Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі :

головуючого судді
Григоренка М.П.,

суддів: Ковальчук Н.М.,
Максимчук З.М.,

секретар судового засідання Демчук
Ю.Ю., з участю позивача та представників
відповідача Овдійчук О.О. та
Грабовського В.А., розглянувши у
відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу Березнівського
„Райагробуд" на рішення
Березнівського районного суду від 11
квітня 2014 року в справі за позовом
ОСОБА_3 до Березнівського „Райагробуд"
про стягнення боргу по заробітній
платі та моральної шкоди,

В С Т А Н О
В И Л А :

21 лютого 2014 року ОСОБА_3 звернувся
в Березнівський районний суд з позовом
до Березнівського „Райагробуд", в
якому просив стягнути з відповідача на
його користь заборгованість по
заробітній платі в розмірі 24711 грн. 48
коп. та 10000 грн. в рахунок відшкодування
моральної шкоди, завданої в результаті
затримки виплати заробітної плати.

В наступному позивач відмовився
від своїх позовних вимог щодо
стягнення заборгованості по
заробітній платі у зв'язку із тим, що
відповідач погасив цю заборгованість у
добровільному порядку.

Рішенням Березнівського районного
суду від 11 квітня 2014 року позовні
вимоги ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з Березнівського
„Райагробуд" на користь ОСОБА_3 в
якості спричиненої йому моральної
шкоди 3000 грн. та судові витрати в дохід
держави в сумі 243 грн. 60 коп.

В поданій на рішення суду апеляційній
скарзі Березнівський „Райагробуд"
покликається на його незаконність,
через порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, а також невідповідність
висновків суду дійсним обставинам
справи.

______________________________________________________________________

Провадження № 22-ц/787/1105/2014
Головуючий у 1 інстанції :
Мельник В.Я.

Доповідач :
Григоренко М.П.

Вважає, що місцевий суд без будь-якого
доказу встановив, що у відповідача була
можливість виплатити позивачу
заборгованість по заробітній платі в
повному обсязі в грудні 2013 року.

Вказує, що ОСОБА_3 у грудні 2013 року та
січні 2014 року отримував відповідні
грошові виплати, а саме: в грудні 2013
року - 1580,20 грн., у січні 2014 року - 1829,39
грн., у березні 2014 року - решту суми
заборгованості по заробітній платі,
нараховану заробітну плату,
компенсацію за невикористану
відпустку та вихідну допомогу в
розмірі 32379,15 грн. Тобто повний
розрахунок було проведено частинами з
грудня 2013 року по березень 2014 року і
кошти на проживання та лікування
ОСОБА_3 мав.

Вважає, що суд безпідставно стягнув
моральну шкоду.

Крім того звертає увагу суду на те, що
підприємство перебуває в скрутному
матеріальному становищі, має
кредиторську заборгованість в сумі
956874,80 грн., що підтверджується
відповідною довідкою.

Також вказує, що заборгованість по
заробітній платі виникла в тому числі і
з вини самого позивача, як службової
особи Березнівського „Райагробуд", в
обов'язки якого входить забезпечення
належної організації виробництва і
праці, менеджменту, їх удосконалення,
забезпечення економії тощо, а тому
вважає, що позивач не має права на
відшкодування моральної шкоди.

Із цих підстав просить скасувати
оскаржуване рішення суду та ухвалити
нове рішення, яким у задоволенні позову
відмовити.

В ході апеляційного розгляду справи
представники відповідача підтримали
апеляційну скаргу та просили її
задовольнити.

Позивач просив відхилити апеляційну
скаргу, а рішення суду залишити без
змін.

Заслухавши доповідача, пояснення
сторін, перевіривши доводи апеляційної
скарги та вивчивши матеріали справи,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню.

Стягуючи із відповідача на
користь позивача 3000 грн. моральної
шкоди, суд першої інстанції виходив із
того, що в ході судового розгляду
справи було встановлено факт порушення
Березнівським „Райагробуд"
конституційного права ОСОБА_3 на
своєчасне отримання заробітної плати і
що внаслідок цього останньому були
завдані певні моральні страждання.

Даний висновок суду першої інстанції
відповідає фактичним обставинам
справи, наявним у справі доказам та
ґрунтується на законі.

Доводи апеляційної скарги про
відсутність вини відповідача у
завданні позивачу моральної шкоди не
відповідають фактичним обставинам
справи, так як по справі встановлено і
це визнається сторонами, що
заборгованість Березнівського
„Райагробуд" перед ОСОБА_3 по
заробітній платі за період з 1 січня 2013
року по 1 січня 2014 року існувала.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна
особа має право на захист цивільних
прав та інтересів у разі їх порушення.

Частиною 2 ст. 16 ЦК України визначено,
що способами захисту цивільних прав та
інтересів можуть бути: припинення дії,
яка порушує право; відновлення
становища, яке існувало до порушення;
відшкодування моральної шкоди, тощо.

Зокрема, ч. 1 ст. 23 ЦК України
передбачає право особи на
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 15 ЦПК України
суди розглядають у порядку цивільного
судочинства справи щодо захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин.

Стаття 1 КЗпП України передбачає, що
на трудові відносини поширюються норми
цього Закону.

Порядок відшкодування моральної
шкоди у сфері трудових відносин
регулюється ст. 2371 КЗпП України.

Стаття 2371 КЗпП України передбачає
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику у разі, якщо порушення
його законних прав призвели до
моральних страждань, втрати нормальних
життєвих зв'язків і вимагають від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя.

Порядок відшкодування шкоди
визначається законодавством.

Зазначена норма закону містить перелік
юридичних фактів, що складають
підставу виникнення правовідносин
щодо відшкодування власником або
уповноваженим ним органом завданої
працівнику моральної шкоди.

За змістом указаного положення закону
підставою для відшкодування моральної
шкоди згідно із ст. 2371 КЗпП України є
факт порушення прав працівника у сфері
трудових відносин, яке призвело до
моральних страждань, втрати нормальних
життєвих зв'язків і вимагало від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя.

У п. 13 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 31 березня 1995 року
"Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди" (з відповідними змінами)
роз'яснено, що відповідно до ст. 2371 КЗпП
України (набрав чинності з 13 січня 2000
року) за наявності порушення прав
працівника у сфері трудових відносин
(незаконне звільнення або переведення,
невиплати належних йому грошових сум,
виконання робіт у небезпечних для
життя і здоров'я умовах тощо), яке
призвело до його моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків чи
вимагає від нього додаткових зусиль
для організації свого життя, обов'язок
по відшкодуванню моральної
(немайнової) шкоди покладається на
власника або уповноважений ним орган
незалежно від форми власності, виду
діяльності чи галузевої належності.

Таким чином, захист порушеного права у
сфері трудових відносин
забезпечується як відновленням
становища, яке існувало до порушення
цього права (наприклад, поновлення на
роботі), так і механізмом компенсації
моральної шкоди, як негативних
наслідків (втрат) немайнового
характеру, що виникли в результаті
душевних страждань, яких особа зазнала
у зв'язку з посяганням на її трудові
права та інтереси. Конкретний спосіб,
на підставі якого здійснюється
відшкодування моральної шкоди
обирається потерпілою особою, з
урахуванням характеру правопорушення,
його наслідків та інших обставин (ст.
ст. 3, 4, 11, 31 ЦПК України).

Отже, компенсація завданої моральної
шкоди не поглинається самим фактом
відновлення становища, яке існувало до
порушення трудових правовідносин,
шляхом поновлення на роботі, а має
самостійне юридичне значення.

Тобто за наявності порушення прав
працівника у сфері трудових відносин
(незаконного звільнення або
переведення, невиплати належних йому
грошових сум тощо) відшкодування
моральної шкоди на підставі ст. 2371 КЗпП
України здійснюється в обраний
працівником спосіб, зокрема у вигляді
одноразової грошової виплати.

В той же час, колегія суддів вважає, що
суд першої інстанції невірно визначив
розмір моральної шкоди, яка підлягає
відшкодуванню позивачу.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному
болю та стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я; 2) у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна; 4) у приниженні
честі та гідності фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної або
юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми,
іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення його
можливості їх реалізації, ступеня вини
особи, яка завдала моральної шкоди,
якщо вина є підставою для
відшкодування, а також з урахуванням
інших обставин, які мають істотне
значення.

При визначенні розміру відшкодування
враховуються вимоги розумності і
справедливості.

Враховуючи характер та обсяг
страждань, яких зазнав позивач в
результаті порушення відповідачем
його права на своєчасне отримання
винагороди за працю, його стан
здоров'я, істотність вимушених змін у
його життєвих стосунках, ступінь вини
осіб, які заподіяли шкоду та їх
матеріальний стан, колегія суддів,
керуючись ст.ст.1166,1167,1190,1193 ЦК України,
вважає за необхідне стягнути з
відповідача на користь позивача
моральну шкоду в розмірі 500 грн., а не в
розмірі 3000 грн., як це визначив суд
першої інстанції, в зв'язку із цим
оскаржуване рішення в цій частині має
бути змінено.

На підставі наведеного та
керуючись ст.ст. 218, 303, 307, 309, 313-314, 315
ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Березнівського
„Райагробуд" задовольнити частково.

Рішення Березнівського районного суду
від 11 квітня 2014 року змінити, зменшивши
розмір моральної шкоди, яка підлягає
стягненню із Березнівського
„Райагробуд" на користь ОСОБА_3, з 3000
грн. до 500 грн.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржено до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ в касаційному
порядку протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий
Григоренко М.П.

Судді :
Ковальчук Н.М.

Максимчук З.М.