НОВОМОСКОВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2-4078/11
№ 2/183/37/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.02.2014 року

Новомосковський міськрайонний суд
Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Городецького Д.І.

секретаря Кравченко О.О.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Новомосковську цивільну
справу за ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ
майна подружжя, визнання права
власності,

В С Т А Н О В И В:

14 вересня 2011 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_3 про поділ
майна подружжя, визнання права
власності.

В обґрунтування своїх вимог позивач
ОСОБА_1 посилалася на те, що 19 грудня 1981
року у Менжинському відділі ЗАГС
Нікопольського району
Дніпропетровської області вона
зареєструвала шлюб з відповідачем
ОСОБА_3.

Від шлюбу мають дітей які досягли
повноліття.

Після реєстрації шлюбу вони стали
проживати в будинку по АДРЕСА_1,
власником якого була мати відповідача.

В 1994 році ОСОБА_3 звернувся до
Перещепинської селищної ради
Новомосковського району
Дніпропетровської області з заявою про
надання дозволу на будівництво
житлового будинку.

Рішенням Перещепинської селищної ради
від 27 квітня 1994 року їй та її чоловікову
був наданий дозвіл на реєстрацію в
зазначеному житловому будинку та
наданий дозвіл на будівництво
житлового будинку.

Позивач зазначила в заяві, що мати
ОСОБА_3 померла у 1998 році, а в 1999 році
вона та відповідач почали будівництво
нового житлового будинку,
господарських будівель та споруд, на
теперішній час будівництво
двоповерхового будинку не закінчено,
він не прийнятий в експлуатацію.

У 2010 році вона та відповідач перестали
підтримувати сімейні стосунки, спільно
не проживають,відповідач вигнав її з
будинку, що змушує її звернутися до
суду.

Крім того, за час шлюбу ними були
придбані: автомобіль ВАЗ 2106,
автопричіп, дві бензопили, морозильну
камеру, телевізор, та інші предмети, у
відповідності до акту, складеного в
травні 2010 року депутатом та юристом
Перещепинської міської ради.

В зв'язку з наведеним, посилаючись на
норми ст.ст. 60, 70, 71 СК України, позивач
ОСОБА_1 просила суд провести поділ
майна подружжя, стягнути з відповідача
на її користь 12 часину вартості майна,
набутого за час шлюбу, виділити їй у
власність 12 частину житлового будинку
з господарськими будівлями та
спорудами, що розташований по АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та
її представник підтримали позов в
повному обсязі, посилалися на підстави
звернення до суду, викладені в заяві,
просили суд задовольнити вимоги.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні
позов не визнав.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
дослідивши докази, надані сторонами,
приходить до наступного.

Судом встановлено, що 19 грудня 1981 року у
Менжинському відділі ЗАГС
Нікопольського району
Дніпропетровської області сторони
зареєстрували шлюб.

У відповідності до рішення
Перещепинської селищної ради
Новомосковського району
Дніпропетровської області № 105 від 27
квітня 194 року, ОСОБА_3 наданий дозвіл на
прописку в будинку матері по АДРЕСА_1.

Згідно до свідоцтва про право на
спадщину за заповітом від 22 червня 1999
року, виданого Новомосковською
районною державною нотаріальної
конторою, ОСОБА_3 став власником
житлового будинку по АДРЕСА_1, в порядку
спадкування після матері - ОСОБА_5,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно до свідоцтва про право на
спадщину за заповітом від 22 червня 1999
року, виданого Новомосковською
районною державною нотаріальної
конторою, ОСОБА_3 став власником
земельної ділянки площею 0,6170 га., яка
розташована по АДРЕСА_1, в порядку
спадкування після матері - ОСОБА_5,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_1

Рішенням виконавчого комітету
Перещепинської селищної ради
Новомосковського району
Дніпропетровської області № 239 від 16
листопада 1999 року ОСОБА_3 був наданий
дозвіл на будівництво індивідуального
житлового будинку по АДРЕСА_1.

На підставі зазначеного вище рішення,
ОСОБА_3 був виданий паспорт на забудову.

Згідно до пояснень сторін, житловий
будинок не завершений будівництвом та
не прийнятий до експлуатації.

Відповідно до ст.ст. 60,70 СК України,
майно, набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині і чоловікові на праві
спільної сумісної власності. Дружина
та чоловік мають право на поділ майна,
що належить їм на праві спільної
сумісної власності. У разі поділу
майна, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, частки
майна дружини та чоловіка є рівними.

В той же час, у відповідності 331 ЦК
України право власності на нову річ,
яка виготовлена (створена) особою,
набувається нею, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Право власності на новостворене
нерухоме майно (житлові будинки,
будівлі, споруди тощо) виникає з
моменту завершення будівництва
(створення майна). Якщо договором або
законом передбачено прийняття
нерухомого майна до експлуатації,
право власності виникає з моменту його
прийняття до експлуатації. Якщо право
власності на нерухоме майно відповідно
до закону підлягає державній
реєстрації, право власності виникає з
моменту державної реєстрації. До
завершення будівництва (створення
майна) особа вважається власником
матеріалів, обладнання тощо, які були
використані в процесі цього
будівництва (створення майна).

Крім того, при проведенні експертного
дослідження судово-будівельним
експертом встановлено, що об'єкт
дослідження - житловий будинок по
АДРЕСА_1 не відповідає чинним
будівельним нормам, незавершений
будівництвом, встановлена наявність
самовільного будівництва, поділ
зазначеного будинку є неможливим.

Оскільки житловий будинок не
закінчений будівництвом та не
прийнятий до експлуатації, при
проведенні дослідження експертом
виявлені самовільне будівництво, право
власності сторін на зазначене нерухоме
майно не виникло, в зв'язку з чим,
провести поділ житлового будинку в
натурі та визнати за сторонами право
власності по 12 частині неможливо,
оскільки сторони, фактично, вважаються
власниками тільки матеріалів та
обладнання, які були використані в
процесі будівництва, в зв'язку з чим, в
задоволенні позовних вимог в цій
частині належить відмовити..

У відповідності до акту обстеження,
проведеного 12 травня 2919 року, в будинку
по АДРЕСА_1 виявлені автомобіль ВАЗ 2106,
автопричіп, дві бензопили, кахель,
морозильна камера, телевізор,
металопрокат, будівельні матеріали, та
інше майно.

Як зазначалося вище, в позовній заяві
позивач ОСОБА_1 просила суд стягнути з
відповідача на її користь 12 часину
вартості зазначеного майна.

В той же час, у відповідності до вимог
ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона
повинна надати докази,якими
обґрунтовуються ї позовні вимоги.

Оскільки позивачем не надано суду
доказів вартості спірного майна, з
цього питання не заявлялися клопотання
про проведення товарознавчої
експертизи, позивачем не надано
доказів того, в який період було
придбане зазначене майно, суд
позбавлений можливості визначити, яке
саме майно було придбане за період
шлюбу та підлягає поділу та визначити
вартість 12 частини зазначеного майна, в
зв'язку з чим, в задоволенні позовних
вимог в цій частині також належить
відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 213-215 ЦПК України,
ст.ст. 60,61,70,71,72 СК України, ст. 331 ЦК
України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 про поділ майна подружжя,
визнання права власності - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

СУДДЯ
Д.І.
Городецький