Справа № 2/311/446/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.06.2014 року
м. Василівка

Василівський районний суд
Запорізької області

у складі: головуючого
судді Степаненко Ю.А.

при секретареві:
Шак О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду у м. Василівка
цивільну справу за позовом:

ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Енергоімпульс ЛТД»,
про вирішення трудового спору,-

ВСТАНОВИВ:

В позовній заяві ОСОБА_1 вказує, що
22.10.2012 року він був прийнятий на роботу
до Товариства з обмеженою
відповідальній «Енергоімпульс ЛТД» на
посаду заступника директора по
будівництву, згідно наказу № 33/10 від
22.10.2012 року.

При оформленні його на роботу
директором Ренгевич В.А. було
зазначено, що його заробітна плата з
цього моменту становитиме 5000 (п'ять
тисяч) гривень щомісяця. Позивачем в
цей же день були надані відповідачеві
паспорт та трудова книжка. Він
виконував обов'язки заступника
директора по будівництву та був
відразу відправлений у відрядження до
м. Ладижин Вінницької області.

Протягом двох місяців сумлінного
виконання обов'язків заступника
директора по будівництву, йому жодного
разу не була виплачена заробітна плата,
кошти на відрядження та на проживання в
іншій місцевості.

Після закінчення власних коштів, із-за
відсутності оплати від ТОВ
«Енергоімпульс ЛТД» та неможливості у
зв'язку з цим подальшої оплати місця
проживання, позивачем було прийнято
рішення написати заяву про звільнення
з посади заступника директора по
будівництву, але по приїзду до контори
ТОВ «Енергоімпульс ЛТД» для особистої
розмови з директором щодо виплати
заборгованості по заробітній платі та
написання заяви про звільнення з
займаної посади у зв'язку з
невиконанням роботодавцем вимог
законодавства про працю, його не
впустили до приміщення та повідомили,
що директор відсутній, а в його
послугах більше немає потреби та
нібито він вже в них не працює. Але
заяви про звільнення за власним
бажанням на ім'я директора ТОВ
«Енергоімпульс ЛТД» він не писав, а
також не отримував копію наказу про
звільнення з ініціативи власника.

Після цього він неодноразово
телефонував на підприємство,
приїжджав, писав листи, але отримати
будь-яку інформацію щодо його
звільнення, виплати заборгованості по
заробітній платі та отримання трудової
книжки, він так і не зміг отримати.

Згідно листа територіальної державної
інспекції з питань праці у Запорізькій
області від 17.01.2013 року за № 05-390-1331-2 він
дізнався про накладення на нього
дисциплінарного стягнення за те, що
він, нібито, самовільно покинув
виконання робіт на об'єктах МХП
«Вінницький бройлер». Пояснень з цього
приводу від нього не вимагали та з
копією наказу не ознайомлювали.

Після чергової невдалої спроби
особисто надати заяву про звільнення з
займаної посади у зв'язку з
невиконанням роботодавцем вимог
законодавства про працю, 31.08.2013 року
вказана заява була направлена поштою,
але конверт був повернутий у зв'язку з
закінченням строку зберігання.

05.12.2013 року ним повторно поштою
направлено на адресу ТОВ
«Енергоімпульс ЛТД» заяву про
звільнення та з вимогою надати довідку
про заробітну плату у зв'язку зі
зверненням до суду про її стягнення.
Але і цього разу конверт із заявою був
повернутий, т.я. сплинув строк його
зберігання.

З 22.10.2012 року по теперішній час ТОВ
«Енергоімпульс ЛТД» йому не
виплачується заробітна плата.

Станом на 24.03.2014 року заборгованість по
заробітній платі становить 8548
(вісімдесят п'ять тисяч чотириста
вісімдесят дев'ять) гривень 13 копійок. У
зв'язку з ненаданням ТОВ
«Енергоімпульс ЛТД» довідки про
заборгованість по заробітній платі
розрахунок виконується на підставі
даних, які пропонувалися при прийомі на
роботу - заробітна плата заступника
директора по будівництву становить 5000
(п'ять тисяч) гривень 00 копійок.

Беручи до уваги те, що відповідач не
здійснює виплату заробітної плати
починаючи з 22.10.2012 року та враховуючи
положення Закону України «Про
компенсацію громадянам втрати частини
доходів у зв'язку з порушенням строків
їх виплати» та Порядку проведення
компенсації громадянам втрати частини
грошових доходів у зв'язку з порушенням
термінів їх виплати, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
від 21 лютого 2001 року № 159, загальна сума
компенсації складає 971 гривня 58
копійок.

Позивач зазначає, що загальна сума
заборгованості відповідача перед ним
станом на 24.03.2014 року складає 86460
(вісімдесят шість тисяч чотириста
шістдесят) гривень 71 копійок.

Позивач просить суд стягнути з
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Енергоімпульс ЛТД»
на його користь заборгованість по
заробітній платі з урахуванням
компенсації у розмірі 86460 (вісімдесят
шість тисяч чотириста шістдесят)
гривень 71 копійок, понесені ним
витрати, які пов'язані з розглядом
справи; зобов'язати Товариство з
обмеженою відповідальністю
«Енергоімпульс ЛТД» повернути йому
трудову книжку.

В судовому засіданні позивач підтримав
свої позовні вимоги з підстав,
викладених у позові, просить суд їх
задовольнити. Також він пояснив, що
його посадові обов'язки письмово не
були прописані, він виконував усні
вказівки директора ТОВ. Фактично він не
працює у відповідача з грудня 2012 року.
Позивач пояснив, що ніяких клопотань
він не має, просить суд розглянути
справу на підставі наявних у ній
доказів.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про причини
неявки суду не повідомив, хоча про дату,
час та місце розгляду справи був
повідомлений вчасно та належним чином.

Суд, вислухавши думку позивача,
оглянувши матеріали справи, вважає
можливим, керуючись ст. ст.76, 169, 224 ЦПК
України, розглянути справу та ухвалити
заочне рішення за відсутності
представника відповідача, на підставі
наявних у справі доказів.

Суд, вислухавши пояснення позивача,
дослідивши матеріали справи, повно та
всебічно з'ясувавши обставини справи,
розглянувши надані докази, оцінивши їх
належність, допустимість,
достовірність, а також достатність і
взаємний зв'язок у сукупності, вважає,
що позовні вимоги не підлягають
задоволенню з наступних підстав:

як було встановлено в судовому
засіданні та як видно із матеріалів
справи, 22.10.2012 року позивач був
прийнятий на роботу до Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Енергоімпульс ЛТД» на посаду
заступника директора по будівництву,
згідно наказу № 33/10 від 22.10.2012 року,
копія якого є у справі;

як вбачається з листа Територіальної
державної інспекції з питань праці у
Запорізькій області від 17.01.2013 року №
05-Ко-1331-2, копія якого є у справі,
відповідно до наказу №3/2 від 10.12.2012 року
позивача було відсторонено від посади
у зв'язку з тим, що він 07.12.2012 року
самовільно покинув виконання робіт на
об'єктах МХП «Вінницький бройлер» та
виїхав з м.Ладижин. Із наданих
підприємством пояснень слідує, що з
07.12.2012 року позивач на роботу не
виходив, жодних пояснень щодо причин
відсутності на роботі не надавав,
звітів стосовно свого відрядження ним
не надавалось.

Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
грунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.233 КЗпП України,
працівник може звернутися з заявою про
вирішення трудового спору
безпосередньо до районного (міського)
суду в тримісячний строк з дня, коли
він дізнався або повинен був
дізнатися про порушення свого права, а
по справам про звільнення - в місячний
строк з дня вручення копії наказу про
звільнення або від дня видачі трудової
книжки.

Судом встановлено, що позивач дізнався,
на його думку, про порушення свого
права, у грудні 2012 року, але до суду з
даним позовом звернувся тільки 24.03.2014
року, таким чином, ним пропущено строк
звернення до суду в частині позовних
вимог щодо зобов'язання Товариства з
обмеженою

відповідальністю «Енергоімпульс ЛТД»
повернути йому трудову книжку та про
його поновлення позивач не просить суд,
докази на підтвердження поважності
пропуску зазначено строку, не надав.
Крім того, ставлячи питання перед
судом про повернення трудової книжки,
разом з тим, позивач не надав суду
докази на підтвердження факту, що на
даний час його трудова книжка
знаходиться у відповідача та того, що
його звільнено відповідачем з
займаної посади.

Згідно ст.115 КЗпП України, заробітна
плата виплачується працівникам
регулярно в робочі дні у строки,
встановлені колективним договором, але
не рідше двох разів на місяць через
проміжок часу, що не перевищує
шістнадцяти календарних днів.
Відповідно до ст.116 КЗпП України, при
звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення.

Відповідно до статті 2 Закону України
«Про компенсацію громадянам втрати
частини доходів у зв'язку з порушенням
термінів їх виплати» компенсація
громадянам втрати частини доходів у
зв'язку з порушенням строків їх виплати
(далі-компенсація) провадиться у разі
затримки на один і більше календарних
місяців виплати доходів, нарахованих
громадянам за період починаючи з дня
набрання чинності цим Законом. Під
доходами у цьому Законі слід розуміти
грошові доходи громадян, які вони
одержують на території України і які не
мають разового характеру: пенсії;
соціальні виплати; стипендії;
заробітна плата (грошова забезпечення)
та інші.

В судовому засіданні позивачем не було
надано належні та достатні докази на
підтвердження розміру місячної та
середньомісячної заробітної плати
позивача нас час роботи в Товаристві з
обмеженою відповідальністю
«Енергоімпульс ЛТД»; на підтвердження
того факту, що Товариство з обмеженою
відповідальністю «Енергоімпульс ЛТД»
має перед позивачем заборгованість по
заробітній платі і якщо має, то який її
розмір? Таким чином, позовні вимоги в
частині стягнення з Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Енергоімпульс ЛТД» на користь
позивача заборгованості по заробітній
платі з урахуванням компенсації у
розмірі 86460 гривень 71 копійок також
задоволенню не підлягають.

Позовні вимоги в частині стягнення з
відповідача на користь позивача
судових витрат також не підлягають
задоволенню, оскільки позивач не надав
суду жодного доказу на підтвердження
цих витрат та їх розміру.

Крім того, той факт, що з боку
відповідача відносно позивача мають
місце порушення трудового
законодавства, за які передбачена
кримінальна відповідальність,
позивачем суду також надано не було.

При цьому, відповідно до вимог ч.1 ст.11
ЦПК України, суд розглядає справи в
межах заявлених позовних вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі. Таким
чином, суд не може на власний розсуд
вийти за межі заявлених позивачем
вимог.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає
позовні вимоги безпідставними,
надуманими та такими, що задоволенню не
підлягають

Суд вважає необхідним також, згідно ст.
88 ЦПК України та Закону України «Про
судовий збір», судові витрати віднести
за рахунок держави.

Враховуючи вищевикладене, керуючись
Конституцією України, Законом України
«Про компенсацію громадянам втрати
частини доходів у зв'язку з порушенням
термінів їх виплати», Законом України
«Про судовий збір», ст.ст. 115,116,117, 221,
231-232, 233 КЗпП України, ст.ст. ст.ст.10, 11,
57,58, 59, 60,61, 88,208, 209,212, 213, 214, 215, 224, 226, 228, 232
ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову - відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок
держави.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Позивач може подати апеляційну скаргу
на рішення суду протягом десяти днів з
дня його проголошення, а особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні в судовому засіданні під час
його проголошення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається
апеляційному суду Запорізької області
через Василівський районний суд
Запорізької області.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не буде подано. Якщо буде подано
апеляційну скаргу, рішення, якщо його
не буде скасовано, набирає законної
сили після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя Василівського

районного суду
Ю.А. Степаненко