провадження 2/369/1465/14
РІШЕННЯ

Іменем України

05.06.2014 року Києво - Святошинський
районний суд Київської області в
складі:

головуючої судді Пінкевич Н.С.,

при секретарі Сохань Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

У листопаді 2013 року позивач звернувся
до суду з даним позовом. Свої вимоги
мотивував тим, що між ним та
відповідачами з 2009 року по липень 2012
року укладались договори позики. На
підтвердження передачі коштів
відповідачі писали розписки та
підписували видаткові касові ордери.
За вказаний період ОСОБА_2 отримала в
борг 229 766 грн., ОСОБА_3 отримала в борг 575
280 грн. Повернути кошти зобов'язувались
за першою вимогою. У травні 2013 року він
звернувся до відповідачів з вимогою
повернути кошти. В добровільному
порядку повертати кошти вони
відмовились, навіть частково.

Просив суд стягнути з ОСОБА_2 на його
користь 229 766 грн., з ОСОБА_3 на його
користь 575 280 грн.; судові витрати
покласти на відповідачів.

При розгляді справи позивач подав
заяву про збільшення позовних вимог.
Свої вимоги обґрунтовував тим, що при
подачі позову не були враховані
передані в борг ОСОБА_2 по видатковим
касовим ордерам кошти в розмірі 300 000
грн. та 331 894 грн. Крім того, за неналежне
виконання грошового зобов'язання
боржник має повернути суму боргу з
врахуванням відсотків за користування
коштами.

Просив суд стягнути з ОСОБА_2 на його
користь заборгованість за договором
позики в розмірі 861 660 грн. та 26 439,97 грн.
заборгованість по відсоткам, з ОСОБА_3
на його користь заборгованість за
договором позики в розмірі 575 280 грн. та
заборгованість за відсотками в розмірі
17 652,43 грн.; судові витрати покласти на
відповідачів.

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав.
Суду пояснив, що між сторонами були
довірливі відносини, тому передача
коштів в борг оформлювалась в
більшості випадків видатковими
касовими ордерами. В письмовій формі до
відповідачів з вимогою повернення
коштів не звертався. Отримавши від них
відмову, одразу звернувся до суду з
даним позовом. Надати оригінали всіх
розписок на час розгляду справи в суді,
оскільки вони знаходяться в позивача,
який перебуває за кордоном. Просив
задоволити позов.

У судовому засіданні відповідачка
ОСОБА_2 та представник відповідачів
проти позову заперечували. Суду
пояснили, що дійсно між ними були
довірливі відносини, довгий час
працювали разом, вели спільну
діяльність. Кошти, які видавались їм,
спрямовувались на облаштування
спільного бізнесу, прибуток від якого
планувалось розділяти порівну, а не на
задоволення особистих потреб. Тому
просили відмовити в задоволенні
позову.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що у заводненні позову слід
відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст.. 60 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених ст. 61 цього
кодексу.

За ст. 1046 ЦК України за договором позики
одна сторона (позикодавець) передає у
власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики). Договір позики є
укладеним з моменту передачі грошей.

Ст. 1047 ЦК України договір позики
укладається в письмовій формі, якщо
його сума не менш як десять разів
перевищує встановлений законом
неоподаткований мінімум доходів
громадян. На підтвердження укладення
договору позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

При розгляді справи судом встановлено,
що 25 листопада 2009 року між ОСОБА_3 та
ОСОБА_1 укладено договір позики. За
даним договором ОСОБА_3 отримала у борг
кошти в розмірі 45 000 дол. США. строком на
60 днів та повернення за першою вимогою
(а.с. 28, верхня частина).

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Разом з тим, при розгляді справи
позивач не надав суду оригінал даної
розписки. Пояснення представника
позивача, що оригінал розписки
знаходиться в позивача, який перебуває
за кордоном, суд оцінює критично,
оскільки справа перебуває в
провадженні суду з листопада 2013 року,
судові засідання неодноразово
переносились за клопотання
представника позивача з-підстав
надання суду для огляду оригіналів
розписок. Тому в задоволенні вимог про
стягнення боргу за даною розпискою суд
відмовляє.

На підтвердження доводів щодо передачі
коштів в борг ОСОБА_3 позивачем подано
суду розписку від 29 березня 2010 року
ОСОБА_3 з текстом: «Дополнительно
получила 25 000 дол. США на тех же
условиях» (а.с. 28, нижня частина). Суд
оцінює дану розписку критично як доказ
передачі коштів від ОСОБА_1 в борг,
оскільки текст розписки свідчить про
отримання коштів в певній сумі. В ньому
не вказано на яких умовах, строк, а
відповідачі заперечували отримання
коштів в борг. Твердження, що дана
розписка є додатком до розписки від 25
листопада 2009 року, є необґрунтованими,
так як дані розписки написані на
окремих аркушах, не містить посилань
одну на одну, оригінал розписки від 25
листопада 2009 року суду не був поданий.
Тому у задоволенні вимог про стягнення
коштів за даною розсипкою суд також
відмовляє.

З наведених вище підстав, суд вважає
необґрунтованість доводів позивача
про стягнення коштів з ОСОБА_2 по
розписці від 13 липня 2011 року з текстом:
«Отримала 68 тис. грн.» з зазначенням
ім'я ОСОБА_2 та підписом особи (а.с. 10).

Позивач подав суду як доказ передачі
коштів в борг ОСОБА_2 видаткові касові
ордери: від 26 квітня 2011 року на суму 3 000
грн., підстава платежу - геодезія
бетонний забор пляж Горенка (а.с. 11); від
04 травня 2011 року, підстава платежу -
компенсація СФГ «Мрия» за пляж, на суму
3 500 дол. США (а.с. 12); від 11 жовтня 2011 року
на суму 6 000 грн., підстава платежу -
топогрофо-геодезичні викову вальні
роботи дог.№18-11 від 05 квітня 2011 року
(а.с. 13); від 17 жовтня 2011 року на суму 1 000
грн., підстава платежу - договір №43230
викопіювання (а.с. 14); від 10 листопада 2011
року на суму 4 000 грн., підстава платежу -
електроенергія за жовтень 2011 (а.с. 15);
від 10 листопада 2011 року на суму 10 000 грн.,
підстава платежу - з/п охоронникам (а.с.
16); від 16 грудня 2011 року на суму 15 390 грн.,
підстава платежу - з/п охоронникам (а.с.
17); від 06 грудня 2011 року на суму 5 000 грн.,
підстава платежу - електроенергія на
12.2011 (а.с. 18); від 06 грудня 2011 року на суму
10 000 грн., підстава платежу - з/п
охоронникам за 11.11 (а.с. 19); від 20 жовтня
2011 року на суму 10 000 грн., підстава
платежу - з/п охоронникам (а.с. 20); від 10
липня 2012 року на суму 9 000 грн., підстава
платежу - паспорт пляжа (а.с.21); від 10
лютого 2012 року на суму 15 500 грн.,
підстава платежу - з/п охоронникам (а.с.
22); від 04 квітня 2012 року на суму 19 500 грн.,
підстава платежу - з/п охоронникам,
електроенергія (а.с. 23); від 10 жовтня 2011
року на суму 9 909 грн., підстава платежу -
електроенергія за вересень-жовтень
2011(а.с. 24); від 25 квітня 2012 року на суму 5
000 грн., підстава платежу -
електроенергія (а.с. 25); від 25 квітня 2012
року на суму 10 500 грн., підстава платежу -
з/п охоронникам (а.с. 26); від 02 березня 2011
року на суму 2 000 дол. США, підстава
платежу - електросети Горянка (а.с. 27);
від 04 травня 2012 року на суму 300 000 грн.,
підстава платежу - аванс на
оборудование бара, музика, доплата за
паркову, пісок (а.с. 58); від 15 травня 2012
року на суму 331 894 грн., підстава платежу
- комунікації по території на вулиці
каналізації, доп. (а.с. 59).

Дані ордери суд оцінює критично як
доказ передачі коштів в борг, оскільки
в них чітко вказано підстава платежу,
ОСОБА_1 зазначений як касир, що видав
кошти. Крім того, в постанові про
закриття кримінальної справи від 03
січня 2014 року слідчого СВ першого
відділу міліції Шевченківського РУ ГУ
МВС України в м. Києві вказано, що
ОСОБА_1 у якості свідка дав покази, що
між ним та ТОВ «Норвік Україна»
укладено договір доручення про
проведення роботи по облагородженню
території. ОСОБА_1 для виконання умов
договору надавалось право здійснювати
оплати по безготівковому рахунку, а
також надавати готівку в борг ОСОБА_2,
ОСОБА_3 та ОСОБА_5, якими вони можуть
користуватись на власний розсуд. У
період часу з 2010 у по 2012 роки ОСОБА_2
отримувала грошові кошти на загальну
суму 2 196 003 грн., що належать ТОВ «Норвік
Україна», про що оформлювались
видаткові касові ордери та
підписувались ОСОБА_2 особисто.

У судовому засіданні позивачем не
надано суду доказів на спростування
вищевикладених обставин, належність
коштів безпосередньо позивачу,
передачі коштів саме в борг, а не на
інших підставах, тобто не доведено
укладення договору позики, порушення
відповідачами умов цих договорів, тому
підстави для задоволення вимог про
стягнення заборгованості за
договорами позики та відсотків за
користування коштами відсутні.

Таким чином, розглянувши справу в межах
заявлених позовних вимог, дослідивши
всебічно, повно, безпосередньо та
об'єктивно наявні у справі докази,
оцінив їх належність, допустимість,
достовірність, достатність і взаємний
зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі
обставини справи, на які сторони
посилалися як на підставу своїх вимог і
заперечень, з урахуванням того, що
відповідно до ст.1 ЦПК України
завданням цивільного судочинства є
справедливий, неупереджений та
своєчасний розгляд і вирішення
цивільних справ з метою захисту
порушених або оспорюваних прав, свобод
чи інтересів фізичної особи, суд дійшов
висновку про необхідність відмови в
задоволенні позову.

Відповідно до ч.6 ст. 154 ЦПК України якщо
у задоволенні позову було відмовлено,
провадження по справі закрито або
заяву залишено без розгляду, вжиті
заходи забезпечення позову
застосовуються до набрання судовим
рішенням законної сили. Проте суд може
одночасно з ухваленням судового
рішення або після цього постановити
ухвалу про скасування заходів
забезпечення позову.

Ухвалами суду від 02 грудня 2013 року та 04
квітня 2014 року були вжиті заходи
забезпечення позову. З огляду на
наведене, суд вважає, що вжиті заходи
забезпечення позову слід скасувати.

Враховуючи викладене та керуючись
ст.ст. 57-64, 208-223 ЦПК України, -

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості -
відмовити.

Скасувати заходи забезпечення
позову, шляхом зняття арешту на: -
земельну ділянку площею 3,7970 га
(кадастровий номер земельної ділянки
:03:007:0472), цільове призначення - для
ведення фермерського господарства, яка
знаходиться за адресою: Київська обл.,
Києво-Святошинський район, с.Горенка,
та належить ОСОБА_3 на підставі
Розпорядження Києво-Святошинської
районної державної адміністрації № 2019
від 18.03.2010 року; - земельну ділянку
площею 0,9211 га (кадастровий номер
земельної ділянки :03:008:0075),
цільове призначення - для ведення
фермерського господарства, яка
знаходиться за адресою: Київська обл.,
Києво-Святошинський район, с. Горенка,
та належить ОСОБА_3 на підставі
Розпорядження Києво-Святошинської
районної державної адміністрації № 2019
від 18.03.2010 року; - земельну ділянку
площею 4,3659 га (кадастровий номер
земельної ділянки :03:008:0076),
цільове призначення - для ведення
фермерського господарства, яка
знаходиться за адресою: Київська обл.,
Києво-Святошинський район, с. Горенка,
та належить ОСОБА_2 на підставі
Розпорядження Києво-Святошинської
районної державної адміністрації № 2019
від 18 березня 2010 року.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Н.С. Пінкевич