Ухвала

іменем україни

18 червня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Кафідової О.В.,
Колодійчука В.М.,

Фаловської І.М., Умнової О.В.,

розглянувши в судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа -
Личаківська районна адміністрація
Львівської міської ради, про поділ в
натурі будинковолодіння, за касаційною
скаргою ОСОБА_5 на ухвалу апеляційного
суду Львівської області від 03 березня
2014 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2012 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_4 про поділ
в натурі будинковолодіння, яке
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
визнавши за ним право власності на
57/100 реальної його частки.

Рішенням Личаківського районного суду
м. Львова від 22 листопада 2012 року позов
задоволено.

Поділено в натурі будинковолодіння,
яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, визнано за ОСОБА_3
право власності на 57/100, а за ОСОБА_4 на
43/100 реальних часток вказаного
будинковолодіння.

Ухвалою апеляційного суду Львівської
області від 03 березня 2014 року
апеляційне провадження за апеляційною
скаргою ОСОБА_5 на рішення суду першої
інстанції закрито у зв'язку з тим, що
апелянт не є особою, яка відповідно до
ч. 1 ст. 292 ЦПК України має право на
апеляційне оскарження рішення суду.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить
скасувати ухвалу апеляційного суду
Львівської області від 03 березня 2014
року, справу направити до суду
апеляційної інстанції для продовження
розгляду, посилаючись на неправильне
застосування апеляційним судом норм
матеріального та порушення норм
процесуального права.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи касаційної скарги,
перевіривши матеріали справи, дійшла
висновку, що касаційна скарга підлягає
відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Згідно із ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_5 з 13 лютого 1999 року
перебуває у зареєстрованому шлюбі із
сином відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_6 .

Від шлюбу мають сина ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та доньку ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до Державного акта на права
власності на земельну ділянку,
виданого 17 січня 2012 року, та договору
про визначення часток від 07
червня 2012 року земельна ділянка площею
0,0610 га, що знаходиться на
АДРЕСА_1 належала на праві спільної
сумісної власності ОСОБА_9 та ОСОБА_4
(по Ѕ частки).

Як вбачається з договорів дарування
від 07 червня 2012 року, ОСОБА_9
подарував, а ОСОБА_3 прийняв в дар Ѕ
частини земельної ділянки, площею 0,0305
га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1,
та 1/3 частини вказаного будинку.

Суд першої інстанції, здійснюючи поділ
в натурі будинковолодіння між його
співвласниками ОСОБА_3 та ОСОБА_4,
виходив з того, що внаслідок проведеної
реконструкції будинку АДРЕСА_1
змінилися розміри часток останніх, а
проведена реконструкція будинку
відповідає будівельним нормам та
правилам, та не порушує інтереси третіх
осіб.

Постановляючи ухвалу про закриття
апеляційного провадження, суд
апеляційної інстанції правильно
виходив з того, що апелянт не є особою,
яка відповідно до ч. 1 ст. 292 ЦПК України
має право на апеляційне оскарження
рішення суду.

Перевіривши доводи касаційної скарги
та дослідивши матеріали справи,
колегія суддів суду касаційної
інстанції дійшла висновку про
відхилення касаційної скарги та
залишення без змін ухвали апеляційного
суду Львівської області від 03 березня
2014 року, оскільки судове рішення
законне та обґрунтоване, а доводи
касаційної скарги не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом норм матеріального та порушення
норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Ухвалу апеляційного суду Львівської
області від 03 березня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: О.В. Кафідова

В.М. Колодійчук

І.М. Фаловська

О.В. Умнова