Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Рівненської області у складі:
головуючого Буцяка З.І.,

суддів Боймиструка С.В.,
Гордійчук С.О.;

секретар судового засідання
ковальчук Л.В.,

з участю апелянта
та представника позивача,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Апеляційного
суду в м. Рівному цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Сарненського районного суду від 18
листопада 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до Клесівської селищної ради
Сарненського району Рівненської
області про встановлення факту права
власності та визнання права власності
в порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и л а :

2 серпня 2013 року ОСОБА_2 звернулася в суд
з позовом до Клесівської селищної ради
Сарненського району Рівненської
області про встановлення факту права
власності та визнання права власності
в порядку спадкування за законом.

Рішенням Сарненського районного суду
від 18 листопада 2013 року позов
задоволено. За померлим ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_3 встановлено факт права
власності на будинковолодіння АДРЕСА_1
За позивачкою ОСОБА_2 як рідною сестрою
ОСОБА_3 в порядку спадкування за
законом визнано право власності на це
майно.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1,
яка не брала участі у справі,
посилалася на те, що після смерті її
батька ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2,
вона відповідно до ст. 549 ЦК України 1963
року прийняла спадщину. Проте
постановою державного нотаріуса
Сарненської районної державної
нотаріальної контори від 18 березня 2014
року їй у видачі свідоцтва про право на
спадщину за законом після смерті
батька було відмовлено, оскільки
останній за життя не оформив своє право
власності на будинковолодіння АДРЕСА_1
Таке право власності на це нерухоме
майно в порядку спадкування за законом
за нею було визнано рішенням
Сарненського районного суду від 28
квітня 2014 року.

Проте рішенням державного реєстратора
№ 13192928 від 21 травня 2014 року їй було
відмовлено у державній реєстрації
права власності на будинок батька з тих
підстав, що право власності на нього 27
лютого 2014 року зареєстровано за ОСОБА_2

Проте ОСОБА_2 є внучкою її батька і
дочкою її померлої сестри, тобто
спадкоємцем другої черги. Таким чином,
її спадкові права кореспондуються з
правами її матері, а не брата, який за
життя не оформив у встановленому
законом порядку своє можливе право
власності на спірне будинковолодіння.

Покликаючись на ці обставини, ОСОБА_1
просила апеляційний суд рішення суду
першої інстанції скасувати й ухвалити
у справі нове рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
осіб, які беруть участь у справі і
з'явилися в судове засідання,
перевіривши подані докази та доводи
апелянта, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню, а ухвалене
місцевим судом рішення скасуванню з
ухваленням у справі апеляційним судом
нового рішення з таких підстав.

Частиною 1 ст. 303 ЦПК України
встановлено, що під час розгляду справи
в апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що
задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2,
місцевий суд виходив з їх
обґрунтованості, і зокрема з того, що
братові позивачки ОСОБА_3 за життя на
праві власності належав житловий
будинок АДРЕСА_1, який він успадкував
після померлого у 1982 році діда ОСОБА_4, а
позивачка у справі ОСОБА_2 є його рідною
сестрою та спадкоємцем другої черги, що
своєчасно звернулася до нотаріуса за
її прийняттям.

Проте погодитися з такими висновками
суду не можна.

В матеріалах справи відсутні
достовірні і переконливі докази про те,
що ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, за
життя в порядку спадкування набув
права власності на житловий будинок
АДРЕСА_1, який належав його діду ОСОБА_4,
що помер у 1982 році.

Крім того, у справі немає також доказів
і про те, що позивачка у визначений
законом шестимісячний строк
звернулася до нотаріуса за прийняттям
цієї спадщини.

Більше того, рішенням Сарненського
районного суду від 27 лютого 2014 року, яке
набрало законної сили, встановлено, що
спірну спадщину після смерті свого
батька ОСОБА_4 прийняла його рідна
дочка ОСОБА_1, яка подала у даній справі
апеляційну скаргу (а. с. 48-50).

Іншим рішенням Сарненського районного
суду від 28 квітня 2014 року, яке також
набрало законної сили, за ОСОБА_1 в
порядку спадкування за законом після
смерті батька ОСОБА_4 визнано право
власності на спірне спадкове майно, а
саме: на садибний (індивідуальний)
житловий будинок АДРЕСА_1 (а. с. 51).

За таких обставин рішення місцевого
суду не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК
України, через що підлягає скасуванню.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 1261, 1262 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 303,
304, 307, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія
суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Сарненського районного суду
від 18 листопада 2013 року скасувати.

ОСОБА_2 у задоволенні позову до
Клесівської селищної ради
Сарненського району Рівненської
області про встановлення факту права
власності та визнання права власності
в порядку спадкування за законом
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 138 ()
грн. 14 коп. понесених судових витрат у
справі.

Рішення Апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення. Воно може бути оскаржене
в касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді: