НОВОМОСКОВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2-122/11
№ 2/183/51/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.06.2014 року Новомосковський
міськрайонний суд Дніпропетровської
області у складі:

головуючої судді
Березюк В.В.,

при секретарі
Тен І.О.,

за участю:

представника позивача
ОСОБА_1,

представника відповідача
ОСОБА_2,

представника третьої особи
Полякова О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі Новомосковського
міськрайонного суду цивільну справу за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Вільнянської
сільської ради Новомосковського
району Дніпропетровської області,
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Самара-ТЄС», треті
особи - комунальне підприємство
Новомосковське районне бюро технічної
інвентаризації «Інвентаризатор»,
Новомосковська районна державна
адміністрація про визнання права
власності на об'єкт нерухомого майна та
зустрічним позовом товариства з
обмеженою відповідальністю
«Самара-ТЄС» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті
особи - Приватний нотаріус
Новомосковського районного
нотаріального округу ОСОБА_6,
Новомосковське районне комунальне
підприємство Бюро технічної
інвентаризації «Інвентаризатор» про
витребування майна з чужого
незаконного володіння,-

в с т а н о в и в:

25.09.2008 року ОСОБА_4 звернулася до
Новомосковського міськрайонного суду
з позовом до Вільнянської сільської
ради Новомосковського району
Дніпропетровської області, ОСОБА_5,
яким просила визнати за нею право
власності на 50/100 частин нежитлової
будівлі кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1»,
розташованою за адресою: АДРЕСА_1 (т.1
а.с.3-6).

Ухвалою Новомосковського
міськрайонного суду від 16.12.2008 року до
справи у якості третьої особи було
залучено Новомосковське районне
комунальне підприємство Бюро
технічної інвентаризації
«Інвентаризатор» (т.1 а.с.74)

Ухвалою Новомосковського
міськрайонного суду від 28.01.2009 року до
справи у якості третьої особи було
залучено Новомосковську районну
державну адміністрацію (т.1 а.с.87).

Ухвалою Новомосковського
міськрайонного суду від 14.06.2012 року до
справи у якості співвідповідача було
залучено товариство з обмеженою
відповідальністю «Самара-ТЕС» (т.2
а.с.12).

17.01.2014 року ОСОБА_4 до суду була подана
заява про зміну розміру позовних вимог,
якою вона остаточно просила визнати за
нею право власності на 493/1000 частин
об'єкта нерухомого майна - нежитлової
будівлі, розташованої за адресою:
АДРЕСА_1, що складається з (літ.А, поз. І,
площею 5,1 кв.м), підвалу (літ.А, поз. ІІ,
площею 15,6 кв.м), кафе (літ.А, поз.1, площею
47,0 кв.м), кухні (літ.А, поз.2, площею 10,5
кв.м), туалету (літ.А, поз.3, площею 1,9
кв.м), коридору (літ.А)поз.4, площею 6,8
кв.м), комори (літ.А поз.5, площею 5,9 кв.м),
кабінету (літ.А поз.6, площею 6,2 кв.м),
кабінету (літ.А поз.7, площею 3,2 кв.м),
коридору (літ.А поз.8, площею 3,7 кв.м),
кабінету (літ.А поз.9, площею 3,7 кв.м),
кабінету (літ.А поз.10, площею 4,0 кв.м),
тамбуру (літ.А поз.ІІІ, площею 3,7 кв.м),
побутового приміщення (літ.А поз.IV,
площею 12,3 кв.м), побутового приміщення
(літ.А поз.V, площею 8,4 кв.м), комори (літ.А
поз.VІ, площею 3,9 кв.м), комори (літ.Б поз.
І, площею 2,4 кв.м), котельні (літ.Б, поз.
ІІ, площею 15,9 кв.м), навісу (літ.К),
огорожі №2 та замощення - І; припинити
право власності ТОВ «Самара-ТЕС» на 27/100
частин об'єкта нерухомого майна -
автозаправної станції, розташованої за
адресою: АДРЕСА_1 (т.2 а.с.230-231).

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач ОСОБА_4 вказує, що на підставі
договору купівлі-продажу від 01.09.2004
року, посвідченого приватним
нотаріусом Новомосковського районного
нотаріального округу ОСОБА_6 і
зареєстрованого в реєстрі за № 2209, їй
разом з ОСОБА_5 належить 73/100 частин
автозаправної станції, розташованої за
адресою: АДРЕСА_2 яку вони придбали у
ТОВ «Самара - ТЄС», частка ОСОБА_5 в
спільній власності складає 37/100, а її
відповідно 36/100, що також стверджується
витягом про реєстрацію права власності
на нерухоме майно від 06.09.2004 року за №
4649169. До складу придбаного ними об'єкту
нерухомості входять: адміністративна
будівля літ. А з прибудовами (літ. а, літ.
а1, літ. а2), підвал, підсобне приміщення
літ. Л, навіс літ. Н, колодязь літ. К,
літній майданчик №8, 1/2 частина
тротуару №2 та частина огорожі №3.

Частина автозаправної станції в
розмірі 27/100 залишилась у власності ТОВ
«Самара-ТЕС».

Рішенням четвертого скликання
дев'ятнадцятої сесії Вільненської
сільської ради Новомосковського
району № 13-19/ІV від 21.01.2005 року
вищезазначена належна ОСОБА_4 та ОСОБА_5
частина автозаправної станції, а саме
адміністративна будівля «А» з
прибудовами «а», «а1», «а2», розташована
на земельній ділянці площею 450 кв.м.
виділено із складу автозаправної
станції в окреме господарство з
присвоєнням нової поштової адреси:
АДРЕСА_1.

За спільною домовленістю ОСОБА_4 та
ОСОБА_5, вони вирішили переобладнати
адміністративну будівлю в будівлю кафе
для подальшого здавання в оренду, у
зв'язку з чим ліцензованою
організацією було складено робочий
проект.

На виконання вимог Закону України «Про
планування і забудову територій»,
Порядку прийняття в експлуатацію
закінчених будівництвом об'єктів,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 22.09.2004 року № 1243,
щодо оформлення Акту державної
приймальної комісії про прийняття в
експлуатацію закінченого будівництвом
об'єкту по завершенні будівельних
робіт з реконструкції об'єкта, ОСОБА_4
було отримано форму Акта державної
приймальної комісії про прийняття в
експлуатацію закінченого будівництвом
об'єкту - будівлі кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1» і
даний Акт нею був підписаний.

Однак, ОСОБА_5, не зважаючи на її
неодноразові звернення від підписання
вказаного Акту відмовляється, що
робить неможливою роботу державної
приймальної комісії та отримання усіх
необхідних погоджень. Крім того,
позбавляє її можливості оформити
правовстановлюючі документи на
належне їй на законних підставах
нерухоме майно та подальшої реалізації
прав, гарантованих законодавством.

07.06.2011 року ОСОБА_4 уточнила позовні
вимоги, змінивши підстави позову (т.1
а.с.198-201).

При цьому зазначила, що після прийняття
Рішення Вільнянської сільської ради
Новомосковського району № 13-19/ІV від
21.01.2005 року НРКП БТІ «Інвентаризатор»
на замовлення власників відповідних
часток було відкрито окремі
реєстраційні справи, виготовлено нові
технічні паспорти на 73/100 АЗС (виділено
в окреме господарство за адресою
АДРЕСА_1) та на 27/100 АЗС (виділено в
окреме господарство із залишенням
первісної адреси - АДРЕСА_2).

Згідно даних технічного паспорту,
виготовленого НРКП БТІ
«Інвентаризатор» станом на 14.03.2006 року,
до складу виділеної частки ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 увійшли:
літ.А - кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1» (розташовано
в адміністративній будівлі); літ.Б -
підсобна будівля; літ.В - навіс; літ.К -
колодязь; №1 - літній майданчик; №2 -
огорожа; І - замощення.

Керуючись ст.319 ЦК України, в
адміністративні й будівлі були
проведені ремонтні роботи. По
завершенні будівельних робіт за
результатами проведеної технічної
інвентаризації НРКП БТІ
«Інвентаризатор» складено технічний
паспорт, станом на 12.10.2007 року, яким
визначено склад та характеристики
об'єктів, що складають 73/100
автозаправної станції.

Стан об'єкта, визначений технічним
паспортом на 12.10.2007 року, є незмінним до
даного часу.

В свою чергу, в порядку реалізації прав
власника 27/100 автозаправної станції,
ТОВ «Самара ТЕС» було здійснено
реконструкцію об'єктів, що входять до
складу цієї частини АЗС. За
результатами будівельних робіт
реконструйований об'єкт було прийнято
в експлуатацію і на ім'я вказаного
підприємства Новомосковською районною
державною адміністрацією видано
свідоцтво про право власності від
06.05.2005 року, серії САА № 072990 з часткою у
праві власності 1/1, згідно якого
загальна площа об'єктів нерухомого
майна, що входять до складу належної
ТОВ «Самара ТЕС» складає 28,5 кв.м. Право
власності на реконструйовані будівлі
(споруди) зареєстровано НРКП БТІ
«Інвентаризатор», що підтверджується
витягом з Реєстру прав власності на
нерухоме майно від 06.07.2005 року № 7691942.
Новому об'єкту присвоєно новий
реєстраційний номер - №11292215 і на ім'я
ТОВ «Самара ТЕС» видано новий
технічний паспорт з відображенням
даних про склад та технічні
характеристики об'єктів, що належать
вказаному підприємству.

Сукупність вказаних обставин свідчить
про припинення права власності ТОВ
«Самара ТЕС» на 27/100 частин
автозаправної станції, розташованої за
адресою: АДРЕСА_2 в порядку ст.364 ЦК
України, внаслідок виділення в натурі
частки, що належить підприємству із
складу спільного майна та його
реєстрації в якості окремого
(самостійного) об'єкта нерухомості.

В той же час, за даними
правовстановлюючих та реєстраційних
документів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 належить
73/100 автозаправної станції, хоча
фактично внаслідок проведеного ТОВ
«Самара ТЕС» виділу із спільного майна
27/100 автозаправної станції її
реконструкції та введення в
експлуатацію, як нового об'єкта
нерухомого майна, позивачеві та ОСОБА_5
має належати 100/100 частин об'єкта
нерухомого майна у складі придбаних
будівель та споруд згідно договору від
01.09.2004 року.

Відсутність же належним чином
оформлених документів на об'єкт
нерухомого майна є суттєвою перешкодою
для реалізації прав співвласника в
частині використання об'єкта,
здійснення правочинів відповідно до
чинного законодавства України.

Однак, у зв'язку з незгодою ОСОБА_5 на
оформлення документів на об'єкт
нерухомості з урахуванням здійсненого
поділу, дане питання потребує
вирішенню в судовому порядку.

27.06.2012 року Товариство з обмеженою
відповідальністю «Самара ТЕС»
звернулось до суду з зустрічним
позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи -
Приватний нотаріус Новомосковського
районного нотаріального округу ОСОБА_6,
Новомосковське районне комунальне
підприємство Бюро технічної
інвентаризації «Інвентаризатор» про
витребування майна з чужого
незаконного володіння (т.2 а.с.29-35).

В обґрунтування зустрічного позову,
ТОВ «Самара ТЕС» зазначає, що
автозаправну станцію, яка знаходиться
за адресою: АДРЕСА_2, ТОВ «Самара ТЕС»
придбало по договору купівлі-продажу
від 04.04.2003 року. Право власності на
даний об'єкт нерухомості зареєстровано
в електронному реєстрі прав на
нерухоме майно 23.04.2003 року за
реєстраційним № 203256. В 2003 році ТОВ
«Самара ТЕС» отримало дозвіл на
реконструкцію автозаправного
комплексу відповідно до законодавства
про містобудування та після
розроблення, погодження та
затвердження проектної документації в
порядку, визначеному законодавством, в
лютому 2004 року отримало дозвіл на
виконання будівельних робіт.

Після завершення будівництва та
прийняття в експлуатацію державною
технічною приймальною комісією 15.02.2005
року на підставі розпорядження
Новомосковської районної державної
адміністрації за № 585 від 25.05.2005 року,
Новомосковським РКП БТІ
«Інвентаризатор» видано свідоцтво про
право власності на нерухоме майно АЗС
за № 072990 від 06.07.2005 року та
зареєстровано в електронному реєстрі
прав власності на нерухоме майно за
реєстраційним № 11292215 від 06.07.2005 року та
знаходиться за тією ж адресою, яка була
до реконструкції - АДРЕСА_2.

Під час реконструкції автозаправного
комплексу, учасники ТОВ «Самар ТЕС» на
загальних зборах розглядали
можливість відчуження частини АЗС, а
саме адміністративної будівлі, яка є
складовою частиною АЗС, і, як наслідок,
на зборах учасників ТОВ «Самар ТЕС»,
які відбулись 05.07.2004 року (протокол №5)
було прийнято рішення про відчуження
адміністративної будівлі з підвалом,
підсобного приміщення, навісу,
колодязю та літньої площадки.

01.09.2004 року супроти дійсних намірів
сторін було укладено та нотаріально
посвідчено договір купівлі-продажу 73/100
частин автозаправної станції,
розташованої за адресою: АДРЕСА_2 яку
придбали у ТОВ «Самара - ТЄС» ОСОБА_5,
частка якої у спільній власності
складає 37/100, та ОСОБА_4, частка якої,
відповідно, склала 36/100, що також
стверджується витягом про реєстрацію
права власності на нерухоме майно від
06.09.2004 року за № 4649169. До складу
придбаного ними об'єкту нерухомості
увійшли: адміністративна будівля літ. А
з прибудовами (літ. а, літ. а1, літ. а2),
підвал, підсобне приміщення літ. Л,
навіс літ. Н, колодязь літ. К, літній
майданчик №8, 1/2 частина тротуару №2 та
частина огорожі №3.

Даний договір укладено з порушенням
вимог чинного законодавства, а саме
ст.655 ЦК України, оскільки він не
містить чітко визначеного предмету
договору.

Зазначені в договорі 73/100 не підлягають
під визначення нерухомого майна,
оскільки в договорі від 01.09.2004 року
відсутні дані, по яким можна було б
ідентифікувати об'єкт нерухомого
майна, що відноситься до істотних умов
договору купівлі-продажу, а тому
договір взагалі не може вважатися
укладеним.

Крім того, на момент укладення
договору, були відсутні
правовстановлюючі документи на 73/100
частин автозаправної станції, а
відповідно і витяг з Реєстру прав
власності на нерухоме майно, а саме на
73/100 частин автозаправної станції,
оскільки право власності на це майно не
було зареєстровано у встановленому
законом порядку.

Таким чином, предметом договору від
01.09.2004 року стало неіснуюче нерухоме
майно.

До того ж, з порушенням діючого
законодавства проведена і державна
реєстрація прав власності на нерухоме
майно по договору купівлі-продажу від
01.09.2004 року. Через невмотивовані дії
реєстратора БТІ по суті виникли дві
автозаправні станції, фактично
здійснено поділ на два об'єкти
нерухомого майна в порушення норм ст.367
ЦКУ, згідно якої договір про поділ
нерухомого майна, що є у спільній
частковій власності, укладається в
письмовій формі і підлягає
нотаріальному посвідченню.

Таким чином, вважають, що ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 безпідставно набули право
власності на автозаправну станцію по
договору від 01.09.2004 року, а, відповідно,
і на майно, що входило до складу АЗС до
укладення цього Договору.

А тому, згідно вимог ст. 1212 ЦКУ, ОСОБА_4
та ОСОБА_5, зобов'язані повернути ТОВ
«Самара ТЕС» безпідставно набуте
майно, шляхом скасування державної
реєстрації часток у праві власності на
автозаправну станцію за ОСОБА_4 - 36/100 та
ОСОБА_5 - 37/100, розташованою за адресою:
АДРЕСА_1 за реєстраційним № 203256.

Заявою від 11.07.2012 року позивач змінив
предмет позову, просив: зобов'язати
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 повернути ТОВ «Самара
ТЕС» безпідставно набуте нерухоме
майно, а саме: адміністративну будівлю
А (з прибудовами а, а1, а2), підвал,
підсобне приміщення Л, навіс Н,
колодязь К, літній майданчик №8, ?
частину тротуару №2, огорожі №3,
розташованого за адресою: АДРЕСА_2 (нині
АДРЕСА_1); скасувати державну
реєстрацію права власності на нерухоме
майно, яка зазначена в Реєстрі прав
власності на нерухоме майно під
реєстраційним номером 203256 від 06.09.2004
року, судові витрати покласти на
відповідачів (т.2 а.с.49-50).

В судовому засіданні представник
позивача за первісним позовом ОСОБА_4 -
ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги
ОСОБА_4 в повному обсязі, посилаючись на
обставини викладені в позовній заяві,
при цьому зазначила, що дійсність
договору від 01.09.2004 року встановлена
рішеннями судів, які набрали чинності у
встановленому законом порядку, а тому
посилання представників ОСОБА_5 -
ОСОБА_2 та ТОВ «Самара ТЕС» - Полякова
О.М. на безпідставність набуття ОСОБА_4
та ОСОБА_5 права власності на 73/100 частин
АЗС, не відповідають дійсним
обставинам справи. Після набуття права
власності на 73/100 частин АЗС та
прийняття Рішення четвертого
скликання дев'ятнадцятої сесії
Вільненської сільської ради
Новомосковського району № 13-19/ІV від
21.01.2005 року, яким вищезазначена належна
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 частина автозаправної
станції, а саме адміністративна
будівля «А» з прибудовами «а», «а1»,
«а2», розташована на земельній ділянці
площею 450 кв.м. та будівля АЗС з
надвірними спорудами, належна ТОВ
«Самара-ТЄС», розташована на земельній
ділянці 2372 кв.м., були виділені в окремі
господарства з привласненням кожній з
них окремих адрес: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2,
відповідно, при цьому частина
земельної ділянки площею 140 кв.м., яка є
проїздом до будівель та споруд була
залишена в спільному користуванні
власників в рівних частинах, ОСОБА_4
здійснила переобладнання (косметичний
ремонт) належної їй на праві спільної
власності з ОСОБА_5 адміністративної
будівлі. Стан об'єкту нерухомого майна,
яке є предметом позову, залишається
незмінним і на сьогодні. Однак,
враховуючи той факт, що ОСОБА_5,
відмовляється вирішувати питання,
пов'язані з оформленням права
власності, в позасудовому порядку,
ОСОБА_4 вимушена звертатись із
зазначеним позовом до суду. Претензії
ТОВ «Самара ТЕС» на будь-яку частину
майна є безпідставними, оскільки 73/100
частини АЗС, належної на праві
власності ТОВ «Самара ТЕС», вибули з її
володіння на підставі договору
купівлі-продажу від 01.09.2004 року. Позов
ОСОБА_4 просила задовольнити в повному
обсязі, в задоволенні зустрічного
позову ТОВ «Самара ТЕС» - відмовити.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання
не з'явилась, надавши суду заяву, якою
просила суд розглянути справу у свою
відсутність (т.1 а.с. 91).

Представник відповідача ОСОБА_5 -
ОСОБА_2, в судовому засіданні проти
первісного позову заперечував в
повному обсязі, мотивуючи свою позицію
тим, що спору між ОСОБА_4 та ОСОБА_5
немає, посилання представника ОСОБА_4 -
ОСОБА_1 на той факт, що ОСОБА_5
ухиляється від позасудового вирішення
даного питання, не відповідає
дійсності. Однак, позовні вимоги ОСОБА_4
не обґрунтовані, оскільки, дійсно 01.09.2004
року було укладеного договір
купівлі-продажу 73/100 частини АЗС, однак
на дану частину об'єкту нерухомого
майна окремо право власності
зареєстровано не було, а тому 73/100 не
могло бути самостійним об'єктом
нерухомості, як не могло бути і
самостійним предметом договору
купівлі-продажу. Крім того, до
укладення договору купівлі-продажу
частини АЗС від 01.09.2004 року, ТОВ «Самара
ТЕС» були отримані документи на
реконструкцію АЗС, які стосувались
всієї АЗС. Тобто з березня 2004 року АЗС
контейнерного типу, як об'єкт
нерухомого майна в тому вигляді, в
якому перебував, перестала існувати, а
перетворилася на об'єкт незавершеного
будівництва. Замовник об'єкту
незавершеного будівництва є власником
матеріалів до затвердження Акту
державної приймальної комісії. Після
завершення реконструкції, об'єкт
зареєстрований, як АЗС. Акт було видано
державною приймальною комісією на всю
АЗС і новий реєстраційний номер було
присвоєно не на частину, а на всю АЗС.
Таким чином, на сьогодні існує
зареєстроване право власності на АЗС
контейнерного типу - на всю АЗС, а не на
її частину. Виходячи з вищевикладеного,
вважає, що позовні вимоги ОСОБА_4 не
обґрунтовані та не підлягають
задоволенню, в той час, як позовні
вимоги ТОВ «Самара ТЕС» є такими, що
ґрунтуються на законі і мають бути
задовлені.

Представник відповідача ТОВ
«Самара-ТЄС»- Поляков О.М. в судовому
засіданні заперечував проти
задоволення позовних вимог ОСОБА_4,
посилаючись на те, що на даний момент у
ТОВ «Самара ТЕС» право власності на 27/100
АЗС відсутнє. Акт вводу в експлуатацію
1/1 вони не оспорювали. Реєстрація права
власності від 2005 року на сьогодні є
чинною. Тобто на даний момент ТОВ
«Самара ТЕС» є власником 1/1 об'єкту - АЗС
контейнерного типу, а тому вони просять
повернути у власність ТОВ «Самара ТЕС»
безпідставно набуте ОСОБА_4 та ОСОБА_5
майно. В задоволенні первісного позову
ОСОБА_4 просив відмовити у повному
обсязі.

Представник відповідача - Вільнянської
сільської ради Новомосковського
району Дніпропетровської області в
судове засідання не з'явився, просив
суд розглянути справу у свою
відсутність, проти задоволення
позовних вимог ОСОБА_4 не заперечував
(т.1 а.с. 70, т.2 а.с.20).

Представник третьої особи -
Новомосковської районної державної
адміністрації в судове засідання не
з'явився, просив суд розглянути справу
у свою відсутність (т.1 а.с. 140-141).

Представник третьої особи -
Новомосковського районного
комунального підприємства Бюро
технічної інвентаризації
«Інвентаризатор» в судове засідання не
з'явився, просив суд розглянути справу
у свою відсутність (т.2 а.с. 47, 55).

Суд, вислухавши думку учасників
процесу, дослідивши матеріали справи,
дійшов до наступного.

Частина 2 ст. 11 ЦК України вказує, що
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини.

Згідно зі ст.328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів.

Відповідно до положень ст. 41
Конституції України кожен має право
володіти, користуватися і
розпоряджатися своєю власністю,
результатами своєї інтелектуальної,
творчої діяльності. Право приватної
власності набувається в порядку,
визначеному законом.

Відповідно до положень ст.317 ЦК України
правом власності є право особи на річ
(майно), яке вона здійснює відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб.

Відповідно до положень ст.319 ЦК України
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

Відповідно до положень ст.321 ЦК України
право власності є непорушним. Ніхто не
може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його
здійсненні.

Згідно договору купівлі-продажу від
01.09.2004 року, посвідченого приватним
нотаріусом Новомосковського районного
нотаріального округу ОСОБА_6 і
зареєстрованого в реєстрі за № 2209,
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 належить 73/100 частини
автозаправної станції, розташованої за
адресою: АДРЕСА_2 частка кожної з яких
складає 36/100 та 37/100 частин, відповідно,
яку вони придбали у ТОВ «Самара - ТЄС», в
особі директора ОСОБА_2 (т.1 а.с. 7-8), що
також стверджується витягом про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно від 06.09.2004 року (т.1 а.с. 9, 10).

Згідно з вищезазначеним договором
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 придбали об'єкт з
прибудовами: адміністративна будівля
«А» з прибудовами «а», «а1», «а2», підвал,
підсобне приміщення Л, навіс Н,
колодязь К, літній майданчик №8, 12
частину тротуару №2, частину огорожі №3
(т.1 а.с.7).

На підставі рішення четвертого
скликання дев'ятнадцятої сесії
Вільненської сільської ради
Новомосковського району № 13-19/ІV від
21.01.2005 року вищезазначена належна
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 частина автозаправної
станції, а саме адміністративна
будівля «А» з прибудовами «а», «а1»,
«а2», розташована на земельній ділянці
площею 450 кв.м. та будівля АЗС з
надвірними спорудами, належна ТОВ
«Самара-ТЄС», розташована на земельній
ділянці 2372 кв.м. були виділені в окремі
господарства з привласненням кожній з
них окремих адрес: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2,
відповідно, при цьому частина
земельної ділянки площею 140 кв.м., яка є
проїздом до будівель та споруд була
залишена в спільному користуванні
власників в рівних частинах (т.1 а.с. 11).

На об'єкт нерухомості, який був
предметом Договору купівлі-продажу від
01.09.2004 року, розташований за адресою:
АДРЕСА_1 було зареєстровано право
спільної часткової власності в
частинах 36/100 за ОСОБА_4 та 37/100 за ОСОБА_5
(т.1 а.с.10).

Рішенням Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 17 липня 2012 року, в
задоволенні позову ТОВ «Самара ТЕС» до
ОСОБА_4, ОСОБА_5, Новомосковського
районного КП БТІ «Інвентаризатор»,
треті особи - ТОВ «Імідж» ВКФ, приватний
нотаріус Новомосковського районного
нотаріального округу ОСОБА_6 про
визнання договору купівлі-продажу від
01.09.2004 року частини автозаправної
станції недійсним - відмовлено.
Зазначене Рішення переглядалося
Апеляційною та Касаційною інстанціями,
залишено без змін та вступило в законну
силу в установленому законом порядку
(т.2 а.с.167-174), а тому обставини, ним
встановлені, не підлягають доведенню
на підставі ст.61 ЦПК України.

Зазначеним Рішенням встановлено, що
після підписання договору
купівлі-продажу 73/100 АЗС від 01.09.2004 року,
НРКП БТІ «Інвентаризатор» було
складено Акт від 08.02.2005 року, у
відповідності до якого, за
результатами проведення обстеження
комплексу будівель АЗС, з урахуванням
вже існуючого на той час порядку
користування між власниками, був
визнаний за можливе виділ в окремі
господарства на наступних умовах:
адміністративній будівлі (літ.А) з
надвірними спорудами, яка належить
ОСОБА_4 та ОСОБА_5, привласнити поштову
адресу: АДРЕСА_1; будівлі АЗС (літ.М) з
надвірними спорудами, яка належить ТОВ
«Самара ТЕС», залишити поштову адресу:
АДРЕСА_2.

Відповідно даних технічного паспорту,
станом на 14.03.2006 року, оформленого НРКП
БТІ «Інвентаризатор», після укладення
оспорюваного договору, виділення
частки в окреме господарство та
відповідного корегування літерування
будівель (споруд) в порядку п.3.1
Інструкції про порядок проведення
технічної інвентаризації об'єктів
нерухомого майна, затвердженого
наказом Державнгого комітету
будівництва, архітектури та житлової
політики України від 24.05.2001 року №127, до
складу виділеної частки ОСОБА_5 та
ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1, увійшли:
кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1» (розташоване в
адміністративній будівлі) - літ.А,
підсобна будівля - літ.Б, навіс - літ.В,
колодязь - літ.К, літній майданчик - №1,
огорожа - №2, замощення - І, які від імені
обох співвласників 02.01.2007 року були
передані ОСОБА_5 в оренду ТОВ «Імідж»
ВКФ та укладений попередній договір
оренди земельної ділянки, необхідної
для обслуговування придбаного ОСОБА_5
та ОСОБА_4 майна.

В свою чергу ТОВ «Самара ТЕС» після
укладення оспорюваного договору
завершила реконструкцію частки АЗС,
яка залишилася у її власності і 15.02.2005
року була прийнята в експлуатацію
державною технічною приймальною
комісією (т.2 а.с.66-67), Новомосковським КП
БТІ «Інвентаризатор» видано свідоцтво
про право власності на нерухоме майно
АЗС за номером 072990 від 06.07.2005 року з
часткою 1/1 (т.1 а.с.202) та зареєстровано в
електронному Реєстрі прав власності на
нерухоме майно за реєстраційним
номером 11292215 від 06.07.2005 року (номер
витягу 7601941) (т.1 а.с.203).

Таким чином, укладаючи вищезазначений
договір, сторони досягли згоди щодо
всіх його істотних умов, договір
виконаний сторонами, власники майна у
визначених договором частках
володіють, користуються та
розпоряджаються належним їм майном.

Дані обставини встановлені судовими
рішеннями, які набрали чинності, а тому
доведенню на підставі ст.61 ЦПК України,
не підлягають.

Таким чином, виходячи з
вищевикладеного, посилання
представників відповідачів ОСОБА_2 та
Полякова О.М. на той факт, що
вищезазначений договір суперечить
вимогам чинного законодавства, є
безпідставними, оскільки факт чинності
договору встановлено судовим рішенням,
яке набрало чинності у встановленому
законом порядку.

Отже, після укладення вищезазначеного
договору купівлі-продажу 73/100 АЗС, 27/100
відповідно залишилось у власності ТОВ
«Самара ТЕС», яке в порядку реалізації
прав власника здійснило реконструкцію
об'єктів, що входять до складу цієї
частини АЗС. За результатами
будівельних робіт реконструйований
об'єкт було прийнято в експлуатацію і
на ім'я ТОВ «Самара ТЕС»
Новомосковською районною державною
адміністрацією видано свідоцтво про
право власності від 06.07.2005 року, серії
САА № 072990 з часткою власності 1/1,
відповідно до якого загальна площа
об'єктів нерухомого майна, що входять
до складу належної ТОВ «Самара ТЕС»
автозаправної станції складає 28,5 кв.м.,
в тому числі: АЗС літ.А - 28,5 кв.м, навіс
літ.Б, вбиральня літ.В, естакада літ.И,
колодязі літ. К1-К4, зливні ями з.я. та
з.я.1, огорожа №1, ємності №9-11, замощення
І. Право власності на реконструйовані
будівлі (споруди) зареєстровано НРКП
БТІ «Інвентаризатор», що
підтверджується витягом з Реєстру прав
власності на нерухоме майно від 06.07.2005
року № 7691942. Новому об'єкту присвоєно
новий реєстраційний номер - №11292215.
Зазначені документи жодною особою не
оспорювались, на даний момент є чинними
і підтверджують набуття права
власності на об'єкт нерухомості з
відповідними характеристиками.
Зазначені обставини встановлені
Ухвалою Апеляційного суду
Дніпропетровської області від 31.10.2012
року по справі за № 2-571/2011 (т.2 а.с.173-об).

Виділення 27/100 частин АЗС в окреме
господарство підтверджується і
відповіддю БТІ «Інвентаризатор» (т.2
ас.10-11).

Судом приймається до уваги посилання
представників відповідача ОСОБА_5 -
ОСОБА_2 та ТОВ «Самара ТЕС» - Полякова
О.М. на той факт, що частка ТОВ «Самара
ТЕС» у розмірі 27/100 АЗС існує лише
формально, а в дійсності даного об'єкта
нерухомості не існує, однак в наслідок
вищезазначених дій фактично було
виділено частку ТОВ «Самара ТЕС» з АЗС,
розташованої за адресою: АДРЕСА_2 в
порядку ст.364 ЦК України, в наслідок її
виділення в натурі зі складу спільного
майна та його реєстрації в якості
окремого (самостійного) об'єкту
нерухомості.

А тому в даному випадку, факт
відсутності належним чином
зареєстрованого права власності на
частку в розмірі 27/100 свідчить про
необхідність приведення відомостей
реєстраційних документів у
відповідність до фактично існуючих
об'єктів нерухомості і у зв'язку з
неможливістю врегулювання даного
питання за домовленістю сторін - шляхом
вирішення існуючого спору в судовому
порядку.

Отже, враховуючи той факт, що за даними
правовстановлюючих та реєстраційних
документів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 належить
73/100 частин АЗС, хоча, як зазначено вище,
фактично внаслідок проведеного ТОВ
«Самара ТЕС» виділу із спільного майна
27/100 АЗС, її реконструкції та введення в
експлуатацію, як нового об'єкта
нерухомого майна, ОСОБА_4 та ОСОБА_5
повинно належати 100/100 об'єкта
нерухомого майна у складі будівель та
споруд, придбаних за договором
купівлі-продажу від 01.09.2004 року.
Визначення частки ОСОБА_4 в розмірі
493/1000 (36/100) здійснено пропорційно
первісному розподілу, зазначеному в
договорі купівлі - продажу від 01.09.2004
року, а тому позовні вимоги ОСОБА_4
підлягають задоволенню.

Посилання представників відповідача
ОСОБА_5 - ОСОБА_2 та ТОВ «Самара ТЕС» -
Полякова О.М. на той факт, що ОСОБА_4 в
своєму позові просить визнати право
власності на об'єкт, відмінній від того,
який було придбано за договором
купівлі-продажу від 01.09.2004 року не
можуть бути прийняті судом, оскільки на
підтвердження даної обставини суду не
надано належних та допустимих доказів.

В той час, як згідно з технічними
паспортами на об'єкт нерухомого майна,
який є предметом даного розгляду,
складеними станом на 31.08.2004 року (тобто
на момент укладення договору
купівлі-продажу 73/100 об'єкту
нерухомості), відповідно до якого
призначення будівлі було визначено як
кафе автозаправної станції (т.2 а.с.161),
та станом на 02.09.2013 року (т.2 а.с.197-204),
згідно якого цільове призначення
будівлі А (кафе) не змінилося.

Як видно з порівняння вищезазначених
технічних паспортів, габаритні розміри
первісно існуючих будівель у складі
об'єкта нерухомості в АДРЕСА_1,
залишилися незмінними, несучі стіни
збережені в повному обсязі (що не
заперечувалось сторонами в судовому
засіданні).

Крім того, згідно Інструкції про
порядок проведення технічної
інвентаризації об'єктів нерухомого
майна, затвердженої Наказом Державного
комітету будівництва, архітектури та
житлової політики України від 24.05.2001
року № 127, не належить до самочинного
будівництва: перепланування, пов'язані
зі зміною загальної, основної та
допоміжної площі за рахунок
демонтування та влаштування
перегородок (без порушення
конструкцій); збільшення або зменшення
площі за рахунок демонтування чи
влаштування перегородок (без порушення
несучих стін, несучих конструкцій,
опор, балок), комор, утеплення і
оздоблення стін; улаштування чи
закриття віконних або дверних прорізів
у внутрішніх не капітальних стінах;
перестановка обладнання в межах
призначення приміщень; влаштування
допоміжних приміщень, санвузлів,
душових ванних; зміна призначення
господарських будівель4 зміна
матеріалу частини стін без збільшення
розміру фундаменту.

Клопотання про призначення
відповідної експертизи (під час
розгляду справи даним складом суду)
сторонами заявлено не було.

А тому вважати, що ОСОБА_4 здійснила
самочинне будівництво у суду немає,
оскільки суду не було надано належних
та допустимих доказів цього факту.

Щодо об'єктів: а.3, а4, Г та Г1, то вони не є
предметом даного судового розгляду.

Враховуючи все вищезазначене, суд
приходить до висновку про наявність
підстав для задоволення позовних вимог
ОСОБА_4

Щодо зустрічних позовних вимог, то вони
задоволенню не підлягають, оскільки
підстави, на які посилається ТОВ
«Самара ТЕС» зводяться по суті до
оспорювання договору купівлі-продажу
від 01.09.2004 року, однак, як зазначалося
вище, дане питання вже було предметом
судового розгляду. Рішення, прийняте
судом з цього питання, набрало чинності
у встановленому законом порядку, а тому
відсутні підстави говорити про
безпідставність набуття ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 права власності на 73/100 частин
АЗС згідно з Договором купівлі-продажу
від 01.09.2004 року та повернення
зазначеного об'єкту нерухомості у
власність ТОВ «Самара ТЕС».

Крім того, як зазначено в Ухвалі
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 28.02.2012 року, якою залишено
без змін Рішення Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 22.12.2011 року, ТОВ «Самара
ТЕС» на підставі Розпорядження голови
Новомосковської райдержадміністрації
від 25.05.2005 року № 685, 06.07.2005 року видано
Свідоцтво про право власності на
нерухоме майно, згідно якого
товариство є власником АЗС, що
розташована по АДРЕСА_2, загальною
площею 28,5 кв.м і яка складається з
будівлі АЗ, літ.А - 28,5 кв.м.; навісу літ.Б;
вбиральні літ.В; естакади літ.И;
колодязів літ. К1-К4; зливних ям літ. з.я.
та з.я.1; огорожі №14 ємностей №9-11;
замощення І. Це право власності
зареєстроване за товариством 06.07.2005
року у встановленому законом порядку,
що підтверджується копією витягу з
Реєстру права власності на нерухоме
майно, згідно якого АЗС по АДРЕСА_2
належить в цілому ТОВ «Самара ТЕС» на
праві колективної власності. Таким
чином, ТОВ «Самара ТЕС» визначилося з
конкретним нерухомим майном, власником
якого воно є згідно свідоцтва про право
власності на нерухоме майно від 25.05.2005
року і до переліку майна, яке належить
йому на праві власності, не входить
майно, що було відчужене ним ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 по договору купівлі-продажу від
01.09.2004 року, окрема адмінбудівля літ.А
(т.2 ас.75).

Виходячи з вищевикладеного, суд
вважає за необхідне відмовити
задоволенні зустрічного позову.

У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України,
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Згідно
заявлених позивачем вимог, в своїй
позовній заяві ОСОБА_4 просить стягнути
з відповідачів на свою користь судові
витрати, а саме судовий збір в розмірі
1700,00 грн. (т.1 а.с. 2) та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи в розмірі 30,00 грн. (т.1
а.с. 3-4), які згідно ст.79 ЦПК України
дійсно відносяться до судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 10, 60, 88, 213, 214 ЦПК України, ст.ст. 317,
319, 321, 328 ЦК України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Вільнянської
сільської ради Новомосковського
району Дніпропетровської області,
товариства з обмеженою
відповідальністю «Самара-ТЄС», треті
особи - комунальне підприємство
Новомосковське районне бюро технічної
інвентаризації «Інвентаризатор»,
Новомосковська районна державна
адміністрація про визнання права
власності на об'єкт нерухомого майна -
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на
493/1000 частин об'єкта нерухомого майна -
нежитлової будівлі за адресою: АДРЕСА_1,
що складається з (літ.А, поз. І, площею 5,1
кв.м), підвалу (літ.А, поз. ІІ, площею 15,6
кв.м), кафе (літ.А, поз.1, площею 47,0 кв.м),
кухні (літ.А, поз.2, площею 10,5 кв.м),
туалету (літ.А, поз.3, площею 1,9 кв.м),
коридору (літ.А) поз.4, площею 6,8 кв.м),
комори (літ.А поз.5, площею 5,9 кв.м),
кабінету (літ.А поз.6, площею 6,2 кв.м),
кабінету (літ.А поз.7, площею 3,2 кв.м),
коридору (літ.А поз.8, площею 3,7 кв.м),
кабінету (літ.А поз.9, площею 3,7 кв.м),
кабінету (літ.А поз.10, площею 4,0 кв.м),
тамбуру (літ.А поз.ІІІ, площею 3,7 кв.м),
побутового приміщення (літ.А поз.IV,
площею 12,3 кв.м), побутового приміщення
(літ.А поз.V, площею 8,4 кв.м), комори (літ.А
поз.VІ, площею 3,9 кв.м), комори (літ.Б поз.
І, площею 2,4 кв.м), котельні (літ.Б, поз.
ІІ, площею 15,9 кв.м), навісу (літ.К),
огорожі №2 та замощення - І.

Припинити право власності ТОВ «Самара
ТЕС» на 27/100 частин об'єкта нерухомого
майна - автозаправної станції,
розташованої за адресою: АДРЕСА_1.

В задоволенні зустрічного позову
товариства з обмеженою
відповідальністю «Самара-ТЄС» до
ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи - Приватний
нотаріус Новомосковського районного
нотаріального округу ОСОБА_6,
Новомосковське районне комунальне
підприємство Бюро технічної
інвентаризації «Інвентаризатор» про
витребування майна з чужого
незаконного володіння - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Дніпропетровської
області шляхом подачі апеляційної
скарги до Новомосковського
міськрайонного суду протягом 10 днів з
дня його проголошення.

Суддя
В.В. Березюк