Справа № 428/193/14-ц
Провадження № 22ц/782/2271/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2014 року судова колегія судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Луганської області
в складі:

головуючого: Коротких О.Г.,

суддів: Орлова І.В., Масенко Д.Є.

при секретарі : Соловей А.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Луганську цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 -
представника ОСОБА_2 на рішення
Сєвєродонецького міського суду
Луганської області від 15 квітня 2014 року
по цивільній справі за позовом ОСОБА_3
до ОСОБА_2 про зменшення розміру
аліментів,-

ВСТАНОВИЛА :

Позивач звернувся до суду першої
інстанції з позовом до ОСОБА_2 про
зменшення розміру аліментів.

В обґрунтування свого позову ОСОБА_3
зазначив, що рішенням Сєвєродонецького
міського суду Луганської області від
14.04.2011 року з нього на користь ОСОБА_2
було стягнуто аліменти на утримання
неповнолітнього ОСОБА_4, 2004 р.н., в
розмірі ? частини усіх видів заробітку (
доходу) щомісячно, але не менше 30 %
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, починаючи з 14.04.2011
року та до досягнення дитиною
повноліття - до ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Крім цього зобов`язання щодо утримання
неповнолітньої дитини позивач вказав,
що рішенням Сєвєродонецького міського
суду Луганської області від 23.09.2013 року
з нього також було стягнуто аліменти на
утримання неповнолітньої ОСОБА_5, 2013
р.н., на користь ОСОБА_6 у розмірі 850 грн.
щомісячно, але не менше 30% прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
починаючи з 16.08.2013 року і до досягнення
дитиною повноліття. Також він зазначив,
що шлюб з відповідачкою був розірваний,
з ОСОБА_6 також не проживає, а на даний
час проживає разом із батьками. Вказав,
що з 01.11.2013 року отримав інвалідність Ш
групи, у зв`язку із чим його можливості
щодо заробітку стали обмежені,
оскільки останньому протипоказано
важка праця і тривале перебування на
ногах. Таким чином, він перебуває у
скрутному матеріальному стані, так як
не працевлаштований офіційно, а його
доходів не вистачає для проживання та
сплати аліментів на обох дітей. Тому,
позивач був змушений звернутись до
суду із даним позовом, в якому просив на
підставі ст. 192 СК України зменшити
розмір аліментів на утримання ОСОБА_4,
2004 р.н. з ? частки до 1/6 частки усіх
видів заробітку ( доходів) щомісячно,
починаючи з 14.04.2011 року та до
досягнення ним повноліття.

Рішенням Сєвєродонецького міського
суду Луганської області від 15 квітня 2014
року позовні вимоги ОСОБА_3 були
задоволені частково. Зменшено розмір
аліментів з ? частки до 1/5 частки від
усіх видів заробітку, щомісячно, але не
менше 30% прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, що стягнуті
за рішенням суду з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_4, 2004 р.н., з
14.04.2011 року і до досягнення дитиною
повноліття.

З даним рішенням не погодилась
відповідачка - ОСОБА_2 та через свого
представника ОСОБА_1 подала апеляційну
скаргу. Вважає оскаржуване рішення
незаконним, необгрунтованим та таким,
що ухвалено з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
В апеляційній скарзі апелянт просила
скасувати оскаржуване рішення, як таке,
що прийняте з неповним з"ясуванням
обставин по справі та невідповідністю
висновків суду першої інстанції
обставинам справи і просила ухвалити
нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 у
повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши суддю-доповідача, осіб, які
з`явились у судове засідання,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів апеляційного суду
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з"ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовоу засіданні.

Згідно ст.308 ЦПК України апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов"язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають ті обставини,
які мають значення для ухвалення
рішення у справі і щодо яких у сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Доказуваня не може грунтуватись на
припущеннях.

Так, судом першої інстанції було
встановлено, що позивач перебував у
шлюбі з ОСОБА_2, від якого вони мають
неповнолітню дитину ОСОБА_4, 2004 р.н. та
за рішенням суду від 14.04.2011 року з
ОСОБА_3 було стягнуто аліменти на
користь ОСОБА_2 на утримання
неповнолітнього ОСОБА_4, 2004 р.н., в
розмірі ? частини усіх видів заробітку (
доходу) щомісячно, але не менше 30 %
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, починаючи з 14.04.2011
року та до досягнення дитиною
повноліття - до ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Також
судом встановлено, що ОСОБА_3 разом з
ОСОБА_6. мають неповнолітню дитину
ОСОБА_5, 2013 р.н., та за рішенням суду від
23.09.2013 року також з нього було стягнуто
аліменти на утримання доньки у розмірі
850 грн. щомісячно, починаючи з 16.08.2013
року і до досягнення нею повноліття.
Судом досліджено довідку МСЕК серії
10ААВ № 422382 від 27.12.2013 року відповідно до
якої позивач визнаний інвалідом ІІІ
групи за загальним захворюванням.

Дослідивши усі наявні докази в
матеріалах справи, суд першої
інстанції ухвалюючи рішення керувався
ст. 192 СК України, відповідно до якої
розмір аліментів, визначений за
рішенням суду або домовленістю між
батьками, може бути згодом зменшено або
збільшено за рішенням суду за позовом
платника або одержувача аліментів у
разі зміни матеріального або сімейного
стану, погіршення або поліпшення
здоров`я когось із них. Крім того, суд
врахував те, що згідно ЗУ „ Про
виконавче провадження" максимально
допустимим розміром утримань з
боржника є 50 % з заробітної плати, а
оскільки позивач зобов`язаний
сплачувати аліменти на обох дітей,
враховуючи його майновий стан та стан
здоров`я прийшов до висновку про
зменшення розміру аліментів з ? до 1/5
частки усіх видів заробітку ( доходу).

Що стосується доводу апелянта щодо
неповного з`ясування обставин справи,
апеляційний суд не приймає їх до уваги,
оскільки судом першої інстанції не
було порушено вимог процесуального
законодавства, так як рішення ухвалено
на підставі тих доказів, що надані
сторонами, крім того сторони згідно ст.
60 ЦПК України повинні довести ті
обставини, на які вони посилаються як
на підставу своїх вимог або заперечень.

Також доводи апелянта про те, що
позивач звернувся із позовом про
зменшення розміру аліментів саме до
ОСОБА_2, а не до ОСОБА_6 не беруться судом
до уваги, оскільки позивач здійснював
своє право на звернення до суду за
захистом своїх прав, а суд в свою чергу
відповідно до ст.11 ЦПК України
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб в межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі. Апелянт
зазначила, що судом не було залучено до
участі в розгляді справи третьої особи,
яка не заявляє самостійних вимог, а
саме - ОСОБА_6., що призвело до прийняття
судом незаконного рішення. Так, згідно
ч.1, 2 ст. 35 ЦПК України треті особи, які
не заявляють самостійні вимоги щодо
предмету спору, можуть вступити у
справу на стороні позивача або
відповідача до ухвалення судом
рішення, якщо рішення в справі може
вплинути на їх права та обов`язки щодо
однієї із сторін. Треті особи, які не
заявляють самостійні вимоги щодо
предмету спору можуть бути залучені до
участі у справі за клопотанням сторін,
інших осіб, які беруть участь у справі.
Отже, з аналізу даних норм права
вбачається, що суд не має обов`язку щодо
залучення до участі у справі третіх
осіб.

Доводи представника ОСОБА_2 стосовно
того, що зменшивши розмір частки для
сплати аліментів з ? до 1/5 призведе до
того, що боржник буде сплачувати
аліменти на утримання сина ОСОБА_4 у
розмірі меншому, ніж передбачено
законодавством - 30% прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку
є необґрунтованими, оскільки менше
вказаного прожиткового мінімуму
боржник не може сплачувати аліменти, а
в разі виникнення у нього
заборгованості, то порядок її
стягнення, передбачений ЗУ „ Про
виконавче провадження".

Виходячи з вищенаведеного, колегія
суддів апеляційного суду вважає, що
рішення суду першої інстанції прийняте
з додержанням норм матеріального та
процесуального права, а тому є законним
та обґрунтованим. Судом першої
інстанції повно і всебічно досліджені
обставини справи, дана належна оцінка
доказам, які надавались сторонами по
справі та правильно застосований
закон, який їх регулює.

Керуючись ст. ст.303,304,307,308,313, 314,315-317,319
ЦПК України, судова колегія ,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
представника ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Сєвєродонецького міського
суду Луганської області від 15 квітня 2014
року - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно та
може бути оскаржена до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів після її
проголошення.

Головуючий:

Судді: