Справа № 2-5013/11
Провадження № 4-с/185/19/14
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2014 року Павлоградський
міськрайонний суд Дніпропетровської
області у складі головуючого судді
Болдирєвої У.М.,

при секретарі Муржиєвій І.О.

з участю заявника ОСОБА_1

представника заінтересованої особи
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Павлограді скаргу ОСОБА_1
на дії державного виконавця,

В С Т А Н О В И В:

14 березня 2014 року ОСОБА_1 звернулась зі
скаргою на дії державного виконавця,
посилаючись на те, що згідно
виконавчого листа № 2-5013, виданого 06
березня 2012 року Павлоградським
міськрайонним судом з неї стягнені на
користь ОСОБА_3 суми боргу за договором
позики.

При виконанні судового рішення 06
березня 2014 року державним виконавцем
відділу державної виконавчої служби
Павлоградського міськрайонного
управління юстиції Панасенком А.Л. було
складено акт опису та арешту
приміщення, розташованого за адресою
м.Павлоград, АДРЕСА_1 та винесено
постанову про призначення експерта,
суб'єкта оціночної діяльності ТОВ
«Консалтинговий центр «МАРКОК» в особі
Жирова Андрія Костянтиновича для
надання письмового висновку, звіту про
оцінку вартості описаного майна.

Зазначені акт опису майна та постанову
про призначення експерта заявник
вважає незаконними, оскільки державний
виконавець не має жодного
документального підтвердження
належності їй на праві власності
описаного приміщення за адресою
м.Павлоград, АДРЕСА_1, оскільки право
власності на це приміщення у
відповідних реєстрах не зареєстровано,
а згідно норми ч.2 ст.331 ЦК України право
власності на нерухоме майно виникає з
моменту його державної реєстрації.

Згідно приписів ст.657 ЦК України в
редакції, яка діяла на момент укладення
договору купівлі-продажу, на який
посилається державний виконавець у
своїй постанові, договір
купівлі-продажу нерухомого майна
підлягав обов'язковій державній
реєстрації.

Таким чином на думку заявника фактично
державний виконавець безпідставно
описав, арештував та передав на
експертну оцінку майно, яке їй не
належить.

Тому заявник просить визнати
неправомірними дії державного
виконавця щодо опису та арешту
нежилого приміщення по АДРЕСА_1 в
м.Павлограді, визнати неправомірними
та скасувати акт опису та арешту майна
від 06 березня 2014 року та постанову від 06
березня 2014 року про призначення
експерта для участі у виконавчому
провадженні щодо оцінки нежилого
приміщення по АДРЕСА_1 в м.Павлограді.

У судовому засіданні заявник
підтримала скаргу.

Представник заінтересованої особи
вважає, що скарга задоволенню не
підлягає, оскільки право власності
заявника на описане та арештоване
приміщення посвідчується договором
купівлі-продажу, а якщо заявник не є
власницею цього приміщення, то дії
державного виконавця не стосуються її
інтересів.

Державний виконавець Панасенко А.Л. у
судове засідання не з'явився.

Вислухавши пояснення заявника,
представника заінтересованої особи,
вивчивши скаргу та додані до неї
матеріали, суд вважає, що скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Державним виконавцем Панасенком А.Л.
відкрито виконавчого провадження з
примусового виконання рішення
Павлоградського міськрайонного суду
про стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_3

06 березня 2014 року державним виконавцем
Панасенком А.Л. було складено акт опису
та арешту приміщення по АДРЕСА_1 в
м.Павлограді із забороною його
відчуження.

Постановою від 06 березня 2014 року
державним виконавцем Панасенком А.Л.
призначено експерта для оцінки
вартості описаного майна з метою його
подальшої реалізації. У цій постанові
зазначено, що нежитлове приміщення
АДРЕСА_1 в м.Павлограді належить ОСОБА_1
на підставі договору купівлі-продажу,
посвідченого 17 жовтня 2008 року. Право
власності не зареєстровано у зв'язку з
переобладнанням під продовольчий
магазин.

Відповідно до частини 2 статті 11 Закону
України "Про виконавче провадження"
державний виконавець здійснює заходи,
необхідні для своєчасного і в повному
обсязі виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом.

При цьому частиною 3 вказаної статті
визначені права державного виконавця,
зокрема зазначено, що державний
виконавець має право накладати арешт
на майно боржника, опечатувати,
вилучати, передавати таке майно на
зберігання та реалізовувати його в
установленому законодавством порядку;
залучати у встановленому порядку до
провадження виконавчих дій понятих,
працівників органів внутрішніх справ,
інших осіб, а також експертів,
спеціалістів, а для оцінки майна -
суб'єктів оціночної діяльності -
суб'єктів господарювання.

У відповідності до ч. 1, 2 ст. 13 Закону
України «Про виконавче провадження»
для з'ясування та роз'яснення питань, що
виникають під час здійснення
виконавчого провадження і потребують
спеціальних знань, державний
виконавець з власної ініціативи або за
заявою сторін призначає своєю
постановою експерта або спеціаліста (у
разі необхідності - кількох експертів
або спеціалістів), а для оцінки майна -
суб'єктів оціночної діяльності -
суб'єктів господарювання.

Відповідно до частини 1 статті 57 Закону
України "Про виконавче провадження"
арешт майна боржника застосовується
для забезпечення реального виконання
рішення, зокрема, шляхом винесення
постанови про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його відчуження
або проведення опису майна боржника і
накладення на нього арешту.

Відповідно до вимог ст.63 Закону України
«Про виконавче провадження» у разі
вернення стягнення на будинок,
квартиру, інше приміщення чи земельну
ділянку державний виконавець подає
запит до відповідних місцевих органів,
що здійснюють реєстрацію та облік
майна, про належність такого майна
боржнику на праві власності, а також
перевіряє, чи не перебуває це майно під
арештом.

Після надходження документального
підтвердження належності боржнику на
праві власності будинку чи іншого
нерухомого майна державний виконавець
накладає на них арешт та вносить
відомості про такий арешт до
відповідних реєстрів в установленому
законодавством порядку.

У разі відсутності документів, що
характеризують об'єкт нерухомості, у
зв'язку з чим його неможливо
підготувати до реалізації,
виготовлення таких документів
здійснюється у встановленому порядку
за рахунок коштів стягувача. У разі
якщо стягувач у двадцятиденний строк з
дня одержання відповідного
повідомлення державного виконавця не
авансує витрати, пов'язані з
підготовкою документів, що
характеризують об'єкт нерухомості,
арешт з нього знімається.

У судовому засіданні досліджені
матеріали інвентарної справи БТІ на
приміщення, яке знаходиться за адресою
м.Павлоград, АДРЕСА_1, які містять копію
договору купівлі-продажу зазначеного
приміщення, укладеного 17 жовтня 2008 року
між продавцем - Фондом комунального
майна Павлоградської міської ради та
покупцем - приватним підприємцем
ОСОБА_1. Відповідно до пункту 1.2 цього
договору право власності на об'єкт, що є
предметом договору, переходить до
покупця з моменту сплати повної
вартості об'єкта. Передача об'єкта
приватизації здійснюється продавцем
покупцю в термін три робочі дні після
сплати повної вартості придбаного
об'єкту (пункт 3.1 договору). Договір
посвідчений нотаріально і передбачає
зобов'язання покупця зареєструвати
приватизоване нерухоме майно в бюро
технічної інвентаризації м.Павлограда
(пункт 5.4 договору).

Також у матеріалах інвентарної справи
є акт передачі нежитлового приміщення
за адресою м.Павлоград, АДРЕСА_1 від 27
жовтня 2008 року, згідно якого фонд
комунального майна Павлоградської
міської ради передав, а приватний
підприємець ОСОБА_1 прийняла куплене 17
жовтня 2008 року нежитлове приміщення.

Зазначені матеріали свідчать про те, що
ОСОБА_1 прийняла куплене нежитлове
приміщення, але не зареєструвала
належним чином своє право власності у
БТІ, однак це не є підставою для
визнання дій державного виконавця
незаконними.

Державним виконавцем при здійсненні
виконавчих дій були додержані вимоги
діючого законодавства, тому заявлена
скарга не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись
ст.386-387 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1
на дії державного виконавця.

Судові витрати по справі покласти на
заявника.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається
апеляційному суду Дніпропетровської
області через Павлоградський
міськрайонний суд протягом п'яти днів з
дня її проголошення. У разі якщо ухвалу
було постановлено без участі особи, яка
її оскаржує, апеляційна скарга
подається протягом п'яти днів з дня
отримання копії ухвали.

Суддя: У. М. Болдирєва