АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/6090/2014
Головуючий у першій інстанції -
Доповідач - Оніщук М.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2014 року колегія суддів Судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді Оніщука М.І.,

суддів Українець
Л.Д., Шебуєвої В.А.,

при секретарі Троц В.О.,

за участю:

представника позивача ХмироваЕ.О.,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
ОСОБА_4 на ухвалу Шевченківського
районного суду м. Києва від 18 грудня 2013
року про поновлення пропущеного строку
для пред'явлення виконавчого документа
до виконання по цивільній справі за
позовом Публічного акціонерного
товариства «Комерційний банк «Надра»
до ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості,

В С Т А Н О В И ЛА:

Ухвалою Шевченківського районного
суду м. Києва від 18.12.2013 заяву ПАТ «КБ
«Надра» про поновлення пропущеного
строку для пред'явлення виконавчого
документа до виконання, задоволено:
поновлено ПАТ «КБ «Надра» пропущений
строк для пред'явлення виконавчого
документа до виконання по справі №
2-12120/10 за позовом ПАТ «КБ «Надра» до
ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

В апеляційній скарзі відповідач,
посилаючись на порушення судом норм
процесуального права, просить ухвалу
скасувати та постановити нову, якою у
задоволенні заяви про поновлення
пропущеного строку для пред'явлення
виконавчого документу до виконання
відмовити. Вважає, що суд першої
інстанції дійшов помилкового висновку
про поновлення строку для пред'явлення
виконавчого документу до виконання,
оскільки строк пропущено без поважних
причин.

В судовому засіданні представник
відповідача підтримав апеляційну
скаргу з викладених в ній підстав та
просив її задовольнити.

Представник позивача в судовому
засіданні проти задоволення
апеляційної скарги заперечував за її
безпідставністю і необґрунтованістю
та просив ухвалу суду залишити без
змін, оскільки вона постановлена у
відповідності з вимогами закону.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши
пояснення осіб, які з'явились в судове
засідання, вивчивши та дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність та обґрунтованість ухвали в
межах доводів апеляційної скарги,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції.

Задовольняючи заяву та поновлюючи
строк для пред'явлення виконавчого
документу до виконання суд першої
інстанції виходив з того, що стягувач
пропустив строк з причин, які є
поважними.

Вказаний висновок суду є законним та
обґрунтованим, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено судом першої
інстанції, що рішенням Шевченківського
районного суду м. Києва від 20.10.2010
позовні вимоги ВАТ КБ «Надра» до ОСОБА_4
про стягнення кредитної
заборгованості задоволені, стягнуто з
відповідача ОСОБА_4 на користь позивача
заборгованість за кредитним договором
в розмірі 184 034,52 доларів США, що
еквівалентно 1 458 473,54 грн. за ставкою НБУ
на день подачі позову до суду та судові
витрати в розмірі 1 820,00 грн.

Вищевказане рішення набрало законної
сили.

Виконавчий лист був виданий лише 28.12.2012
року, тобто з пропущенням строку для
пред'явлення виконавчого документа до
виконання.

У відповідності з нормами Конституції
України та ст. 14 ЦПК України, судові
рішення, що набрали законної сили, є
обов'язковими для виконання.
Невиконання судового рішення є
підставою для відповідальності,
встановленої законом.

Виконання судових рішень покладено
законом на Державну виконавчу службу
України, а порядок виконання
визначений Законом України «Про
виконавче провадження».

Відповідно до ч. 1 ст. 371 ЦПК України,
стягувачам, які пропустили строк для
пред'явлення виконавчого документа до
виконання з причин, визнаних судом
поважними, пропущений строк може бути
поновлено.

Також ч. 2 ст. 24 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
стягувач, який пропустив строк
пред'явлення виконавчого документа до
виконання, має право звернутися із
заявою про поновлення строку
пред'явлення до суду, який видав
виконавчий документ, або до суду за
місцем виконання.

Звертаючись до суду з даною заявою
позивач вказував на те, що пропустив
строк пред'явлення виконавчого
документа до виконання з підстав
призначення тимчасової адміністрації
строком на 1 рік, в період роботи якої
був проведений значний обсяг заходів
щодо реструктуризації дебіторської та
кредиторської заборгованості банку,
кризові явища в економіці зумовили
зростання неплатежів за кредитним
договором, в результаті чого
збільшилась кількість судових справ
щодо стягнення заборгованості за
кредитними договорами. Водночас
кризові явища в банківській сфері та
фінансові труднощі з якими зіткнувся
ПАТ КБ «Надра» в цей період зумовили
значне звільнення працівників банку, у
тому числі й серед юристів юридичного
департаменту, в результаті чого
контроль за юридичним супроводом
судових справ був значно ослаблений.
Вказане підтверджується наказом
Голови правління ПАТ КБ «Надра» № 674
від 27.12.2012 щодо проведення службового
розслідування по факту виявлення під
час проведення повторної
інвентаризації справ в сейфах
Управління претензійно-позовної
роботи по кредитам із забезпеченням
ДПАРБ ПАТ КБ «Надра» виконавчих листів
строк пред'явлення до виконання яких
минув, рішень судів по яким виконавчі
листи представниками ПАТ КБ «Надра» не
отримувалось. Також причиною пропуску
строку пред'явлення виконавчого листа
до виконання є велика кількість справ,
близько 2 500, за позовами ПАТ КБ «Надра»,
що знаходиться в Шевченківському
районному суді м. Києва, а тому було
пропущено строк з поважних причин.

Вказані доводи заявника
підтверджуються матеріалами справи, а
тому, з урахуванням цих обставин та
враховуючи факт невиконання рішення
суду, яке набрало законної сили, що є
неприпустимим в силу вимог закону,
колегія суддів вважає цілком
правомірним висновок суду про пропуск
заявником строку пред'явлення
виконавчого документа до виконання з
поважних причин та, як наслідок,
наявність законних підстав для його
поновлення.

Водночас також принагідно зазначити,
що відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону
України «Про виконання рішень та
застосування практики Європейського
суду з прав людини» суди застосовують
при розгляді справ Конвенцію про
захист прав людини і основоположних
свобод (надалі «Конвенція») та практику
Європейського суду з прав людини як
джерело права.

Відповідно до ст. 6 Конвенції кожен має
право на справедливий і публічний
розгляд його справи упродовж розумного
строку незалежним і безстороннім
судом, встановленим законом, який
вирішить спір щодо його прав та
обов'язків цивільного характеру або
встановить обґрунтованість будь-якого
висунутого проти нього кримінального
обвинувачення.

Сферою регулювання ст. 6 Конвенції є
також виконання судового рішення.
Зокрема Європейський суд з прав людини
зазначає, що п. 1 ст. 6 Конвенції («Право
на справедливий суд») гарантує кожному
право на звернення до суду з позовом
щодо будь-яких його цивільних прав та
обов'язків. Таким чином, ця стаття
проголошує право на доступ до суду,
тобто право подати до суду позов з
цивільно-правових питань. Однак, це
право було б ілюзорним, якби правова
система договірної держави допускала,
щоб остаточне судове рішення, яке має
обов'язкову силу, не виконувалося на
шкоду одній із сторін. Важко собі
навіть уявити, щоб стаття 6 Конвенції
детально описувала процесуальні
гарантії, які надаються сторонам у
спорі, а саме: справедливий, публічний і
швидкий розгляд, - і водночас не
передбачала виконання судових рішень.
Якщо вбачати у статті 6 тільки
проголошення доступу до судового
органу та права на судове провадження,
то це могло б породжувати ситуації, що
суперечать принципу верховенства
права, який договірні держави
зобов'язалися поважати, ратифікуючи
Конвенцію.

Виконавче провадження є завершальною
стадією судового провадження.

В рішенні Європейського суду «Горнсбі
проти Греції» від 10.03.1997 (п. 40) зазначено,
що для цілей статті 6 Конвенції
виконання рішення, ухваленого
будь-яким судом, має розцінюватися як
складова частина «суду».

Щодо поновлення процесуальних строків
національними судами Європейський суд
з прав людини зазначив, що право на суд
одним із аспектів якого є право доступу
до суду (рішення у справі «Голдер проти
Сполученого Королівства» від 21.02.1975 п.
36) не є абсолютним, воно може бути
обмеженим, особливо щодо умов
прийнятності скарги. Однак право
доступу до суду не може бути обмежено
таким чином або у такій мірі, що буде
порушена сама його сутність. Ці
обмеження повинні мати законну мету та
бути пропорційними між використаними
засобами та досягнутими цілями
(рішення у справі «Герін проти Франції»
від 29.07.1998, п. 37).

З огляду на викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що оскаржувана
ухвала постановлена судом з
додержанням вимог закону, а доводи
апеляційної скарги щодо відсутності
поважних причин для поновлення строку
та, як наслідок, порушення судом норм
процесуального права, є безпідставними
та не обґрунтованими.

Відповідно до п. 1 ст. 312 ЦПК України,
підставами для відхилення скарги на
ухвалу суду першої інстанції і
залишення ухвали без змін є
постановлення судом першої інстанції
ухвали з додержанням вимог закону.

З огляду на викладене, колегія суддів
приходить до висновку про відхилення
апеляційної скарги та залишення ухвали
суду без змін.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.
218, 303, 304, 307, 312-315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Сірант Ірини
Олександрівни - відхилити.

Ухвалу Шевченківського районного суду
м. Києва від 18 грудня 2013 року про
поновлення пропущеного строку для
пред'явлення виконавчого документа до
виконання - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та в касаційному
порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді