Справа № 487/2178/14-ц
Номер провадження 2/487/1354/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

25.04.2014 року
м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва в
складі:

головуючого судді - Бобрової І.В.

при секретарі - Табунщик К.С.,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Миколаєва
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Державного підприємства
«Миколаївський ремонтно-механічний
завод» про стягнення середнього
заробітку за час затримки розрахунку
та відшкодування морально шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2014 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовною заявою до ДП
«Миколаївський Ремонтно Механічний
Завод» (далі ДП «МРМЗ») про стягнення
середнього заробітку за затримку
розрахунку при звільненні у розмірі
23876,50 грн. та 50000,00 грн. моральної шкоди.

Позовні вимоги мотивувала тим, що
працювала на підприємстві
інженером-конструктором з 01.02.2008 року.
09.11.2010 року її було звільнено за ч.1 ст.40
КЗпП України. Однак при цьому
підприємство їй не виплатило
нараховану заробітну плату у сумі 20053,77
грн., яка була стягнута на її користь
судовим наказом від 28.09.2011 року
Заводського районного суду міста
Миколаєва, який до теперішнього часу
відповідачем не виконано. Рішенням
Заводського районного суду міста
Миколаєва від 14.12.2011 року та від 11.02.2013
року з відповідача на її користь було
стягнуто середній заробіток за час
затримки розрахунку при звільнені по
11.02.2013 року, але зазначенні рішення суду
також ДП «МРМЗ» виконані не були, в
зв'язку з чим вона просить ухвалити
рішення про задоволення позовних вимог
у повному обсязі.

У судове засідання позивач не
з'явилася, звернулася до суду з
письмовою заявою, в якій просила
розглянути справу без її участі,
позовні вимоги задовольнити на заочний
розгляд справи погодилася.

Відповідач у судове засідання
представника не направив, про дату,
місце та час судового засідання
повідомлявся належним чином, про
причини неявки суд не повідомив.

За таких обставин суд за згодою
позивача ухвалив провести заочний
розгляд справи та ухвалити заочне
рішення на підставі наявних у справі
доказів.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, вважає що
позов підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_1
працювала на ДП «МРМЗ» на посаді
інженера-конструктора з 01.02.2008 року.
Наказом №201-к від 09.11.2010 року позивачку
було звільнено з роботи з 09.11.2010 року на
підставі ч.1 ст.40 КЗпП України.

Згідно довідки ДП «МРМЗ» №85 від
15.11.2011 року, при звільненні з позивачкою
не було проведено повний розрахунок по
виплаті належної їй заробітної плати,
при цьому сума заборгованості
становить 20053,77 грн..

Заводським районним судом м.Миколаєва
28.10.2011р. було винесено судовий наказ про
стягнення з ДП «Миколаївський
ремонтно-механічний завод» на користь
ОСОБА_1 заборгованості по заробітній
платі у розмірі 20053,77грн.

Рішенням Заводського районного суду
м.Миколаєва від 14.12.2011 р. на користь
ОСОБА_1 з ДП «МРМЗ» ухвалено стягнути
суму середнього заробітку за час
затримки розрахунку при звільнені у
розмірі 12780,77 грн. за період з 09.11.2010 р. по
20.07.2011 р.

Рішенням Заводського районного суду
м.Миколаєва від 11.02.2013р. на користь
ОСОБА_1 з ДП «МРМЗ» ухвалено стягнути
суму середнього заробітку за час
затримки розрахунку при звільнені у
розмірі 29233,00 грн. за період з 21.07.2011 р. по
11.02.2013 р..

Крім того судом установлено, що
станом на 28.02.2014 р. судовий наказ не
виконано, розрахунок при звільнені не
проведений.

Згідно ст. 43 Конституції України право
на своєчасне одержання винагороди за
працю захищається законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в
разі несплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
визначені в ст.116 КЗпП України, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку.

П. 20 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про
практику застосування судами
законодавства про оплату праці»
роз'яснено, що при визначенні розміру
відшкодування за час затримки
розрахунку судам необхідно врахувати
розмір спірної суми, істотність цієї
частки порівняно із середнім
заробітком працівника, вини
роботодавця у порушенні строків її
виплати та інших конкретних обставин
справи.

Установивши при розгляді справи про
стягнення заробітної плати у зв'язку із
затримкою розрахунку при звільненні,
що працівникові не були виплачені
належні йому від підприємства,
установи, організації суми в день
звільнення, суд на підставі ст. 117 КЗпП
стягує на користь працівника середній
заробіток за весь період затримки
розрахунку, а при не проведенні його до
розгляду справи - по день постановлення
рішення, якщо роботодавець не доведе в
цьому відсутності своєї вини. Сама по
собі відсутність коштів у роботодавця
не виключає його відповідальності.

З матеріалів справи вбачається, що
розмір невиплаченої позивачці
заборгованості по заробітній платі
становить 20053 гривні 77 копійки.

Таким чином, суд вважає позовні вимоги
ОСОБА_1 обґрунтованими, та такими що
підлягають задоволенню. Але при цьому
стягненню підлягає Відповідно до абз. 3
п.2 Порядку обчислення середньої
заробітної плати, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
від 8 лютого 1995 року (далі - Порядок),
середньомісячна заробітна плата
визначається за загальними правилами
обчислення середнього заробітку,
виходячи з виплат за останні два
календарні місяці, що передують події,
якою пов'язана відповідна виплата.

Середній заробіток позивачки з 12.02.2013
року по 28.02.2014 року складає 19464,25 грн..
(73,45 гривень (середньоденний заробіток)
х 265 дні затримки розрахунку.

Крім того, відповідно до ст.237-1
КЗпП України провадиться
відшкодування моральної шкоди
працівнику, якщо порушення його
законних прав призвели до моральних
страждань, втрати нормальних життєвих
зв'язків і вимагають від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя.

Отже, враховуючи, що тривале не
проведення з позивачем повного
розрахунку завдає позивачу моральних
страждань, призводить до інших
негативних наслідків, суд вважає за
необхідне задовольнити позовні вимоги
в частині відшкодування моральної
шкоди. При цьому, суд, враховуючи вимоги
розумності і справедливості, дійшов
висновку про задоволення вимог
позивача про відшкодування моральної
шкоди у розмірі 1000,00 грн..

Крім цього, згідно ст.88 ЦПК
України з відповідача, на користь
держави підлягають стягненню судові
витрати у розмірі 263,40 грн. за вимоги
майнового характеру та 263,40 грн. за
вимоги немайнового характеру, а всього
526,80 грн..

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 5-8. 10, 11, 213, 214, 215 ЦПК
України, суд-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Державного
підприємства «Миколаївський
ремонтно-механічний завод» про
стягнення середнього заробітку за час
затримки розрахунку та відшкодування
моральної шкоди - задовольнити
частково.

Стягнути з Державного підприємства
«Миколаївський ремонтно-механічний
завод» на користь ОСОБА_1 суму
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні у розмірі
19464,25 грн.. (дев'ятнадцять тисяч
чотириста шістдесят чотири грн. 25 коп.).

Стягнути з Державного підприємства
«Миколаївський ремонтно-механічний
завод» на користь ОСОБА_1 1000,00 грн. в
рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з Державного підприємства
«Миколаївський ремонтно-механічний
завод» в дохід держави судовий збір у
розмірі 526,80 грн..

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Миколаївської області через
Заводський районний суд м. Миколаєва
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом 10 днів з дня проголошення
рішення, а особи, які не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення -
протягом 10 днів з дня отримання копії
цього рішення.

Заочне рішення може бути
переглянуте судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача. Заяву
про перегляд заочного рішення може
бути подано протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Суддя

Боброва І.В.