Справа № 266/273/13- ц
Провадженя№ 2/266/23/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

05.06.2014
м. Маріуполь

Приморський районний суд міста
Маріуполя Донецької області в складі:

гловуючого судді - Курбановой Н.М.

при секретарі - Жирковой М.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду справу за
позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
вселення, встановлення порядку
вільного користування житловим
приміщенням та зобов'язання не чинити
перешкоди в праві користування,
володіння, розпорядження житловим
приміщенням,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом до ОСОБА_2 про вселення,
встановлення порядку вільного
користування житловим приміщенням та
зобов'язання не чинити перешкоди в
праві користування, володіння,
розпорядження житловим приміщенням. В
обґрунтування заявлених вимог
позивачка зазначила, що вона є
власником 1/3 частки квартири АДРЕСА_1, а
відповідачка ОСОБА_2 є власником 2/3
часток вищевказаної квартири. На даний
час вони не можуть домовитись про
порядок користування квартирою, яка
перебуває у спільній частковій
власності.

Позивачка ОСОБА_1 до судового засідання
не з'явилася, але надала заяву, згідно
якої просить розглянути дану цивільну
справу її відсутності.

Представник позивачки ОСОБА_1, ОСОБА_3,
що діє на підставі довіреності, просила
вселити ОСОБА_1 в квартиру АДРЕСА_1,
встановити між ОСОБА_1 та ОСОБА_2
порядок вільного користування
квартирою АДРЕСА_1, який відповідає їїх
частинам спільної часткової власності
2/3 ОСОБА_2, 1/3 ОСОБА_1 та зобов'язати
ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_1 в
праві користування, володіння,
розпорядження 1/3 частини квартири
АДРЕСА_1.

Представники позивачки ОСОБА_1, ОСОБА_3,
що діє на підставі довіреності та
ОСОБА_4, до судового засідання не
з'явилися, але надали заяву, згідно якої
позовні вимоги просять задовольнити у
повному обсязі та ь розглянути дану
цивільну справу у їх відсутності.

Відповідачка ОСОБА_2 та її представник
ОСОБА_5, що діє на підставі довіреності,
до судового засідання не з'явилися, але
надали заяви, згідно яких позовні
вимоги визнали у частині вселення в
квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_1 та просять
розглянути дану цивільну справу у їх
відсутності.

Суд, дослідивши письмові матеріали
справи, вважає що позовні вимоги
підлягають частковому задоволенню
виходячи з наступного.

Згідно ст. 47 Конституції України
встановлює, що кожен має право на житло.
Ніхто не може бути примусово
позбавлений житла інакше як на
підставі закону за рішенням суду.

Згідно ст. 317 ЦК України встановлено, що
власникові належать права володіння,
користування та розпоряджання своїм
майном. На зміст права власності не
впливають місце проживання власника
та місцезнаходження майна.

Відповідно до ст. 319 ч. 3 ЦК України усім
власникам забезпечуються рівні умови
здійснення своїх прав.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
майном.

Способом захисту цивільних прав та
інтересів, відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК
України, зокрема, є припинення дії, яка
порушує право.

Відповідно до положень ст. 358 ч. 1 ЦК
України право спільної часткової
власності здійснюється співвласниками
за їхньою згодою.

Відповідно до ст. 358 ч. 2 ЦК України
співвласники можуть домовитися про
порядок володіння та користування
майном, що є їхньою спільною частковою
власністю.

Відповідно до ст. 358 ч. 3 ЦК України кожен
із співвласників має право на надання
йому у володіння та користування тієї
частини спільного майна в натурі, яка
відповідає його частці у праві
спільної часткової власності.

Відповідно до ч.3 ст. 9 ЖК України ніхто
не може бути виселений із займаного
жилого приміщення або обмежений у
праві користування жилим приміщенням
інакше як з підстав і в порядку,
передбачених законом.

Відповідно до ст. 150 ЖК України
громадяни, які мають у приватній
власності квартиру, користуються нею
для особистого проживання і проживання
членів їх сімей і мають право
розпоряджатися цією власністю на свій
розсуд: продавати, дарувати,
заповідати, здавати в оренду,
обмінювати, закладати, укладати інші не
заборонені законом угоди.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва
про право на спадщину за законом
посвідченого 18 жовтня 2012 року
державним нотаріусом Другої
маріупольської державної нотаріальної
контори ОСОБА_6, спадкоємцями ? частки
квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_9, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1, є його: дружина ОСОБА_2 в 1/3
частки; донька ОСОБА_1 в 2/3 частки, у тому
числі з урахуванням 1/3 частки у
спадщині, від якої відмовилася мати -
ОСОБА_8 (а.с.5).

Згідно витягу про державну реєстрацію
прав МКП «Маріупольське бюро технічної
інвентаризації» від 25.10.2012 року №35989380
ОСОБА_1 на праві приватної власності
зареєстровано 1/3 частка квартири
АДРЕСА_1 (а.с.6).

Згідно інформаційної довідки з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, щодо об'єкта нерухомого
майна сформованого 19 травня 2014 року
№21798685 Реєстраційною службою
Маріупольського міського управління
юстиції Донецької області за ОСОБА_2 на
праві приватної власності
зареєстровано 1/3 частка квартири
АДРЕСА_1.

Згідно інформації з реєстру прав
власності на нерухоме майно,
Державного реєстру іпотек, Єдиного
реєстру заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна сформованого 19 травня
2014 року № 21798768 Реєстраційною службою
Маріупольського міського управління
юстиції Донецької області за ОСОБА_1 на
праві приватної власності
зареєстровано 1/3 частка квартири
АДРЕСА_1, на підставі свідоцтва про
право на спадщину, 3-493, 18 жовтня 2012 року
посвідченого Другою маріупольською
державною нотаріальною конторою; за
ОСОБА_9 на праві приватної власності
зареєстровано 1/6 частка квартири
АДРЕСА_1, на підставі договору міни, 3-46,
20 січня 2003 року Другою маріупольською
державною нотаріальною конторою.
Відомості про інші речові права
відсутні. У Державному реєстрі іпотек
та Єдиному реєстрі заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна відомості
відсутні.

Таким чином, судом достовірно
встановлено, що позивачка та
відповідачка по справі є
співвласниками квартири АДРЕСА_1 та
мають рівні права в користуванні своєю
власністю.

Судом встановлено, та не заперечується
відповідачкою по справі, що вона
перешкоджає користуванню та вселенню в
спірну квартиру позивачці ОСОБА_1 на
грунті особових неприязних стосунків.

На підставі викладеного та з
врахуванням конкретних обставин
справи суд вважає за можливе
задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 та
вселити ОСОБА_1 у квартиру АДРЕСА_1, як
її співвласника.

В той самий час позовні вимоги ОСОБА_1
щодо встановлення порядку вільного
користування житловим приміщенням та
зобов'язання не чинити перешкоди в
праві користування, володіння,
розпорядження житловим приміщенням
задоволенню не підлягають, бо не
обґрунтовані на законі та
законодавство не передбачає такого
поняття у володінні, користуванні та
розпорядженні власністю та дані вимоги
викладені з суб'єктивної точки зору
позивачки, яка і так має право
користуватися спірною квартирою.

Керуючись ст. 47 Конституції України,
ст. ст. 317, 319, 321, 391, 358 ЦК України, ст.ст. 9,
150 ЖК України, ст. 10, 60, 212-215ЦПК України,
суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
вселення, встановлення порядку
вільного користування житловим
приміщенням та зобов'язання не чинити
перешкоди в праві користування,
володіння, розпорядження житловим
приміщенням - задовольнити частково.

Вселити ОСОБА_1 в квартиру АДРЕСА_1

В задоволені решти позовних вимог
відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Донецької області у місті
Маріуполі через Приморський районний
суд міста Маріуполя шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги.

Суддя:
Курбанова Н. М.