печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2014 року Печерський районний
суд м. Києва у складі:

головуючого: судді Кирилюк І.В.,при
секретарі:Гурніку А.І.,за участю:
представника
позивача:ОСОБА_2,представника
відповідача:Наумця Р.С.,представника
третьої особи-1:не
з'явився,представника третьої
особи-2:Кравцова Б.В.,розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_5 до Державної
адміністрації залізничного транспорту
України «Укрзалізниця», за участю
третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог щодо предмета сопору
на стороні відповідача Державного
підприємства «Головний
інформаційно-обчислювальний центр
Державної адміністрації залізничного
транспорту України», Державного
підприємства «Придніпровська
залізниця», про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди в
порядку Закону України «Про захист
прав споживачів», -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 (далі - позивач, ОСОБА_5)
звернувся до суду з позовом до
Державної адміністрації залізничного
транспорту України «Укрзалізниця»
(далі - відповідач, Укрзалізниця), в
якому просить стягнути з відповідача
на користь позивача повну вартість
квитка в розмірі 746,12 грн. та 5 000,00 грн. у
відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування заявлених вимог
позивач зазначає, що у м. Бердянську ним
було придбано проїзний документ на
поїзд Мелітополь-Київ на 28.04.2013 року на
19 год. 57 хв. Оплату позивач здійснив
особисто платіжною карткою «Visa». 25.04.2013
року позивач повернув квиток до пункту
продажу проїзних документів у м.
Бердянську, проте кошти за
невикористаний квиток позивачеві не
повернули. У відповідь на письмове
звернення позивача до Державного
підприємства «Придніпровська
залізниця», останнє повідомило, що
позивачеві слід звернутись із
відповідною заявою до пасажирської
служби Придніпровської залізниці у м.
Дніпропетровську. Позивач вважає таку
відмову неправомірною та просить також
стягнути пеню за несвоєчасне
повернення коштів в розмірі трьох
відсотків вартості послуги, згідно ч. 5
ст. 10 Закону України «Про захист прав
споживачів», що становить 5 260,14 грн., а
також зазначає, що внаслідок
неправомірних дій відповідача йому
заподіяно моральну шкоду, яку він
оцінює в розмірі 5 000,00 грн.

Ухвалою Печерського районного суду м.
Києва від 23.12.2013 року відкрито
провадження у цивільній справі за
позовом ОСОБА_5 до Державної
адміністрації залізничного транспорту
України «Укрзалізниця» про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди в порядку Закону
України «Про захист прав споживачів»
та справу призначено до судового
розгляду.

В судовому засіданні 27.01.2014 року
Укрзалізниця надала письмові
заперечення на позовну заяву та
просила в позові відмовити, оскільки
вона є неналежним відповідачем (а. с.
14-16).

В судовому засіданні 17.03.2014 року
представник позивача надав заяву про
уточнення позовних вимог та просив
стягнути з відповідача на користь
позивача повну вартість квитка в
розмірі 746,12 грн., три відсотки пені за
кожен день прострочення надання
послуги в розмірі 7 274,67 грн. (а. с. 34-35).

Протокольною ухвалою суду від 17.03.2014
року, відповідно до ст.ст. 35, 36 ЦПК
України, до участі у справі в якості
третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог щодо предмета сопору
на стороні відповідача залучено
Державне підприємство «Головний
інформаційно-обчислювальний центр
Державної адміністрації залізничного
транспорту України» (далі - третя
особа-1, ДП «ГІОЦ Укрзалізниці») та
Державне підприємство «Придніпровська
залізниця» (далі - третя особа-2, ДП
«Придніпровська залізниця»).

В судовому засіданні 10.04.2014 року
представник позивача надав заяву про
уточнення позовних вимог та просив
стягнути з відповідача на користь
позивача повну вартість квитка в
розмірі 746,12 грн., три відсотки пені за
кожен день прострочення надання
послуги в розмірі 7 789,49 грн. (а. с. 45-46).

23.04.2014 року на адресу суду надійшли
письмові пояснення ДП «ГІОЦ
Укрзалізниці» в яких останнє
зазначило, що не має відношення до
предмета спору, адже перевізником
згідно договору перевезення є ДП
«Придніпровська залізниця» в пункті
продажу якого позивачем було придбано
квиток.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги з
викладених в позовній заяві підстав з
урахуванням заяви про уточнення
позовних вимог та просив їх
задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні щодо задоволення позову
заперечував, оскільки позивачем
придбано квитки у пункті продажу ДП
«Придніпровська залізниця», яке є
юридичною особою, відтак належним
відповідачем є ДП «Придніпровська
залізниця».

Представник третьої особи-1 в судове
засідання не з'явився, про час та місце
розгляду справи повідомлений належним
чином, направив на адресу суду заяву
про розгляд справи за його відсутності.

Представник третьої особи-2 в судовому
засіданні просив в позові відмовити,
оскільки Укрзалізниця не є належним
відповідачем, а ДП «Придніпровська
залізниця» діяла в межах наданих їй
повноважень, згідно норм чинного
законодавства.

Вислухавши пояснення представника
позивача, представника відповідача,
представника третьої особи-2,
дослідивши та оцінивши письмові докази
у справі у їх сукупності, суд вважає, що
позов не підлягає задоволенню,
враховуючи наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 у м.
Бердянську придбав проїзний документ
на поїзд № 012 Мелітополь-Київ на 28.04.2013
року на 19 год. 57 хв. Як зазначає ОСОБА_5,
оплата проїзного документа була
здійснена за допомогою платіжної
картки «Visa».

24.04.2013 року ОСОБА_5 повернув вказаний
проїзний квиток у касу м. Бердянська та
одержав допоміжний документ, проте,
кошти за невикористаний проїзний
документ йому не повернули (а. с. 5).

У відповідь на звернення ОСОБА_5 до ДП
«Придніпровська залізниця», останнє
йому у листі від 26.04.2013 року повідомило,
що повернення платежів за проїзні
документи, оплачені у безготівковому
порядку фізичними особами, може
здійснюватись залізницею оформлення
як готівкою так і в безготівковому
порядку, відтак, йому необхідно
звернутись із заявою до пасажирської
служби ДП «Придніпровська залізниця»,
в якій, зокрема, вказати банківські
реквізити або номер картки клієнта, за
допомогою якої було здійснено оплату
(а. с. 6).

Відповідно до п. 1 Положення про
Державну адміністрацію залізничного
транспорту України, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
від 29.02.1996 року № 262, Державна
адміністрація залізничного транспорту
(Укрзалізниця) є органом управління
залізничним транспортом загального
користування, підвідомчим
Мінінфраструктури. До сфери управління
Укрзалізниці входять Донецька,
Львівська, Одеська, Південна,
Південно-Західна та Придніпровська
залізниці, а також інші об'єднання,
підприємства, установи і організації
залізничного транспорту (далі -
підприємства) за переліком, визначеним
Мінінфраструктури. Укрзалізниця
здійснює централізоване управління
процесом перевезень у внутрішньому і
міжнародному сполученні та регулює
виробничо-господарську діяльність
залізниць у сфері організації цього
процесу.

Згідно п. 3 Положення про Державну
адміністрацію залізничного транспорту
України, затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України від 29.02.1996
року № 262, основними завданнями
Укрзалізниці є: 1) організація
злагодженої роботи залізниць і
підприємств з метою задоволення потреб
суспільного виробництва і населення в
перевезеннях; 2) забезпечення
ефективної експлуатації залізничного
рухомого складу, його ремонту та
оновлення; 3) розроблення концепцій
розвитку залізничного транспорту; 4)
вжиття заходів для забезпечення
безпеки функціонування залізничного
транспорту, його інфраструктури та
надійності його роботи.

Отже, Укрзалізниця лише здійснює
централізоване управління процесом
перевезень у внутрішньому і
міжнародному сполученні та регулює
виробничо-господарську діяльність
залізниць у сфері організації цього
процесу, а безпосередньо не надає
послуги перевезення, отже, не
відповідає за надання таких послуг.

Відповідно до ст. 908 ЦК України,
перевезення вантажу, пасажирів, багажу,
пошти здійснюється за договором
перевезення. Загальні умови
перевезення визначаються цим Кодексом,
іншими законами, транспортними
кодексами (статутами), іншими
нормативно-правовими актами та
правилами, що видаються відповідно до
них. Умови перевезення вантажу,
пасажирів і багажу окремими видами
транспорту, а також відповідальність
сторін щодо цих перевезень
встановлюються договором, якщо інше не
встановлено цим Кодексом, іншими
законами, транспортними кодексами
(статутами), іншими
нормативно-правовими актами та
правилами, що видаються відповідно до
них.

Як визначено у ст. 910 ЦК України, за
договором перевезення пасажира одна
сторона (перевізник) зобов'язується
перевезти другу сторону (пасажира) до
пункту призначення, а в разі здавання
багажу - також доставити багаж до
пункту призначення та видати його
особі, яка має право на одержання
багажу, а пасажир зобов'язується
сплатити встановлену плату за проїзд, а
у разі здавання багажу - також за його
провезення. Укладення договору
перевезення пасажира та багажу
підтверджується видачею відповідно
квитка та багажної квитанції, форми
яких встановлюються відповідно до
транспортних кодексів (статутів).

Отже, після придбання проїзного
документа між ОСОБА_5 та ДП
«Придніпровська залізниця» виникли
зобов'язальні правовідносини на
підставі укладеного договору
перевезення.

Згідно п. 2 Статуту залізниць України,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 06.04.1998 року № 457
(далі - Статут), Статут залізниць
України визначає обов'язки, права і
відповідальність залізниць, а також
підприємств, організацій, установ і
громадян, які користуються залізничним
транспортом. Статутом регламентуються
порядок укладання договорів,
організація та основні умови
перевезення вантажів, пасажирів,
багажу, вантажобагажу і пошти, основні
положення експлуатації залізничних
під'їзних колій, а також
взаємовідносини залізниць з іншими
видами транспорту.

Як визначено у п. 3 Статуту, дія Статуту
поширюється на перевезення
залізничним транспортом вантажів,
пасажирів, багажу, вантажобагажу і
пошти, у тому числі на перевезення
вантажів, навантаження і розвантаження
яких відбувається на залізничних
під'їзних коліях незалежно від форм
власності, які не належать до
залізничного транспорту загального
користування (далі - залізничні
під'їзні колії).

Згідно п. 128 Статуту, повернення
вартості невикористаних квитків
провадиться у порядку, встановленому
Правилами перевезень пасажирів. У всіх
випадках повернення проїзних
документів (крім випадків, які сталися
з вини залізниці) з пасажира
утримується плата, встановлена за
послуги (комісійний збір). Збори (плата),
сплачені за резервування місць і
продаж квитків, поверненню не
підлягають.

Відповідно до п. 9.1.1. Правил перевезень
пасажирів, багажу, вантажобагажу та
пошти залізничним транспортом України,
затверджених Наказом Міністерства
транспорту України від 28.07.1998 року № 297,
зареєстрованих в Міністерстві юстиції
України 01.10.1998 року за № 620/3060 (далі -
Правила), повернення платежів за
невикористані проїзні документи
провадиться у будь-якому пункті
продажу проїзних документів залізниці
з пред'явленням у касу повернення
платежів проїзного документа та
паспорта або посвідчення особи з
фотокарткою, яке виключає будь-які
сумніви щодо особи громадянина
(військового квитка, студентського
квитка, посвідчення водія, службового
посвідчення тощо).

Згідно п. 9.1.5. Правил, повернення
платежів, сплачених безготівково
організаціями, підприємствами тощо,
провадиться Управліннями залізниці в
претензійному порядку за умови
попереднього погашення проїзних
документів в касі повернення платежів
з відміткою про повернення місць для
загальної реалізації. Повернення
платежів, сплачених безготівково
фізичними особами, проводиться згідно
з цими Правилами. При цьому повернення
сум може здійснюватись як готівкою, так
і за безготівковим розрахунком.

За таких обставин, для повернення
коштів за невикористаний проїзний
документ ОСОБА_5 мав право звернутись
до будь-якого пункту продажу проїзних
документів залізниці.

Разом з тим, суд звертає увагу, що
станція Бердянськ, де було придбано
проїзний документ, відноситься до ДП
«Придніпровська залізниця», договір
перевезення при придбані проїзного
документа було укладено між ОСОБА_5 та
ДП «Придніпровська залізниця», яка є
самостійною юридичною особою, відтак,
відповідальність за невиконання
зобов'язань по поверненню коштів за
невикористаний проїзний документ несе
ДП «Придніпровська залізниця».

Тобто, Укрзалізниця є неналежним
відповідачем у справі, про що було
роз'яснено представнику позивача в
судовому засіданні, проте, останній не
скористався, передбаченим ст. 33 ЦПК
України, правом на залучення ДП
«Придніпровська залізниця» в якості
співвідповідача чи на заміну
відповідача.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Оскільки позивачем не надано належних
та допустимих доказів в розумінні
ст.ст. 58, 59 ЦПК України на підтвердження
того, що кошти йому зобов'язаний
повернути відповідач, то правові
підстави для стягнення з Укрзалізниці
повної вартості квитка та пені за кожен
день прострочення надання послуги
відсутні.

Разом з тим, суд звертає увагу, що на
допоміжному документі, виданому у
зв'язку із поверненням проїзного
документа, чітко зазначено, що
повернення було здійснено за
претензією, відтак, повернення коштів
позивачу можливе лише в претензійному
порядку.

Так, відповідно до п. 131 Статуту,
претензії, , що виникли з приводу
перевезення пасажирів, багажу і
вантажобагажу можуть бути заявлені
залізниці відправлення або
призначення (на бажання заявника
претензії). Порядок заявлення і
розгляду претензій з приводу платежів,
зборів і штрафів, пов'язаних з
перевезенням пасажирів, багажу і
вантажів, установлюється правилами.

Отже, для повернення коштів за
невикористаний квиток ОСОБА_5
необхідно звернутись з претензією до
ДП «Придніпровська залізниця».

Враховуючи викладене, керуючись п.п. 2, 3,
128, 131 Статуту залізниць України,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 06.04.1998 року № 457,
п.п. 9.1.1., 9.1.5. Правил перевезень
пасажирів, багажу, вантажобагажу та
пошти залізничним транспортом України,
затверджених Наказом Міністерства
транспорту України від 28.07.1998 року № 297,
зареєстрованих в Міністерстві юстиції
України 01.10.1998 року за № 620/3060, п.п. 1, 3
Положення про Державну адміністрацію
залізничного транспорту України,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 29.02.1996 року № 262,
ст.ст. 11, 908, 910 Цивільного кодексу
України, ст.ст. 3, 4, 8, 10, 11, 15, 60, 88, 209, 213 - 215,
223 Цивільного процесуального кодексу
України, -

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_5 до Державної
адміністрації залізничного транспорту
України «Укрзалізниця», за участю
третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог щодо предмета сопору
на стороні відповідача Державного
підприємства «Головний
інформаційно-обчислювальний центр
Державної адміністрації залізничного
транспорту України», Державного
підприємства «Придніпровська
залізниця», про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди в
порядку Закону України «Про захист
прав споживачів» - відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може
бути подано протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
І.В.Кирилюк