Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2014 року Подільський районний
суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Шаховніної М. О. ,

при секретарях - Гуменюк А. О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа -
Реєстраційна служба Головного
управління юстиції у м. Києві про виділ
у натурі частки із майна, що є у
спільній частковій власності,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_2 про виділ у
натурі частки із майна, що є у спільній
частковій власності.

Свої вимоги мотивує тим, що йому на
праві спільної часткової власності
належить 89/100 частин нежитлового
приміщення АДРЕСА_1, інші 11/100 частин
даного приміщення належать
відповідачці.

Згідно з висновком про результати
експертного дослідження від 22.05.2013 року
№ 130522-002 Київського НДІСЕ з технічної
точки зору виділ частки позивача є
можливим.

Посилаючись на те, що відповідачка у
добровільному порядку на виділ його
частки в натурі не погоджується, просив
виділити в натурі та визнати за ним у
порядку виділу у натурі частки із
майна, що є у спільній частковій
власності, право власності на частину
нежитлового приміщення АДРЕСА_1, яке
складається з наступних приміщень:

- підвал: сходи (28) площею 11,0 кв.м;
основне (29) - 32,9 кв.м; основне (30) - 23,7 кв.м.;
основне (31) - 19,4 кв.м.; основне (32) - 41,9
кв.м.; сходи (33) -12,2 кв.м.

- І поверх: підсобне (1) - 29, 1 кв.м; основне
(2) - 32, 4 кв.м; основне (3) - 58,1 кв.м; підсобне
(4) - 4,2 кв.м.; підсобне (5) - 13,2 кв.м;
підсобне (13) - 5,0 кв.м; підсобне (14) - 2,6
кв.м; вбиральня (15) - 1,4 кв.м.; санвузол (16) -
1,6 кв.м.; основне (17) - 19,1 кв.м.; основне (18) -
24, 4 кв. м.; підсобне (19) - 14,0 кв. м.;
підсобне (20) - 2,3 кв. м.; підсобне (21) - 1,5
кв.м; підсобне (22) - 6,0 кв.м; підсобне (23) -
4,6 кв.м; підсобне (24) - 3,7 кв.м; підсобне (25)
- 7,8 кв.м; основне (26) - 21,7 кв.м.; сходи (27) -
11,8 кв.м; загальною площею 405, 6 кв.м., що
знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та
припинити право спільної часткової
власності його та ОСОБА_2 на дане
нежитлове приміщення.

Ухвалою Подільського районного суду м.
Києва від 27 березня 2014 року, не виходячи
до нарадчої кімнати, було залучено
Реєстраційну службу Головного
управління юстиції у м. Києві як третю
особу, що не заявляють самостійних
вимог на предмет спору, до участі у
справі.

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав у
повному обсязі та просив їх
задовольнити.

Відповідачка у судове засідання не
з'явилася, про час та місце розгляду
справи повідомлялася належним чином.
Направила до суду заяву, в якій просить
розглядати справу у її відсутність
відповідно до вимог законодавства,
позов не визнає.

Заслухавши пояснення представника
позивача, вивчивши матеріали справи,
оцінивши докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому їх дослідженні, суд
прийшов до висновку, що позов доведений
та підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що позивачу на праві
власності належало нежиле приміщення
АДРЕСА_1 (а.с. 4).

Згідно договору дарування від 10 квітня
2003 року ОСОБА_1 подарував ОСОБА_2
частину нежилого приміщення АДРЕСА_1,
що складає 45/1000 від нежилих приміщень в
будинку (а.с. 5).

У судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_1 на праві спільної часткової
власності належить 89/100 частин
нежитлового приміщення АДРЕСА_1, інші
11/100 частин даного приміщення належать
відповідачці.

Правовий режим спільної часткової
власності визначається гл. 26 ЦК України
з урахуванням інтересів усіх її
учасників. Володіння, користування та
розпорядження частковою власністю
здійснюється за згодою всіх
співвласників, а за відсутності згоди -
спір вирішується судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України
співвласник має право на виділ у
натурі частки із майна, що є у спільній
частковій власності.

Якщо виділ у натурі частки із спільного
майна не допускається згідно із
законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183
цього Кодексу), співвласник, який бажає
виділу, має право на одержання від
інших співвласників, яки

Таким чином, виділ у натурі частки із
майна, що є об`єктом спільної часткової
власності, може мати місце лише у
випадку, якщо частка, яка підлягає
виділу, після цього не втратить своїх
властивостей і основного призначення.

Статтею 183 ЦК України передбачено, що
подільною є річ, яку можна поділити без
втрати її цільового призначення.
Неподільною є річ, яку не можна
поділити без втрати її цільового
призначення.

Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №20 від 22.12.1995
року «Про судову у справах за позовами
про захист права приватної власності»
квартира, яка є спільною сумісною чи
спільною частковою власністю, на
вимогу учасника (учасників) цієї
власності підлягає поділу в натурі,
якщо можливо виділити сторонам
ізольовані жилі та інші приміщення з
самостійними виходами, які можуть
використовуватися як окремі квартири
або які можна переобладнати в такі
квартири. У протилежному випадку може
бути встановлено порядок користування
приміщеннями квартири, якщо про це
заявлено позов.

Визначальним для виділу частки або
поділу будинку в натурі, який перебуває
у спільній частковій власності є не
порядок користування будинком, а
розмір часток співвласників та
технічна можливість виділу частки або
поділу будинку відповідно до часток
співвласників.

Частиною 3 ст. 364 ЦК України передбачено,
що у разі виділу співвласником у натурі
частки із спільного майна для
співвласника, який здійснив такий
виділ, право спільної часткової
власності на це майно припиняється.

Згідно висновку Київського НДІСЕ від
22.05.2013 року № 130522-002 встановлено, що
нежитлове приміщення площею 405,6 кв. м. в
частині підвального та першого
поверхів будівлі літ. "А" житлового
будинку по АДРЕСА_1, враховуючи
об'ємно-просторові та планувальні
характеристики, загальний технічний
стан, можливо виділити з спільної
часткової власності всіх нежилих
приміщень в будинку (а.с. 12-28).

Враховуючи вищезазначене та те, що
відповідно до часток кожного із
співвласників на нежилі приміщення, як
окремих, індивідуально визначених
часток об'єкта нерухомого майна,
враховуючи їх планувальне
відокремлення один від одного, те, що
приміщення, яке належить ОСОБА_1 є
ізольованим, забезпечене самостійним
входом (виходом) на земельну ділянку,
відокремлене від інших нежитлових
приміщень будинку, не залежно та не
пов'язано з господарською діяльністю з
іншими співвласниками, суд приходить
до висновку, що виділ в натурі частки із
майна, що є у спільній частковій
власності на частину нежитлового
приміщення АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 можливий
та не буде порушувати права
співвласників нерухомого майна.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 183, 364 ЦК України, ст. ст. 3, 4, 8, 10, 11,
15, 33, 56, 58, 60, 61, 174, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа -
Реєстраційна служба Головного
управління юстиції у м. Києві про виділ
у натурі частки із майна задовольнити.

Виділити в натурі та визнати за ОСОБА_1
у порядку виділу у натурі частки із
майна, що є у спільній частковій
власності, право власності на частину
нежитлового приміщення АДРЕСА_1, яке
складається з наступних приміщень:

- підвал: сходи (28) площею 11,0 кв.м;
основне (29) - 32,9 кв.м; основне (30) - 23,7 кв.м.;
основне (31) - 19,4 кв.м.; основне (32) - 41,9
кв.м.; сходи (33) -12,2 кв.м.

- І поверх: підсобне (1) - 29, 1 кв.м;
основне (2) - 32, 4 кв.м; основне (3) - 58,1 кв.м;
підсобне (4) - 4,2 кв.м.; підсобне (5) - 13,2
кв.м; підсобне (13) - 5,0 кв.м; підсобне (14) -
2,6 кв.м; вбиральня (15) - 1,4 кв.м.; санвузол
(16) - 1,6 кв.м.; основне (17) - 19,1 кв.м.; основне
(18) - 24, 4 кв. м.; підсобне (19) - 14,0 кв. м.;
підсобне ( 20) - 2,3 кв. м.; підсобне (21) - 1,5
кв.м; підсобне (22) - 6,0 кв.м; підсобне (23) -
4,6 кв.м; підсобне (24) - 3,7 кв.м; підсобне (25)
- 7,8 кв.м; основне (26) - 21,7 кв.м.; сходи (27) -
11,8 кв.м; загальною площею 405, 6 кв.м., що
знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

Припинити право спільної часткової
власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на
нежитлове приміщення АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду міста Києва шляхом
подання через Подільський районний суд
міста Києва апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя М. О. Шаховніна