Єдиний унікальний номер 262/629/14-ц
Номер провадження 22-ц/775/4296/2014
Єдиний унікальний номер: 262/629/14ц
Номер провадження: 22ц-775/4296/14
Головуючий 1 інстанції - Мачуський О.М.
Доповідач - Супрун М.Ю.
13 червня 2014 року Апеляційний
суд Донецької області у складі:
головуючого судді
суддів
Супрун М.Ю., Жарової Ю.І.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Донецьку цивільну
справу за позовом державного
підприємства «Регіональні електричні
мережі» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за враховану
електричну енергію та електричну
енергію, спожиту без обліку
за апеляційною скаргою державного
підприємства «Регіональні електричні
мережі» на рішення Пролетарського
районного суду м.Донецька від 20 березня
В лютому 2014 року державне підприємство
«Регіональні електричні мережі» (далі:
ДП «Регіональні електричні мережі»)
звернулось до суду з вищевказаним
позовом, в обґрунтування якого
зазначило, що відповідачі мешкають та
зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 та є
споживачами послуг з енергопостачання,
що підтверджується особовими
рахунками НОМЕР_1 та НОМЕР_2. При
проведенні перевірки представниками
енергопостачальника у відповідачів
було виявлено факт порушення Правил
користування електричною енергією для
населення, про що було складено акт №
збитків. Крім того, у відповідачів в
період з квітня 2013 року по грудень 2013
року утворилась заборгованість за
враховану використану електроенергію.
З огляду на викладене, просив стягнути
з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на його користь в
солідарному порядку заборгованість
за враховану електричну енергію 167 грн.
99 коп. та електричну енергію, спожиту
без обліку в сумі 1071 грн. 75 коп.
Рішенням Пролетарського районного
суду м.Донецька від 20 березня 2014 року
позовні вимоги ДП «Регіональні
електричні мережі» задоволено
частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2
та ОСОБА_3 на користь ДП "Регіональні
електричні мережі" суму заборгованості
за враховану електричну енергію 167 грн.
99 коп, яка утворилась за період з квітня
2013 року по грудень 2013 року. В решті
позову відмовлено. Вирішено питання
про судові витрати.

З вказаним рішенням не погодилось ДП
"Регіональні електричні мережі" та
подало апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просило рішення
суду в частині відмови у задоволенні
позову скасувати та ухвалити нове,
яким стягнути з відповідачів
заборгованість за електричну енергію,
спожиту без обліку в сумі 1071 грн. 75 коп.
В обґрунтування доводів апеляційної
скарги позивач зазначив, що суд першої
інстанції зробив невірний висновок, що
перенос лічильника електричної
енергії не є порушенням Правил
користування електричною енергією.

Представник позивача Донець Є.О.,
діючий за довіреністю, в судовому
засіданні апеляційної інстанції
підтримав апеляційну скаргу, просив її
задовольнити.

Відповідачі у судове засідання
апеляційного суду не з'явились, про час
та місце розгляду справи були
повідомлені належними чином, про що
свідчить акт житлово-експлуатаційної
організації (а.с.73).

Згідно ч. 2 ст. 305 ЦПК України, неявка
сторін або інших осіб, які беруть
участь у справі, належним чином
повідомлених про час і місце розгляду
справи, не перешкоджає розглядові
справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника позивача, дослідивши
матеріали справи, перевіривши доводи
скарги, апеляційний суд вважає, що
скарга підлягає задоволенню з таких
підстав.

Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 309 ЦПК України,
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Судом першої інстанції при вирішенні
справи встановлено, що відповідачі є
споживачами послуг з енергопостачання,
що підтверджується особовими
рахунками, відкритими позивачем (а.с.8).

11 червня 2013 року, в ході перевірки
дотримання споживачами Правил
користування електричної енергії,
працівниками ДП «Регіональні
електричні мережі» в домоволодінні, що
розташоване за адресою: АДРЕСА_1 було
виявлено порушення вимог
законодавства про енергетику, а саме
встановлений факт самовільного
переносу лічильника електричної
енергії. Дане порушення було
зафіксовано в акті про порушення
правил користування електричною
енергією для населення № 31415 від 11
червня 2013 року (а.с. 5-6), який був
підписаний споживачем ОСОБА_2 та
трьома працівниками
енергопостачальної організації.

Протоколом засідання комісії по
розгляду актів про порушення правил
користування електричною енергією №
8146 від 08 липня 2013 року, був визначений
обсяг не облікованої електричної
енергії та нараховані збитки у розмірі
1071,75 грн. (а.с.7)

Крім того, згідно довідки позивача, за
період з квітня 2013 року по грудень 2013
року у відповідачів утворилась
заборгованість за враховану
електричну енергію в розмірі 167 грн. 99
коп. (а.с.8)

Ухвалюючи рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог про
стягнення заборгованості за
електричну енергію, спожиту без обліку,
суд першої інстанції виходив з того, що
самовільний перенос лічильника
електричної енергії не є фактом
самовільного підключення до
електричної мережі, оскільки не було
розкрадання електроенергії, так як
пломби порушені не були,
електроенергія враховувалась та була
оплачена.

Проте з такими висновком суду першої
інстанції погодитись не можна.

Рішення в частині задоволення позовних
вимог не оскаржується.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення в частині відмови
у задоволенні позову зазначеним
вимогам закону не відповідає.

Відносини з приводу постачання
фізичним особам електричної енергії
регулюються ст. 714 ЦК України, ст. ст. 24-27
Закону України «Про
електроенергетику», Правилами
користування електричною енергією для
населення, затвердженими постановою
Кабінету Міністрів України від 26
липня 1999 року № 1357 (далі - Правила) та
Методикою визначення обсягу та
вартості електричної енергії, не
облікованої внаслідок порушення
споживачами правил користування
електричною енергією, затвердженою
постановою Національної комісії
регулювання електроенергетики України
від 22 листопада 1999 року № 1416 (далі -
Методика).

Частиною 4 ст. 26 Закону України «Про
електроенергетику» передбачено, що
споживач електроенергії несе
відповідальність згідно із
законодавством за порушення умов
договору та Правил користування
електроенергією, затверджених
Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 48, 53 Правил передбачено, що
споживач несе відповідальність згідно
із законодавством за розкрадання
електричної енергії у разі
самовільного підключення до
електромереж і споживання електричної
енергії без приладів обліку. У разі
виявлення представником
енергопостачальника порушення
споживачем правил користування
електричною енергією, у тому числі
фактів розкрадання електричної
енергії, складається акт, який
підписується представником
енергопостачальника та споживачем.
Один примірник акта вручається
споживачу, другий залишається у
енергопостачальника. Споживач має
право внести до акта свої зауваження. У
разі відмови споживача від підпису в
акті робиться позначка про відмову. Акт
вважається дійсним, якщо його
підписали три представники
енергопостачальника.

Визначення обсягу та вартості
необлікованої електричної енергії
внаслідок порушення правил
користування електричною енергією
побутовими споживачами
регламентується Методикою.

Апеляційним судом встановлено
та підтверджується матеріалами справи,
що між позивачем та відповідачами
існують відносини щодо постачання
електричної енергії, що
підтверджується відкритими позивачем
на ім'я відповідачів особовими
рахунками за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 8).

11 червня 2013 року працівниками
енергопостачальної компанії в
домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1
виявлено порушення вимог
законодавства про енергетику, а саме
встановлений факт самовільного
переносу лічильника електричної
енергії (а.с.5-6).

Дане порушення було зафіксовано в акті
про порушення правил користування
електричною енергією для населення №
31415 від 11 червня 2013 року (а.с. 5-6).

Згідно протоколу засідання комісії з
розгляду актів про порушення правил
користування електричною енергією №
8146 від 08 липня 2013 року, були
нараховані обсяг не облікованої
електричної енергії та збитки у
розмірі 1071,75 грн. (а.с.7)

Як вбачається з матеріалів
справи, акт про порушення правил
користування електричною енергією для
населення підписаний трьома
контролерами ДП «Регіональні
електричні мережі» та без зауважень
споживачем ОСОБА_2

За змістом п. 11 Правил,
перенесення приладів обліку
виконується енергопостачальником.

Методикою передбачений перелік
порушень Правил, які є підставою для її
застосування. Зокрема, одним з таких
порушень, згідно п. 3.1.5 Методики є
самовільне підключення
електроустановок, струмоприймачів або
електропроводки до електричної мережі
енергопостачальника або іншого
споживача (власника мереж) з порушенням
схеми обліку.

Дійшовши висновку, що актом про
порушення правил електричною енергією
не встановлено факту самовільного
підключення відповідачами до
електромережі, оскільки пломби не
пошкоджені, електроенергія
враховувалась та оплачувалась, суд
першої інстанції не врахував, що зняття
прибору обліку без порушення
цілісності пломб дозволяє безоблікове
споживання електроенергії, оскільки
знявши щиток з приладом обліку,
споживач отримує доступ до ввідного
проводу.

Таким чином, розглядаючи дану справу,
суд першої інстанції зробив висновки,
які не відповідають обставинам справи,
що привело до неправильного вирішення
спору, тому відповідно до частини 1
статті 309 ЦПК України рішення суду в
частині відмови у задоволенні позову
про стягнення заборгованості за
електричну енергію, спожиту без обліку
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про задоволення в цій
частині позову.

На підставі ст. 88 ЦПК України, з
відповідачів на користь позивача слід
стягнути судовий збір за подання
апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-316 ЦПК
України, апеляційний суд -

В И Р І Ш И
В :

Апеляційну скаргу державного
підприємства «Регіональні електричні
мережі» задовольнити.

Рішення Пролетарського районного суду
м.Донецька від 20 березня 2014 року в
частині відмови у задоволенні позову
про стягнення заборгованості за
електричну енергію, спожиту без обліку
скасувати.

Позовні вимоги державного
підприємства «Регіональні електричні
мережі» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за електричну енергію,
спожиту без обліку задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на
користь державного підприємства
"Регіональні електричні мережі"
заборгованість за електричну енергію,
спожиту без обліку в сумі 1071 грн. 75
коп.

В решті рішення залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь
державного підприємства "Регіональні
електричні мережі" судовий збір в
розмірі по 60 грн. 90 коп. - з кожного.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржене до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Судді: