Єдиний унікальний номер 247/1494/14-ц
Номер провадження 22-ц/775/5079/2014
Головуючий в 1 інстанції: Стріжакова
Доповідач: Халаджи О.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2014 року

Апеляційний суд Донецької області в
складі:

Головуючого судді Халаджи О.В.

суддів Бугрим Л.М., Гапонова А.В.

при секретарі Лавицькому Д.Д.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1,
яка діє в інтересах ОСОБА_2 на рішення
Торезького міського суду Донецької
області від 06 травня 2014 року у
цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, про відшкодування завданої
моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_3 про
відшкодування моральної шкоди. В
обґрунтування позову зазначив, що
відповідачка йому завдала збитки у
вигляді пошкодження його автомобіля,
який є для нього основним і єдиним
засобом пересування. Втративши
транспортний засіб на тривалий час, він
не міг забезпечити можливість
повноцінно працювати, виконувати
покладені на нього обов'язки.

Рішенням Торезького міського суду
Донецької області від 06 травня 2014 року
позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, про
відшкодування завданої моральної
шкоди задоволено частково, стягнуто з
ОСОБА_3 на користь позивача у
відшкодування моральної шкоди суму у
розмірі 250 грн., судовий збір у сумі 12,25
грн. та витрати, пов'язані з наданням
правової допомоги, у сумі 19 грн.

Не погодившись з вказаним рішенням
ОСОБА_2, через свого представника
ОСОБА_1, подав апеляційну скаргу, в якій
зазначає, що судом першої інстанції не
було перевірено доводи відповідачки
щодо відсутності у неї доходів та у
зв'язку чим, та має скрутне матеріальне
становище, оскільки надана ОСОБА_3
довідка Управління праці та
соціального захисту населення від
08.01.2014 підтверджують лише отримання нею
допомоги як самотній матері, але ніяк
не відсутність у відповідачки інших
джерел доходів. Також судом першої
інстанції не взято до уваги надані
позивачем медичні довідки, про те, що
моральні страждання позивача мали
тривалий характер та функціональні
розлади серцевої діяльності є
наслідком стресу саме в результаті
неправомірних дій відповідачки.
Враховуючи наведене, просить рішення
Торезького міського суду Донецької
області від 06 травня 2014 року скасувати
та ухвалити нове, яким задовольнити
позов ОСОБА_2 в повному обсязі.

Апелянт ОСОБА_2 до судового засідання
не з'явився, про час та місце розгляду
справи повідомлений належним чином.

Представник апелянта ОСОБА_2 у судовому
засіданні доводи апеляційної скарги
підтримала та просила її задовольнити.

Інші учасники до судового засідання не
з'явилися, про час та місце розгляду
справи повідомлені належним чином, про
що в справі є підтвердження.

Відповідно до частини 2 ст. 305 ЦПК
України, неявка сторін або інших осіб,
які беруть участь у справі, належним
чином повідомлених про час і місце
розгляду справи, не перешкоджає
розгляду справи.

Заслухавши суддю - доповідача,
представника апелянта, дослідивши
матеріали справи та перевіривши
докази, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню виходячи з
наступного.

Згідно із ст. 309 ЦПК України, підставами
для скасування рішення суду першої
інстанції і ухвалення нового рішення
або зміни рішення суду є, в тому числі:
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи,
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивачу ОСОБА_2 винними діями
відповідачки ОСОБА_3 була спричинена
матеріальна шкода, в результаті
пошкодження автомобіля позивача, а
саме встановлено наявність пошкоджень
(подряпин) на автомобілі позивача.
Розмір матеріальної шкоди
встановлений у сумі 771,32 грн. Ці
обставини встановлені рішенням
Торезького міського суду від 18.02.2014
року, ухвалою апеляційного суду
Донецької області від 17.03.2014 року, якою
рішення першої інстанції залишено без
змін. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_2 вартість ремонту автомобіля у
сумі 771 грн. 32 коп., вартість послуг
спеціаліста з оцінки матеріальної
шкоди у сумі 600 грн., судові витрати у
сумі 457 грн. 73 коп., всього: 1829 грн. 05 коп.
(а.с.7-8, 10).

Також встановлено, що відповідачка не
заміжня, займається вихованням дитини
одна, не працює, отримує допомогу на
дитину одинокій матері у розмірі 516 грн.
Свого житла вона немає, проживає у
батьків.

Судом встановлено, що холтерівське
дослідження відділення кардіології
Шахтарської ЦМЛ стану здоров'я ОСОБА_2
проведено 12.02.2014 року, а шкода позивачу
завдана 02.08.2013 року, тобто після
завдання шкоди відповідачкою пройшло
більше 6 місяців. Позивачем не надано
доказів наявності причинно-слідчого
зв'язку між винними діями відповідачки
та вказаним у звіті станом здоров'я
позивача (а.с.35-42).

Вирішуючи спір по суті позовних вимог
суд першої інстанції обґрунтовано
дійшов висновку про те, що позивачу
внаслідок пошкодження його майна
(автомобіля) відповідачкою ОСОБА_3
заподіяна моральна шкода, яка полягає у
душевних стражданнях, які позивач
отримав у зв'язку з ушкодженням майна.

Даний висновок відповідає положенням
ст.23, 1167 ЦК України та положенням
викладеним у постанові Пленуму ВСУ
«Про судову практику в справах по
відшкодуванню моральної (немайнової
шкоди) від 31.03.1995 року, де під моральною
шкодою слід розуміти витрати
немайнового внаслідок моральних або
фізичних страждань, або інших
негативних явищ, заподіяних фізичній
або юридичній особі незаконними діями
або бездіяльністю інших осіб. Розмір
відшкодування моральної шкоди суд
визначає в межах заявлених вимог
залежно від характеру та обсягу
завданих позивачеві моральних і
фізичних страждань, з урахуванням у
кожному конкретному випадку ступеня
вини відповідача та інших обставин.

Визначаючи розмір грошового
відшкодування моральної шкоди, суд
урахував, що в результаті пошкодження
авто позивача, тому завдані моральні
страждання, оскільки той певний час був
позбавлений вести звичайний спосіб
життя, а саме їздити на автомобілі, у
зв'язку з чим зазнав незручностей, до
того ж був вимушений ремонтувати
автомобіль. Розмір матеріальної шкоди,
спричиненої відповідачкою позивачу та
її вина у спричиненні шкоди, визначені
судом. Оскільки розмір матеріальної
шкоди, завданої позивачу відповідачкою
ОСОБА_3 становив 771,32 гривні, фізичних
страждань та пошкодження здоров'я
позивачу в результаті спричиненої
матеріальної шкоди судом встановлено
не було, то виходячи із засад
розумності, виваженості та
справедливості, суд стягнув
компенсацію у розмірі 250 грн., та навів в
рішенні відповідні мотиви стягнення
моральної шкоди саме такого розміру.

Виходячи з наведеного та враховуючи
конкретні обставини справи,
апеляційний суд вважає за можливе
погодитись з вказаним розміром
компенсації моральної шкоди.

Доводи апеляційної скарги про те, що
позивач зазнав значних витрат у зв'язку
з вирішенням справи про відшкодування
матеріальної шкоди, а також про
недоведеність незадовільного
майнового стану відповідачки, не
заслуговують на увагу, оскільки суд
першої інстанції визначив розмір
моральної шкоди за сукупністю доказів,
а саме розміру матеріальної шкоди,
відсутності фізичних страждань
позивача та майнового стану
відповідачки та наявності на її
утриманні неповнолітніх членів сім'ї.

Доводи апеляційної скарги фактично
зводяться до переоцінки доказів, які
були досліджені судом першої
інстанції, проте переконливих доказів,
які б спростовували висновки суду,
апелянтом не надано.

Таким чином, вирішуючи спір, суд
першої інстанції встановив права і
обов`язки сторін, що брали участь у
справі, обставини справи, перевірив
доводи і заперечення сторін, дав їм
належну правову оцінку і зробив вірний
правовий висновок. Рішення ухвалене з
дотриманням судом норм матеріального і
процесуального права.

За таких обставин, оскільки судом
апеляційної інстанції не встановлено
порушень норм матеріального або
процесуального закону, які могли б
потягти за собою скасування
правильного по суті і справедливого
рішення суду, апеляційна скарга
підлягає відхиленню, а рішення суду
першої інстанції - залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 315 ЦПК
України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, яка діє в
інтересах ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Торезького міського суду
Донецької області від 06 травня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили після її проголошення та
може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Судді: