АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2014 року
м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Чернівецької області у складі:

головуючого Владичан А. І.

суддів: Заводян К.І., Міцнея В.Ф.

секретаря Лисак О.А.

з участю сторін: представника
позивача - Українця О.П.

відповідача -
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за
позовом публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
за апеляційною скаргою публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» на рішення
Глибоцького районного суду
Чернівецької області від 14 травня 2014
року, -

В С Т А Н О В
И Л А :

У травні 2014 року публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«Приватбанк» звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 30
листопада 2006 року між банком та ОСОБА_2
був укладений кредитний договір,
згідно умов якого відповідач отримав
кредит у розмірі 2527,80 грн., зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 12,00 % на рік, на суму залишку
заборгованості за кредитом.

Відповідач підтвердив свою згоду на те,
що підписана заява разом з умовами
надання банківських послуг, правилами
користування платіжною карткою
складає між ним та банком договір,що
підтверджується підписом у заяві.

____________________________________________________________________

№ 22ц/794/1005/2014 р.
Головуючий у І
інстанції Цуркан В.В.

Категорія: 19/27
Суддя-доповідач
Владичан А.І.

Договором передбачено порядок та
умови погашення кредиту, погашення
заборгованості по кредиту, сплата
нарахованих за період користування
кредитом відсотків, комісії за
користування кредитом та інших витрат.

Однак відповідач систематично не
виконує взяті на себе зобов'язання за
кредтним договором, не сплачує
отриманий кредит та відсотки за
користування ним, у зв'язку з чим станом
на 16 квітня 2014 року заборгованість за
кредитним договором становить 22503 грн.
45 коп., в тому числі: 5007,29 грн.
заборгованість по відсотках за
користування кредитом, 945,37 грн.
заборгованість по комісії за
користування кредитом, 16550,79 грн., пені
за несвоєчасність виконання
зобовязань за договором, 500 гривень
фіксованої частини штрафу, 964,86 гривень
відсоткової частини штрафу. 03 квітня 2008
року Глибоцькоим районним судом
Чернівецької області винесено судовий
наказ №2н-56/08, згідно якого з ОСОБА_2
стягнуто заборгованість за вказаним
кредитним договором в сумі 3206 гривень.

ПАТ КБ «Приватбанк» просив суд
стягнути з ОСОБА_2 на свою користь
заборгованість за кредитним договором,
з урахуванням вже присудженої суми
заборгованості, у розмірі 20762,11 гривень
та судовий збір.

Рішенням Глибоцького районного суду
Чернівецької області від 14 травня 2014
року в задоволенні позовних вимог ПАТ
КБ «Приватбанк» відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним
судовим рішенням ПАТ КБ «Приватбанк »
подав апеляційну скаргу, в якій вважає,
що незаконність та необґрунтованість
рішення суду полягає в неповному
з'ясуванні обставин, що мають значення
для справи, та порушенні судом норм
матеріального та процесуального права,
просить його скасувати та ухвалити
нове рішення, яким задовольнити в
повному обсязі позовні вимоги ПАТ КБ
«Приватбанк».

В обґрунтування апеляційної скарги
зазначає, що суд помилково застосував
встановлену п.5.5. Умов надання
споживчого кредиту позовну давність в
п'ять років, та підставі цього відмовив
у задоволенні вимог банку, оскільки
вважає, що позовна заява подана в межах
позовної давності, так як перебіг
позовної давності починається з
моменту виконання зобов'язань.
Зобов'язання відповідачем належним
чином не виконані, тому правовідносини
між боржником та банком тривають і на
даний час. Закінчення строку договору
не звільняє сторони від
відповідальності за порушення
договору, яке мало місце під час його
дії. Вимоги про стягнення можуть бути
пред'явлені незалежно від закінчення
строку дії договору.

Крім того, в матеріалах справи
відсутні будь-які заяви відповідача
про застосування строку позовної
давності, що є виключною підставою для
застосування судом строків позовної
давності. Судом першої інстанції під
час розгляду справи застосовано норму
матеріального права, яка не підлягала
застосуванню.

Заслухавши доповідача про суть
оскаржуваного рішення, доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, колегія вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, виходячи з наступних
підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивач звернувся до суду з вказаним
позовом за межами позовної давності,
перебіг якої почався з дати закінчення
кредитного договору.

Колегія суддів вважає, що висновки суду
не відповідають обставинам справи та
не ґрунтуються на законі.

Стаття 309 ЦПК України передбачає, що
рішення суду першої інстанції підлягає
скасуванню з ухваленням нового
рішення, якщо неповно з'ясовано судом
обставини, що мають значення для
справи, не доведено обставини, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушено або неправильно застосовано
норми матеріального та процесуального
права.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення
суду повинно бути законним та
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, що
відповідно до укладеного договору між
сторонами у справі 30 листопада 2006 року
ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 2527,80
грн., встановленого кредитного ліміту
на платіжну картку зі сплатою за
користування кредитом 1 % в місяць.
Термін дії кредитного ліміту складає 24
місяці, строк з 30 листопада 2006 року по 30
листопада 2008 року.

У заяві від 30.11.2006 року на отримання
кредиту вказано, що боржник ОСОБА_2
ознайомлений та згідний із умовами
надання споживчого кредиту фізичним
особам («Розстрочка» (Стандарт)), які
були надані у письмовій формі, своїм
підписом підтвердив факт про надану
йому повну інформацію щодо умов
кредитування.

Відповідач зобов'язання за
кредитним договором належним чином
не виконував, регулярних платежів по
кредитному договору не здійснював,
отриманий кредит не повернуто.

Відповідно до ст. 526, ч. 1 ст. 530 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства. Якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник
не звільняється від відповідальності
за неможливість виконання такого
грошового зобов'язання. Боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

В силу ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо
позичальник своєчасно не повернув
речі, визначеними родовими ознаками,
він зобов'язаний оплатити неустойку
відповідно до статей 549-552 цього
Кодексу, яка нараховується від дня,
коли речі мали бути повернуті до дня їх
фактичного повернення позикодавцю,
незалежно від сплати процентів,
належних йому відповідно до ст. 1048
цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України
строком договору є час, протягом якого
сторони можуть здійснити свої права і
виконати свої обов'язки відповідно до
договору.

Статтею 256 ЦК України визначено, що
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 261 ЦК України
за зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання.

Частиною 1 ст. 259 ЦК України позовна
давність, встановлена законом, може
бути збільшена за домовленістю сторін.

З матеріалів справи вбачається, що при
укладенні договору між ПАТ КБ
«ПриватБанк» та ОСОБА_2 останній надав
згоду, що заява разом із
запропонованими банком Умовами
надання споживчого кредиту фізичним
особам( « Розстрочка» «Стандарт»),
тарифами складає між позичальником і
банком кредитно-заставний договір,
засвідчивши її своїм підписом.

Відповідно до п. 5.5. Умов надання
споживчого кредиту фізичним особам
(«Розстрочка») (Стандарт) термін
позовної давності по вимогах про
стягнення кредиту, процентів за
користування кредитом, винагороди,
неустойки - пені,

штрафів за даним договором
встановлюється сторонами тривалістю у
п'ять років.

Таким чином, сторони у письмовій формі
домовились про збільшення строку
позовної давності відносно стягнення
заборгованості за кредитом до п'яти
років, що не заборонено ст. 259 ЦК
України.

Згідно зі ст. 626 ЦК України договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що
відповідно до статті 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст. 640 ЦК
України договір є укладеним з моменту
досягнення в належній формі згоди з
усіх істотних умов договору.

Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 264
ЦК України перебіг строку позовної
давності переривається вчиненням
особою дії, що свідчить про визнання
нею свого боргу або іншого обов'язку.

Дослідивши матеріали справи
колегією суддів встановлено, що
відповідачем ОСОБА_2 у період 2010-2011
роках здійснено часткове погашення
заборгованості за кредитним договором,
а саме: 08.06.2010 року у розмірі 2806,58 грн.,
02.02.2011 року у розмірі 3,64 грн., 09.02.2011 року
у розмірі 375,00 грн., 09.03.2011 року у розмірі
8,99 грн., 11.04.2011 року у розмірі 37,91 грн.,
11.05.2011 року у розмірі 0,86 грн., тобто
останній платіж на погашення
заборгованості ОСОБА_2 було проведено
11.05.2011 року, таким чином з 11 травня 2011
року перебіг позовної давності
починається заново.

Отже, відповідно до ч. 5 ст. 261, ст. 264 ЦК
України перебіг п'ятирічного строку
позовної давності за вимогами ПАТ КБ
«ПриватБанк» про стягнення
заборгованості за кредитним договором
почався 11 травня 2011 року та спливає 11
травня 2016 року, позов було пред'явлено
до суду 06 травня 2014 року. Отже, банк
звернувся в суд з позовом до
відповідача в межах строку позовної
давності.

Таким чином, суд першої інстанції
необґрунтованого прийшов до висновку
про відмову в задоволенні позову з
підстав пропуску строку позовної
давності, що є підставою для скасування
рішення суду та ухвалення нового про
задоволення позову частково.

Разом з тим, як убачається з
матеріалів цивільної справи №2н-56/2008р.,
Глибоцьким районним судом
Чернівецької області 03 квітня 2008 року
було видано судовий наказ про
стягнення з ОСОБА_2 заборгованості в
розмірі 3206 грн. 20 коп. станом на 13.03.2008
року, за кредитним договором № CVX0RХ36780035
від 30 листопада 2006 року на користь ЗАТ
КБ «ПриватБанк».

Згідно розрахунку заборгованості за
період з 14 березня 2008 року по квітень
2014 року, заборгованість ОСОБА_2
становить 15934,97 гривень, з яких 4368,67 грн.,
заборгованість по відсотках, 9830,81
заборгованість по пені, згідно виписки
по рахунку від 24.06.2014 року за період з
16.04.2011 року по 16.04.2014 року (відповідно до
пункту 5.4. Умов та правил надання
банківських послуг), 500,49 грн.
заборгованості по комісії, а також 500
грн. фіксованої частини штрафу, та 735,00
грн., штрафу 5% від суми заборгованості
(п.5.3. Умов та правил надання
банківських послуг).

Зазначена сума заборгованості
підлягає стягненню з відповідача.

Правильність такого розрахунку
заборгованості, відповідачем
належними та допустимими доказами не
спростовано.

Зважаючи на викладене, вимоги позивача
про стягнення заборгованості за
кредитним договором №CVX0RХ36780035 від 30
листопада 2006 року із ОСОБА_2 є
обґрунтованими, а тому рішення суду
першої інстанції підлягає скасуванню з
ухваленням у справі нового рішення про
часткове задоволення позовних вимог
ПАТ КБ «Приватбанк».

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з
відповідачки ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк» слід стягнути 243 гривень 60
копійок судового збору.

Керуючись ст. ст. 307, 309 ЦПК України,
колегія суддів ,-

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» задовольнити
частково.

Рішення Глибоцького районного суду
Чернівецької області від 14 травня 2014
року скасувати .

Позов Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«Приватбанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на
користь публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк», , рахунок

№ 3111 (для погашення
заборгованості) - заборгованість за
кредитним договором № CVX0RХ36780035 від 30
листопада 2006 року у розмірі 15934,97 грн.
та 243 грн. 60 коп. судового збору -
(рахунок № 0001), МФО№ 305299.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :