АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5120/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Демидова С. О. Доповідач -
Григорченко Е.І. Категорія 50
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Апеляційний суд Дніпропетровської
області в складі:

головуючого - Григорченка Е.І.

суддів - Городничої В.С., Лаченкової О.В.

при секретарі - Гасановій С.Д.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 18 квітня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3
про звільнення від сплати аліментів,

встановив:

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить
питання про скасування рішення
Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 18 квітня 2014 року
та ухвалення нового, посилається на те,
що рішення суду ухвалено з порушенням
норм процесуального і матеріального
права.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 18 квітня 2014 року
відмовлено ОСОБА_2 у задоволенні
позовних вимог.

Суд першої інстанції встановив, що
рішенням Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 13.03.2013 року ОСОБА_2
зобов'язаний сплачувати аліменти на
утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в
розмірі 1/4 частини його заробітку, але
не менше 30 % прожиткового мінімуму на
дитину відповідного віку щомісячно
/а.с. 6/.

В період з 24 серпня 2013 року по 25 грудня
2013 року ОСОБА_4 проживав разом з
позивачем, в зв'язку з чим останній
просить звільнити його від сплати
аліментів за вказаний період.

Факт проживання сина ОСОБА_4 з
позивачем в період з 24 серпня 2013 року по
25 грудня 2013 року в судовому засіданні
підтвердила й відповідач.

Враховуючи встановлені обставини,
вимоги законодавства, суд першої
інстанції прийшов до висновку про
відмову у позові, оскільки позивач не
надав докази поважності обставин для
його звільнення від сплати аліментів
за вказаний період.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги і заявлених
вимог, колегія суддів не находить
підстав для задоволення апеляційної
скарги та скасування рішення суду, з
наступних підстав.

Вирішуючи даний спір, який виник між
сторонами, суд першої інстанції в
достатньо повному об'ємі з'ясував права
та обов'язки сторін, обставини справи,
перевірив доводи сторін та, дав їм
належну правову оцінку, постановив
рішення, яке відповідає вимогам закону.
Висновки суду достатньо обґрунтовані і
підтверджені наявними в матеріалах
справи письмовими доказами.

При вище наведених обставинах справи,
суд першої інстанції, керуючись чинним
законодавством, зокрема ст. ст. 180, 197 CK
України, ст. ст. 10, 57-60 ЦПК України,
прийшов до обґрунтованого висновку про
відмову у позові.

Доводи, приведені позивачем в
апеляційній скарзі, що син з 24.08.2013 року
по 25.12.2013 року проживав з ним, не можуть
бути підставою для скасування рішення
суду з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 СК України, за
позовом платника аліментів суд може
повністю або частково звільнити його
від сплати заборгованості за
аліментами, якщо вона виникла у зв'язку
з його тяжкою хворобою або іншою
обставиною, що має істотне значення.

У відповідності до ст. 10 ЦПК України
позивач повинен був довести за
допомогою належних та допустимих
доказів, з урахуванням положень ст. ст.
57-59 цього ж Кодексу, зазначені ним
обставини.

Проте, будь-які докази, які б
підтверджували в установленому
законному порядку те, що
заборгованість за аліментами виникла у
зв'язку з його тяжкою хворобою або
іншою обставиною, що має істотне
значення, суду не надані.

Отже, суд першої інстанції прийшов до
обґрунтованого висновку про те, що
позивач не довів настання умов для
звільнення його від сплати
заборгованості, які передбачені ст. 197
СК України.

Крім того, позивач звернувся з
позовними вимогами про звільнення від
сплати аліментів, посилаючись на ст. 197
СК України.

Однак зазначена норма закону
передбачає звільнення від сплати
заборгованості за аліментами, а не
звільнення від сплати аліментів.

Позивач в суді першої інстанції не
довів, що йому за зазначений період
нарахована заборгованість за
аліментами та розмір заборгованості.

Районний суд розглянув справу у
відповідності із вимогами ст. ст. 10, 11, 60
ЦПК України про змагальність сторін та
диспозитивність цивільного
судочинства, в межах заявлених вимог та
на підставі наданих суду доказів.

Судом апеляційної інстанції не
встановлено порушень матеріального
або процесуального закону, які могли б
потягти за собою скасування рішення
суду.

Таким чином, апеляційний суд вважає за
необхідне апеляційну скаргу відхилити,
рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України,
апеляційний суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 18 квітня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів.

СУДДІ: