Кегичівський районний суд Харківської
Справа № 624/1220/13-ц
№ провадження 2/624/19/14
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

смт. Кегичівка
22 квітня 2014 року

Кегичівський районний суд Харківської
області у складі головуючого судді
Криворотова С.В., за участі секретаря
Михальчук В.В., а також представників:
позивача - ОСОБА_1 та відповідача -
Смірнова І.Ю., розглянувши позов ОСОБА_3
(далі - позивач) в особі його
представника ОСОБА_4 до товариства з
обмеженою відповідальністю "Аграрний
дім ім.Горького" (далі - відповідач) про
визнання договору оренди землі
недійсним, скасування його державної
реєстрації, витребування земельної
ділянки та стягнення судових витрат,
третя особа - відділ Держземагентства у
Кегичівському районі Харківської
області,

В С Т А Н О
В И В:

10.12.2013р. ОСОБА_3, в особі уповноваженого
ним представника ОСОБА_4, звернувся з
позовом, в якому просить визнати
недійсним договір оренди успадкованої
ним землі, що укладений між його
померлим батьком та ТОВ "Аграрний дім
ім.Горького" 03.01.2008р., скасувати його
державну реєстрацію від 30.07.2008р.,
витребувати земельну ділянку з
незаконного володіння, стягнути
витрати на проведення судової
експертизи в сумі 1836 грн. та судовий
збір в сумі 243,60 грн. В якості третьої
особи у справі визначено відділ
Держземагентства у Кегичівському
районі Харківської області.

Судові засідання у справі неодноразово
відкладались. Так, вони не відбулись за
клопотаннями представників: за заявами
позивача - у зв'язку з неприбуттям, із
зайнятістю в інших судових засіданнях,
перебуванні за кордоном (а.с.61,70),
відповідача - у зв'язку із зайнятістю та
неприбуттям сторони позивача
(а.с.43,58,71,151-152,163), а також у зв'язку з
перебуванням у відрядженні
головуючого (а.с.117). Крім цього,
сторонами надавались: позивачем -
уточнення позову (а.с.106), ним та
відповідачем - нові докази, пояснення, у
зв'язку з чим, засідання також
відкладались (переривались) для
направлення копій цих документів
відсутнім учасникам: стороною позивача
(а.с.140-142,214), відповідача (а.с.131,144-148,166)
тощо, строк розгляду справи
подовжувався.

У судовому засіданні представник
позивача викладені у заяві обставини
підтвердив, і, зокрема, пояснив, що на
підставі державного акту на право
приватної власності серії ЯД №043224 від
03.09.2009р. позивачеві належить земельна
ділянка площею 6,0582 га, на території
Бесарабівської сільської ради
Кегичівського району, яку він отримав у
порядку спадкування від свого батька
ОСОБА_5 Позивачеві стало відомо, що
03.01.2008р. між його батьком та
відповідачем було укладено договір
оренди землі, 30.07.2008р. він був
зареєстрований у Харківській
регіональній філії ДП "Центр
Державного земельного кадастру при
Державному комітеті України по
земельних ресурсах України". Вважає
його недійсним з таких підстав: договір
підписано не орендодавцем (який того
дня уже помер, тиждень до цього
перебував без свідомості), а іншою
особою, що підтверджується висновком
експертного почеркознавчого
дослідження. Від імені орендаря його
підписав директор підприємства ОСОБА_6,
який не мав на це повноважень, оскільки
діяв на підставі Статуту, що
затверджений загальними зборами
21.01.2008р., а зареєстрований 30.01.2008р.
Нормативна грошова оцінка визначена
лише 10.04.2008р., відповідно до витягу з
технічної документації про нормативну
грошову оцінку земельної ділянки
№23/4/821, отже, на момент підписання
Договору розмір орендної плати був не
визначений. Договір не містить
обов'язкових умов щодо порядку
індексації орендної плати та про
відповідальність у разі її несплати,
існуючих обмежень (обтяжень). Тобто, у
договорі не вказано всі його істотні
умови, передбачені ч.1 ст.15 Закону
України "Про оренду землі". Також акт
прийому - передачі не містить дати його
складання. Просить позов задовольнити.

Представник відповідача позов не
визнав. Пояснив, що правовідносини між
сторонами склались раніше, згідно
договору оренди земельної ділянки, що
належала батькові позивача ОСОБА_5,
батькові позивача, на підставі
державного акту серії ХР №070631, який
було укладено на 10 років та
зареєстровано Кегичівським відділом
земельних ресурсів 31.03.2003 року за № 50.
Відповідач користувався зазначеною
земельною ділянкою в зв'язку з тим, що
він є правонаступником всіх прав,
обов'язків та зобов'язань припиненого
шляхом приєднання до нього СВК ім. Б.
Хмельницького на підставі рішення
загальних зборів членів кооперативу
від 10.08.2007 року. З метою створення
сприятливих умов, щодо належного
використання договорів оренди землі,
укладених з попередником та не
порушення прав власників цих земель,
між підприємствами укладено договір
від 13.08.2007р. про об'єднання зусиль, щодо
раціонального використання СВК ім.
Б.Хмельницького орендованих земель.
Таким чином, договір, який оспорює
позивач, укладено сторонами з метою
поновлення існуючих правовідносин по
оренді землі. На момент приєднання
підприємств, його керівник діяв на
підставі статуту, що зареєстрований
19.04.2007р., який встановив всі належні
повноваження директору, як органу
управління товариством. Зміни до
вказаного статуту внесені 30.01.2008 року
за №13000065. Переконливих пояснень
щодо обставин підписання договору не
надав, пославшись на застосування його
умов до відносин між сторонами, які
склалися раніше та повідомивши на
збирання документів, які необхідні
були для державної реєстрації. Уточнив,
що всі ці роки стороною позивача
отримувалась орендна плату і претензій
ніяких не було. Факти отримання
орендної плати підтвердив довідкою та
копіями платіжних відомостей: за 2009р. -
нараховано 2432,41 грн., виплачено 2067,55 грн,
за 2010р. - нараховано 2575,68 грн., виплачено
2189,33 грн., за 2011р. - нараховано 2575,68грн,
виплачено 2189,33грн., за 2012р - нараховано
4537,09 грн., виплачено 3856,53грн., за 2013р. -
нараховано 7539,25грн., виплачено 6408,36грн.

Крім того, представник відповідача
подав письмову заяву, в якій просить
застосувати строк позовної давності.
Представник позивача проти цього
заперечив.

У наступні засідання представники
сторін не з'явились, подали заяви про
розгляд позову за їх відсутності.

Представник третьої особи в усі судові
засідання не з'явився, просить
розглянути справи у його відсутність.
Надав заперечення, в якому просить
відмовити у задоволенні позовних вимог
про скасування державної реєстрації
договору оренди. Вважає реєстрацію
законною, посилається на норми
законодавства.

У судовому засіданні досліджені: копії
паспорта позивача та
ідентифікаційного коду, копія
державного акту на право приватної
власності на землю на ім'я ОСОБА_3; копії
договору оренди землі від 03.01.2008 року;
копії актів прийому передачі та
визначення меж земельної ділянки в
натурі до нього; копія витягу з
технічної документації про нормативну
грошову оцінку земельної ділянки від
10.04.2008р. №23/4/821; матеріали щодо
проведення почеркознавчого
дослідження; висновок експертного
почеркознавчого дослідження від 28.11.2013
№ 10178; договір оренди землі №156 від
07.02.2003 року, що укладений між батьком
позивача та СВК ім. Б.Хмельницького з
актом передачі-прийому земельних
ділянок від 07.02.2003 року; виписка з
протоколу загальних зборів членів СВК
ім. Б.Хмельницького від 10.08.2007 року №2,
щодо питання про реорганізацію СВК ім.
Б.Хмельницького шляхом приєднання до
ТОВ "Аграрний дім ім. Горького" та
передання останньому, як
правонаступнику усього належного йому
майна, прав та обов'язків кооперативу;
копія реєстраційної картки про
проведення державної реєстрації, щодо
цього від 24.12.2007 року; копія договору
від 13.08.2007 року між вказаними вище
підприємствами, щодо об'єднання зусиль,
щодо раціонального використання
орендованих земель, посіву та
вирощування сільськогосподарських
культур; копії витягів із статутів
відповідача від 02.04.2007 року та 21.01.2008
року, копію медичної карти ОСОБА_5 тощо.

Згідно з ч.4 п.2 Постанови № 14 Пленуму
Верховного Суду України від 18 грудня 2009
року "Про судове рішення у цивільній
справі", обґрунтованим визнається
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених доказами, які були
досліджені в судовому засіданні і які
відповідають вимогам закону про їх
належність та допустимість.

Згідно зі ст.ст. 58-59 ЦПК України, надані
докази повинні бути належними і
допустимими.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши докази, суд доходить
висновку, що право позивача є
порушеним, і при цьому виходить з
наступного.

Згідно з договором, 03.01.2008р. батько
позивача ОСОБА_5 передав ТОВ "Аграрний
дім ім. Горького" в оренду належну йому
земельну ділянку. Цей договір
зареєстрований у Харківській
регіональній філії ДП "Центр
державного земельного кадастру при
Державному комітеті України по
земельних ресурсах України", про що у
Державному реєстрі земель вчинено
запис від 30.07.2008 року №40. Після
цього, дана земельна ділянка отримана
позивачем у приватну власність,
відповідно до свідоцтва про право на
спадщину за заповітом № 1807 від 05.09.2008
року та державного акту на право
приватної власності на землю серії ЯД
№043224 від 03.09.2009 року.

Строк дії оспореного договору - 10 років,
з правом виходу через 5 років; суду не
надані відомості про те, що позивач цим
правом скористався.

Розглядаючи наданий позивачем
висновок експертного дослідження, суд
звертає увагу, що він не відповідає
вимогам ст.ст. 143,144 ЦПК - щодо порядку
призначення, та ст.147 Кодексу - щодо його
форми (про обов'язкове попередження
експерта про відповідальність тощо).
Згідно з ч.4-5 п.17 Постанови № 5 Пленуму
Верховного Суду України від 12 червня
2009 року "Про застосування норм
цивільного процесуального
законодавства, що регулюють
провадження у справі до судового
розгляду", згідно з якими висновок
експертизи може бути доказом у справі
лише в тому разі, коли експертиза була
проведена на підставі ухвали суду. У
разі, коли висновок наданий стороною як
додаток до позовної заяви, тобто
проведений відповідною експертною
установою за її клопотанням чи
клопотанням її представника, то такий
висновок може розцінюватися лише як
письмовий доказ, який підлягає
дослідженню в судовому засіданні та
відповідній оцінці. Судом роз'яснено
право заявити клопотання про
призначення експертизи, від чого
сторона позивача відмовилась у
письмовій заяві (а.с.123-124). У зв'язку з
цим, експертиза не проведена, особу, яка
поставила підпис замість орендодавця,
не встановлено.

Згідно з висновком, підпис в оспореному
договорі від імені ОСОБА_5 виконано
іншою особою. Досліджуючи та оцінюючи
цей висновок як письмовий доказ, у
сукупності з іншими доказами у справі,
суд враховує також відомості про те, що
орендодавець страждав на тяжку
хворобу, перебував у тяжкому стані та
помер уранці в день, зазначений як дата
підписання договору. Це
підтверджується медичною картою
хворого, свідоцтвом про його смерть.
Тому, ці докази, у сукупності зі
згаданим висновком, свідчать про
неможливість підписання договору
орендодавцем.

Крім цього, позивачем також заявлені
інші доводи щодо істотних умов
договору, обставин його підписання
орендарем тощо. У зв'язку з цим, слід
зазначити, що відповідно до ч.1 ст. 638 ЦК
України, договір є укладеним, якщо
сторони в належній формі досягли згоди
з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про
предмет договору, умови, що визначені
законом як істотні або є необхідними
для договорів даного виду, а також усі
ті умови, щодо яких за заявою хоча б
однієї із сторін має бути досягнуто
згоди. Стаття 215 ЦК України встановлює,
що правочин є недійсним у зв'язку з
недодержанням в момент його вчинення
стороною (сторонами) загальних вимог,
які необхідні для чинності правочину,
передбачених статтею 203 ЦК.
Волевиявлення сторін оспорюваного
договору визначається його змістом на
час підписання правочину.

Згідно із ч. 1 ст. 15 Закону України "Про
оренду землі", яка діяла на час
укладання спірного договору оренди
(03.01.2008 року), істотними умовами
договору оренди землі є: об'єкт оренди
(місце розташування та розмір
земельної ділянки); строк дії договору
оренди; орендна плата із зазначенням її
розміру, індексації, форм платежу,
строків, порядку її внесення і
перегляду та відповідальності за її
несплату; умови використання та
цільове призначення земельної ділянки,
яка передається в оренду; умови
збереження стану об'єкта оренди; умови
і строки передачі земельної ділянки
орендарю; умови повернення земельної
ділянки орендодавцеві; існуючі
обмеження (обтяження) щодо
використання земельної ділянки;
визначення сторони, яка несе ризик
випадкового пошкодження або знищення
об'єкта оренди чи його частини;
відповідальність сторін.

Встановлено, що фактичні відносини між
тодішнім власником та відповідачем
щодо цієї земельної ділянки склались
раніше і продовжувались тривалий час,
орендна плата стороною землевласника
отримувалась регулярно до 2013р. включно,
претензії не заявлялись. Розмір
орендної плати у договорі визначено,
умови її індексації містяться у п.п.5 та
10, підстави відповідальності - в п.п.39,40
цього документу. Ці та інші умови
оренди фактично визнавались, про те, що
вони потягли за собою порушення прав,
не заявлялось.

Решта позовних вимог про скасування
державної реєстрації договору,
витребування земельної ділянки,
стягнення витрат є похідними від
основної вимоги про визнання договору
недійсним.

Таким чином, встановлені вище
обставини щодо підписання договору суд
вважає достатніми для висновку про
порушення права позивача.

Проте, суд не може вирішити цей позов по
суті, без з'ясування питання щодо
строку позовної давності.

Представник позивача подав письмову
заяву, в якій просить застосувати до
цих правовідносин строк позовної
давності, що сплинув з дня отримання
позивачем державного акту 03.01.2011р.
Вважає, що із цього часу позивачу стало
відомо про наявність оспорюваного
договору (а.с.126-127).

Представник позивача проти цього
заперечив. Він вважає, що позовна
вимога про визнання договору недійсним
спрямована не на захист прав та
інтересів, а на встановлення
відповідності договору вимогам закону,
тут же посилається на те, що відносини
оренди тривають і мають юридичну силу,
на триваючий характер порушення прав
та усунення перешкод у їх здійсненні.
Про причини пропущення строку позовної
давності щодо недотримання істотних
умов договору та інших позовних вимог
не пояснено. Разом з тим, представник
позивача наголошує на тому, що позивачу
стало достовірно відомо про не
підписання договору його батьком лише
після отримання висновку експертного
дослідження щодо підпису орендодавця
28.11.2013р., тому, просить позовну давність
не застосовувати (а.с.140-142).

Розглядаючи ці питання, суд вважає
строк позовної давності пропущеним, а
викладену у зв"язку з цим позицію
сторони позивача - помилковою, і при
цьому виходить з таких підстав.

Позовна давність - це строк, у межах
якого позивач може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права та інтересу. У позовній заяві
повідомляється про те, що відповідач
"порушує права позивача, як власника
земельної ділянки". Перебіг строку
позовної давності не є тотожним строку
виконання договору оренди землі, і
обмежений законом, такий висновок
відповідає практиці Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ (ухвала № 25817723 від 08.08.2012р.)

До вимог про визнання правочину
недійсним застосовується загальна
позовна давність, встановлена ст. 257 ЦК
України, тривалістю у три роки. Згідно з
положеннями ст. 261 ЦК України, перебіг
позовної давності починається від дня,
коли особа довідалася або могла
довідатися про порушення свого права.

При визначенні початку перебігу строку
позовної давності береться до уваги
таке:

Позовна заява подана до суду 10.12.2013р.
Зареєстрованим місцем проживання
позивача з 1999р. є місце проживання та
смерті його батька - с. Бесарабівка
Кегичівського району Харківської
області. Це підтверджується копіями
паспорта ОСОБА_3 (а.с.9), свідоцтва про
смерть ОСОБА_5 (а.с.16). Причиною смерті
спадкодавця стала тяжка хвороба,
протягом останнього тижня він
перебував без свідомості, смерть
зафіксована прибулим лікарем уранці в
день укладення оспореного договору -
07год.10хв. 03.01.2008р., тобто, він фізично не
міг його підписати. Про це обґрунтовано
зазначається у позовній заяві і
підтверджується записами у наданій
позивачем медичній карті хворого
(а.с.2,191-210,211). Тому, суд виходить з того,
що позивач не міг не знати про стан
здоров'я свого батька та про дату його
смерті - як про ті обставини, що
унеможливлювали підписання договору
орендодавцем, що, фактично, і
підтверджено у позовній заяві (а.с.2-3).
Таку обізнаність позивача суд вважає
достатньою, на неї не могла вплинути
наявність чи відсутність отриманого
пізніше висновку експертного
дослідження. Тому, суд не вбачає
перешкод, які б завадили позивачу
своєчасно скористатись правом на
судовий захист у межах строку позовної
давності, а при необхідності - на
призначення експертизи у порядку ст.143
ЦПК України. Це стосується також і
інших доводів позивача щодо
недійсності договору у зв'язку з
недотриманням відповідачем істотних
умов, а також похідних позовних вимог -
про скасування його державної
реєстрації, витребування земельної
ділянки, стягнення витрат.

Суд виходить з того, що свідоцтво про
право на спадщину на дану земельну
ділянку отримано позивачем
05.09.2008р.(а.с.15), державний акт на неї та
можливість розпорядитись своїм правом
- 03.09.2009р.(а.с.14). Отже, з цього дня і має
відраховуватись для позивача
загальний трирічний строк позовної
давності, визначений законом для
судового захисту порушеного права.
Відповідно до ст.257 ЦПК, цей строк
закінчився 03.09.2012р.

При таких обставинах, суд не може
прийняти до уваги посилання позивача
на те, що про порушення свого права він
довідався тільки після отримання
висновку експертного дослідження від
28.11.2013р., заяву про проведення якого
подано 29.10.2013р., тобто, через тривалий
період часу після закінчення строку
позовної давності.

Позивачем не надано доказів на
підтвердження поважності причин
пропуску строку позовної давності,
судом вони не встановлені.

Згідно із п.4 ст. 267 ЦК України сплив
позовної давності, про застосування
якої заявлено стороною у спорі, є
підставою для відмови у позові.

Отже, у задоволенні цього позову слід
відмовити саме з підстави спливу
строку позовної давності.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України,
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. У зв'язку
з відмовою у задоволенні позову, судові
витрати на користь позивача
присудженню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 213-215, 226 ЦПК України,
суд,

В И Р
І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Харківської області,
через цей районний суд, протягом 10 днів
з дня проголошення, а відсутніми
учасниками справи - з дня отримання
його копії.

Рішення набирає законної сили: за
відсутності апеляційної скарги - після
закінчення зазначеного строку, у разі
її подання - після розгляду справи
апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 28
квітня 2014 року.

Суддя
С.В. Криворотов