Єдиний унікальний номер 262/7114/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/2747/2014
Головуючий в першій інстанції
Доповідач Янчук Т.О.
Єдиний унікальний номер 26211413ц
Номер провадження22ц775274714
Апеляційний суд Донецької області в
головуючого судді Дундар І.О.,
суддів: Мірута О.А., Янчук Т.О.
при секретарі Чекіній А.А.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Донецьку цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Пролетарського районного суду
м. Донецька від 12 лютого 2014 року по
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
вселення та усунення перешкод у
користуванні квартирою та за
зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2
про визнання особи такою, що втратила
право користування житловим
приміщенням,

В С Т А Н О В
И В:

Рішенням Пролетарського районного
суду м. Донецька від 12 лютого 2014 року у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2
відмовлено. Позовні вимоги ОСОБА_3
задоволені. Визнано ОСОБА_2 разом із
неповнолітньою дитиною - ОСОБА_4 такими,
що втратили право користування
житловим приміщенням за адресою:
АДРЕСА_2. Вирішено питання щодо судових
витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просила
рішення суду скасувати, ухвалити нове
рішення, посилаючись на неповне
з'ясування обставин справи, порушення
норм матеріального та процесуального
права. В обґрунтування доводів
апеляційної скарги зазначила, що
судом не було враховано факту
самовільної зміни замків в спірному
будинку, виносу речей відповідачем без
її згоди. В квартирі яка, належить їй на
праві власності не міститься
задовільних умов для розвитку дитини
та комфортного проживання. Коштів на
придбання іншого житла вона не має, а
тому вимушена претендувати на
проживання та житлову площу спірного
будинку разом з дитиною.

ОСОБА_2 в судовому засіданні
апеляційного суду підтримала доводи
апеляційної скарги в повному обсязі.

ОСОБА_3 та його представник в
судовому засіданні апеляційного суду
заперечували проти доводів
апеляційної скарги, просили її
відхилити..

Третя особа в судове засідання не
з'явилася про час та місце розгляду
справи повідомлена належним чином.

Заслухавши доповідача, сторони,
дослідивши матеріали цивільної справи

та доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд вважає, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Апеляційний суд вважає, що рішення
ухвалене з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
доводи апеляційної скарги висновки
суду не спростовують.

Судом першої інстанції встановлено
та що підтверджується матеріалами
справи, що будинок розташований за
адресою м.Донецьк вул.Насонова 8
належить відповідно до договору
дарування від 16.01.2003 року на праві
власності ОСОБА_3. (а.с.5). На теперішній
час в спірному будинку зареєстровані
ОСОБА_2 та її малолітній син
ОСОБА_4ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований та
проживає ОСОБА_4 ( а.с.6-7). Сторони по
справі перебували у зареєстрованому
шлюбі з 28.04.2001 року. Рішенням
Пролетарського районного суду
м.Донецька від 14 січня 2013 року шлюб
між сторонами розірвано. Рішенням
цього ж суду від 27.11.2012 року
виключені відомості про батька
ОСОБА_3 із актового запису про
народження дитини - ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_1. Згідно відомостей
реєстраційної служби Ворошиловського
районного управління юстиції
м.Донецька ОСОБА_2 являється
власницею 13 частини квартири АДРЕСА_1.

Задовольняючи зустрічний позов
ОСОБА_3 суд першої інстанції виходив
із того, що ОСОБА_2 з січня 2012 року
більше року без поважних причин не
мешкала у вказаному житловому будинку,
вийшла зі складу сім'ї власника
будинку та втратила зв'язок із житлом. У
свою чергу ОСОБА_2 , заперечуючи проти
позову, відповідно до вимог ст. ст. 58, 59
ЦПК України не надала суду належних і
допустимих доказів про порушення свого
права на проживання в спірному будинку.

Відповідно до ст. 156 ЖК України та ст. 405
ЦК України право члена сім'ї власника
будинку, який не є його співвласником,
на користування цим будинком
обумовлено наявністю сімейних
відносин із власником і спільним із ним
проживанням у цьому будинку.
Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член
сім'ї власника житла втрачає право на
користування житлом у разі відсутності
його без поважних причин понад один
рік, якщо інше не встановлено
домовленістю між ним і власником
будинку або законом.

З матеріалів справи вбачається, що суд
першої інстанції, задовольняючи позов
ОСОБА_3 про визнання ОСОБА_2 та її
сина такими, що втратили право
користування належним йому житловим
будинком, виходив із того, що ОСОБА_2
без поважних причин не мешкає в
спірному будинку, крім того ОСОБА_2
являється співвласником іншого
житлового приміщення.

Указаного висновку суд дійшов на
підставі досліджених у судовому
засіданні доказів. Так, свідок ОСОБА_5
в судовому засіданні пояснила суду,
що її невістка ОСОБА_2 дійсно не
проживає в спірному будинку з січня
2012 року, перешкод в проживанні їй
ніхто не чинив, на той час ОСОБА_3
знаходився в тривалому відрядженні,
ключі від будинку у неї були. У тому
ж судовому засіданні ОСОБА_2
визнала повідомлений свідком факт та
показала суду, що протягом року їй
дійсно не перешкоджали проживати в
будинку, ключі в неї були від
будинку. Тільки в лютому 2013 року
після розірвання шлюбу та поділу
майна в судовому порядку
відповідачем було перевезено речі ,
які за рішенням суду залишено їй на
праві власності в гараж та замінено
замки в будинку.

Дані обставини підтверджуються
також актом обстеження
житлово-побутових умов від 11.02.2013
року, та поясненнями свідка ОСОБА_6.

В судовому засіданні апеляційного
суду ОСОБА_2 пояснювала, що з січня
по березень 2012 року вона не
проживала в спірному будинку у
зв'язку з вагітністю та родами ,
однак належних та допустимих доказів
щодо поважності причин не
проживання в спірному будинку нею не
надано суду.

На виконання вимог ч.4 ст.10
ЦПК.України судом апеляційної
інстанції роз'яснено ОСОБА_2 право на
звернення до суду із клопотанням
щодо витребування доказів, однак
ОСОБА_2 від витребування доказів
судом відмовилась.

За таких обставин висновки суду
першої інстанції про те, що ОСОБА_2 з
січня 2012 року до пред'явлення позову
більше року без поважних причин не
проживала у вказаному житловому
будинку, а також про те, що вона не
надала суду належних і допустимих
доказів про порушення свого права на
проживання в спірному будинку,
відповідають фактичним обставинам
справи та ґрунтуються на досліджених у
судовому засіданні доказах, а тому
рішення суду підлягає залишенню без
змін, а апеляційна скарга без
задоволення.

Приведені в апеляційній скарзі
доводи зазначені висновки не
спростовують, зводяться до
переоцінки доказів і незгоди з
висновками суду.

Відповідно до ст.212 ЦПк.України,
виключне право оцінки доказів
належить суду, який має оцінювати
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному , повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних
у справі доказів в їх сукупності,
керуючись законом.

При вирішені справи судом першої
інстанції правильно застосовані
норми матеріального права, порушень
норм процесуального права, які б
могли призвести до неправильного
вирішення справи, апеляційним судом
не встановлено.

Таким чином, рішення суду відповідає
вимогам діючого законодавства і

підстав для його скасування не має.
Доводи апеляційної скарги висновків
суду не

спростовують.

Керуючись ст.ст.307 308, 315 ЦПК
України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Пролетарського районного суду
м. Донецька від 12 лютого 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий :
Судді :