У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2014 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Ізмайлова Т.Л.,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2,
який діє в інтересах ОСОБА_3, на ухвалу
апеляційного суду Вінницької області
від 25 квітня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про усунення
перешкод у користуванні нерухомим
майном шляхом примусового виселення
без надання іншого житла та за
зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4
про встановлення сервітуту,-

в с т а н о в и в:

У серпні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до
Вінницького міського суду Вінницької
області із позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_5
про усунення перешкод у користуванні
нерухомим майном шляхом примусового
виселення без надання іншого житла,
посилаючись на те, що вона являється
власником будинку АДРЕСА_1. Відповідачі
самовільно, без будь-яких правових
підстав вселилися в належний їй
будинок та проживають у ньому. На
неодноразові звернення до
відповідачів звільнити будинок
останні не реагують, та продовжують там
проживати.

У листопаді 2013 року ОСОБА_3 звернулася в
суд із зустрічним позовом, вказуючи, що
ОСОБА_3 є племінницею ОСОБА_6 з яким вона
постійно підтримувала родинні
відносини, допомагала по господарству
та періодично проживала разом із сім'єю
у його будинку АДРЕСА_1. Після смерті
ОСОБА_6, ніхто з його спадкоємців
спадщиною не цікавився, а тому вона
продовжила доглядати будинок, а в 1997
році зробила його капітальний ремонт.

Посилаючись на те, що вона за власні
кошти зробила капітальний ремонт
будинку та з 1997 року постійно проживає
в ньому, ОСОБА_3 просила встановити
право користування (сервітуту) щодо
спірного будинку.

Рішенням Вінницького міського суду
Вінницької області від 13 березня 2014
року, позов ОСОБА_4 задоволено. Усунуто
ОСОБА_4 перешкоди в користуванні
житловим будинком АДРЕСА_1, шляхом
виселення ОСОБА_3, ОСОБА_5 з житлового
будинку АДРЕСА_1 без надання іншого
житлового приміщення. Вирішено питання
про судові витрати. У задоволенні
зустрічного позову ОСОБА_3 відмовлено.

Оскаржуваною ухвалою апеляційного
суду Вінницької області від 25 квітня 2014
року рішення суду першої інстанції
залишено без змін.

ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3, не
погоджуючись із вищезазначеною
ухвалою апеляційного суду подав
касаційну скаргу, в якій просить
скасувати ухвалу апеляційного суду
Вінницької області від 25 квітня 2014
року, посилаючись на порушення
апеляційним судом норм процесуального
права та неправильне застосування норм
матеріального права, та ухвалити нове
рішення, яким закрити провадження по
справі.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до
неї матеріали, вважаю, що у відкритті
касаційного провадження необхідно
відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4
ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у
відкритті касаційного провадження,
якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені у ній
доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи.

З матеріалів
касаційної скарги та змісту
оскаржуваного судового рішення
вбачається, що скарга є
необґрунтованою, оскільки викладені в
ній доводи не дають підстав для
висновків щодо незаконності та
неправильності даного судового
рішення. Викладені заявником обставини
не викликають необхідності перевірки
матеріалів справи.

Обставин щодо
порушення норм матеріального та
процесуального права при розгляді
даної справи апеляційним судом, не
вбачається.

Керуючись ст. 325, п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК
України,-

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2, який діє в інтересах
ОСОБА_3, у відкритті касаційного
провадження у справі за позовом ОСОБА_4
до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про усунення перешкод
у користуванні нерухомим майном шляхом
примусового виселення без надання
іншого житла та за зустрічним позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про встановлення
сервітуту.

Додані до скарги матеріали повернути
заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ
Ізмайлова Т.Л.