Справа № 372/1408/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2014 року
Обухівський районний суд
Київської області у складі:

головуючого судді - Проць Т. В. ,

при секретарі - Русановій Ю.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщені Обухівського
районного суду Київської області
цивільну справу за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення
від права на спадкування за законом,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачі звернулись до суду з даним
адміністративним позовом, в
обґрунтування якого зазначили, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_5, чоловік
ОСОБА_1 та батько ОСОБА_1, який постійно
проживав в АДРЕСА_1 Після смерті
спадкодавця відкрилась спадщина на
частку зазначеної вище квартири.
Спадкоємцями першої черги за законом
після смерті останнього є позивачі.
Крім того із заявами про прийняття
спадщини до нотаріальної контори за
правом представлення звернулись
відповідачі - діти померлого у
ІНФОРМАЦІЯ_2 році сина спадкодавця.
Останні не спілкувались з дідом, не
надавали йому будь-якої матеріальної
чи іншої підтримки, не цікавились його
життям та здоров'ям, не приймали участі
у похованні. Оскільки ОСОБА_5 був
похилого віку, інвалідом першої групи,
Ветераном Великої Вітчизняної Війни,
знаходився у безпорадному стані в
зв'язку з чим потребував постійного
лікування та догляду, а відповідачі,
хоча мали таку можливість, але свідомо
ухилялись від надання будь-якої
допомоги діду, просили суд усунути
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від права на
спадкування за законом, після смерті
ОСОБА_5

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не
з'явилась, в поданих суду поясненнях
просила задовольнити її позовні вимоги
та усунути відповідачів від права на
спадкування після смерті їх діда.

В судовому засіданні позивач та
представник позивача ОСОБА_1, позовні
вимоги підтримала та пояснила, що
проживала разом з батьками в квартирі
АДРЕСА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 року її батько
ОСОБА_5, інвалід першої групи, Ветеран
Великої Вітчизняної війни, помер у
віці 88 років. Відповідачі - діти
померлого в ІНФОРМАЦІЯ_2 році сина
спадкодавця, тобто його онуки, за життя
від спілкування з дідом ухилялися: не
провідували його, не вітали з Святом
Перемоги, не надавали матеріально
підтримки, не допомагали в лікуванні та
догляді, хоча фактично мали таку
можливість.

Представник позивача ОСОБА_7 в судовому
засіданні позовні вимоги підтримала з
підстав, наведених у позовній заяві та
просила задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги не
визнала, пояснила, що всі обставини
щодо їх родинних відносин викладені
позивачами надумано і не відповідають
дійсності.

Відповідач ОСОБА_4 щодо задоволення
позовних вимог заперечив, пояснив, що
проживає разом з родиною в іншій
області. З родичами по батьковій лінії
спілкувався в міру можливості. За
будь-якою допомогою останні до нього не
зверталися, в іншому випадку він би не
відмовив.

Свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в судовому
засіданні пояснили, що онуки ОСОБА_5 -
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з дідом відносин не
підтримували, на святах вони їх не
бачили.

Свідок ОСОБА_10 пояснив, що на прохання
матері відповідачів відвозив ОСОБА_5 до
лікарні, а свідок ОСОБА_11 пояснили, що
разом з ОСОБА_3 вітали діда останньої з
Днем Перемоги.

Суд вислухавши позивача, представника
позивача, відповідачів, свідків,
дослідивши матеріали справи, приходить
до висновку, що позовні вимоги
задоволенню не підлягають виходячи з
наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року
помер ОСОБА_5, що підтверджується
копією свідоцтва про смерть.

Останній був зареєстрований та до дня
смерті проживав в квартирі АДРЕСА_1
Разом з ним проживали позивачі у
справі.

В судовому засіданні також
встановлено, що після його смерті
відкрилась спадщина на належну
померлому частку у вищезазначеній
квартирі. Заповіт на випадок своєї
смерті ОСОБА_5 не залишав.

Як вбачається із відповіді Української
міської державної нотаріальної
контори спадкоємцями за законом згідно
з документами спадкової справи є
дружина померлого - ОСОБА_2, яка своєю
заявою від 04.12.2013 року відмовилась від
спадщини на користь дочки спадкодавця -
ОСОБА_1, дочка померлого - ОСОБА_1, онуки
померлого - ОСОБА_3, ОСОБА_4, батько яких,
син ОСОБА_5, ОСОБА_12 помер в ІНФОРМАЦІЯ_2
році.

Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України
особа може бути усунена від права на
спадкування за законом, якщо судом буде
встановлено, що вона ухилялася від
надання допомоги спадкодавцеві, який
через похилий вік, тяжку хворобу або
каліцтво був у безпорадному стані.

Виходячи зі змісту зазначеної норми
Закону, суд при вирішенні такої справи
згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України
повинен установити як факт ухилення
особи від надання спадкодавцеві
допомоги, так і факт перебування
спадкодавця в безпорадному стані через
похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво
та потребу спадкодавця в допомозі цієї
особи. А також враховувати поведінку
особи, розуміння нею свого обов'язку
щодо надання допомоги, її необхідність
для існування спадкодавця, наявність
можливості для цього та свідомого
невиконання такою особою
встановленого законом обов'язку.

Під безпорадним станом слід розуміти
безпомічність особи, неспроможність її
своїми силами через похилий вік, тяжку
хворобу або каліцтво фізично та
матеріально самостійно забезпечити
умови свого життя, у зв'язку з чим ця
особа потребує стороннього догляду,
допомоги та піклування.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 помер у
віці 88 років. З матеріалів справи
вбачається, що він був інвалідом війни
першої групи, Ветераном Великої
Вітчизняної Війни, мав поранення та
контузію, страждав рядом захворювань. В
силу стану здоров'я хворий був не в
змозі про себе самостійно подбати,
тобто був у безпорадному стані та
потребував сторонньої допомоги.

Ухилення особи від надання
спадкодавцеві, який потребував
допомоги, полягає в умисних діях чи
бездіяльності особи, спрямованих на
уникнення від обов'язку забезпечити
підтримку та допомогу спадкодавцю,
тобто ухилення, пов'язане з винною
поведінкою особи, яка усвідомлювала
свій обов'язок, мала можливість його
виконувати, але не вчиняла необхідних
дій.

В ході розгляду справи судом
встановлено, що між сторонами у справі
після смерті батька відповідачів існує
конфлікт, і оскільки позивачі
проживали постійно з спадкодавцем,
спілкування між дідом та онуками було
обмеженим.

Враховуючи обсяг робіт, які надавала
батьку позивач, а саме приготування
їжі, догляд за зовнішнім виглядом та
прийняттям ним ліків, допомога
пересуватися квартирою, позивачі не
довели також і того факту, чи бажав дід
приймати таку допомогу від онуків і чи
могли вони її надати належним чином.

В матеріалах справи відсутні докази,
які б підтвердили, що відповідачі мали
матеріальну можливість надавати кошти
на лікування діда, та умисно ухилялись
від надання йому допомоги,
усвідомлюючи при цьому свій обов'язок.

Враховуючи вищевикладене, враховуючи,
що внаслідок віку та тяжкої хвороби
ОСОБА_5 не міг забезпечити свій побут,
умови свого життя та потребувала
стороннього догляду, допомоги та
піклування, але оскільки позивачами не
доведений факт необхідності отримання
такої допомоги саме від відповідачів
та їх ухилення від надання допомоги,
суд приходить до висновку про
необхідність відмови у задоволенні
позовних вимог.

Керуючись ст.3, 4, 10, 11, 15, 60, 209, 212-215 ЦПК
України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1,
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення
від права на спадкування за законом
відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Київської області
через Обухівській районний суд шляхом
подання апеляційної скарги на протязі
десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: