Єдиний унікальний номер 261/4937/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/3727/2014
Головуючий у 1 інстанції -
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2014 року
м.Донецьк

Апеляційний суд Донецької області в
складі:

головуючого судді Шевченко В.Ю., суддів
Новосьолової Г.Г., Агєєва О.В.

при секретарі Стрижак О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Донецьку апеляційну
скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на
рішення Петровського районного суду
м.Донецька від 21 березня 2014 року по
справі за позовом комунального
підприємства «Керуюча компанія
Петровського району м.Донецька» до
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа:
Петровський виконавчий комітет
м.Донецька про визнання осіб такими, що
втратили право користування жилим
приміщенням, виселення та зобов`язання
вчинити певні та за зустрічним позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до
комунального підприємства «Керуюча
компанія Петровського району
м.Донецька», третя особа: Петровський
виконавчий комітет м. Донецька про
визнання права користування жилим
приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Оскаржуваним рішенням позов КП
«Керуюча компанія Петровського району
м. Донецька» до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя
особа: Петровський виконавчий комітет
м.Донецька задоволено.

Визнано ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, такими,
що втратили право користування жилим
НОМЕР_1 у АДРЕСА_1.

ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 разом з
неповнолітніми дітьми виселено з
НОМЕР_1 у АДРЕСА_1 без надання іншого
приміщення.

Зобов'язано ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 відновити стіну між НОМЕР_1 та
НОМЕР_2 в АДРЕСА_1 за власний рахунок.

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до КП
«Керуюча компанія Петровського району
м.Донецька», третя особа: Петровський
виконавчий комітет м.Донецька про
визнання права користування жилим
приміщенням відмовлено.

Вирішено питання розподілу судових
витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 просять скасувати
рішення суду в частині відмови у
задоволенні зустрічного позову через
неповне з`ясування судом обставин, що
мають значення для справи,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення норм
матеріального і процесуального права
та ухвалити нове про задоволення
зустрічного позову.

В обґрунтування доводів апеляційної
скарги зазначають, що суд першої
інстанції не врахував, що актами про
обстеження спірної квартири від
23.02.2012р., 23.05.2013р. та 29.05.2013р. підтверджено
не проживання сім`ї Заяць в спірній
квартирі з 1996р., обвалу суміжної між їх
(апелянтів) квартирою та квартирою
сім`ї Заяць стіни, проведення її
поновлення, дверного прорізу між
квартирами та ремонту в спірній
квартирі за власні кошти; суд також в
порушення норм процесуального права
для підтвердження вищевикладених
обставин не викликав для допиту
свідків та, на думку апелянтів, дійшов
помилкового висновку про відмову у
задоволенні зустрічного позову.

Апелянт ОСОБА_1 в судовому засіданні
апеляційного суду підтримав доводи
апеляційної скарги, просив її
задовольнити.

Інші апелянти ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 в
судове засідання апеляційного суду не
з'явились, про час та місце розгляду
справи повідомлені належним чином.

Представник позивача за первісним
позовом в судовому засіданні
заперечувала проти доводів
апеляційної скарги, просила її
відхилити.

Відповідачі ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та
третя особа в судове засідання
апеляційного суду не з'явились, про час
та місце розгляду справи повідомлені
належним чином.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, апеляційний суд
вважає, що апеляційна скарга, а межах її
доводів, задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
НОМЕР_1 в АДРЕСА_1 відноситься до
державного житлового фонду та
перебуває на балансі КП «Керуюча
компанія Петровського району
м.Донецька».

З виписки з особового рахунку №22915
вбачається, що наймачем даної квартири
є ОСОБА_6, в квартирі також як члени його
сім'ї зареєстровані відповідачі
ОСОБА_5 та ОСОБА_7 (а.с.8)

Відповідно до актів житлової
організації від 29.05.2013р., 02.08.2013р.,
відповідачі ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 в
квартирі за адресою: АДРЕСА_1, НОМЕР_1 не
проживають без поважних причин більш
ніж шість місяців, мають
заборгованість по сплаті комунальних
платежів, що підтверджується витягом з
особистого рахунку.

Також з даних актів вбачається, що
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 мешкають
за адресою: АДРЕСА_1, НОМЕР_2, в 2001р.
наймач квартири ОСОБА_1 самовільно
пробив дверний отвір в стіні залу своєї
квартири та зайняв НОМЕР_1 АДРЕСА_1 (а.с.3,
4).

Дозволу житлово-експлуатаційної
організації, наймача ОСОБА_6 та членів
його сім'ї ОСОБА_5 та ОСОБА_7 чи ордеру на
вселення у спірну квартиру
відповідачами ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 отримано не було.

Задовольняючи первісні позовні вимоги
суд першої інстанції виходив з того, що
відповідачі ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 не
мешкають у НОМЕР_1 АДРЕСА_1 більше ніж
шість місяців без поважних причин, що
не заперечувалося ними, тому,
пославшись на ст.72 ЖК Української РСР
визнав їх такими, що втратили право
користування спірним жилим
приміщенням.

Пославшись на ст.ст.61, 98, 100 ЖК
Української РСР, суд дійшов висновку
про виселення ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 зі спірного приміщення та
зобов`язав їх за власний рахунок
привести спірне приміщення у
попередній стан.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного
позову, суд першої інстанції виходив з
відсутності передбачених законом
підстав для визнання за відповідачами
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 права
користування жилим приміщенням: НОМЕР_1
АДРЕСА_1.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України, під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Колегія суддів, переглядаючи рішення в
межах доводів апеляційної скарги,
погоджується з висновком суду про
відмову у задоволенні зустрічного
позову ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 з
наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.5, ч.1 ст.9 Української РСР,
державний житловий фонд перебуває у
віданні місцевих Рад народних
депутатів (житловий фонд місцевих Рад).
Громадяни мають право на одержання у
безстрокове користування у
встановленому порядку жилого
приміщення в будинках державного чи
громадського житлового фонду або в
будинках житлово-будівельних
кооперативів.

Відповідно до ст.24 Української РСР для
експлуатації державного і
громадського житлового фонду
створюються житлово-експлуатаційні
організації, діяльність яких
здійснюється на основі господарського
розрахунку. Житлово-експлуатаційні
організації забезпечують схоронність
житлового фонду і належне його
використання, високий рівень
обслуговування громадян, а також
контролюють додержання громадянами
правил користування жилими
приміщеннями, утримання жилого будинку
і придомової території.

Згідно ст.53 ЖК Української РСР, жилі
приміщення в будинках громадського
житлового фонду надаються громадянам
за спільним рішенням органу
відповідної організації та її
профспілкового комітету з наступним
повідомленням виконавчому комітетові
відповідно районної, міської, районної
в місті, селищної, сільської Ради
народних депутатів про надання жилих
приміщень для заселення.

Відповідно до ст.58 ЖК Української РСР
на підставі рішення про надання жилого
приміщення в будинку державного або
громадського житлового фонду
виконавчий комітет районної, міської,
районної в місті, селищної, сільської
Ради народних депутатів видає
громадянинові ордер, який є єдиною
підставою для вселення в надане жиле
приміщення.

За приписами ч.1, 2 ст.61 Української РСР
користування жилим приміщенням у
будинках державного і громадського
житлового фонду здійснюється
відповідно до договору найму жилого
приміщення.

Договір найму жилого приміщення в
будинках державного і громадського
житлового фонду укладається в
письмовій формі на підставі ордера на
жиле приміщення між наймодавцем -
житлово-експлуатаційною організацією
(а в разі її відсутності - відповідним
підприємством, установою,
організацією) і наймачем -
громадянином, на ім'я якого видано
ордер.

Відповідно до вимог ч.1 ст.65 ЖК
Української РСР наймач має право у
встановленому порядку з письмової
згоди всіх проживаючих разом з ним
членів сім`ї вселити в займане ним
приміщення свого чоловіка, дружину,
дітей, батьків, а також інших осіб.

Частиною 3 ст.10 ЦПК України передбачено,
що кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, установлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених ст.61 цього
Кодексу. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.

Враховуючи наведене та зважаючи на те,
що позивачі за зустрічним позовом не
надали суду доказів на підтвердження
того, що вони використовують НОМЕР_1
АДРЕСА_1 на законних підставах (на
умовах найму, ордер їм не видавався,
згоди наймача спірної квартири та
членів його сім`ї на вселення вони не
отримували, та інш.), суд обґрунтовано
відмовив у задоволенні зустрічного
позову.

Рішення суду в частині що оскаржується
відповідає вимогам норм матеріального,
процесуального права, встановленим
обставинам і матеріалам справи.

Доводи апеляційної скарги
спростовуються матеріалами справи та
обґрунтованими висновками суду,
викладеними у рішенні.

За таких обставин апеляційна скарга
піддягає відхиленню, а рішення суду
першої інстанції в частині відмови у
задоволенні зустрічного позову -
залишенню без змін.

В іншій частині рішення суду сторонами
не оскаржувалося.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, апеляційний суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Петровського районного суду м.
Донецька від 21 березня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена безпосередньо
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання чинності.

Головуючий:

Судді: