Справа № 203/3777/12 Провадження №
22-ц/772/1874/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Шевчук Л. П.Категорія:
33Доповідач: Нікушин В. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" червня 2014 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Вінницької області у складі:

головуючого Нікушина В.П.

суддів: Копаничук С.Г., Стеблюк Л.П.

при секретарі Торбасюк О.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до
Генеральної прокуратури України,
Державної казначейської служби
України, Управління МВС України у
Вінницькій області, за участю в якості
третьої особи на стороні відповідача
-прокуратури Вінницької області про
стягнення моральної шкоди, завданої
незаконними діями органів досудового
слідства та прокуратури, за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Вінницького районного суду Вінницької
області від 15.05.2014 року, ухвалене по
даній справі, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернувся в суд з даним позовом,
який ним уточнювався в ході розгляду
справи, і просив стягнути за рахунок
Державного бюджету України на його
користь 1160 мінімальних заробітних
плат, в якості компенсації за заподіяну
незаконними діями органів досудового
слідства і прокуратури, моральну шкоду.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 07.05.1999
року слідчим слідчого управління УМВС
України у Вінницькій області була
порушена кримінальна справа за фактом
дорожньо-транспортної пригоди за
ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст.
215 КК України.

11.11.1999 року його допитано в якості
підозрюваного і обрано запобіжний
захід у вигляді підписки про невиїзд, а
13.04.2000 року його по цій справі
притягнуто в якості обвинуваченого,
при цьому запобіжний захід залишено у
вигляді підписки про невиїзд.

Після затвердження 13.05.2000 року
прокурором Вінницького району
обвинувального висновку, справа була
предметом судового розгляду
Ленінським районним судом м. Вінниці,
який своєю постановою від 18.12. 2000 року
повернув справу для організації
додаткового розслідування.

При повторному розгляді справи
Замостянським районним судом м.
Вінниці постановлено 10.03.2009 року
виправдувальний вирок відносно ОСОБА_2
за ч. 2 ст. 286 КК України, який набрав
законної сили.

В ході розслідування справи органи
досудового слідства та прокуратури не
звертаючи уваги на відсутність
доказів, перекручуючи факти, незаконно
обвинувачували його у скоєнні злочину
протягом тривалого часу.

Перебуваючи під слідством, при
застосуванні запобіжного заходу у
вигляді підписки про невиїзд ОСОБА_2
зазнав тривалої психологічної травми.
Обставини в яких він перебував
протягом 10 років порушили його
нормальний, звичний для нього душевний
стан, призвели до душевних страждань,
порушили життєве функціонування,
внесли повну невизначеність щодо
майбутнього, вимушений терпіти
приниження та численні побутові
незручності. Окрім цього він не зміг
реалізувати себе в сфері політичної
діяльності як депутат. Обраний
запобіжний захід обмежував його у
виїзді за межі України і тим самим
позбавив його можливості здійснювати
підприємницьку діяльність.

Рішенням суду першої інстанції позовні
вимоги задоволені частково, а саме
стягнуто на користь ОСОБА_2 141288 грн.
грошової компенсації за заподіяну
моральну шкоду.

На це рішення подана апеляційна скарга
ОСОБА_2, в якій він просить рішення в
частині визначення грошової
компенсації змінити, стягнувши на його
користь заявлену ним суму грошової
компенсації.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної
скарги, ОСОБА_2 посилався на ті ж
обставини, що і при обґрунтуванні
самого позову. Окрім цього, ставлячи
під сумнів рішення в частині
визначення розміру грошової
компенсації за заподіяну моральну
шкоду, ОСОБА_2 посилається на те, що суд
не оцінив в достатній мірі глибину та
характер страждань, ступеню змін, які
відбулись в його житті через незаконне
притягнення до кримінальної
відповідальності.

Колегія суддів, заслухавши доповідача,
ОСОБА_2, прокурора, представників
управління внутрішніх справ у
Вінницькій області, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення в
межах вимог апеляційної скарги,
прийшла до висновку про відсутність
підстав для її задоволення.

Задовольняючи частково позовні вимоги
ОСОБА_2, суд першої інстанції врахував
те, що він перебував під слідством 9
років 8 місяців, в наслідок чого він
знаходився тривалий час під негативним
психологічним впливом, зазнаючи
страждань, будучи обмеженим в
реалізації своїх можливостей і бажань.
При визначенні розміру грошової
компенсації за заподіяну ОСОБА_2
моральну шкоду, суд прийшов до
висновку, що позивач не довів глибини
наслідків негативного впливу на його
соціальний статус, який настав в
результаті притягнення до
кримінальної відповідальності.

З висновками суду першої інстанції
погоджується і колегія суддів,
оскільки ОСОБА_2, обґрунтовуючи свої
вимоги, щодо визначення розміру
грошової компенсації, за заподіяну
моральну шкоду, навів обставини які
носили декларативний характер без
достатнього доказового обґрунтування.
Ним не доведено наскільки негативно
вплинуло на звичний спосіб його життя
перебування під слідством без
застосування до нього запобіжного
заходу у вигляді тримання під вартою.

Наданий ОСОБА_2 висновок
психологічного експертного
дослідження, яке було проведено за його
заявою судом першої інстанції цілком
обґрунтовано не прийнято до уваги з
підстав, передбачених ч. 1 ст. 59 ЦПК
України, оскільки відповідно до ч. 1 ст.
143 ЦПК України експертиза
призначається судом за заявою осіб, які
беруть участь у справі. Від проведення
експертизи з дотриманням вимог
наведеної норми представник позивача
відмовився.

Зважаючи на встановлені судом першої
інстанції обставини, які знайшли своє
підтвердження в ході апеляційного
розгляду справи, слід визнати, що
розмір грошової компенсації,
визначеної ОСОБА_2 відповідає вимогам
ч. 3 ст. 23 ЦК України щодо її розумності і
справедливості. А також узгоджується з
критеріями і мінімальною межею розміру
грошової компенсації, за кожен місяць
перебування під слідством, визначеною
ст. 13 Закону України «Про порядок
відшкодування шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями
органів дізнання, досудового слідства,
прокуратури, суду».

Отже, розглянувши справу в межах
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів не вбачає підстав для
скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 314, 316 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Вінницької області, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, відхилити.

Рішення Вінницького районного суду
Вінницької області від 15.05.2014 року,
ухвалене по даній справі за позовом
ОСОБА_2 до Генеральної прокуратури
України, Державної казначейської
служби України, Управління МВС України
у Вінницькій області, за участю в
якості третьої особи на стороні
відповідача -прокуратури Вінницької
області про стягнення моральної шкоди,
завданої незаконними діями органів
досудового слідства та прокуратури,
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий-суддя:(підпис)В.П.
НікушинСудді:(підпис)Л.П. Стеблюк
(підпис)С.Г. КопаничукЗ оригіналом
вірно: Суддя апеляційного суду
Вінницької області ________
В.П. Нікушин