Справа № 572/2578/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2014 року Сарненський районний
суд Рівненської області

в складі:

головуючого судді - Ведяніної
Т.О.

при секретарі - Мартинюк
І.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Сарни справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
усунення перешкод в користуванні
земельною ділянкою, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом, в якому просить усунути
перешкоди з боку відповідача ОСОБА_2 у
користуванні ним належної позивачу
земельної ділянки шляхом відновлення
меж земельних ділянок, які перебувають
у користуванні сторін відповідно до
первинних планів забудови земельних
ділянок.

В судовому засіданні позивач та
представник позивача заявлені вимоги
підтримали в повному обсязі.

Позивач в суді пояснив, що вважає,
що діями відповідача ОСОБА_2
порушуються його права як
землекористувача, оскільки остання у
2007 році під час встановлення огорожі
пересунула межові знаки, збільшивши за
рахунок цього розмір власної земельної
ділянки.

Відповідач ОСОБА_2 в суді позовні
вимоги ОСОБА_1 не визнала повністю,
пояснила, що межі сумісних земельних
ділянок сторін визначені
уповноваженими особами Степанської
селищної ради, зі слів відповідача -
будівництво на належній їй земельній
ділянці проведено на підставі
відповідних дозволів, а тому права
позивача нею жодною мірою не порушені.
З огляду на зазначене, вважає вимоги
позивача безпідставними.

Заслухавши пояснення позивача та
відповідача, дослідивши надані докази,
суд дійшов до наступного.

Згідно із вимогами ч.2 ст.152 ЗК
України - землекористувач може
вимагати усунення будь-яких порушень
його права на землю. Відповідно до ч.3
цієї ж норми - захист прав громадян на
земельні ділянки здійснюється шляхом,
в тому числі і відновлення стану
земельної ділянки, який існував до
порушення прав, і запобігання вчиненню
дій, що порушують права або створюють
небезпеку порушення прав.

ОСОБА_1 у поданій до суду позовній
заяві вказував на порушення його прав
як землекористувача, які мали місце з
боку відповідача ОСОБА_2

Допитана у суді свідок ОСОБА_3, яка
є дружиною позивача, пояснила, що між
ними та сусідкою ОСОБА_2 тривалий час
має місце суперечка з приводу меж
земельних ділянок. В зв'язку з цим
позивач неодноразово звертався до
різних інстанцій із заявами та
скаргами.

Відповідно до ч.1 ст.123 ЗК України -
надання земельних ділянок державної
або комунальної власності у
користування здійснюється на підставі
рішень органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування.

Рішенням виконавчого комітету
Степанської селищної ради № 120 від 30
травня 1978 року, копія якого надана
позивачем, вирішено погодити наказ
адміністрації радгоспу від 3 квітня 1978
року про виділення ОСОБА_2 земельної
ділянки для будівництва
індивідуального житлового будинку по
АДРЕСА_2.

Із наданої відповідачем копії
договору від 23 квітня 1979 року,
укладеного між виконкомом Степанської
селищної ради та ОСОБА_2, встановлено,
що останній на праві безстрокового
користування надається земельна
ділянка по АДРЕСА_1, загальною площею 680
кв.м.

Вказані обставини доводяться,
також, копією плану земельної ділянки,
належної відповідачу, згідно із яким
станом на 12 червня 1978 року остання має у
користуванні земельну ділянку по
АДРЕСА_2 розміром 680 кв.м. Таким чином,
на думку суду, право ОСОБА_2 на
користування земельною ділянкою по
АДРЕСА_1 є правомірним.

Судом не приймаються до уваги
посилання позивача на те, що відповідач
зайняла частину земельної ділянки, яка
перебуває у користуванні позивача, чим
порушила його права, так як відповідно
до копії плану земельної ділянки,
розташованої по АДРЕСА_1, наданої
відповідачем на доведення заявлених
вимог, розмір земельної ділянки ОСОБА_2
станом на 26 травня 1980 року становить 612
кв.м., тобто розмір ділянки навіть
зменшився.

Пояснення позивача, також
спростовуються копією повідомлення
Степанської селищної ради від 29
вересня 2005 року, яке надано
відповідачем, адресованого ОСОБА_1,
згідно із яким селищною радою
проведено перевірку скарги позивача, в
ході розгляду якої не встановлено
фактів порушення межі з боку ОСОБА_2

Згідно із ч.1 ст.15 ЦК України - кожна
особа має право на захист цивільного
права у разі його порушення; ч.2 ст.152 ЗК
України передбачено, що власник
земельної ділянки або землекористувач
може вимагати усунення будь-яких
порушень його права на землю, навіть
якщо ці порушення не пов'язані з
позбавленням права володіння
земельною ділянкою, і відшкодування
завданих збитків.

У позовній заяві та під час
судового розгляду позивач вказував, що
відповідачем порушені його права, як
користувача суміжної земельної
ділянки.

Однак, в ході судового слідства не
встановлено факту порушення його прав,
оскільки всупереч вимогам ч.1 ст.60 ЦПК
України, згідно із якою - кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, ОСОБА_1 не
надано доказів на доведення того, що
він дійсно є землекористувачем
земельної ділянки, суміжної із
земельною ділянкою відповідача. Сам
факт зміни розмірів земельної ділянки
ОСОБА_2 не є доказом порушення прав
позивача. Крім цього, пояснення
позивача в частині переміщення
відповідачем межових знаків, які
розділяють земельні ділянки сторін
спростовуються копією довідки від 13
квітня 2010 року, наданої ним же,
відповідно до якої Степанська селищна
рада посвідчила, що при обмірі садиби
ОСОБА_2 13 вересня 2005 року ніяких межових
знаків не ставили.

Згідно із повідомленням за
підписом начальника відділу
містобудування , архітектури та
житлово-комунального господарства РДА
від 23 травня 2013 року - будівельний
паспорт та планові матеріали на
будівництво по АДРЕСА_3 на ім'я ОСОБА_1
відсутні, що також спростовує
аргументи позивача стосовно того, що
ОСОБА_2 порушує його права як
землекористувача вказаної вище
земельної ділянки.

Окрім наведеного, відповідачем
надані копії рішень Сарненського
районного суду Рівненської області від
11 квітня 2006 року та від 5 лютого 2014 року,
ухвалених за результатами розгляду
цивільних справ за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1, під час розгляду яких
встановлені факти порушення прав
ОСОБА_2 як користувача земельної
ділянки, що мали місце з боку ОСОБА_1

З огляду на наведене, позов ОСОБА_1
не підлягає до задоволення.

На підставі наведеного, ст.ст.15, 16
ЦК України, ст.152 ЗК України, керуючись
ст.ст.60, 212-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про усунення перешкод в
користуванні належної позивачу
земельної ділянки шляхом відновлення
меж земельних ділянок, які перебувають
у користуванні сторін відповідно до
первинних планів забудови земельних
ділянок - відмовити, за безпідставністю
позовних вимог.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Рівненської області
протягом десяти днів з моменту
проголошення.

СУДДЯ підпис

Копія
вірно

Суддя Сарненського районного суду

Рівненської області
Т.О.Ведяніна