У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2014 року
м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Ступак О.В.,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення апеляційного суду Луганської
області від 24 квітня 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_2 до публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» про розірвання
кредитно-заставного договору,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернувся до суду із
вищезазначеним позовом, який у
подальшому уточнив та просив розірвати
кредитно-заставний договір
№ LGTSAK20312226, укладений 20
лютого 2008 року між ним та ПАТ КБ
«ПриватБанк».

Позов обґрунтований тим, що 20 лютого 2008
року уклав з ПАТ КБ «ПриватБанк»
кредитно-заставний договір № LGTSAK20312226,
за умовами якого отримав в кредит
грошові кошти у розмірі 55 270 грн на
придбання автомобіля, який є заставним
майном за вказаним договором. У 2009 році
позивачу стало відомо, що у нього існує
заборгованість за кредитно-заставним
договором, проте інформації від банку
щодо стану рахунку він не отримав, тому
вимушений був звернутись до суду із
позовом про визнання неправомірними
дій банку. Рішенням суду його вимоги
були задоволені, проте банком рішення
суду не виконано. Рішенням Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська від
23 квітня 2013 року у рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
у позивача вилучено автомобіль, який є
предметом застави за договором.
Вказував, що оскільки банком порушено
його право, як споживача кредитних
послуг на отримання достовірної та
повної інформації про кредит,
здійснюються безпідставні нарахування
з боку банку, які штучно підвищують
його заборгованість, просив позов
задовольнити.

Рішенням Перевальського районного
суду Луганської області від 13
березня 2014 року позов задоволено.

Розірвано кредитно-заставний договір
№ LGTSAK20312226, укладений 20 лютого 2008 року
між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «ПриватБанк».
Вирішено питання щодо розподілу
судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Луганської
області від 24 квітня 2014 року рішення
Перевальського районного суду
Луганської області від 13 березня 2014
року скасовано та ухвалено нове про
відмову у позові.

12 червня 2014 року до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ надійшла касаційна скарга
ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду
Луганської області від 24 квітня 2014
року, тобто після закінчення строку,
установленого ст. 325 ЦПК України.

Касаційна скарга містить клопотання
про поновлення строку на касаційне
оскарження.

Зважаючи на те, що строк на касаційне
оскарження пропущено з поважних
причин, він підлягає поновленню.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить
скасувати рішення апеляційного суду та
залишити в силі рішення суду першої
інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу
порушенням судом апеляційної
інстанції норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті
328 ЦПК України суддя відмовляє у
відкритті касаційного провадження,
якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені у ній
доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи.

Статтею 335 ЦПК України встановлено, що
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або (та)
вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Згідно з ч. 2 ст. 337 ЦПК України не може
бути скасоване правильне по суті і
справедливе рішення з одних лише
формальних міркувань.

У відкритті касаційного провадження у
справі слід відмовити, оскільки із
матеріалів касаційної скарги,
оскаржуваних судових рішень
вбачається, що скарга є
необґрунтованою і наведені в ній
доводи не дають підстав для висновків
щодо незаконності та неправильності
зазначених судових рішень.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та відмовляючи у задоволенні
позову, апеляційний суд, дослідивши
докази у справі й давши їм належну
оцінку в силу вимог ст. ст. 212, 303, 304 ЦПК
України, а також, врахувавши обставини
справи, обґрунтовано виходив із
відсутності підстав для розірвання
кредитно-заставного договору.

Доводи касаційної скарги зводяться до
переоцінки доказів та на правильність
висновків судів не впливають.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Поновити ОСОБА_2 строк на касаційне
оскарження рішення апеляційного суду
Луганської області від 24 квітня 2014
року.

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті
касаційного провадження у справі за
позовом ОСОБА_2 до публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» про розірвання
кредитно-заставного договору, за
касаційною скаргою на рішення
апеляційного суду Луганської області
від 24 квітня 2014 року.

Додані до касаційної скарги матеріали
повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ
О.В.
Ступак