У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі:

головуючого судді: - Ковальчук
Н.М.,

суддів - Григоренко М.П.,
Максимчук З.М.,

секретар судового засідання -
Демчук Ю.Ю.,

з участю представника ВДВС -
Бернацької Н.П.,

представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на
ухвалу Рівненського міського суду від
17 вересня 2013 року у справі за поданням
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Рівненського міського управління
юстиції Вознюк І.Я. про тимчасове
обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі
України,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Рівненського міського суду від
17 вересня 2013 року подання державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Рівненського
міського управління юстиції Вознюк І.Я.
задоволено.

Тимчасово обмежено ОСОБА_6, (проживає в
АДРЕСА_1. ідентифікаційний номер
НОМЕР_1, паспорт громадянина України
серії НОМЕР_2 виданий Рівненським МУ
УМВС України в Рівненській області 31
березня 1999 року, закордонний паспорт
серії НОМЕР_3 від 08 вересня 2000 року), у
праві виїзду за межі України, до
виконання ним своїх зобов'язань по
рішеннях Рівненського міського суду та
вимоги по сплаті боргу № Ф 1986 У від
07.12.2012 р. УПФУ в м. Рівне про стягнення з
ОСОБА_3 заборгованості.

Вважаючи ухвалу суду такою, що
постановлена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
ОСОБА_6 оскаржив її в апеляційному
порядку. В поданій апеляційній скарзі
вказує на те, що суд дійшов помилкового
висновку про відсутність у нього майна,
оскільки на належну йому трикімнатну
квартиру накладено арешт і він не
перешкоджає її реалізації. Жодних
доказів ухилення від виконання
рішення, чи про неодноразову неявку на
виклики до ДВС, а також періодичні
виїзди за кордон не було подано. Саме по
собі невиконання зобов'язань не є
свідченням ухилення від виконання і не
може бути підставою для застосування
тимчасового обмеження у праві виїзду
за межі України. Крім того, зобов'язання
за виконавчим листом № 2-4246, виданим
11.05.2010 року Рівненським міським судом
було виконане, а виконавче провадження
закінчено. З наведених підстав просить
ухвалу суду першої інстанції
скасувати, винести нову ухвалу про
відмову в задоволення подання.

Заслухавши пояснення осіб, що з'явились
у судове засідання, перевіривши подані
докази та доводи апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку
про задоволення апеляційної скарги,
виходячи з наступного.

________________________________________________________________________
____________________

Справа №569/15585/13-ц
Головуючий у 1
інстанції - Куцоконь Ю.П.

Провадження № 22-ц 787/1283/2013

Доповідач - Ковальчук Н.М.

Задовольняючи подання державного
виконавця, суд першої інстанції
керувався положеннями Закону України
"Про порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України" та виходив із
того, що боржником добровільно не
виконувались зобов'язання, у зв'язку з
чим виникла значна заборгованість, яка
підлягає стягненню з боржника.

Із таким висновком місцевого суду
колегія суддів апеляційного суду не
погоджується.

З матеріалів справи вбачається, що в
провадженні відділу державної
виконавчої служби Рівненського
міського управління юстиції
перебувають: виконавчий лист № 2-4246,
виданий 11.05.2010 року Рівненським міським
судом про стягнення з ОСОБА_3, ОСОБА_7,
ОСОБА_4, ОСОБА_8 солідарно на користь ВАТ
„Державний ощадний банк України"
заборгованості в сумі 18 507,30 грн.;
виконавчий лист № 2-2411/11 виданий 15.04.2011
р. Рівненським міським судом про
стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ
„Універсал Банк" заборгованості в сумі
108 770,01 грн; виконавчий лист № 2-641/10
виданого 19.05.2010 р. Рівненським міським
судом про стягнення солідарно з ОСОБА_3,
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 на користь ПАТ
„Укрсиббанк" заборгованості у сумі 263
943,62 грн., вимога по сплаті боргу № Ф 1986
У від 07.12.2012 р. УПФУ в м. Рівне про
стягнення із ОСОБА_3 на користь УПФУ в м.
Рівне заборгованості в сумі - 1288,80 грн.;
виконавчий лист № 1715/15392/12 виданий
20.03.2013 р. Рівненським міським судом про
стягнення в солідарному порядку з
ОСОБА_3 та ОСОБА_12 на користь ОСОБА_13
заборгованості в сумі 52 665,87 грн. та за
якими державним виконавцем винесено
постанови про відкриття виконавчого
провадження від 04.06.2010 р., 13.07.2011р., 08.02.2012
р., 18.12.2012 р., 22.04.2013 р.(а.с. 75-85) Станом на
час звернення до суду зобов'язання не
виконані.

Згідно п.18 ч.3 ст. 11 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець у процесі здійснення
виконавчого провадження має право у
разі ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника - фізичної особи
або керівника боржника - юридичної
особи за межі України - до виконання
зобов'язань за рішенням.

Відповідно до ст. 6 Закону
України «Про порядок виїзду з України і
в'їзду в Україну» громадянин України
може бути обмежений у праві виїзду за
кордон, якщо відносно нього діють
неврегульовані аліменти, договірні чи
інші невиконані зобов'язання до
виконання зобов'язань або розв'язання
спору у передбачених законом
випадках.Станом на день звернення до
суду зобов'язання не виконане.
Громадянинові України, який має
паспорт, може бути тимчасово
відмовлено у виїзді за кордон у
випадку, якщо він ухиляється від
виконання зобов'язань, покладених на
нього судовим рішенням, рішенням
іншого органу (посадової особи) - до
виконання зобов'язань.

Подання державного виконавця не
містить конкретних доказів на
підтвердження факту ухилення ОСОБА_3
від виконання своїх зобов'язань по
виконанню рішень суду.

Положення ст. 377-1 ЦПК України
передбачають, що така ознака, як
ухилення боржника від виконання
рішення є обов'язковою для вирішення
питання про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України.

А тому, висновок суду про наявність
підстав для тимчасового обмеження у
праві виїзду за межі України ОСОБА_3 не
можна визнати обґрунтованим.

Відповідно до норм процесуального
права передбачається, що обставини
цивільних справ з'ясовуються судом на
засадах змагальності, в межах
заявлених вимог і на підставі наданих
сторонами доказів. Щодо обов'язку
доказування і подання доказів, то кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що судом першої інстанції
були не повно встановлені обставини
справи, застосовано правові норми, які
не підлягали застосуванню при
вирішенні подання державного
виконавця, в зв'язку із чим ухвала
підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 307, 311, 313-315 ЦПК України,
колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Рівненського міського суду від
17 вересня 2013 року скасувати.

Відмовити в задоволенні подання
державногго виконавця відділу
державної виконавчої служби
Рівненського міського управління
юстиціїї про тимчасове обмеження
ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України.

Ухвала набирає чинності з моменту
проголошення і може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня її
проголошення.

Головуючий суддя
Ковальчук Н.М.

Судді:
Максимчук З.М.

Григоренко М.П.