Справа № 635/3970/14-ц
Провадження по справі № 2/635/1899/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2014 року Харківський районний
суд Харківської області у складі:

головуючого судді - Савченка Д.М.,

за участю секретаря судового засідання
- Журавльової Є.А.,

позивача - ОСОБА_1, представника
позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні суду в смт
Покотилівка Харківського району
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про
визнання права власності на спадщину
та усунення перешкод у користуванні
майном та за зустрічним позовом ОСОБА_4
до ОСОБА_1 про визнання права власності,
-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивач), звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_4 (далі -
відповідач), третя особа Пісочинська
селищна рада, в якому, з урахуванням
уточнень, просить визнати за ним право
власності на ? частину житлового
будинку літ. «А-1» загальною площею 58,6
кв. м, житловою площею 24,7 кв. м,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1 в
порядку спадкування за законом після
смерті батька - ОСОБА_5, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_2 року; усунути перешкоди у
здійсненні права користування та
розпорядження належною йому на праві
власності ? частиною житлового будинку
літ. «А-1» загальною площею 58,6 кв. м,
житловою площею 24,7 кв. м, розташованого
за адресою: АДРЕСА_1 шляхом зобов'язання
ОСОБА_4 звільнити належну йому на праві
власності ? частину житлового будинку
літ. «А-1» загальною площею 58,6 кв. м,
житловою площею 24,7 кв. м, розташованого
за адресою: АДРЕСА_1

Позовні вимоги обґрунтовуються
тим, що право власності на житловий
будинок АДРЕСА_1 літ. А-1 зареєстровано в
1/2 частині за ОСОБА_5 та в 1/2 частині за
відповідачем. Батько позивача ОСОБА_5
помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року. Після його
смерті позивач є єдиним спадкоємцем за
заповітом, у встановлений законом
шестимісячний строк позивач прийняв
спадщину шляхом звернення до
держнотконтори із заявою про прийняття
спадщини, але держнотконторою було
відмовлено в оформленні спадщини та
рекомендовано звернутися до суду з
причини неможливості надання КП
«ХРБТІ» витягу з реєстру прав
власності на вказаний житловий
будинок, якому передує проведення
інвентаризаційних робіт, які
здійснюються за обов'язковою участю
власників будинку, оскільки відповідач
- співвласниця зазначеного будинку,
відмовилася від участі у будь-яких
інвентаризаційно-оцінювальних роботах
із забороною працівникам БТІ проводити
обстеження даного об'єкту нерухомості.

ОСОБА_4 подала зустрічний позов до
ОСОБА_1, який прийнято до спільного
розгляду з первісним позовом, в якому
просить визнати за нею право власності
на ? частину житлового будинку з
надвірними будівлями по АДРЕСА_1 на
земельній ділянці розміром 1920 кв. м, а
саме, житловий будинок літ. «А-1»,
дерев'яний житловою площею 24,7 кв.м,
сарай «Б», сарай «В», льох «І», № 1
огорожа, яка (1/2 частина) раніше
належала ОСОБА_5; стягнути з ОСОБА_1 на
її користь витрати на правову допомогу
адвоката в розмірі 6000,00 грн.; стягнути з
ОСОБА_1 на її користь судовий збір у
сумі 243,60 грн.

В обґрунтування вимог за
зустрічним позовом відповідач
зазначає, що спірний будинок
побудований з дерева у 1900 році на
земельній ділянці розміром 1920 кв. м,
також на земельній ділянці маються
надвірні будівлі - сараї, льох, та
огорожа.

З червня 1953 року і по теперішній час
відповідно до домової книги відповідач
прописана та проживає у цьому будинку,
а до березня 1969 року з нею мешкав і
батько позивача ОСОБА_5.

У грудні 1968 року померла мати
відповідача ОСОБА_6, яка була власником
житлового будинку по АДРЕСА_1. ОСОБА_5
одружився та переїхав жити до своєї
дружини, а відповідач ІНФОРМАЦІЯ_3 року
народила сина ОСОБА_7 та залишилась
мешкати у будинку.

З 1969 рок і по теперішній час відповідач
здійснювала ремонт будинку власними
силами, на свої кошти були встановлені
ворота та паркани, щороку побілка,
фарбування, ремонт даху. Окрім того,
постійно сплачувались податки за землю
та страхові платежі. У 1988 році
відповідач разом з іншими громадянами,
використовуючи власні кошти, здійснили
газифікацію АДРЕСА_1, тим самим
поліпшивши житлові умови проживання.

На протязі 2001-2002 років житловий будинок
почав істотно руйнуватися і потребував
капітального ремонту, споруда
розвалювалась та прийшла в аварійний
стан, тому вона із сином власними
силами та коштами здійснили
капітальний ремонт фундаменту будинку,
відремонтували дах та веранду.

Ні позивач, ні його батько з 1969 року по
теперішній час жодним чином не
приймали участі у ремонтних роботах чи
догляді спірного будинку.

Незважаючи на те, що відповідач із
братом у 1995 році юридично закріпили
факт спадкування будинку в рівних
частках, його відношення до будинку не
змінилось, також не з'явилось бажання
користуватися своєю часткою,
здійснювати догляд за нею та
допомагати відповідачеві.

У судовому засіданні позивач та
його представник вимоги за первісним
позовом підтримали та просили
задовольнити в повному обсязі з
підстав, викладених у позові; проти
задоволення зустрічного позову
заперечували у зв'язку з його
необґрунтованістю, просили у його
задоволенні відмовити.

Представник відповідача в
судовому засіданні проти задоволення
первісного позову заперечував у
зв'язку з його необґрунтованістю,
просив у його задоволенні відмовити;
зустрічний позов підтримав та просив
задовольнити з підстав, викладених у
зустрічному позові.

Заслухавши пояснення сторін та
дослідивши матеріали справи, судом
встановлено наступні фактичні
обставини.

Згідно з копією свідоцтва про
народження, позивач, ОСОБА_1, народився
ІНФОРМАЦІЯ_4 року, батько - ОСОБА_5, мати -
ОСОБА_8 (т. 1, а.с. 28).

Батько позивача - ОСОБА_5, помер
ІНФОРМАЦІЯ_2 року, що підтверджується
копією свідоцтва про смерть від 10.05.2012
року (т. 1. а.с. 3).

Згідно із заповітом від 13.11.2011 року,
посвідченим державним нотаріусом
Другої Харківської державної
нотаріальної контори, ОСОБА_5 все майно
заповідав сину, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.
1, а.с. 2).

Заявою від 25 травня 2012 року до Другої
державної нотаріальної контори
позивач прийняв спадщину по заповіту
після смерті батька ОСОБА_5 (т. 1, а.с. 76).

Заявою від 27.11.2012 року мати позивача
ОСОБА_8 відмовилась від прийняття
спадщини після смерті чоловіка ОСОБА_5,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року (т. 1, а.с. 84).

Прийняття позивачем спадщини та
відмова матері від спадщини
підтверджується також листом Другої
державної нотаріальної контори
Харківського району від 07 лютого 2014
року (т. 1, а.с. 75).

Згідно з листами КП «Харківське
районне БТІ» від 28.12.12 р. та від 15.02.2013 р.
(т. 1, а.с. 4, 5), згідно архівних матеріалів
БТІ, станом на 11.03.2008 р. право приватної
власності на житловий будинок,
розташований в АДРЕСА_1 зареєстровано в
? частці за ОСОБА_5 та в ? частці за
ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право
на спадщину, виданого Другою
держнотконторою Харківського району
19.08.1995 року.

Згідно зі Свідоцтвом про право на
спадщину за законом від 19.08.1995 року,
спадкоємцями майна після смерті ОСОБА_6
є в рівних частках її діти - ОСОБА_5 та
ОСОБА_4. До складу спадкового майна
входить житловий будинок з надвірними
будівлями за адресою: АДРЕСА_1. На
земельній ділянці розміром 1920 кв. м
розташований житловий будинок літ.
«А-1», дерев'яний, жилою площею 24,7 кв. м,
при якому є надвірні будівлі: сарай «Б»,
сарай «В», льох «Г», огорожа № 1 (т. 1, а.с.
6).

Листом від 28.12.12 р. КП «Харківське
районне БТІ» повідомило Другу
держнотконтору Харківського району
про те, що оскільки співвласниця
будинку відмовилась від участі в
будь-яких
інвентарізаційно-оцінювальних роботах
по будинку із забороною працівникам
БТІ проводити обстеження даного
об'єкту, прийнято рішення про відмову у
видачі витягу з реєстру прав на будинок
АДРЕСА_1 до моменту забезпечення
можливості проведення робіт з поточної
інвентаризації зазначеного об'єкта
нерухомості (т. 1, а.с. 20).

Постановою від 04 березня 2014 року
державний нотаріус Другої державної
нотаріальної контори Харківського
району ОСОБА_9 відмовила позивачеві у
видачі свідоцтва про право на спадщину
за заповітом на ? частку житлового
будинку з відповідною часткою
надвірних будівель в АДРЕСА_1, після
смерті ОСОБА_5, оскільки позивачем не
подано документ, що підтверджує право
власності спадкодавця на спадкове
майно (т. 1. а.с. 110).

Згідно з технічним паспортом на
садибний (індивідуальний) житловий
будинок АДРЕСА_1 станом на 30.03.2003 року,
власниками в ? частин кожен є ОСОБА_4 та
ОСОБА_5, при чому самовільно
збудованими є будинок літ. «В-2» не
закінчений будівництвом, сарай «Г»,
л/душ «Д» (т. 1, а.с. 7-12).

Вивчивши матеріали справи та
проаналізувавши спірні
правовідносини, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги за
первісним позовом є обґрунтованими і
підлягають задоволенню, виходячи з
наступного.

Статтею 1218 ЦК України визначено, що до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі статтею 1233 ЦК України,
заповітом є особисте розпорядження
фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до статті 1223 ЦК України,
право на спадкування мають особи,
зазначені у заповіті. У разі
відсутності заповіту, визнання його
недійсним, неприйняття спадщини або
відмови від її прийняття спадкоємцями
за заповітом, а також у разі
неохоплення заповітом усієї спадщини
право на спадкування за законом
одержують особи, визначені у статтях
1261-1265 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 1269 ЦК України
визначено, що спадкоємець, який бажає
прийняти спадщину, але на час відкриття
спадщини не проживав постійно із
спадкодавцем, має подати нотаріусу
заяву про прийняття спадщини.

Згідно з частиною 1 статті 1270 ЦК
України, для прийняття спадщини
встановлюється строк у шість місяців,
який починається з часу відкриття
спадщини.

Частиною 1 статті 1273 ЦК передбачено, що
спадкоємець за заповітом або за
законом може відмовитися від прийняття
спадщини протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу. Заява про відмову від
прийняття спадщини подається
нотаріусу за місцем відкриття
спадщини.

Судом встановлено, що позивач є
спадкоємцем за заповітом після смерті
ОСОБА_5 і у встановлений законом
шестимісячний строк прийняв спадщину
шляхом подання відповідної заяви
нотаріусу. Мати позивача від прийняття
спадщини після смерті чоловіка
відмовилась.

На момент смерті до складу
спадщини ОСОБА_5 входило, зокрема, право
власності на ? частку житлового будинку
літ. «А-1» загальною площею 58,6 кв. м,
житловою площею 24,7 кв. м за адресою:
АДРЕСА_1

Враховуючи, що позивачем у
встановлений строк прийнято спадщину,
до складу якої увійшло вищевказане
майно, інших осіб, які є спадкоємцями,
не виявлено, суд приходить до висновку,
що позовні вимоги про визнання за
позивачем права власності на майно в
порядку спадкування за заповітом
підлягають задоволенню.

Щодо вимог про усунення перешкод у
здійсненні права користування та
розпорядження належною ? частиною
житлового будинку АДРЕСА_1 і
зобов'язання відповідача звільнити
належну позивачеві на праві власності ?
частину вказаного будинку, то в цій
частині позовні вимоги є передчасними
і задоволенню не підлягають, оскільки
згідно з частиною 4 статті 333 ЦК України,
права на нерухоме майно, які підлягають
державній реєстрації, виникають з дня
такої реєстрації відповідно до закону.
Проте станом на час розгляду справи
право власності позивача на спірне
майно у встановленому порядку не
зареєстровано.

Стосовно вимог за зустрічним позовом
суд приходить до висновку, що вони
задоволенню не підлягають, виходячи з
наступного.

В обґрунтування вимог за зустрічним
позовом відповідач посилається на
статтю 344 ЦК України, згідно з якою
особа, яка добросовісно заволоділа
чужим майном і продовжує відкрито,
безперервно володіти нерухомим майном
протягом десяти років або рухомим
майном - протягом п'яти років, набуває
право власності на це майно (набувальна
давність), якщо інше не встановлено цим
Кодексом.

Набуття права власності на земельну
ділянку за набувальною давністю
регулюється законом.

Право власності на нерухоме майно, що
підлягає державній реєстрації, виникає
за набувальною давністю з моменту
державної реєстрації.

Особа, яка заявляє про давність
володіння, може приєднати до часу свого
володіння увесь час, протягом якого цим
майном володіла особа, чиїм
спадкоємцем (правонаступником) вона є.

Якщо особа заволоділа майном на
підставі договору з його власником,
який після закінчення строку договору
не пред'явив вимоги про його
повернення, вона набуває право
власності за набувальною давністю на
нерухоме майно через п'ятнадцять, а на
рухоме майно - через п'ять років з часу
спливу позовної давності.

Втрата не з своєї волі майна його
володільцем не перериває набувальної
давності у разі повернення майна
протягом одного року або пред'явлення
протягом цього строку позову про його
витребування.

Право власності за набувальною
давністю на нерухоме майно,
транспортні засоби, цінні папери
набувається за рішенням суду.

Як зазначено у пункті 9 Постанови
пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року
«Про судову практику в справах про
захист права власності та інших
речових прав», при вирішенні спорів,
пов'язаних із набуттям права власності
за набувальною давністю, суди повинні
враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа
при заволодінні чужим майном не знала і
не могла знати про відсутність у неї
підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо
особа не приховувала факт знаходження
майна в її володінні. Вжиття звичайних
заходів щодо забезпечення охорони
майна не свідчить про приховування
цього майна;

- володіння визнається безперервним,
якщо воно не переривалось протягом
всього строку набувальної давності. У
разі втрати не із своєї волі майна його
давнісним володільцем та повернення
цього майна протягом одного року або
пред'явлення протягом цього строку
позову про його витребування
набувальна давність не переривається
(частина третя статті 344 ЦК). Не
переривається набувальна давність,
якщо особа, яка заявляє про давність
володіння, є сингулярним чи
універсальним правонаступником,
оскільки в цьому разі вона може
приєднати до часу свого володіння
увесь час, протягом якого цим майном
володіла особа, чиїм спадкоємцем
(правонаступником) вона є (частина
друга статті 344 ЦК).

Отже, обов'язковою підставою для
набуття права власності за набувальною
давністю є добросовісність володіння.
При цьому володіння є добросовісним,
якщо особа при заволодінні чужим
майном не знала і не могла знати про
відсутність у неї підстав для набуття
права власності.

Надаючи оцінку доводам відповідача про
наявність у неї підстав для набуття
права власності на частку спірного
будинку за набувальною давністю, суд
зазначає, що відповідачем не надано
доказів того, що вона, проживаючи у
спірному будинку більше десяти років,
не знала і не могла знати про
відсутність у неї підстав для набуття
права власності на ? частину спірного
будинку, яка належала ОСОБА_5 згідно зі
Свідоцтвом про право на спадщину за
законом від 19.08.1995 року. Навпаки,
відповідач у зустрічному позові та її
представник у судовому засіданні
визнавали, що ОСОБА_5 був власником ?
частини спірного будинку.

Отже, враховуючи недоведеність
відповідачем за первісним позовом
добросовісності свого володіння ?
частиною спірного будинку, яка
належала ОСОБА_5, підстави для
задоволення вимог зустрічного позову
про визнання за ОСОБА_4 права власності
на ? частину спірного будинку за
набувальною давністю відсутні.

При цьому суд не бере до уваги
посилання відповідача та її
представника на те, що ОСОБА_4 з 1969 року
здійснювала ремонт і утримання
спірного будинку власними силами,
самостійно сплачувала страхові,
комунальні та інші платежі, пов'язані з
утриманням будинку, при цьому жодної
участі у вказаних витратах ні ОСОБА_5,
ні його син ОСОБА_1 (позивач), не брали.

На думку суду, вказані обставини можуть
бути підставою для звернення ОСОБА_4 до
ОСОБА_1 з вимогою про відшкодування
частини витрат на утримання спірного
майна, що перебуває у спільній
частковій власності, на підставі
статті 360 ЦК України, проте не є
підставою для визнання права власності
відповідача на спірне майно за
набувальною давністю.

Враховуючи приписи статті 88 ЦПК
України, у зв'язку з тим, що вимоги за
зустрічним позовом задоволенню не
підлягають, відсутні підстави для
стягнення з позивача за первісним
позовом на користь відповідача судових
витрат зі сплати судового збору та
витрат на правову допомогу.

Керуючись ст.ст. 10,11, 60, 197, 212-215 ЦПК
України, ст.ст. 344, 376, 1218, 1223, 1225, 1258, 1269, 1273
ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про
визнання права власності в порядку
спадкування та усунення перешкод у
здійсненні права власності -
задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності
на ? частину житлового будинку літ. «А-1»
загальною площею 58,6 кв. м, житловою
площею 24,7 кв. м, розташованого за
адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування
за заповітом після смерті ОСОБА_5, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

У задоволенні інших позовних вимог
ОСОБА_1 - відмовити.

У задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання права
власності - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Харківської області
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення шляхом подання
апеляційної скарги. Особами, які брали
участь у справі, але не були присутніми
у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, може
бути подана апеляційна скарга протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку на подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо воно
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
Д.М. Савченко