КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
________________________________________________________________________
_________________________________________________
Провадження № 2/520/2415/14
УХВАЛА

23.04.2014 року

Київський районний суд м. Одеси в
складі:

головуючого - судді
Петренка В.С.

при секретарі -
Гарнаженко Н.С.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Одесі заяву
представника позивача про
забезпечення позову по справі за
позовом

ОСОБА_2

до ОСОБА_3, Одеської міської ради,

за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідачів - Київської
районної адміністрації Одеської
міської ради

про припинення права на частку у майні
та визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся до Київського
районного суду м. Одеси з позовною
заявою до ОСОБА_3, ОМР, за участю третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору на стороні
відповідачів - Київської районної
адміністрації Одеської міської ради, в
якій просить суд припинити право
часткової власності ОСОБА_3 на 1/9
частину домоволодіння АДРЕСА_1, визнати
за ним право власності на
домоволодіння, розташоване за адресою:
АДРЕСА_1, а також усунути йому перешкоди
у користуванні будинком АДРЕСА_1 шляхом
виселення ОСОБА_3 з зазначеного будинку
без надання іншого житла.

22.04.2014року від представника позивача
надійшла заява про забезпечення
позову, в якій представник позивача
просить суд накласти арешт на будинок
АДРЕСА_1.

В обґрунтування наданої заяви
представник позивача посилається на
те, що невжиття заходів забезпечення
позову може значно утруднити чи
зробити неможливим виконання
майбутнього рішення суду у випадку
задоволення судом позовної заяви, у
зв'язку з чим, представник позивача
звернувся до суду із відповідною
заявою.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України
заява про забезпечення позову
розглядається судом, у провадженні
якого перебуває справа, в день її
надходження без повідомлення
відповідача та інших осіб, які беруть
участь у справі.

Сторони в судове засідання не
викликались.

Суд, проаналізувавши матеріали справи,
вважає, що заява про забезпечення
позову підлягає частковому
задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.151 ЦПК України,
суд за заявою осіб, які беруть участь у
справі, може вжити, передбачені цим
кодексом, заходи забезпечення позову. У
заяві про забезпечення позову повинно
бути зазначено причини, у зв'язку з
якими потрібно забезпечити позов, вид
забезпечення позову, який належить
застосувати, з обґрунтуванням його
необхідності, а також інші відомості,
потрібні для забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Згідно п.п. 1 та 2 ч.1 ст. 152 ЦПК України
позов забезпечується, зокрема,
накладенням арешту на майно або
грошові кошти, що належать
відповідачеві і знаходяться у нього
або в інших осіб, а також забороною
вчиняти певні дії. Види забезпечення
позову мають бути співмірними із
заявленими позивачем вимогами.

Одним із критеріїв обґрунтованості
заяви є наявність причинного зв'язку
між конкретним видом забезпечення
позову, про який йдеться у відповідній
заяві, та наслідком у формі потенційної
загрози виконанню рішення суду.

Пленум Верховного Суду України «Про
практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову» № 9 від 22 грудня
2006 року у п. 4 роз'яснив, що розглядаючи
заяву про забезпечення позову, суд має
з урахуванням доказів, наданих
позивачем на підтвердження своїх
вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому,
що між сторонами дійсно виник спір та
існує реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення
позову, суд має врахувати наскільки
конкретний захід, який пропонується
вжити, пов'язаний з предметом позову,
наскільки він співрозмірний позовній
вимозі, і яким чином цей захід фактично
реалізує мету його вжиття.

З урахуванням вказаного вище
роз'яснення Пленуму Верховного суду
України, суд вважає, що тимчасове
обмеження права розпоряджатися 1/9
частиною житлового будинку, яке
розташоване за адресою: АДРЕСА_1, без
обмеження права володіння та
користування ним, не зашкодить
істотним чином правам та охоронюваним
законом інтересів відповідача - ОСОБА_3.

Враховуючи викладене, приймаючи до
уваги, що предметом розгляду
зазначеної справи є житловий будинок,
розташований за адресою: АДРЕСА_1, суд
вважає вимоги представника позивача
про вжиття заходів забезпечення позову
шляхом накладення арешту на 1/9 частину
житлового будинку, розташованого за
адресою: АДРЕСА_1, яке належить ОСОБА_3,
співмірними із заявленими позовними
вимогами, вбачає імовірність
ускладнення виконання або невиконання
судового рішення у випадку не
задоволення судом в цій частині заяви
представника позивача про
забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 151 - 153 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача про
вжиття заходів забезпечення позову -
задовольнити частково.

Накласти арешт на 1/9 частину житлового
будинку, розташованого за адресою:
АДРЕСА_1, яке належить ОСОБА_3.

В решті вимог заяви - відмовити.

Копію ухвали невідкладно надіслати
сторонам для відома, Реєстраційній
службі Одеського міського управління
юстиції для виконання.

Ухвала про забезпечення позову набирає
чинності в момент її проголошення,
підлягає негайному виконанню в
порядку, встановленому законом для
виконання судових рішень.

Ухвала може бути оскаржена до
апеляційного суду Одеської області
шляхом подання до Київського районного
суду м. Одеси апеляційної скарги
протягом п'яти днів з дня її
проголошення, однак оскарження ухвали
про забезпечення позову не зупиняє її
виконання, а також не перешкоджає
подальшому розгляду справи.

Суддя
Петренко В. С.