
до виховання дітей, не проявляє турботи
ні про дочок, ні про позивачку, вже
більше двох років не забезпечує
фінансово життя їхньої сім'ї.

Вже понад півроку відповідач почав
жити окремо, їхнім із дочками життям не
цікавиться. Спільні діти проживають
разом з позивачкою, вона самостійно
їх виховує та утримує.

Відповідач матеріально не
забезпечує їхніх спільних дітей та не
бере участі у їх вихованні.

Таким чином вона та відповідач,
припинили шлюбні стосунки, припинили
вести спільне господарство, внаслідок
чого їхнє подальше спільне життя і
збереження шлюбу суперечить інтересам
позивача.

Тому позивач вважає, що збереження
їхньої сім'ї і подальше спільне
проживання з відповідачем є
неможливим.

З моменту фактичного припинення
шлюбних відносин, відповідач ОСОБА_2,
матеріально їй та їхнім спільним дітям
взагалі не допомагає, не бере участі у
їх вихованні, внаслідок чого вона не
має можливості сама утримувати їхніх
малолітніх дочок ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1
та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Тому просила розірвати шлюб між
нею, ОСОБА_1, та відповідачем, ОСОБА_2,
зареєстрований 14 вересня 2002 року
відділом реєстрації актів цивільного
стану Києво-Святошинського районного
управління юстиції Київської області
та стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її
користь аліменти на утримання
неповнолітніх дочок ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в
твердій грошовій сумі у розмірі 1600
(одна тисяча шістсот) грн. щомісячно з
моменту звернення до суду з цим позовом
до досягнення ними повноліття.

В судове засідання позивач не
з'явилася, надіслала до суду заяву
згідно якої уточнила позовні вимоги,
просила розірвати шлюб між нею, ОСОБА_1,
та відповідачем, ОСОБА_2,
зареєстрований 14 вересня 2002 року
відділом реєстрації актів цивільного
стану Києво-Святошинського районного
управління юстиції Київської області
та стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її
користь аліменти на утримання
неповнолітніх дочок ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 в
розмірі 1/3 частини з усіх видів його
заробітку (доходу) щомісячно на кожну
дитину, але не менше 30 % прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
починаючи із дня пред'явлення цього
позову до досягнення дитиною
повноліття. Просила розглянути справу
за її відсутності, позовні вимоги
підтримала.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про день, час та місце
розгляду справи був повідомлений
належним чином, причини своєї неявки та
позицію щодо позову суду не повідомив.

За письмовою згодою позивача суд
ухвалив провести заочний розгляд
справи та ухвалити заочне рішення, що
відповідає положенням ст. 224 ЦПК
України.

У зв'язку з неявкою сторін в
засідання в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи,
письмові докази у справі, суд приходить
до висновку, що позов підлягає
задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи
позивачка перебувала в
зареєстрованому шлюбі з відповідачем з
14 вересня 2002 року, шлюб був
зареєстрований відділом реєстрації
актів цивільного стану
Києво-Святошинського районного
управління юстиції Київської області,
про що в книзі реєстрації актів про
одруження вчинено запис за № 223, що
підтверджується свідоцтвом про
одруження серії НОМЕР_2 від 14 вересня 2002
року

Від шлюбу сторони мають спільних
дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується
відповідно свідоцтвами про
народження серії НОМЕР_3 виданого 08.06.2007
року виконавчим комітетом
Лісниківської сільської ради, актовий
запис № 03 та свідоцтвом про народження
серії НОМЕР_4 виданого 25.08.2010 року
виконкомом Боярської міської ради
Києво-Святошинського району Київської
області.

Судом встановлено, що сторони
проживають окремо, спільний побут та
господарство не ведуть.

На даний час неповнолітні дочки
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2 мешкають з позивачкою на
перебувають на її утриманні, що
підтверджується довідкою
Лісниківської сільської ради за №75
від 14 березня 2014 року.

Сторони не можуть як сім'я
проживати разом. Відповідач
відмовляється виконувати сімейні
обов'язки, безвідповідально ставиться
до виховання дітей, не проявляє турботи
ні про дочок, ні про позивачку, вже
більше двох років не забезпечує
фінансово життя їхньої сім'ї.

Вже понад півроку сторони
проживають окремо, їхнім із дочками
життям відповідач не цікавиться.

Відповідач матеріально не
забезпечує їхніх спільних дітей та не
бере участі у їх вихованні.

Сторони припинили шлюбні стосунки,
припинили вести спільне господарство,
внаслідок чого їхнє подальше спільне
життя і збереження шлюбу суперечить
інтересам позивача.

Тому позивач вважає, що збереження
їхньої сім'ї і подальше спільне
проживання з відповідачем є
неможливим.

З моменту фактичного припинення
шлюбних відносин, відповідач ОСОБА_2,
матеріально їй та їхнім спільним дітям
взагалі не допомагає, не бере участі у
їх вихованні, внаслідок чого вона не
має можливості сама утримувати їхніх
малолітніх дочок ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1
та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Малолітні доньки перебувають на
утриманні позивачки, на даний час
добровільно матеріальної допомоги на
утримання дітей відповідач не надає.
Доказів про наявність між сторонами
домовленості про добровільну сплату
аліментів немає.

У відповідності до ст. 51 Конституції
України шлюб ґрунтується на вільній
згоді жінки і чоловіка.

Згідно ч.2 ст.104 Сімейного кодексу
України шлюб припиняється внаслідок
його розірвання.

Відповідно до ч.1 ст.110 Сімейного
кодексу України передбачено, що позов
про розірвання шлюбу може бути
пред'явлений одним із подружжя.

Із змісту ст.112 Сімейного кодексу
України вбачається, що суд з'ясовує
фактичні взаємини подружжя, дійсні
причини позову про розірвання шлюбу,
бере до уваги наявність малолітньої
дитини, дитини-інваліда та інші
обставини життя подружжя.Суд
постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них, інтересам їхніх
дітей, що мають істотне значення.

Згідно з ч.1 ст.180 СК України батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.3 ст.183 СК України за
рішенням суду кошти на утримання
дитини (аліменти) присуджуються у
частці від доходу її матері, батька і
(або) у твердій грошовій сумі.

У силу ст. 182 СК України при
визначенні розміру аліментів суд
враховує: 1) стан здоров'я та
матеріальне становище дитини; 2) стан
здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів; 3) наявність у
платника аліментів інших дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, дочки, сина; 4) інші обставини,
що мають істотне значення. Мінімальний
розмір аліментів на одну дитину не може
бути меншим, ніж 30 відсотків
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, за винятком
випадків, передбачених ст.184 цього
Кодексу.

Статтею 191 СК України передбачено,
що аліменти на дитину присуджуються за
рішенням суду від дня пред'явлення
позову.

Докази того, що відповідач не
працює, не має стабільної заробітної
плати, стан його здоров'я не дозволяє
утримувати неповнолітню дочку, суду
надано не було.

З огляду на вищевикладене,
враховуючи інтереси позивача та
дитини, суд приходить до висновку про
необхідність задоволення позову.

Відповідно до ст.88 ЦПК України суд
присуджує з відповідача судовий збір у
сумі 229 (двісті двадцять дев'ять)
гривень 40 (сорок) копійок в дохід
держави.

Згідно з положеннями п.1 ч.1 ст.367 ЦПК
України суд допускає негайне виконання
рішення в межах суми платежу за один
місяць.

Зважаючи на вищенаведене,
відповідно до ст. 51 Конституції
України, ст.ст. 104,110, 112, 180, 182, 183 СК
України, та, керуючись ст.ст.4, 10, 11, 60, 88,
209, 212, 213, 214, 215, 224, 367 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення аліментів та розірвання
шлюбу - задовольнити.

Шлюб, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
зареєстрований 14 вересня 2002 року у
відділі реєстрації актів цивільного
стану Києво-Святошинського районного
управління юстиції Київської області,
актовий запис № 223 розірвати.

Прізвища сторін після розірвання
шлюбу залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3,
проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, ІПН
НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5,
проживаючої за адресою: АДРЕСА_2
аліменти на утримання їх малолітніх
дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частини від
усіх видів його заробітку (доходу), але
не менше 30 % від прожиткового мінімуму
на кожну дитину відповідного віку
щомісячно, до досягнення кожного з них
повноліття, починаючи з 19.03.2014 року.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3,
проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, ІПН
НОМЕР_1, судовий збір у сумі 243 (двісті
сорок три) гривень 60 (шістдесят) копійок
в дохід держави.

Допустити негайне виконання
рішення в межах суми платежу за один
місяць.

Рішення може бути оскаржене
позивачем в апеляційному порядку до
Апеляційного суду Київської області
через Києво-Святошинський районний суд
Київської області шляхом подання
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції протягом десяти днів
з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Заочне рішення може бути
переглянуто судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача, поданою
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене
відповідачем в апеляційному порядку. У
цьому разі строк на апеляційне
оскарження рішення починає
відраховуватися з дати постановлення
ухвали про залишення заяви про
перегляд заочного рішення без
задоволення.

Суддя
А.Я.Волчко