Провадження №2/761/3897/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

24 червня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді - Піхур О.В., при
секретарі - Маліченко О.М., розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Києві цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про дозвіл на
тимчасовий виїзд за кордон
неповнолітньої дитини без згоди
батька, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2014 року ОСОБА_1 (далі - позивач)
звернулася до Шевченківського
районного суду м. Києва з позовом до
ОСОБА_2 (далі - відповідач) про дозвіл на
тимчасовий виїзд за кордон
неповнолітньої дитини без згоди
батька. Позовні вимоги, які були
уточнені під час розгляду справи,
обґрунтовані тим, що позивач є матір'ю
неповнолітньої дитини ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, а відповідач - батьком
цієї дитини. У шлюбі з відповідачем
позивач не перебувала. З моменту
народження дитини відповідач не
проживає разом з позивачкою та дитиною
до теперішнього часу. Виходячи з
інтересів дитини на оздоровлення,
відпочинок, та розвиток, позивач має
намір поїхати із дитиною на відпочинок
за межі України в Республіку Болгарія,
де проживає мати позивача. Відповідач в
добровільному порядку відмовляється
надавати дозвіл на тимчасовий виїзд
дитини за кордон, чим фактично
позбавляє дитину на оздоровлення,
відпочинок, що не відповідає інтересам
дитини. Тому позивач просила суд надати
їй дозвіл на оформлення проїзного
документу для виїзду за кордон її
синові ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, без згоди
його батька ОСОБА_2, а також надати їй
дозвіл на вивезення її неповнолітнього
сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в період з
05.07.2014 року по 31.08.2014 року за межі
території України до Республіки
Болгарія без згоди його батька ОСОБА_2.

Позивач та представник позивача в
судовому засіданні підтримали позовні
вимоги та просили суд їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про день та час розгляду
справи повідомлявся судом належним
чином, про причини неявки суду не
повідомив.

Суд вислухавши пояснення позивача,
представника позивача, дослідивши
письмові докази по справі, прийшов до
наступного.

Судом встановлено, що позивач і
відповідач мають сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

З пояснень позивач вбачається, що
позивач неодноразово зверталась до
відповідача за отриманням дозволу на
виїзд дитини, проте, відповідач
відмовляє надавати такий дозвіл.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.313 ЦК України
фізична особа, яка не досягла
шістнадцяти років, має право на виїзд
за межі України за згодою батьків
(усиновлювачів), піклувальників та в
їхньому супроводі або в супроводі
осіб, які уповноважені ними.

Порядок здійснення права громадян
України на виїзд з України і в'їзд в
Україну, порядок оформлення документів
для зарубіжних поїздок, випадки
тимчасового обмеження права громадян
на виїзд з України і порядок
розв'язання спорів у цій сфері
регулюється Законом України «Про
порядок виїзду з України та в'їзду в
Україну громадян України" від 21 січня
1994 року №3857-ХІІ.

Згідно ст.3 зазначеного Закону
перетинання громадянами України
державного кордону України
здійснюється при пред'явленні одного з
документів, вказаних в ст. 2 цього
Закону.

Відповідно до ст.4 Закону України «Про
порядок виїзду з України та в'їзду в
Україну громадян України" оформлення
проїзного документа дитини
провадиться на підставі нотаріально
засвідченого клопотання батьків або
законних представників батьків чи
дітей у разі потреби самостійного
виїзду неповнолітнього за кордон. У
клопотанні зазначаються відомості про
дитину, а також про відсутність
обставин, що обмежують відповідно до
цього Закону право на виїзд за кордон
(лише для дітей віком від 14 до 18 років).
За відсутності згоди одного з батьків
виїзд неповнолітнього громадянина
України за кордон може бути дозволено
на підставі рішення суду.

Відповідно до п.3, п.4 "Правил
перетинання державного кордону
громадянами України", затверджених
постановою КМ України від 27.01.1995 року
№57 - виїзд з України громадян, які не
досягли 16-річного віку, здійснюється за
згодою обох батьків (усиновлювачів)
(далі - батьки) та в їх супроводі або в
супроводі осіб, уповноважених ними, які
на момент виїзду з України досягли
18-річного віку. Виїзд з України
громадян, які не досягли 16-річного віку,
в супроводі одного з батьків або інших
осіб, уповноважених одним з батьків за
нотаріально посвідченою згодою,
здійснюється: за нотаріально
посвідченою згодою другого з батьків
із зазначенням у ній держави
прямування та відповідного часового
проміжку перебування у цій державі,
якщо другий з батьків відсутній у
пункті пропуску; у разі пред'явлення
документів або їх нотаріально
засвідчених копій: рішення суду про
надання дозволу на виїзд з України
громадянину, який не досяг 16-річного
віку, без згоди та супроводу другого з
батьків;

Відповідно до ч.2 ст.150 Сімейного
кодексу України батьки зобов'язані
піклуватись про здоров'я дитини, ї
фізичний, духовний та моральний
розвиток. Батьки зобов'язані поважати
дитину.

У відповідності до ст.9 Конвенції про
права дитини, прийнятої Генеральною
Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року -
держави-учасниці поважають право
дитини, яка розлучається з одним чи
обома батьками, підтримувати на
регулярній основі особисті відносини і
прямі контакти з обома батьками, за
винятком випадків, коли це суперечить
найкращим інтересам дитини.

Крім цього, статтею 3 Конвенції про
права дитини передбачено, що в усіх
діях щодо дітей, незалежно від того,
здійснюються вони державними чи
приватними установами, що займаються
питаннями соціального забезпечення,
судами, адміністративними чи
законодавчими органами, першочергова
увага приділяється якнайкращому
забезпеченню інтересів дитини.

Оцінивши наявні у справі докази, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає задоволенню, оскільки, виїзд
дитини за кордон відповідає інтересам
дитини, за своєю метою має сприяти
загальному розвитку дитини, в той же
час відповідач безпідставно
відмовляється від нотаріального
посвідчення оформлення проїзних
документів та не бажає надати згоду на
виїзд дитини за кордон, що в розрізі
даних правовідносин порушує права та
інтереси неповнолітньої дитини.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 3, 4 Закону України «Про порядок
виїзду з України і в'їзду в Україну
громадян України», п.п.3, 4 "Правил
перетинання державного кордону
громадянами України", затверджених
постановою КМ України від 27.01.1995 року
№57, ст.ст.3, 9 Конвенції про права дитини,
прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20
листопада 1989 року, ст. 313 ЦК України,
ст.ст.8,10,60,88,208,212,213,214, 215,224-226 ЦПК України,
суд -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про дозвіл на
тимчасовий виїзд за кордон
неповнолітньої дитини без згоди батька
- задовольнити.

Надати ОСОБА_1 дозвіл на оформлення
проїзного документу для виїзду за
кордон її синові ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
без згоди його батька ОСОБА_2.

Надати ОСОБА_1 дозвіл на вивезення її
неповнолітнього сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, в період з 05.07.2014 року по
31.08.2014 року за межі території України до
Республіки Болгарія без згоди та
супроводу батька дитини - ОСОБА_2 та в
супроводі матері дитини - ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду м. Києва через суд першої
інстанції шляхом подання апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя