АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5420/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Похваліта С. М. Доповідач -
Каратаєва Л.О. Категорія
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Дніпропетровської області в
складі:

головуючого - Каратаєвої Л.О.

суддів: - Козлова С.П.,
Прозорової М.Л.

при секретарі - Кочержинській А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення
Заводського районного суду м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області від 08 квітня 2014 року по справі
за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про
стягнення матеріальної та моральної
шкоди, вчиненого злочином, -

в с т а н о в и л а:

09 квітня 2014 року Заводським
районним судом м. Дніпродзержинська
ухвалено рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до
ОСОБА_5 про стягнення матеріальної та
моральної шкоди, вчиненої злочином.

Не погодившись з вказаним рішенням
суду, ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення скасувати та ухвалити
нове про задоволення позовних вимог.

Перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає за
необхідне апеляційну скаргу відхилити
з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, а
саме з висновку фахівця з питань
судово-медичної експертизи № 467 від 28
травня 2012 року позивач 27 травня 2012 року
близько 16.30 год. від сестри отримала
пошкодження у вигляді синців та садні
на обличчі, шиї, верхніх кінцівках, які
відносяться до легких тілесних
пошкоджень, які виникли внаслідок дії
тупого твердого предмета, предметів.

Згідно висновку, який складений ДІМ
Баглійського РВ ДМУ Караван І.Ю. від
02.10.2012 року в Баглійський РВ між ОСОБА_4
та ОСОБА_5 і її співмешканцем 27.05.2012 року
за адресою: АДРЕСА_1, відбулась сварка, в
ході якої позивачці завдали фізичного
болю та легких тілесних ушкоджень.

Частина 1 ст. 1166 ЦК України, визначає, що
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Частина 1 ст. 1167 ЦК України, моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями
чи бездіяльністю, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її
вини, крім випадків, встановлених
частиною другою цієї статті

Відповідно до вимог ст..ст. 10, 60 ЦПК
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами
є будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи.

Згідно ст.58 ЦПК України належними є
докази, які містять інформацію щодо
предмета доказування. Згідно ст.59
ЦПК України, обставини справи, які за
законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватись іншими
засобами доказування.

Проте, позивачем вказані вимоги
законодавства не виконано та не надано
суду ніяких доказів того, що саме з вини
відповідача позивач отримала
пошкодження та їй було завдано
матеріальної шкоди та моральної шкоди.

Висновком ДІМ Баглійського РВ ДМУ
Караван І.Ю. від 02.10.2012 року зафіксовано
факт сварки між позивачкою та
відповідачкою, однак не міститься
встановленого факту спричинення
тілесних пошкоджень саме
відповідачкою. Відсутні докази того, що
лікування стало наслідком саме дій
відповідачки.

З такими висновками погоджується й
колегія суддів, оскільки доводами
апеляційної скарги ці висновки не
спростовано.

Що ж стосується відшкодування
моральної шкоди, то відповідно до ст. 23
ЦК України особа має право на
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає, зокрема, у
фізичному болю та стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я, у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
протиправною поведінкою щодо неї
самої, членів її сім'ї чи близьких
родичів. Моральна шкода
відшкодовується грішми, іншим майном
або в інший спосіб. Розмір грошового
відшкодування моральної шкоди
визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.

У абзацах 2 та 3 п. 5 постанови Пленуму
Верховного Суду України "Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди" № 4 від
31.03.1995 року, з відповідними змінами та
доповненнями, роз'яснено, що
відповідно до загальних підстав
цивільно-правової відповідальності
обов'язковому з'ясуванню при вирішенні
спору про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди підлягають:
наявність такої шкоди, протиправність
діяння її заподіювача, наявність
причинного зв'язку між шкодою і
протиправним діянням заподіювача та
вини останнього в її заподіянні. Суд,
зокрема, повинен з'ясувати, чим
підтверджується факт заподіяння
позивачеві моральних чи фізичних
страждань або втрат немайнового
характеру, за яких обставин чи якими
діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в
якій грошовій сумі чи в якій
матеріальній формі позивач оцінює
заподіяну йому шкоду та з чого він при
цьому виходить, а також інші обставини,
що мають значення для вирішення спору.
Особа (фізична чи юридична)
звільняється від відповідальності по
відшкодуванню моральної шкоди, якщо
доведе, що остання заподіяна не з її
вини.

Відповідно до зазначених вище норм
позовні вимоги про стягнення моральної
шкоди також є недоведеними.

Згідно ст. 212 ЦПК України, виключне
право оцінки доказів належить суду,
який має оцінювати докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.

Виходячи з наведеного, та враховуючи
факт недоведеності вини відповідача
при вчиненні тілесних пошкоджень та
ненадання апелянтом належних доказів
стосовно відшкодування моральної
шкоди, судом першої інстанції повно та
всебічно з'ясовано всі обставини
справи та ухвалено законне рішення, яке
відповідає вимогам ст..213, 214 ЦПК.

Доводи апеляційної скарг полягають у
незгоді з висновками суд першої
інстанції по оцінці доказів та
тлумаченню норм чинного законодавства
на власний розсуд з метою отримання
відшкодування.

За таких підстав апеляційна скарга
підлягає відхиленню, а рішення суду
залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 303, 307, 314, 315 ЦПК України, колегія
суддів, -

У Х В А Л И Л
А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4
відхилити.

Рішення Заводського районного
суду м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області від 08 квітня
2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду чинна з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів.

Судді