Справа № 130/1213/14-ц Провадження №
22-ц/772/1937/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Вернік В.М.Категорія:
Доповідач: Міхасішин І. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" червня 2014 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Вінницької області в складі:

Головуючого :
Міхасішина І.В.

Суддів: Войтка
Ю.Б., Стадника І.М.

При секретарі:
Куленко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вінниці справу за
апеляційною скаргою Жмеринської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Вінницькій області на
ухвалу Жмеринського міськрайонного
суду Вінницької області від 07 травня 2014
року у справі за скаргою Жмеринської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Вінницькій області на
рішення державного виконавця, -

встановила :

21 листопада 2013 року Жмеринська ОДПІ
Головного управління Міндоходів у
Вінницькій області звернулася до суду
із скаргою на дії старшого державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління ДВС
Головного управління юстиції у
Вінницькій області Плахотнюк Н.Ю.,
обґрунтовуючи її вимоги тим, що 28
жовтня 2013 року Жмеринською ОДПІ було
пред'явлено до виконання до відділу
примусового виконання рішень
управління ДВС Головного управління
юстиції у Вінницькій області
виконавчий лист Жмеринського
міськрайонного суду про стягнення
державного мита на користь держави з
управління праці та соціального
захисту населення Жмеринської
райдержадміністрації від 19.04.2007 року в
справі 2-194/2007.

Постановою старшого державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Вінницькій
області Плахотнюк Н.Ю. від 05 листопада
2013 року відмовлено у відкритті
виконавчого провадження та у прийнятті
до провадження виконавчого листа з
підстав того, що відповідно до ч.2 ст.3
Закону України "Про виконавче
провадження" рішення про стягнення
коштів з державних органів, державного
та місцевих бюджетів або бюджетних
установ виконуються органами, що
здійснюють казначейське
обслуговування бюджетних коштів,
механізм виконання яких визначено
Порядком виконання рішень про
стягнення коштів державного та
місцевих бюджетів або бюджетних
установ, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 03.08.2011
року №845, що виключає виконання
вказаного рішення суду органом
державної виконавчої служби.

Вказану постанову заявник вважає
неправомірною, просив її скасувати та
зобов'язати відкрити виконавче
провадження, посилаючись на положення
Закону України "Про виконавче
провадження", якими примусове
виконання рішень покладається на
державну виконавчу службу, яка входить
до системи органів Міністерства
юстиції України. При цьому у розділі ІІ
«Прикінцеві та перехідні положення»
Закону України «Про гарантії держави
щодо виконання судових рішень» в
редакції від 19 вересня 2013 року №583-VII
визначено, що виконавчі документи за
рішеннями суду про стягнення коштів
або рішення суду, що набрали законної
сили, боржниками за якими є визначені
частиною першою статті 2 цього Закону
суб'єкти, які видані або ухвалені до
набрання чинності цим Законом,
подаються до органу державної
виконавчої служби протягом шести
місяців з дня набрання чинності цим
пунктом.

Ухвалою Жмеринського міськрайонного
суду Вінницької області від 07 травня 2014
року у задоволенні скарги відмовлено.

В апеляційній скарзі Жмеринська ОДПІ
Головного управління Міндоходів у
Вінницькій області просить ухвалу суду
першої інстанції скасувати та
постановити нову, якою визнати
протиправною та скасувати постанову
старшого державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління ДВС Головного управління
юстиції у Вінницькій області Плахотнюк
Н.Ю. від 05 листопада 2013 року № 40548515,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши законність
та обґрунтованість ухвали суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, та вимог, заявлених в суді
першої інстанції дійшла висновку про
те, що скарга підлягає до часткового
задоволення, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд
першої інстанції виходив з того, що
підстави для відкриття виконавчого
провадження відділом примусового
виконання рішень управління ДВС
Головного управління юстиції відсутні,
оскільки боржником за виконавчим
листом є державна установа - Управління
праці та соціального захисту населення
Жмеринської райдержадміністрації, а
тому стягнення повинно виконуватись
органом, що реалізує державну політику
у сфері казначейського обслуговування
бюджетних коштів.

З такими висновками суду погодитися
неможливо.

Судом встановлено, що 28 жовтня 2013 року
Жмеринська ОДПІ Головного управління
Міндоходів у Вінницькій області
звернулася до відділу примусового
виконання рішень Головного управління
юстиції у Вінницькій області з заявою
про примусове виконання виконавчого
листа №2-194/2007 року виданого 19 квітня 2007
року Жмеринським міськрайонним судом
Вінницької області про стягнення з
управління праці та соціального
захисту населення Жмеринської
райдержадміністрації на користь
держави 51 грн. державного мита.

Постановою старшого державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління ДВС
Головного управління юстиції у
Вінницькій області Плахотнюк Н.Ю. від 05
листопада 2013 року відмовлено у в
прийнятті до провадження виконавчого
документа та у відкритті виконавчого
провадження з підстав, що того, що
відповідно до ч.2 ст.3 Закону України
"Про виконавче провадження" рішення
про стягнення коштів з державних
органів, державного та місцевих
бюджетів або бюджетних установ
виконуються органами, що здійснюють
казначейське обслуговування бюджетних
коштів, механізм виконання яких
визначено Порядком виконання рішень
про стягнення коштів державного та
місцевих бюджетів або бюджетних
установ, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 03.08.2011
року №845, що виключає виконання
вказаного рішення суду органом
державної виконавчої служби.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони
виконавчого провадження мають право
звернутися до суду із скаргою, якщо
вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

Згідно з ч. 3 ст. 368 ЦПК України виконавчі
документи про стягнення судового збору
надсилаються судом до державних
податкових інспекцій.

За змістом ч. 3 ст. 8 Закону України «Про
виконавче провадження» за виконавчим
документом про стягнення в дохід
держави коштів або про вчинення
інших дій на користь чи в інтересах
держави від її імені виступає орган,
за позовом якого судом винесено
відповідне рішення, або орган
державної влади (крім суду), який
відповідно до закону прийняв таке
рішення. За іншими виконавчими
документами про стягнення в дохід
держави коштів або про вчинення інших
дій на користь чи в інтересах держави
від її

імені виступають органи доходів і
зборів.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про
виконавче провадження» виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених
цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню (далі - рішення).

У пункті 9 частини третьої статті 129
Конституції України до основних засад
судочинства віднесено обов'язковість
рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної
сили, обов'язкові для всіх органів
державної влади і органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій, посадових чи службових
осіб та громадян і підлягають
виконанню на всій території України, а
у випадках, встановлених міжнародними
договорами, згода на обов'язковість
яких надана Верховною Радою України, - і
за її межами.

Отже, виконання судових рішень у
цивільних справах є складовою права на
справедливий суд та однією з
процесуальних гарантій доступу до
суду, що передбачено статтею 6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про
виконавче провадження» примусове
виконання рішень покладається на
державну виконавчу службу, яка
входить до системи органів
Міністерства юстиції України.

Примусове виконання рішень здійснюють
державні виконавці, визначені Законом
України "Про державну виконавчу
службу" (далі - державні виконавці).

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 21 Закону України
«Про виконавче провадження» на відділ
примусового виконання рішень
управлінь державної виконавчої
служби Головного управління юстиції
Міністерства юстиції України в
Автономній Республіці Крим, головного
управління юстиції в області, містах
Києві та Севастополі покладається
виконання рішень, за якими: боржниками
є територіальні підрозділи
центральних органів

виконавчої влади, місцеві суди,
міські, районні або селищні ради чи
районні державні адміністрації та їх
структурні підрозділи, міські,
районні, міжрайонні, інші прирівняні
до них прокуратури, інші територіальні
підрозділи органів державної влади
та їх

посадові особи.

Згідно із ст.26 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець відмовляє у відкритті
виконавчого провадження у разі: 1)
пропуску встановленого строку
пред'явлення документів до виконання;
2) неподання виконавчого документа,
зазначеного у статті 17 цього Закону,
та неподання заяви про відкриття
виконавчого провадження у випадках,
передбачених цим Законом; 3) якщо
рішення, на підставі якоговидано
виконавчий документ, не набрало
законної (юридичної) сили, крім
випадків, коли воно у встановленому
законом порядку допущено до негайного
виконання; 4) пред'явлення виконавчого
документа до органу державної
виконавчої служби не за місцем або не
за підвідомчістю виконання рішення; 5)
якщо не закінчилася відстрочка
виконання рішення, надана судом, яким
постановлено рішення; 6)
невідповідності виконавчого
документа вимогам, передбаченим
статтею 18 цього Закону; 6-1) офіційного
оприлюднення повідомлення про
визнання боржника банкрутом і
відкриття ліквідаційної процедури;7)
якщо виконавчий документ повернуто
стягувачу за його заявою, крім
виконавчих документів про стягнення
аліментів та інших періодичних
платежів; 8) наявності інших
передбачених законом обставин, що
виключають здійснення виконавчого
провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України
«Про виконавче провадження» рішення
про стягнення коштів з державних
органів, державного та місцевих
бюджетів або бюджетних установ
виконуються органами, що здійснюють
казначейське обслуговування
бюджетних коштів. Механізм виконання
рішень про стягнення коштів державного
та місцевих бюджетів або бюджетних
установ, прийнятих судами, а також
іншими державними органами, які
відповідно до закону мають право
приймати такі рішення (далі - державні
органи), врегульовано Порядком
виконання рішень про стягнення коштів
державного та місцевих бюджетів або
бюджетних установ, затвердженим
постановою Кабінету Міністрів України
від 03.08.2011 року №845. у редакції
постанови Кабінету Мінстрів України
від 30.01.2013 року №45.

Законом України «Про гарантії держави
щодо виконання судових рішень» від
05.06.2012 року № 4901- VI, який набрав чинності
01 січня 2013 року, встановлено гарантії
держави щодо виконання судових рішень
та виконавчих документів, визначених
Законом України "Про виконавче
провадження" , та особливості їх
виконання.

В статті 3 Закону України «Про гарантії
держави щодо виконання судових рішень»
визначено, що виконання рішень суду про
стягнення коштів, боржником за якими є
державний орган, здійснюється
центральним органом виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
казначейського обслуговування
бюджетних коштів, в межах відповідних
бюджетних призначень шляхом списання
коштів з рахунків такого державного
органу, а в разі відсутності у
зазначеного державного органу
відповідних призначень - за рахунок
коштів, передбачених за бюджетною
програмою для забезпечення виконання
рішень суду.

Стягувач за рішенням суду про
стягнення коштів з державного органу
звертається до центрального органу
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері казначейського
обслуговування бюджетних коштів, у
строки, встановлені Законом України
"Про виконавче провадження", із заявою
про виконання рішення суду.

Частиною 1 ст. 2 Закону № 4901- VI
встановлено, що держава гарантує
виконання рішення суду про стягнення
коштів та зобов'язання вчинити певні
дії щодо майна, боржником за яким є:
державний орган; державні
підприємство, установа, організація
(далі - державне підприємство); юридична
особа, примусова реалізація майна якої
забороняється відповідно до
законодавства (далі - юридична особа).

Разом з тим, Законом України «Про
внесення змін до деяких законів
України щодо виконання судових рішень»
від 19.09.2013 року № 583- VII було внесено
зміни до Закону України «Про гарантії
держави щодо виконання судових
рішень».

У розділі ІІ «Прикінцеві та перехідні
положення» доповнено пунктом 3, згідно
якого виконавчі документи за рішеннями
суду про стягнення коштів або рішення
суду, що набрали законної сили,
боржниками за якими є визначені
частиною першою статті 2 цього Закону
суб'єкти, які видані або ухвалені до
набрання чинності цим Законом,
подаються до органу державної
виконавчої служби протягом шести
місяців з дня набрання чинності цим
пунктом. Якщо рішення суду про
стягнення коштів або виконавчі
документи за цими рішеннями,
боржниками за якими є визначені
частиною першою статті 2 цього Закону
суб'єкти, не було подано в строк,
встановлений цим пунктом, це не є
підставою для відмови у виконанні
даного судового рішення.

Таким чином, боржником за виконавчим
листом №2-194/2007 , виданим 19.04.2007 року
Жмеринським міськрайонним судом, тобто
до набрання чинності Законом № 4901- VI, є
державний орган - управління праці та
соціального захисту населення
Жмеринської районної державної
адміністрації, а тому пред'явлення
виконавчого листа до виконання повинно
здійснюватися до органу державної
виконавчої служби.

Суд першої інстанції на дані обставини
уваги не звернув та дійшов помилкового
висновку, що виконання зазначеного
виконавчого листа не належить до
компетенції державної виконавчої
служби.

Як вбачається з листа управління
Державної казначейської служби
України у Жмеринському районі та м.
Жмеринці Вінницької області від 26
травня 2014 року №05-60/948 Жмеринській ОДПІ
Головного управління Міндоходів у
Вінницькій області повернуто без
виконання виконавчі листи, видані
Жмеринським міськрайонним судом з
підстав, що виконавчі листи були
видані до 01.01.2013 року, тобто до набрання
чинності Законом України «Про гарантії
держави щодо виконання судових
рішень», не відповідають вимогам ст. 18
Закону України «Про виконавче
провадження» та в порушення постанови
КМУ №845 від 03.08.2011 року до виконавчого
документа не додано оригінали або
копії розрахункових документів, які
підтверджують перерахування коштів до
відповідного бюджету.

Згідно з ч. 2 ст. 387 ЦПК України у разі
встановлення обґрунтованості скарги
суд визнає оскаржувані рішення, дії чи
бездіяльність неправомірними і
зобов'язує державного виконавця або
іншу посадову особу державної
виконавчої служби задовольнити вимогу
заявника та усунути порушення або
іншим шляхом поновлює його порушені
права чи свободи.

Враховуючи викладене, постанова
старшого державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Вінницькій області Плахотнюк Н.Ю. від 05
листопада 2013 року про відмову у
прийнятті до провадження виконавчого
документа та відкриття виконавчого
провадження є протиправною і підлягає
скасуванню.

Згідно роз'яснень , наданих в п. 18
Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про практику розгляду скарг на
рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби під час виконання судових
рішень у цивільних справах» від №6 від
07.02.2014 року, виходячи зі змісту статті 387
ЦПК, у разі встановлення
обґрунтованості скарги суд визнає
оскаржувані рішення, дії чи
бездіяльність неправомірними і
зобов'язує державного виконавця або
іншу посадову особу державної
виконавчої служби задовольнити вимогу
заявника та усунути допущені порушення
або іншим шляхом поновлює його
порушені права чи свободи. Наприклад,
суд може зобов'язати державного
виконавця або іншу посадову особу
державної виконавчої служби здійснити
певні виконавчі дії, якщо він
ухиляється від їх виконання без
достатніх підстав.

При цьому суд не має права
зобов'язувати зазначених осіб до
вчинення тих дій, які згідно із Законом
про виконавче провадження можуть
здійснюватися лише державним
виконавцем або відповідною посадовою
особою державної виконавчої служби.

Враховуючи положення Закону України
«Про виконавче провадження», згідно
яких винесення постанови про відкриття
виконавчого провадження належить до
виключної компетенції державного
виконавця, вимоги скарги про
зобов'язання державного виконавця
відкрити виконавче провадження не
ґрунтуються на нормах чинного
законодавства.

Разом з тим, порушене право скаржника
підлягає поновленню шляхом
зобов'язання державного виконавця
вчинити дії спрямовані на вирішення
питання про відкриття виконавчого
провадження відповідно до вимог ст.19, 25,
26 Закону України «Про виконавче
провадження».

За таких обставин, судом першої
інстанції не застосовано до спірних
правовідносин норми матеріального
права, які підлягають до застосування,
що привело до необґрунтованої відмови
у задоволенні скарги, а тому відповідно
до п. 2 ст. 312 ЦПК України ухвала суду
першої інстанції підлягає до
скасування із постановленням нової про
часткове задоволення скарги
Жмеринської ОДПІ.

Враховуючи наведене, керуючись ст.
ст. 307, 312, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія
суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу Жмеринської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Вінницькій області
задовольнити частково.

Ухвалу Жмеринського міськрайонного
суду Вінницької області від 07 травня 2014
року скасувати, постановити нову.

Скаргу Жмеринської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Вінницькій області на дії старшого
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Вінницькій області Плахотнюк Н.Ю.
задовольнити частково.

Визнати протиправною і скасувати
постанову старшого державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Вінницькій
області Плахотнюк Н.Ю. від 05.11.2013 року
про відмову у відкритті виконавчого
провадження (відмову в прийнятті до
провадження виконавчого документа).

Зобов'язати Відділ примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Вінницькій
області вирішити питання про відкриття
виконавчого провадження за наданим
виконавчим листом №2-194/2007, виданим
19.04.2007 року Жмеринським міськрайонним
судом Вінницької області.

В задоволенні решти вимог скарги на дії
державного виконавця - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та з цього часу може
бути оскаржена до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: /підпис/
І.В. Міхасішин

Судді: /підпис/
Ю.Б. Войтко

/підпис/
І.М. Стадник

З оригіналом вірно: