Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

28 травня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Закарпатської області в складі:

головуючого - Панька В.Ф.

суддів - Ігнатюка Б.Ю. Мацунича М.В.,

при секретарі - Саварина Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Ужгород справу за
апеляційною скаргою представника
ОСОБА_1 на рішення Свалявського
районного суду від 29 січня 2014 року по
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
одержання права на спадкування за
спадкоємцями першої черги, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_1 про зміну черговості одержання
права на спадкування. Позовні вимоги
обгрунтовувала тим, що 1999р. в
Республіці Чехія вона познайомилася з
ОСОБА_3, з яким проживали у фактичному
шлюбі однією сім'єю та спільно вели
побут. ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1. Від
першого шлюбу в нього залишилася
неповнолітня спадкоємниця - ОСОБА_1, яка
на день розгляду справи є повнолітньою.
За спільні кошти у вересні 2004р.
позивачка разом з ОСОБА_3 придбали
квартиру в АДРЕСА_1. Разом з тим, позивач
допомагала ОСОБА_3 вести фінасові
справи по спільній приватній фірмі
"Беркут", зареєстрованій в Чехії. Після
смерті ОСОБА_3, позивачка оплатила всі
витрати по проведенню похорону
останнього. А тому, просила суд визнати
за нею право на спадкування своєї
частки спадщини ОСОБА_3 за законом
разом з спадкоємницею першої черги
ОСОБА_1

Рішенням Свалявського районного суду
від 29 січня 2014 року позов задоволено
повністю.

ОСОБА_1 не погодилася з цим рішенням,
просила його скасувати та ухвалити
нове рішення, яким відмовити в позові.

Апеляційна скарга мотивовані
порушенням судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права
та невідповідністю висновків суду
обставинам справи.

В судовому засіданні представник
апелянта ОСОБА_4 скаргу підтримала.

Представник позивачки вважав, що
підстав для задоволення скарги немає.

Заслухавши доповідача, осіб, які
приймали участь у судовому засіданні
та дослідивши матеріали справи колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд
першої інстанції виходив з того, що
ОСОБА_2 проживала з померлим однією
сім'єю, протягом тривалого часу
опікувалася тяжко хворим спадкодавцем,
який мав безпорадний стан, вела його
справи, а отже, як спадкоємцю четвертої
черги дає право їй спадкувати із
спадкоємцем І черги - відповідачем.

Однак, з таким висновком суду
погодитись не можна на підставі
наступного.

З матеріалів справи вбачається, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_3. Після
його смерті відкрилася спадщина.
Спадкоємцем першої черги є його донька
від шлюбу з ОСОБА_5 - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2

Після розірвання шлюбу у 2004 році з
ОСОБА_5 покійний ОСОБА_3 придбав
квартиру.

Після смерті ОСОБА_3 ОСОБА_2 вчинила дії
щодо прийняття спадщини, а саме подала
заяву до нотаріуса про прийняття
спадщини в строк протягом шести
місяців з дня смерті спадкодавця.
(а.с.30).

Рішенням апеляційного суду
Закарпатської облаті від 18.01.2012р.
відмовлено у позові ОСОБА_2 до ОСОБА_5 в
інтересах ОСОБА_1, третя особа без
самостійних вимог КУП "Свалявське РБТІ"
про встановлення факту проживання
однією сім'єю та визнання права
власності.

Посилання суду першої інстанції на
покази свідків, які стверджували, що
ОСОБА_3 проживав разом з позивачкою
однією сім'єю, суперечать висновкам,
викладених в рішенні апеляційного
суду від 18.01.2014 року, яке набрало
законної сили, згідно якого за адресою
в Чеській республіці, на яку
посилається позивачка, проживало
багато працівників фірми, серед яких
вона та ОСОБА_3 Крім цього, показання
допитаних свідків по справі містять
розбіжності, а тому не дають підстав
для ствердження факту проживання
ОСОБА_2 однією сім'єю із ОСОБА_3 у
вказаний період.

Крім цього, вказаним рішення
апеляційного суду встановлено
наступне: згідно Свідоцтва про
розірвання шлюбу, виданого 12.06.2006 р.
Відділом РАЦС Свалявського районного
управління юстиції, вбачається що про
розірвання шлюбу між ОСОБА_3 і ОСОБА_5
був здійснений актовий запис за № 75 від
01.07.2004 р. Позивачка у заяві теж
вказувала на розірвання цього шлюбу у
2004 р. КШС України (ст.ст. 2, 6, 6-1, 13, 17), який
діяв до 01.01.2004 р., установлював, що
визнається тільки шлюб, укладений у
державних органах реєстрації актів
громадянського стану; тільки такий
шлюб породжує права і обов'язки
подружжя; при здійсненні прав і
виконанні обов'язків, що виникають із
шлюбних і сімейних відносин, громадяни
повинні додержувати законів, поважати
загальнолюдські принципи; не
допускається укладення шлюбу між
особами, з яких хоча б одна перебуває
вже в іншому шлюбі. СК України, який
набрав чинності з 01.01.2004 р. містить
норми, за якими: сім'ю складають особи,
які спільно проживають, пов'язані
спільним побутом, мають взаємні права
та обов'язки, сім'я створюється на
підставі шлюбу, а також на інших
підставах, не заборонених законом і
таких, що не суперечать моральним
засадам суспільства (ст. 3 ч.ч. 2, 4);
сімейні відносини регулюються на
засадах справедливості,
добросовісності та розумності,
відповідно до моральних засад
суспільства (ст. 7 ч. 9); особи, які
проживають однією сім'єю, відносини
яких не врегульовані цим Кодексом,
можуть врегулювати свої сімейні
(родинні) відносини за договором, який
має бути укладений у письмовій формі,
такий договір є обов'язковим до
виконання, якщо він не суперечить
вимогам цього Кодексу, інших законів
України та моральним засадам
суспільства (ст. 9 ч. 2); шлюбом є сімейний
союз жінки та чоловіка, зареєстрований
у органі державної реєстрації актів
цивільного стану, проживання однією
сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є
підставою для виникнення у них прав та
обов'язків подружжя (ст. 21 ч.ч. 1, 2); жінка
та чоловік можуть одночасно перебувати
лише в одному шлюбі і мають право на
повторний шлюб лише після припинення
попереднього шлюбу (ст. 25); державна
реєстрація шлюбу встановлена для
забезпечення стабільності відносин
між жінкою та чоловіком, охорони прав
та інтересів подружжя, їхніх дітей, а
також в інтересах держави та
суспільства (ст. 27 ч. 1). До набрання
чинності СК України правовий інститут
проживання однією сім'єю жінки та
чоловіка без шлюбу законом не був
передбачений.

Відповідно до ст.10, 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.2 ст.1259 ЦК України
фізична особа, яка є спадкоємцем за
законом наступних черг, може за
рішенням суду одержати право на
спадкування разом із спадкоємцями тієї
черги, яка має право на спадкування, за
умови, що вона протягом тривалого часу
опікувалася, матеріально
забезпечувала, надавала іншу допомогу
спадкодавцеві, який через похилий вік,
тяжку хворобу або каліцтво був у
безпорадному стані.

На підставі викладеного, колегія
суддів приходить до висновку, що
позивачкою належними та допустимими
доказами не доведено того, що вона
протягом тривалого часу опікувалася,
матеріально забезпечувала, надавала
іншу допомогу спадкодавцеві, який
через похилий вік, тяжку хворобу або
каліцтво був у безпорадному стані, а
тому підстави для визнання за нею права
на спадкування разом із спадкоємцем
першої черги - відсутні.

Враховуючи вищенаведене, апеляційна
скарга підлягає задоволенню, а рішення
суду першої інстанції - скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову
в задоволенні позову.

Відповідно до п.п.3,4 ч.1 ст.309 ЦПК
України підставами для скасування
рішення суду першої інстанції є
невідповідність висновків суду
обставинам справи та неправильне
застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст.307, 309, 314 ЦПК України,
судова колегія

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1
- задовольнити.

Рішення Свалявського районного суду
від 29 січня 2014 року - скасувати.

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2
до ОСОБА_1 про одержання права на
спадкування за спадкоємцями першої
черги.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржено безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Судді :