У Х В А Л А

Іменем України

03 квітня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів палати з розгляду
цивільних справ апеляційного суду
Закарпатської області в складі:

головуючого: Дроботі В.В.

суддів: Фазикош Г.В., Бисаги Т.Ю.

при секретарі: Чучка Н.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою позивача ПАТ КБ «Приватбанк»
на рішення Іршавського районного суду
від 18 лютого 2014 року,

в с т а н о в и л а :

Зазначеним рішенням:

- в рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
№MKIWGK00000067 від 25 липня 2006 року в розмірі
104 365,80 доларів США, що за курсом НБУ
становить 833 882,74 грн. звернуто
стягнення на будинок АДРЕСА_1
Закарпатської області шляхом продажу
вказаного предмету іпотеки ПАТ КБ
«Приватбанк» з укладенням від імені
відповідача договору купівлі-продажу
будь-яким способом з іншою особою з
отриманням усіх необхідних
правоустановлюючих документів у
відповідних установах, підприємствах,
організаціях за ціною предмета іпотеки
не нижчою за ринкові ціни на цей вид
майна на підставі оцінки, проведеної
суб'єктом оціночної діяльності на
стадії реалізації майна,

- ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, виселена з
даного житлового будинку,

- з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ
«Приватбанк» стягнуто судові витрати у
розмірі 3 670,40 грн.,

- в решті вимог ПАТ КБ «Приватбанк»
відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить
рішення змінити, виселивши усіх інших
осіб, які зареєстровані та/або
проживають в АДРЕСА_1. Банк вказує на
те, що суд неправильно застосував норми
матеріального права та порушив норми
процесуального права.

Колегія суддів вважає, що скарга до
задоволення не підлягає з таких
підстав.

По справі є доведеним, що у спірному
житловому будинку окрім позичальника
та іпотекодавця ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_4
р.н.) проживають:

- її донька ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3,

- її донька ОСОБА_2 та онук ОСОБА_3
(2008 р.н.),

Вказані обставини стверджені довідкою
виконкому Довжанської сільської ради
№ 2256 від 28 жовтня 2013 року та не
заперечуються позивачем.

У зв'язку з неналежним виконанням умов
кредитного договору позивач про
необхідність його виконання та
наслідки порушення грошового
зобов'язання у вигляді виселення з
житлового приміщення листом № 30.1.0/2 - 166
від 15 серпня 2013 року повідомити лише
відповідачку ОСОБА_1 (позичальника та
іпотекодавця).

Щодо інших осіб, вимоги ст. ст. 9, 109
Житлового кодексу України, ст. ст. 39, 40
ЗУ «Про іпотеку» про надіслання
письмової вимоги звільнити житловий
будинок позивач не виконав.

Згідно роз'яснення, що міститься у п. 43
постанови №5 Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
примусове виселення мешканців
житлового будинку на підставі рішення
суду здійснюється тільки за певних
умов: якщо мешканці протягом одного
місяця з дня отримання письмової
вимоги іпотекодержателя добровільно
не звільнили цей будинок.

Як зазначено вище, відповідачам ОСОБА_1
(1995 р.н.), ОСОБА_2 та її сину ОСОБА_3 ПАТ КБ
«Приватбанк» як іпотекодержатель
жодних письмових вимог з пропозицією
звільнити будинок АДРЕСА_1 Іршавського
району не надсилав, тому і не вправі у
даному цивільному провадженні
порушувати питання щодо їх виселення.

Відмова суду першої інстанції у
задоволенні цих вимог банку
ґрунтується на матеріалах справи та
відповідає вимогам закону.

Доводи скарги до уваги прийняті бути не
можуть.

Право особи на проживання у житловому
приміщенні носить індивідуальний
характер і відноситься до особистих
немайнових прав фізичної особи.

Позбавлення цього права пов'язано з
дотриманням визначеної законом
процедури, яка позивачем щодо трьох
відповідачів проігнорована.

Враховуючи наведене, підстав для
виселення двох повнолітніх дітей та
малолітнього онука іпотекодавця немає.

В той же час, колегія констатує, що
позивач не позбавлений права на
повторне звернення до суду з даними
вимогами за умови дотримання
позасудової процедури врегулювання
спору.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу позивача відхилити.

Рішення Іршавського районного суду від
18 лютого 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили після її
проголошення, але може бути оскаржена
протягом 20 днів безпосередньо до суду
касаційної інстанції.

Головуючий: (підпис)

Судді: (підписи)

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду

Закарпатської області
В.В. Дроботя