Головуючий суду 1 інстанції - Лобарчук
Доповідач - Коновалова В.А.
Справа № 407/5867/13-ц
Провадження № 22ц/782/2218/14
РІШЕННЯ

Іменем України

02 червня 2014 року
м. Луганськ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Луганської області у складі:

головуючого - Коновалової В.А.,

суддів - Ступіної Я.Ю., Околота Г.М.

при секретарі: Булгаковій М.Е.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань
Апеляційного суду Луганської області
справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Антрацитівського
міськрайонного суду Луганської
області від 10 квітня 2014 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_2 про стягнення пені за
несвоєчасну виплату аліментів, -

в с т а н о в
и л а:

У листопаді 2013 року позивач звернувся
до суду з позовом до ОСОБА_2 про
стягнення пені за несвоєчасну сплату
аліментів, в обґрунтування якого
вказав, що 03 жовтня 2012 року державним
виконавцем ВДВС Ленінського РУЮ м.
Донецька відкрито виконавче
провадження з виконання виконавчого
листа № 2/1202/791/2012 від 25.09.2012 року,
виданого Антрацитівським
міськрайонним судом Луганської
області, про стягнення з ОСОБА_2
аліментів на користь ОСОБА_3 на
утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в
розмірі ? частини усіх видів заробітку
(доходів) щомісячно з 01.04.2012 року до
повноліття дитини.

Звіт про доходи відповідача в якому
зазначено, що він працює у ПрАТ
«Донецький електрометалургійний
завод» з 24.01.2011 року, свідчить про
заборгованість по аліментам за період
з 01.04.2012 року по 30.09.2012 року в розмірі
5071,90 грн. Вказана заборгованість не
перераховувалася позивачу з вини
відповідача з 01.04.2012 року по 07.11.2012 року.
За період з 01.10.2012 року по 30.09.2013 року
перерахування утриманої
заборгованості проведено з 07.11.2012 року
по 07.08.2013 року. Заборгованість з
аліментів в розмірі 5071,90 грн. за період
з 01.04.2012 року по 30.09.2012 року була
перерахована позивачу з затримкою у
період з 07.11.2012 року по 07.08.2013 року.

Під час судового розгляду позивач
збільшив позовні вимоги та просив суд
стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
пеню за прострочення сплати аліментів
в розмірі 7178,29 грн. та заборгованість за
аліментами в сумі 3154,68 грн.

Рішенням Антрацитівського
міськрайонного суду Луганської
області від 10 квітня 2014 року позовні
вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення
пені за несвоєчасну виплату аліментів
та заборгованості за аліментами
задоволені. Суд стягнув з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_3 пеню за несвоєчасну
виплату аліментів у розмірі 7178,29 грн. та
заборгованість за аліментами в сумі
3154,68 грн. Вирішено питання про судові
витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення суду першої інстанції
скасувати і ухвалити нове рішення, яким
відмовити позивачу у задоволенні
позовних вимог в повному обсязі,
посилаючись на неповне з'ясування
обставин справи, що мають значення для
справи, недоведеність обставин, що
мають значення для справи, які суд
вважав встановленими, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушенням судом норм матеріального та
процесуального права.

Сторони в судове засідання не
з'явилися, про час і місце повідомлені
належним чином і в установленому
законом порядку.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність й
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів апеляційного
суду приходить до наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених такими
доказами, які були досліджені у
судовому засіданні.

Згідно із ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

В ч. 1 статті 303 ЦПК України зазначено, що
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Ухвалюючи рішення по справі суд першої
інстанції виходив з того, що ним були
встановленні факти про те, що згідно
виконавчого листа № 2/1202/791/2012, який
виданий 25.09.2012 року Антрацитівським
міськрайонним судом Луганської
області, з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на
користь ОСОБА_3 на утримання сина
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частини
усіх видів заробітку (доходів)
щомісячно з 01.04.2012 року до повноліття
дитини.

Наявність заборгованості по сплаті
аліментів за період з 01.04.2012 року по
30.09.2012 року в сумі 5071 грн. 90 коп. за
ОСОБА_2 підтверджується звітом про
доходи відповідача від 17.10.2013року.

Суд першої інстанції, погодившись із
розрахунком позивача щодо розміру пені
за несвоєчасну виплату аліментів,
дійшов висновку про стягнення з
відповідача на користь позивача пені
за несвоєчасну виплату аліментів у
розмірі 7178,29 грн.

Проаналізувавши встановлені судом
першої інстанції обставини по справі
та матеріали справи у їх сукупності
апеляційний суд вважає, що до такого
висновку суд дійшов помилково,
виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 Сімейного
кодексу України при виникненні
заборгованості з вини особи, яка
зобов'язана сплачувати аліменти за
рішенням суду, одержувач аліментів має
право на стягнення неустойки (пені) у
розмірі одного відсотка від суми
несплачених аліментів за кожен день
прострочення.

Згідно п. 22 постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006
року, передбачена ст. 196 СК
відповідальність платника аліментів
за прострочення їх сплати у виді
неустойки (пені) настає лише за
наявності вини цієї особи. На платника
аліментів не можна покладати таку
відповідальність, якщо
заборгованість утворилася з
незалежних від нього причин, зокрема, у
зв'язку з несвоєчасною виплатою
заробітної плати, затримкою або
неправильним перерахуванням
аліментів банками. В інших випадках
стягується неустойка за весь час
прострочення сплати аліментів. Суд
може зменшити розмір неустойки з
урахуванням матеріального та
сімейного стану платника аліментів, а
за передбачених ст. 197 СК умов - повністю
або частково звільнити його від сплати
заборгованості.

При цьому, передбачена ст. 196 Сімейного
кодексу України відповідальність у
вигляді сплати неустойки (пені) за
прострочення сплати аліментів настає
за наявності вини особи, яка
зобов'язана сплачувати аліменти за
рішенням суду. На платника аліментів не
можна покладати таку відповідальність,
якщо заборгованість утворилася з
незалежних від нього причин. В інших
випадках стягується неустойка (пеня) за
весь час прострочення сплати
аліментів.

Однак, судом першої інстанції
зазначені вище положення закону не
були враховані в повній мірі.

Так, як вбачається із матеріалів
справи, рішенням Антрацитівського
міськрайонного суду Луганської
області від 25 вересня 2012 року з ОСОБА_2
стягнуто аліменти на користь ОСОБА_3 на
утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в
розмірі ? частини усіх видів заробітку
(доходів) щомісячно з 01.04.2012 року до
повноліття дитини. Відповідно до ст. 367
ЦПК України рішення допущено до
негайного виконання у межах сплати
платежу за один місяць.

Виконавчий лист № 2/1202/791/2012, в якому
зазначено про стягнення з ОСОБА_2
аліментів на утримання сина у розмірі ?
частини усіх видів заробітку (доходу),
був виданий судом 25.09.2012 року, та
пред'явлений стягувачем до виконання
до відділу державної виконавчої служби
Ленінського районного управління
юстиції в м. Донецьку.

Однак, рішення суду першої інстанції
про стягнення аліментів на той час не
набрало законної сили, оскільки ОСОБА_2
була подана апеляційна скарга. 26
листопада 2012 року апеляційним судом
Луганської області винесена ухвала про
відхилення апеляційної скарги та
залишення рішення суду від 25 вересня 2012
року без змін. Отже рішення
Антрацитівського міськрайонного суду
Луганської області від 25 вересня 2012
року набрало сили 26 листопада 2012 року.

03 жовтня 2012 року державним виконавцем
ВДВС Ленінського РУЮ м. Донецька
відкрито виконавче провадження з
виконання виконавчого листа № 2/1202/791/2012
від 25.09.2012 року, виданого
Антрацитівським міськрайонним судом
Луганської області, про стягнення з
ОСОБА_2 аліментів на користь ОСОБА_3 на
утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в
розмірі ? частини усіх видів заробітку
(доходів) щомісячно з 01.04.2012 року до
повноліття дитини.

Таким чином, на час відкриття
зазначеного вище виконавчого
провадження рішення суду на виконання
якого був виданий виконавчий лист №
2/1202/791/2012 від 25.09.2012 року, не набрало
законної сили.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_3
просила стягнути з відповідача на її
користь пеню за прострочення сплати
аліментів на утримання дитини за
несвоєчасну сплату аліментів, в період
з 01.04.2012 року то 30.09.2012 року в сумі 5071
грн. 90 коп., що підтверджується звітом
про доходи відповідача від 17.10.2013 року,
починаючи з 10.10.2012 року по 08.07.2013 року.

Однак, як вбачається із матеріалів
справи, відповідач не був присутнім в
судовому засіданні під час розгляду
справи про стягнення з нього аліментів
про, що зазначено і в самому рішенні і
тому йому судом не було роз'яснено
відповідальність за прострочення їх
сплати. Не надано було суду також
доказів отримання відповідачем
постанови про відкриття виконавчого
провадження.

Посилання позивача на те, що постанова
про відкриття виконавчого провадження
була направлена відповідачу, що
підтверджується супровідним листом
від 03.10.2012 року не заслуговує на увагу,
оскільки згідно ч.ч.1,4 статті 31 Закону
України «Про виконавче провадження»
копії постанов державного виконавця
та інші документи виконавчого
провадження, що державний виконавець
зобов'язаний довести до відома сторін
та інших учасників виконавчого
провадження, надсилаються адресатам
із супровідними листами простою
кореспонденцією, крім постанов про
відкриття виконавчого провадження
або відмову у відкритті виконавчого
провадження, про повернення
виконавчого документа стягувачу
відповідно до статті 47 цього Закону, що
надсилаються рекомендованим листом
з повідомленням про вручення. Боржник
вважається повідомленим про
відкриття виконавчого провадження,
якщо йому надіслано постанову про
відкриття виконавчого провадження за
адресою, зазначеною у виконавчому
документі. Державний виконавець або
уповноважена ним особа може особисто
вручити документи виконавчого
провадження сторонам або іншим
учасникам виконавчого провадження під
розписку.

В матеріалах відсутні дані, які
підтверджують, надсилання державним
виконавцем ОСОБА_2. рекомендованим
листом з повідомленням про вручення
постанови про відкриття виконавчого
провадження за виконавчим листом про
стягнення аліментів та отримання її
ОСОБА_2

Лист на який посилається представник
позивача в запереченнях на апеляційну
скаргу не є доказом отримання ОСОБА_2
постанови про відкриття виконавчого
провадження від 03.10.2012 року.

Таким чином, пояснення відповідача про
те, що копію постанови про відкриття
виконавчого провадженням він не
отримував не спростовані позивачкою
належними доказами.

Зазначені вище обставини, свідчать про
те, що вина відповідача у не сплаті
заборгованості за аліментами у період
з 25.09.2012 року по 26.11.2012 року відсутня.

Суд першої інстанції уваги на
зазначені обставини не звернув,
погодився з розрахунком пені наданим
позивачем суду, який ним складено без
урахування зазначених вище обставин.

Разом з тим, після того, як постанова
про відкриття виконавчого провадження
була отримана ПрАО «ДЕМЗ», за місцем
роботи відповідача, товариством
починаючи з жовтня 2012 року розпочалося
утримання із заробітної плати
аліментів у розмірі 50% із яких: 25% на
сплату текущих аліментів, 25% на
погашення заборгованості по аліментам,
яка встановлена за період з 01.04.2012 року
по 30.09.2012 року, та сплачувалася в період
з 07.11.2012 року по 07.08.2013 року, що
підтверджується звітом про здійсненні
відрахування та виплати.

Отже після набрання рішення суду
законної сили позивач заборгованість
по аліментам відразу не погасив.
Погашення заборгованості
здійснювалося відповідачем до 07.08.2013
року.

До суду ОСОБА_2 з позовом у
відповідності до ст. 197 СК України, яка
передбачає відстрочення або
розстрочення сплати заборгованості за
аліментами, не звертався.

Доказів відсутності вини у несплаті
заборгованості за аліментами,
починаючи з 27.11.2012 року відповідачем
суду не надано.

Пеня за один місяць прострочення
сплати аліментів становить 1% від
простроченої суми аліментного платежу
за місяць та загальної кількості днів
прострочення. Загальний розмір пені за
прострочення сплати аліментів є сумою
пені, нарахованої за кожен місяць
періоду, у якому було допущено
прострочення сплати аліментів.

Оскільки заборгованість за аліментами
за квітень 2012 року в сумі 879,30 грн. та
частково за травень 2012 року в сумі 71,15
грн. сплачена відповідачем 07.11.2012 року,
тобто до набрання рішення суду
законної сили, тому ці місяці
підлягають виключенню з розрахунку
пені.

Враховуючи викладене, помісячний
розрахунок пені, починаючи з 27.11.2012 року
буде становити: за травень 2012 року - 63,79
грн. 8 днів х 1% х 797,38 грн./; червень 2012
року - 407,56 грн. /8 днів х 1% х 150,48 грн.; 42
дня х 1% х 368,50 грн.; 72 дня х 1% х 334,38 грн. /;
за липень 2012 року - 1176,61 грн. /72 дня х 1% х
58,69 грн.; 101 день х 1% х 324,87 грн.; 130 днів х 1%
х 365,68 грн.; 162 дня х 1% х 204,23 грн./; за
серпень 2012 року - 1680,26 грн. /162 дня. х 1% х
189,85 грн.; 193 дня х 1% х 439,63 грн.; 221 день х 1%
х 237,20 грн./; за вересень 2012 року - 1582,58
грн. /221 день х 1% х 211,66 грн.; 254 дня х 1% х
438,90 грн./.

Таким чином, до стягненню з відповідача
підлягає пеня в сумі 4910,80 грн.

За таких обставин, рішення суду в
частині стягнення з відповідача пені
за прострочення сплати аліментів
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про стягнення з ОСОБА_2
на користь ОСОБА_3 пені за прострочення
сплати аліментів в сумі 4910,80 грн.

Що стосується вимог про стягнення
заборгованості за аліментами за період
з 01.12.2012 року по 01.07.2013 року в сумі 3154 грн.
68 коп., то суд дійшов висновку про їх
задоволення, з посиланням на те, що суду
не були надані в підтвердження простою
ПрАТ «Донецький електрометалургійний
завод» накази щодо простою, а надані
лише розпорядження по Управлінню
автоматизації виробництва.

Висновки суду першої інстанції в цій
частині не підтверджуються
матеріалами справи та не відповідають
вимогам закону.

Згідно ст. 181 Сімейного кодексу України
за рішенням суду кошти на утримання
дитини (аліменти) просуджуються у
частці від доходу її матері, батька і
або у твердій грошовій сумі.

Порядок виконання рішення суду про
стягнення аліментів врегульований ст.
74 Закону України «Про виконавче
провадження», згідно якої розмір
заборгованості із сплати аліментів
визначається державним виконавцем за
місцем виконання рішення у порядку,
встановленому Сімейним кодексом
України. У разі визначення суми
заборгованості у частці від заробітку
(доходу) розмір аліментів не може бути
менше встановленого Сімейним кодексом
України.

Державний виконавець обчислює
розмір заборгованості із сплати
аліментів, складає відповідний
розрахунок та повідомляє про нього
стягувачу і боржнику: у разі якщо
виконавчий документ уперше
надійшов для виконання; за заявою
сторін виконавчого провадження; у разі
надсилання постанови до
адміністрації підприємства, установи,
організації, фізичної особи, фізичної
особи - підприємця для проведення
відрахування із заробітної плати
(доходів), пенсії та стипендії
боржника; у разі закінчення
виконавчого провадження у зв'язку з
надходженням виконавчого документа за
належністю до іншого органу державної
виконавчої служби; за власною
ініціативою; в інших передбачених
законом випадках.

Спір щодо розміру заборгованості із
сплати аліментів вирішується судом за
заявою заінтересованої особи у
порядку, встановленому законом.

У разі стягнення аліментів у
частці від заробітку (доходу) боржника
на підприємстві, в установі,
організації, у фізичної особи,
фізичної особи - підприємця
відрахування здійснюються з
фактичного заробітку (доходу) на
підставі постанови державного
виконавця. При цьому розмір аліментів у
разі їх стягнення у частці від
заробітку (доходу) не може бути менше
встановленого Сімейним кодексом. У
разі якщо стягнути аліменти в
зазначеному розмір неможливо,
адміністрація підприємства, установи,
організації, фізична особа, фізична
особа - підприємець, які проводили
відрахування, нараховують боржнику
заборгованість із сплати аліментів.

Із системного аналізу зазначених норм
права вбачається, що стягнення
аліментів розмір яких визначений судом
у частці здійснюється виходячи з
фактичного заробітку (доходу), тобто
заробітку який був нарахований.

Згідно ст. 195 СК України розмір
заборгованості за аліментами
обчислюється державним виконавцем, а у
разі спору судом.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_3
просила стягнути з відповідача на її
користь заборгованість за аліментами,
посилаючись на те, що нарахована
відповідачу заробітна плата за період
з грудня 2012 року по червень 2013 року
суперечить положенням ст. 32,33,34,114 КЗпП
України, оскільки відповідач працював
в ПрАТ „Донецький
електрометалургійний завод" з 24.01.2011
року електромонтером з ремонту та
обслуговування електрообладнання 6
розряду і в період коли підприємство не
працювало відповідачу воно повинно
було виплачувати заробітну плату не
нижче середнього заробітку, а доказів
простою суду не надано.

Однак, як вбачається із матеріалів
справи, відповідачу ПрАО «ДЕМЗ» у
період з грудня 2012 року по червень 2013
року була нарахована заробітна плата,
яка відповідачем не оскаржувалася і з
цієї заробітної плати здійснювалося
утримання аліментів. Розмір аліментів,
який був нарахований та сплачений
позивачу відповідачем у зазначений
вище період не є менше ніж 30 відсотків
прожиткового мінімуму для дитини.

Посилання позивача на те, що нарахована
відповідачу заробітна плата за період
з грудня 2012 року по червень 2013 року
суперечить положенням ст. 32,33,34,114 КЗпП
України, не заслуговують на увагу,
оскільки стягнення аліментів
здійснюється виходячи з фактичного
заробітку (доходу), тобто заробітку
який був нарахований, а заробіток на
який посилається позивач відповідачу
не нараховувався, спору стосовно
заробітної плати за період з грудня 2012
року по червень 2013 року між
відповідачем та ПрАО «ДЕМЗ» не має.

Крім того, суд вирішує питання щодо
заборгованості лише у разі спору про її
розмір, оскільки за відсутності спору
заборгованість стягується державним
виконавцем відповідно до положень
Закону України «Про виконавче
провадження». В матеріалах справи
відсутні дані, що державним виконавцем
обчислювався розмір заборгованості за
період з грудня 2012 року по червень 2013
року, з яким позивач не згоден, а
розрахунок заборгованості, який
наведений позивачем в позовній заяві
не відповідає нормам права.

За таких обставин, апеляційний суд
вважає необхідним рішення суду в
частині стягнення заборгованості за
аліментами в сумі 3154,68 грн. скасувати та
ухвалити в цій частині нове рішення
про відмову у задоволенні вимог.

Керуючись ст.ст. 303,309,319 ЦПК України,
колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково .

Рішення Антрацитівського
міськрайонного суду Луганської
області від 10 квітня 2014 року скасувати
та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про
стягнення пені за несвоєчасну виплату
аліментів та заборгованості по сплаті
аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
неустойку за прострочення сплати
аліментів в сумі 4910,80 грн.

В іншій частині позовних вимог
відмовити за необґрунтованістю.

Рішення суду набирає законної сили
негайно після його проголошення, але
може бути оскаржене безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів після
його проголошення у касаційному
порядку.

Головуючий

Судді: