Справа № 569/5583/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2014 року

Рівненський міський суд
Рівненської області

в особі судді Тимощука О.Я.,

при секретарі Грібінчак К.П.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника третьої особи -
Мазанович Н.П.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в місті Рівне
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3, третя особа - відділ опіки та
піклування служби у справах дітей
Рівненського міськвиконкому про
визначення місця проживання дитини,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до
ОСОБА_3, третя особа - відділ опіки та
піклування служби у справах дітей
Рівненського міськвиконком про
визначення місця проживання дитини.

Свої позовні вимоги про визначення
місця проживання малолітньої дитини
позивач обґрунтовує тим, що з 30
листопада 2007 року по 25 квітня 2013 року
вона з відповідачем перебували у шлюбі,
від якого мають дитину ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Дитина має належне
матеріальне забезпечення, перебуває в
гарних стосунках із старшим братом - її
сином від першого шлюбу, діти живуть в
мирі та гармонії, оскільки її старший
син ОСОБА_6 допомагає ОСОБА_5 у всіх
життєвих питаннях і труднощах та
захищає його. Позивач має можливість
забезпечити дитині належні умови
проживання, повною мірою займатися
вихованням дитини, від чого відповідач
відмовляється. З дня народження сина та
по теперішній час відповідач жодного
разу не приділив уваги своїй дитині, не
вийшов на прогулянку, не поцікавився за
які кошти виховується дитина, взагалі
не спілкується ні з нею, ні з
неповнолітнім сином ОСОБА_5. Просила
суд визначити місце проживання
малолітнього сина ОСОБА_5 з нею за
адресою: АДРЕСА_1.

До початку розгляду справи по суті
позивач подала клопотання про
уточнення позовних вимог, зменшивши
позовні вимоги і просить суд лише
визначити місце проживання
малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1
з нею - ОСОБА_1, оскільки рішенням
Рівненського міського суду від 25
квітня 2013 року по справі № 1715/17872/12 не
було визначено з ким буде проживати
неповнолітній ОСОБА_5.

В судовому засіданні позивач та
представник позивача підтримали
уточнені позовні вимоги та просять суд
їх задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні не
заперечив щодо задоволення позову,
суду пояснив, що дійсно дитині буде
краще проживати з матір»ю.

Представник третьої особи в судовому
засіданні вказала, що оскільки
неповнолітньому ОСОБА_5 буде краще
проживати з матір"ю, враховуючи всі
обставини взаємин подружжя, позиція
відділу опіки в тому, щоб
неповнолітнього ОСОБА_5 залишити на
проживання з матір"ю - ОСОБА_1.

Суд, заслухавши пояснення позивача,
представника позивача, відповідача,
представника третьої особи, повно
та всебічно дослідивши матеріали
справи, надані сторонами докази,
приходить до висновку, що позов
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і це
встановлено судом, сторони перебували
в зареєстрованому шлюбі з 30 листопада
2007 року, який було розірвано Рішенням
Рівненського міського суду 25 квітня 2013
року. Від даного шлюбу мають сина -
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Позивач та дитина
зареєстровані за адресою : АДРЕСА_1.

Представник органу опіки та піклування
виконавчого комітету Рівненської
міської ради в судовому засіданні
підтримав вимоги позовної заяви щодо
визначення місця проживання ОСОБА_5
разом з матір»ю ОСОБА_1

У відповідності з ч. 1 ст. 141 СК України
мати, батько мають рівні права та
обов'язки щодо дитини, незалежно від
того, чи перебували вони у шлюбі між
собою. Частиною 2 цієї статті
передбачено, що розірвання шлюбу між
батьками, проживання їх окремо від
дитини не впливає на обсяг їхніх прав і
не звільняє від обов'язків щодо дитини,
а саме: обов'язків щодо виховання та
розвитку дитини, про що йдеться у ст. 150
СК України.

За правилами ст. 15 Закону України "Про
охорону дитинства" дитина, яка
проживає окремо від батьків або одного
з них, має право на підтримання з ними
регулярних особистих стосунків і
прямих контактів. Батьки, які
проживають окремо від дитини,
зобов'язані брати участь у її вихованні
і мають право спілкуватися з нею, якщо
судом визнано, що таке спілкування не
перешкоджатиме нормальному вихованню
дитини.

Статтею 157 СК України передбачено, що
питання виховання дитини вирішується
батьками спільно. Той із батьків, хто
проживає окремо від дитини,
зобов'язаний брати участь у її
вихованні і має право на особисте
спілкування з нею.

Той із батьків, з ким проживає дитина,
не має права перешкоджати тому з
батьків, хто проживає окремо,
спілкуватися з дитиною та брати участь
у її вихованні, якщо таке спілкування
не перешкоджає нормальному розвиткові
дитини.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 161 СК
України, якщо мати та батько, які
проживають окремо, не дійшли згоди щодо
того, з ким із них буде проживати
малолітня дитина, спір між ними може
вирішуватися судом. При вирішенні
спору щодо місця проживання дитини суд
бере до уваги ставлення батьків до
виконання свої батьківських
обов`язків, особисту прихильність
дитини до кожного з них, вік дитини,
стан її здоров`я та інші обставини, що
мають істотне значення. Суд не може
передати дитину для проживання з тим з
батьків, хто не має самостійного
доходу, зловживає спиртними напоями
або наркотичними засобами, може своєю
аморальною поведінкою зашкодити
розвиткові дитини.

Отже при вирішенні спору суд враховує
думку представника органу опіки та
піклування виконавчого комітету
Рівненської міської ради, як органу,
який враховуючи інтереси дитини,
вважає за доцільне залишити проживати
неповнолітню дитину разом з матір»ю, що
не суперечить вимогам закону та правам
дитини.

За таких обставин, суд, враховуючи вік
дитини, приймаючи до уваги особисті
якості батьків і характеризуючі дані
стосовно позивачки, ставлення батьків
до виконання своїх батьківських
обов`язків, згоду батька на те, що
дитина буде проживати з матір»ю,
приходить до висновку, що визначення
місця проживання неповнолітньої
дитини з матір»ю буде відповідати її
інтересам та вимогам закону. При цьому
визначення місця проживання дитини з
матір»ю не позбавляє батька права
брати участь у вихованні дитини, її
утриманні, а також можливості вільно
спілкуватися з нею.

Таким чином, враховуючи обставини
справи, вік дитини та необхідність
особистого піклування про неї, суд
вважає необхідним визначити місце
проживання дитини з позивачем.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 57, 60, 88, 179,
208, 209, 212 - 215, 218, 223, 294 ЦПК України;
ст. ст. 141, 150, 157, 159, 161 СК України,
ст. 15 Закону України "Про охорону
дитинства", суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя
особа - відділ опіки та піклування
служби у справах дітей Рівненського
міськвиконком про визначення місця
проживання дитини - задовольнити.

Визначити місце проживання
неповнолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 з
його матір»ю ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Рівненської області через
Рівненський міський суд шляхом подачі
апеляційної скарги в 10-денний строк з
дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя Рівненського

міського суду
О.Я. Тимощук