АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 538/2625/13-ц
Номер провадження 22-ц/786/1270/14
Головуючий у 1-й інстанції Сегет Я. С.
Доповідач Буленко О. О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2014 року м. ПолтаваКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду Полтавської
області в складі:

Головуючого судді: Буленка О.О.

Суддів: Винниченка Ю.М., Петренка В.М

при секретарі -Коротун І.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2

на рішення Лохвицького районного суду
Полтавської області від 12 березня 2014
року

по справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
секретаря Луценківської сільської
ради Лохвицького району Портяної
Валентини Петрівни про визнання
недійсним заповіту як розпорядження на
випадок смерті, що є одностороннім
правочином,-

В С Т А
Н О В И Л А :

Рішенням Лохвицького районного
суду Полтавської області від 12
березня 2014 року у задоволенні позову
ОСОБА_1, ОСОБА_2 до секретаря
Луценківської сільської ради
Лохвицького району Портяної Валентини
Петрівни про визнання недійсним
заповіту як розпорядження на випадок
смерті, що є одностороннім правочином,
складений ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5,
посвідченого секретарем Луценківської
сільської ради 01.02.2013 року, відновлення
чинності заповітів ОСОБА_4 від 15.05.2008 р.
і 18.05.2011 року та стягнення 249,60 судових
витрат - відмовлено.

З даним рішенням не погодилися
позивачі та подали на нього апеляційну
скаргу, в якій просить рішення суду
першої інстанції скасувати та
ухвалити нове рішення, яким
задовольнити їх позовні вимоги в
повному обсязі.

Апелянти вважають, що рішення суду
першої інстанції підлягає скасуванню,
в зв'язку з порушенням судом норм
матеріального права та
невідповідністю висновків суду
обставинам справи.

При цьому апелянтами зазначено, що
судом першої інстанції не було
враховано, що заповіт від 01.02.2013 року
ОСОБА_4 складено під психологічним
тиском, а тому він повинен бути
визнаний недійсним.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді доповідача, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, заслухавши пояснення сторін, що
з'явились в судове засідання приходить
до висновку, що остання задоволенню не
підлягає.

Відповідно п.1 ч.1 ст.307 ЦПК
України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції апеляційний суд має
право постановити ухвалу про
відхилення апеляційної скарги і
залишення рішення без змін.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Ухвалюючи рішення про відмову у
задоволенні позову, суд першої
інстанції виходив з того, що спірний
заповіт відповідає загальним вимогам
щодо форми та посвідчення заповіту, а
також із того, що волевиявлення
заповідача було вільним та відповідало
його внутрішній волі, що свідчить про
відсутність підстав для визнання його
недійсним.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що суд першої інстанції повно і
всебічно дослідив та оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Так, судом першої інстанції вірно
встановлено і це вбачається з
матеріалів справи, що 21 лютого 2013 року
померла ОСОБА_4 / а.с. 63/.

01 лютого 2013 року ОСОБА_4 було
складено заповіт, згідно якого остання
заповіла все належне їй мано - ОСОБА_5,
вказаний заповіт був посвідчений
секретарем Луценківської сільської
ради Лохвицького району Портяною В.П /
а.с. 32/.

Вимоги щодо процедури
нотаріального посвідчення заповітів
визначаються Цивільним кодексом
України, Законом України «Про
нотаріат», Інструкцією про порядок
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України, затвердженої Наказом
Міністерства юстиції України від
22.02.2012 року за № 296/5, Порядком
вчинення нотаріальних дій посадовими
особами органів місцевого
самоврядування, затвердженого наказом
Міністерства юстиції України 14.11.2011 N
3306/5.

Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є
особисте розпорядження фізичної особи
на випадок своєї смерті.

Відповідно до ст. 1247 ЦК України заповіт
складається у письмовій формі, із
зазначенням місця та часу його
складення. Заповіт має бути особисто
підписаний заповідачем. Якщо особа не
може особисто підписати заповіт, він
підписується відповідно до частини
четвертої статті 207 цього Кодексу.
Заповіт має бути посвідчений
нотаріусом або іншими посадовими,
службовими особами, визначеними у
статтях 1251 - 1252 цього Кодексу.

Згідно ст. 1251 ЦК України, якщо у
населеному пункті немає нотаріуса,
заповіт, крім секретного, може бути
посвідчений уповноваженою на це
посадовою особою відповідного органу
місцевого самоврядування.

Ч. 1ст. 1257 ЦК України передбачає, що
заповіт, складений особою, яка не мала
на це права, а також заповіт, складений
з порушенням вимог щодо його форми та
посвідчення, є нікчемним.

Твердження позивачів, що складання та
посвідчення секретарем сільської ради
заповіту проведено з порушенням вимог
Порядку вчинення нотаріальних дій
посадовими особами органів місцевого
самоврядування, затвердженого наказом
Міністерства юстиції України від 11.11.2011
року № 3306/5 та вимог ст.ст. 1247, 1251, 1253 ЦК
України, зокрема, що воєвиявлення
ОСОБА_4 не було вільним, про що свідчить
те, що остання не підписувала заповіт
власноруч, спростовуються наступними
обставинами.

Так, судом встановлено, що заповідачка
в зв'язку з хворобою рук не могла
підписати заповіт , а тому за її
дорученням заповіт було підписано
ОСОБА_6 за участю свідків: ОСОБА_7 та
ОСОБА_8.

Крім того, колегія суддів враховує
пояснення свідків, які пояснили, що
стан здоров'я ОСОБА_4 під час складання
заповіту 01.02.2013 року не викликав
сумнівів, остання адекватно сприймала
процедуру посвідчення заповіту та
чітко пояснювала всі присутнім про
своє бажання залишити належне їй майно
ОСОБА_5, яка здійснювала за нею догляд. В
свою чергу, вказані свідки також
підтвердили, що руки ОСОБА_4
неконтрольовано тремтіли, що
перешкоджало останній підписати
заповіт, а тому вона доручила підписати
його ОСОБА_6

З урахуванням викладеного,
колегія суддів вважає, що ОСОБА_4
зробила особисте розпорядження вільно,
що відповідало її внутрішній волі. До
таких висновків колегія суддів
приходить з огляду на відсутність
жодних доказів про те, що заповідачка в
період складання заповіту не могла
розуміти значення своїх дій або
керувати ними.

Встановивши зазначені вище
обставини, місцевий суд дійшов вірного
висновку про відмову у задоволені
позовних ОСОБА_1, ОСОБА_2 до секретаря
Луценківської сільської ради
Лохвицького району Портяної Валентини
Петрівни про визнання недійсним
заповіту як розпорядження на випадок
смерті, що є одностороннім правочином.

Не може погодитися колегія суддів й з
доводами апеляційної скарги позивачів,
що на ОСОБА_4 було вчинено
психологічний тиск, а тому її
волевиявлення на складання заповіту не
було вільним, оскільки обов'язок з
доведення цього покладається саме на
позивача, а доказів в підтвердження
цього ним суду не надано.

Висновки суду першої інстанції
відповідають зібраним у справі
доказам, яким судом дана належна
оцінка, правильно визначена юридична
природа правовідносин, і закон який їх
регулює.

Таким чином, судова колегія
вважає, що доводи апеляційної скарги
суттєвими не являються і не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального чи процесуального
права, які призвели або могли призвести
до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 317 ЦПК
України, колегія суддів,

У Х В А Л И
Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 -
відхилити.

Рішення Лохвицького районного
суду Полтавської області від 12
березня 2014 року- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня набрання
нею законної сили шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий суддя : __________
О.О. Буленко

Судді: _________ Ю.М.Винниченко
____________ В.М.Петренко