Справа № 761/8125/14-ц
Провадження №2/761/3485/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

18 червня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді
Юзькової О.Л.

при секретарі
Звонцовій О.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві в залі суду
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Державного підприємства «Державне
спеціалізоване видавництво «Вища
школа» про стягнення середнього
заробітку у зв'язку із затримкою
розрахунку при звільнення,-

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що
позивач перебувала у трудових
стосунках з відповідачем та працювала
у останнього на посаді оператора. З
займаної посади звільнена 30.07.2009
відповідно до наказу № 20-к від 30 липня
2010 р. При звільненні повний розрахунок
проведено не було, як вбачається з
довідки виданої відповідачем
заборгованість ДП «ДСВ «Вища школа»
перед позивачем становить 5 601,98 грн.
станом на 14.09.2011 р. Шевченківським
районним судом м. Києва у 2012 році
винесено рішення, яким стягнуто з
відповідача на користь ОСОБА_1 середній
заробіток у зв'язку із затримкою
розрахунків при звільненні за період з
30.07.2009 року по травень 2012 р., але і після
ухвалення судом рішення
заборгованість не була погашена в
повному обсязі. На день звернення до
суду з даним позовом відповідач також
існує заборгованість, яка
підтверджується довідкою ВДВС
Шевченківського РУЮ в м. Києві. За таких
обставин представник позивач просить
суд стягнути з відповідача на користь
ОСОБА_1 середній заробіток за час
затримки розрахунку за 446 днів у сумі 48
774,56 грн.

В подальшому представник відповідача
уточнював позовні вимоги та остаточно
просив суд стягнути з ДП «ДСВ «Вища
школа» на користь ОСОБА_1 суму у розмірі
48 774,56 грн. відповідно до положень ст. 117
КЗпП України за період з 18.05.2012 р. по
24.02.2014 р. та за період з 25.02.2014 р. по 13.06.2014
р. 8 902,64 грн., а всього 56 867 грн.
зважаючи на розмір середньоденного
заробітку позивача у сумі 109,36 грн.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав заявлені вимоги,
просив задовольнити. Зазначив, що і на
день розгляду справи з позивачем не
проведено остаточні розрахунки. Не
заперечував проти ухвалення заочного
рішення.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про день та час
розгляду справи повідомлявся належним
чином, причини неявки не повідомив.
Надав заперечення на позов, просив
відмовити в задоволенні позову у
зв'язку із відсутністю вини
підприємства щодо затримки
розрахунків з позивачем, оскільки
відповідач залишається в край тяжкому
фінансовому стані , у підприємства
заблоковані рахунки ВДВС, таким чином у
підприємства відсутня можливість
розпоряджатися грошима, немає
можливості погасити заборгованість.
Крім того вказує на пропуск позивачем
встановленого законом 3-х місячного
строку для з заявою про вирішенню
трудового збору щодо стягнення
середнього заробітку за весь час
затримки розрахунку. Просить суд
застосувати наслідки пропущення
строку позовної давності.

Суд, керуючись вимогами ст. ст. 169, 224 ЦПК
України вражає за можливе розглянути
справу за відсутністю представника
відповідача на підставі наявних
доказів, ухваливши заочне рішення,
отримавши на це згоду представника
позивача.

Вислухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали справи,
суд вважає, що позов підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_1 було звільнено відповідачем з
займаної посади оператора 30 вересня 2010
р. на підставі наказу № 20-К від 30.09.2010 р.

Як вбачається з довідки наданої
відповідачем 14.09.2011 р. заборгованість
підприємства перед ОСОБА_1 станом на
день видачі довідки становить 5 601,98
грн. Середня заробітна плата (за один
робочий день) становить - 109,98 грн.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 20.06.2012 р. задоволено
позов ОСОБА_1 до ДП «ДСВ «Вища школа»
про стягнення середнього заробітку за
час затримання розрахунку при
звільненні за період з 30.09.2010 р. по
травень 2012 р.(671 днів) у сумі 44 509,52 грн.

Представник позивача пояснив в
судовому засіданні, що на день
звернення позивача до суду з даним
позовом відповідач повною мірою не
провів розрахунок з ОСОБА_1 Як
свідчить довідка державного виконавця
ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві від
11.04.2014 р. за відкритим виконавчим
провадженням № 40292653погашення боргу не
відбулось, заборгованість становить
5601,98 грн.; за відкритим виконавчим
провадженням № 35668259 погашення
заборгованості відбулось частково у
сумі 32 282,14 грн., заборгованість
становить на 11.04.2014 р. - 12 227,38 грн.

В судовому засіданні не отримано
доказів, їх і не було надано
відповідачем щодо виконання
зобов'язань останнього перед ОСОБА_1
щодо проведення відповідних
розрахунків при звільненні в повному
обсязі.

Пленум Верховного Суду України в
п. 20 своєї постанови № 13 від 24.12.199 року
«Про практику застосування судами
законодавства про оплату праці»
роз'яснив - установивши при розгляді
справи про стягнення заробітної плати
у зв'язку із затримкою розрахунку при
звільненні, працівникові не були
виплачені належні йому від
підприємства, установи, організації
суми в день звільнення, коли ж він в цей
день не був на роботі, - наступного дня
після пред'явлення ним роботодавцеві
вимог про розрахунок, суд на підставі
ст. 117 КЗпП України стягує на користь
працівника середній заробіток за весь
час затримки розрахунку, а при не
проведенні його до розгляду справи - по
день постановлення рішення, якщо
роботодавець не доведе відсутності в
цьому його вини. Сама по собі
відсутність коштів у роботодавця не
виключає його відповідальності.

Приписи ст. 60 ЦПК України встановлюють
обов'язок сторони довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Представник в своїх письмових
запереченнях посилається на
відсутність вини підприємства у не
проведенні розрахунків з позивачем, у
зв'язку із заблокуванням виконавчою
службою рахунків державного
підприємства, що свідчить про
відсутність вини підприємства за умови
неможливості розпоряджатися коштами.

Слід зазначити, що як свідчать
матеріали справи, що постановою
державного виконавця ВДВС
Шевченківського РУЮ у м. Києві
накладено в 2011 р. арешт на кошти на
рахунках відповідача відкритих в АТ
«Укрексімбанк», ПАТ «Промінвестбанк»
у розмірі 187 470 грн. 30 коп., проте дана
обставина не свідчить про відсутність
коштів для розрахунку з позивачем та
відсутність вини роботодавця у не
проведенні розрахунку з ОСОБА_1 при її
звільненні у 2010 р.

Згідно з ч.1 ст. 116 КЗпП при звільненні
працівника виплата всіх сум, що
належать йому від підприємства,
установи, організації, проводиться в
день звільнення.

Згідно зі ст. 117 КЗпП в разі
невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в статті 116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку.

Представник позивача просить суд
стягнути на користь ОСОБА_1 середній
заробіток за час затримки розрахунку
за період з 18.05.2012 р. по 13.06.2014 р.,
зважаючи на рішення Шевченківського
районного суду м. Києва від 20.06.2012.

В свою чергу, представник відповідача
зазначає, що позивач пропустив
встановлений законом 3-місячний строк
для звернення до чуду з вимогами
стягнення середнього заробітку і
просить застосувати відповідні
наслідки.

Положеннями ч. 1 ст. 233 КЗпП України
визначено, що працівник може
звернутися з заявою про вирішення
трудового спору безпосередньо до
районного, районного у місті міського
чи міжміського суду в тримісячний
строк з дня коли він дізнався або
повинен був дізнатися про порушення
свого права, а в справах про звільнення
- в місячний строк з дня вручення копії
наказу про звільнення або з дня видачі
трудової книжки.

З іншого боку ч. 2 ст. 233 КЗпП України
встановлено, що у разі порушення
законодавства про оплату праці
працівник має право звернутися до суду
з позовом про стягнення належної йому
заробітної плати без обмеження будь -
яким строком.

Також слід зазначити, що
Конституційний Суд України в своєму
рішенні від 22.02.2012 року у справі № 1-5/2012
щодо офіційного тлумачення положень
статті 233 Кодексу законів про працю
України у взаємозв'язку з положеннями
статей 117, 237-1 цього Кодексу роз'яснив,
що для звернення працівника до суду з
заявою про вирішення трудового спору
щодо стягнення середнього заробітку за
весь час затримки по день фактичного
розрахунку при звільненні та про
відшкодування завданої при цьому
моральної шкоди встановлено як
тримісячний строк, перебіг якого
розпочинається з дня, коли звільнений
працівник дізнався або повинен був
дізнатися про те, що власник або
уповноважений ним орган з вини якого
сталася затримка виплати всіх сум,
фактично з ним розрахувався.

За таких обставин, на звернення
працівника до суду з позовом про
виплату належної йому заробітної плати
не обмежено строками за умови не
проведення розрахунку при звільненні
та тримісячний строк має
вираховуватись з моменту фактичного
розрахунку, а тому зважаючи на наявні
докази щодо не проведення відповідачем
такого розрахунку підстави для
застосування наслідків пропущення
строку позовної давності відсутні.

При обчисленні розміру середнього
заробікту за весь час затримки
розрахунку, суд керується Порядком
обчислення середньої заробітної
плати, затвердженного Постановою
Кабінету Міністрів України від 08.02. 1995
року № 100.

Представник позивача просить суд
стягнути з відповідача суму у розмірі 56
867,20 грн., виходячи з розрахунку
середньоденної плати ОСОБА_1, яка
відповідно до довідки відповідача від
14.09.2011 р. становить 109,36 грн., за весь
період прострочення.

Наданий представником
розрахунок, здійснений відповідно до
вимог чинного законодавства, було
перевірено в судовому засіданні.

Відповідно до положень ст. 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних та
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених вимог
і на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Зважаючи на встановлені обставини,
беручі до уваги наявні в матеріалах
справи докази, суд вважає за можливе
задовольнити вимоги представника
ОСОБА_1

Розподіляючи судові витрати суд
керується вимогами ст. 88 ЦПК України.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.
ст. 3,10,11,30,57,60,88,169,212-215,224-226 ЦПК України,
ст. 115-117 КЗпП України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства
«Державне спеціалізоване видавництво
«Вища школа» (ідентифікаційний код
02475659) на користь ОСОБА_1 середній
заробіток у зв'язку із затримкою
розрахунку при звільненні у розмірі 56
867 грн. 20 коп.

Стягнути з Державного підприємства
«Державне спеціалізоване видавництво
«Вища школа» (ідентифікаційний код
02475659) в дохід держави судовий збір у
розмірі 568 грн. 67 коп.

Заочне рішення може бути оскаржено
позивачем шляхом подачі апеляційної
скарги до Апеляційного суду м. Києва
через суд першої інстанції протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Позивач, який не був присутнім в
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, може
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

Заочне рішення може бути
переглянуто судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача. Заяву
про перегляд заочного рішення може
бути подано протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

В разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржено в
загальному порядку.

Суддя: