Номер провадження: 22-ц/785/4506/14
Номер справи місцевого суду: 523/2188/14-ц
Головуючий у першій інстанції Середа
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.04.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого
Сегеди С.М.,

суддів:
Гайворонського С.П.,

Кононенко Н.А.,

за участю секретаря Жус
І.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на
ухвалу Суворовського районного суду м.
Одеси від 14 лютого 2014 року про
повернення позовної заяви у цивільній
справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Факторингова компанія «Вектор плюс»
та Публічного акціонерного товариства
«Омега банк» про визнання частково
недійсними договору факторингу та
договору про відступлення прав за
іпотечним договором,

встановила:

13 лютого 2014 року ОСОБА_3 звернулася до
суду із зазначеним позовом, в якому
ставила питання про визнання частково
недійсним договору факторингу №15 від
28.11.2012 року, укладеного між Публічним
акціонерним товариством «Сведбанк»
(далі-ПАТ «Сведбанк») та Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Факторингова компанія вектор плюс»
(далі-ТОВ «Факторингова компанія
«Вектор плюс»), в частині передачі
(відступлення) прав вимоги за кредитним
договором №1501/0708/71-146 від 18.07.2008 року, а
також частково недійсним договору
відступлення прав за іпотечним
договором від 28.11.2012 року, укладених між
ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «Факторингова
компанія «Вектор плюс», в частині
передачі прав за договором іпотеки
№1501/0708/71-146-Z-l від 18.07.2008 року від ПАТ
«Сведбанк» до ТОВ «Факторингова
компанія «Вектор плюс» стосовно вимог
до позивача.

Свої позовні вимоги мотивувала
ти, що 18.07.2008 року між нею та Акціонерним
товариством «Сведбанк»,
правонаступником якого є ПАТ
«Сведбанк», був укладений кредитний
договір № 1501/0708/71-146, відповідно до
якого АТ «Сведбанк» зобов'язувався
надати їй грошові кошти у вигляді
кредиту у розмірі 55 000,00 (п'ятдесят п'ять
тисяч) доларів США на строк з 18.07.2008 р. по
18.07.2028 р., включно, на особисті споживчі
цілі: придбання квартири АДРЕСА_1, а
позивач зобов'язувалася повернути
кредит, сплатити проценти за
користування кредитом та виконати свої
зобов'язання у повному обсязі у
терміни, передбачені цим договором
(далі - Кредитний договір).

Також пояснила що 18.07.2008 року між
позивачем та АТ «Сведбанк» був
укладений договір іпотеки №
1501/0708/71-146-Z-1 (надалі -Договір іпотеки),
відповідно до якого вона передала
іпотекодержателю в забезпечення
виконання основного зобов'язання,
відповідно до Кредитного договору,
квартиру АДРЕСА_1.

Станом на 12.02.2014 року нею не
оформлювалися додаткові угоди до
зазначеного Кредитного договору щодо
будь-яких змін його умов, у тому числі
щодо заміни Кредитора. А також не
оформлювалися додаткові угоди до
зазначеного Договору іпотеки щодо
будь-яких його змін, у тому числі щодо
заміни Іпотекодержателя.

Також на її адресу не надходило жодних
повідомлень від ПАТ «Сведбанк» або
будь-яких інших осіб та підприємств
щодо заміни Кредитора за Кредитним
договором та іпотекодержателя за
Договором іпотеки.

28.05.2013 року ПАТ «Сведбанк» було
переіменоване в ПАТ «Омега банк», що
підтверджується витягом зі Статуту ПАТ
«Омега банк», погодженого НБУ 24.05.2013р.,
затверджено Річними загальними
зборами акціонерів ПАТ «Сведбанк» від
29.04.2013 року.

В січні 2014 року позивачем було отримано
позовну заяву ТОВ «Факторингова
компанія «Вектор Плюс» про звернення
стягнення на предмет іпотеки, її
виселення та зняття з реєстраційного
обліку. Із тексту позову їй стало
відомо, що 28.11.2012 року ПАТ «Сведбанк»
відступив ТОВ «Факторингова компанія
«Вектор Плюс» на підставі Договору
факторингу №15 та Договору про
відступлення прав за іпотечним
договором свої права вимоги за
зобов'язаннями по Кредитному договору
та Договору іпотеки.

У з'язку з цим ОСОБА_3 звернулась до суду
з вищезазначеним позовом.

Ухвалою Суворовського районного суду
м. Одеси від 14 лютого 2014 року позовну
заяву ОСОБА_3 було повернуто
позивачеві, оскільки нею були порушені
правила підсудності при зверненні до
суду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить
ухвалу суду скасувати та направити
справу для продовження розгляду до
суду першої інстанції, посилаючись на
те, що ухвалу суду було постановлено з
порушенням норм процесуального права.

Перевіривши законність і
обґрунтованість оскаржуваного
судового рішення, заслухавши
доповідача, доводи апеляційної скарги,
заперечень проти неї, колегія суддів
дійшла висновку про необхідність
задоволення апеляційної скарги,
виходячи з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд
першої інстанції виходив із того, що
відповідачі у справі знаходяться в м.
Києві, а тому у відповідності до ч. 2 ст.
109 ЦПК України, позивач зобов'язана
звернутись з даним позовом до
районного суду м. Києва, за місцем
юридичної адреси відповідачів.

Однак, з таким висновком суду
погодитись не можна, з огляду на
наступні обставини.

У відповідності до п.п. 22, 23 ст. 1 Закону
України «Про захист прав споживачів»,
споживач - фізична особа, яка придбаває,
замовляє, використовує або має намір
придбати чи замовити продукцію для
особистих потреб, безпосередньо не
пов'язаних з підприємницькою
діяльністю або виконанням обов'язків
найманого працівника. Споживчий кредит
- кошти, що надаються кредитодавцем
(банком або іншою фінансовою установою)
споживачеві на придбання продукції.

Статтею 11 Закону України «Про захист
прав споживачів» передбачено, що
договір про надання споживчого кредиту
укладається між кредитодавцем та
споживачем, відповідно до якого
кредитодавець надає кошти (споживчий
кредит) або бере зобов'язання надати їх
споживачеві для придбання продукції у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а споживач зобов'язується
повернути їх разом з нарахованими
відсотками.

Як вбачається з матеріалів справ,
Кредитний договір був укладений з
ОСОБА_3 як з фізичною особою, а не як із
суб'єктом підприємницької діяльності,
при цьому кредит відповідно до умов
Кредитного договору надавався на
особисті споживчі цілі - придбання
квартири, яка розташована за адресою:
АДРЕСА_1, яка в подальшому була передана
банку в іпотеку.

Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор
у зобов'язанні може бути замінений
іншою особою внаслідок, зокрема,
передання ним своїх прав іншій особі за
правочином (відступлення права вимоги).
Частиною 1 ст.516 ЦК України передбачено,
що заміна кредитора в зобов'язанні
здійснюється без згоди боржника, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

У відповідності до ст.514 ЦК України до
нового кредитора переходять права
первісного кредитора у зобов'язанні в
обсязі і на умовах, що існували на
момент переходу цих прав, якщо інше не
встановлено договором або законом.

На думку позивача, укладеним між ПАТ
«Сведбанк» та ТОВ «Факторингова
компанія «Вектор плюс» договором
факторингу №15 від 28.11.2012 року, в частині
передачі (відступлення) прав вимоги за
Кредитним договором №1501/0708/71-146 від
18.07.2008 року, а також договором
відступлення прав за іпотечним
договором від 28.11.2012 року, укладеного
між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ
«Факторингова компанія «Вектор плюс»,
в частині передачі прав за договором
іпотеки №1501/0708/71-146-Z-l від 18.07.2008 року від
ПАТ «Сведбанк» до ТОВ «Факторингова
компанія «Вектор плюс», порушені її
права як кредитора за споживчим
кредитом та іпотекодавця.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_3
пов'язані з укладенням нею Кредитного
договору та Договору іпотеки, при цьому
Кредитний договір був укладений саме
на споживчі цілі - придбання квартири,
яка була передана в іпотеку.

У відповідності до ч. 5 ст. і 10 ЦПК
України позови про захист прав
споживачів можуть пред'являтися також
за зареєстрованим місцем проживання чи
перебування споживача або за місцем
заподіяння шкоди чи виконання
договору, тобто за місцем проживання
ОСОБА_3

Крім викладеного, колегія суддів
зазначає, що із позовної заяви також
вбачається, що спір виник з приводу
нерухомого майна, а саме - квартири, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1, яка в
подальшому була передана банку в
іпотеку.

Такого висновку колегія суддів дійшла,
виходячи з того, що позивач ставить
питання про визнання недійсним
договору про відступлення прав за
Договором іпотеки, тобто мається спір з
приводу нерухомого майна.

Згідно ст. 114 ЦПК України позови, що
виникають з приводу нерухомого майна,
пред'являються за місцезнаходженням
цього майна або основної його частини.

З огляду на викладене, слід дійти
висновку про те, що в даному випадку
спір виник з приводу нерухомого майна,
тобто має місце виключна підсудність,
а тому позов має бути розглянутий за
місцезнаходженням квартири, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1, тобто
в Суворовському районі м. Одеси.

Таким чином, колегія суддів дійшла
висновку про те, що оскаржувана ухвала
суду є помилковою, доводи апеляційної
скарги її повністю спростовують,
ухвала постановлена в порушення вимог
процесуального права, у зв'язку з чим
апеляційну скаргу слід задовольнити,
оскаржувану ухвалу суду скасувати,
справу направити до суду першої
інстанції для вирішення питання про
відкриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.4 ч.2 ст. 307, п.3. ч.1.
ст. 312 ст.ст. 313 - 315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
задовольнити.

Ухвалу Суворовського районного суду м.
Одеси 14 лютого 2014 року скасувати,
справу направити до суду першої
інстанції для вирішення питання про
відкриття провадження у справі.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили безпосередньо
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Судді апеляційного суду Одеської
області: С.М.
Сегеда

С.П. Гайворонський

Н.А. Кононенко