Номер провадження 22-ц/775/2868/2014
Головуючий у 1 інстанції Бескровна О.Л.
Доповідач Корчиста О.І.
21 березня 2014 року Апеляційний суд
Донецької області в складі:
суддів: Хейло
Я.В., Корчистої О.І.
розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Донецьку
апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення
Ленінського районного суду м. Донецька
від 29 січня 2014 року по цивільній справі
за позовною заявою ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
«ДТЕК Донецькобленерго» про захист
прав споживача, спонукання до
укладання договору, визнання дій
неправомірними, стягнення вартості не
відпущеної електричної енергії,
моральної шкоди, притягнення до
відповідальності та за зустрічним
позовом Публічного акціонерного
товариства «ДТЕК Донецькобленерго» до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
ОСОБА_1 звернувся з позовом до ПАТ «ДТЕК
Донецькобленерго» про захист прав
споживача, в обґрунтування якого
зазначив, що 20 грудня 2012 року лічильник
електроенергії, за місцем його
проживання за адресою: АДРЕСА_1 вийшов
із ладу, в результаті чого припинилося
постачання електроенергії. Того ж дня
він звернувся із заявкою до аварійної
служби, яка виїхала на місце лише 21
грудня 2012 року. Майстри встановили
причину поломки лічильника, при цьому,
постачання електроенергії не було
відновлено. Він у телефонному режимі
звернувся до структурного підрозділу
відповідача Донецьких електричних
мереж із заявою про негайне
відновлення постачання
електроенергії, але на час звернення з
позовом до суду його вимога не
виконана. Вважає, що вказана
бездіяльність відповідача порушує
його права, визначені в Законі України
«Про захист прав споживачів»,
антимонопольне законодавство, тому, з
урахуванням уточнених позовних вимог,
просив суд:
- винести ухвалу про накладення штрафу
на ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» за
невиконання рішення Ленінського
районного суду м. Донецька від 24 травня
2011 року, направивши її до
правоохоронних органів для відкриття
кримінального провадження за ст. 382 КК
України та ст. 397 КК України;
- зобов`язати ПАТ «ДТЕК
Донецькобленерго» негайно виконати
ухвалу Ленінського районного суду м.
Донецька суду від 28 грудня 2012 року та
підключити домоволодіння до
електромережі, про що скласти
- зобов`язати ПАТ «ДТЕК
Донецькобленерго» надати йому 2
екземпляри належно затверджених
типових договорів з постачання
електроенергії та укласти з ОСОБА_1
договір з надання послуг
- визнати дії ПАТ «ДТЕК
Донецькобленерго» в особі Донецьких
електричних мереж щодо умисного
відключення від енергопостачання
домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1
неправомірними, а рішення відповідача
- стягнути з ПАТ «ДТЕК
Донецькобленерго» в особі Донецьких
електричних мереж на його користь 984,40
гривень за невикористану електричну
енергію на момент відключення від
електромережі 14 квітня 2010 року,
двократну вартість недовідпущеної
електричної енергії за час відключення
(з 14 квітня 2010 року по 14 липня 2010 року в
розмірі 984,40 гривень;
- стягнути з ПАТ «ДТЕК
Донецькобленерго» в особі Донецьких
електричних мереж на його користь 600
гривень не отриманої вигоди, що мала
бути отримана, якщо б споживач мав
можливість сплачувати за лічильником
за пільгою 25% як ветеран війни у
- стягнути з ПАТ «ДТЕК
Донецькобленерго» в особі Донецьких
електричних мереж на його користь
моральну шкоду у розмірі 30 000 гривень;
- стягнути з ПАТ «ДТЕК
Донецькобленерго» в особі Донецьких
електричних мереж витрачені ним
видатки у розмірі 39,00 грн.;
- притягнути ПАТ «ДТЕК
Донецькобленерго» в особі Донецьких
електричних мереж до відповідальності
за фактом зловживання монопольним
становищем на ринку, що передбачена ст.
50 п.1, п.2 ЗУ «Про захист економічної
ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго»
звернулось із зустрічним позовом до
ОСОБА_1 в обґрунтування якого зазначив,
що у теперішній час електроенергія у
будинку відповідача відновлена на
підставі ухвали Ленінського районного
суду м. Донецька від 28 грудня 2012 року.
ОСОБА_1 є споживачем електроенергії з
особовим рахунком НОМЕР_1 і фактично
вважається стороною договору,
укладеного на умовах Закону України
«Про електроенергетику» та Правил
користування електричною енергією для
населення. 13 квітня 2010 року при
перевірці представниками позивача за
зустрічним позовом виконання ОСОБА_1
вказаних вище вимог закону, було
виявлено самовільне підключення
електроприладів до власної
електромережі поза засобів обліку
електроенергії (накид на мережевий
ввід). На підставі п.53 ПКЕЕ виявлене
порушення було зафіксоване у акті про
порушення №117301. Сума збитків, завдана
позивачу склала 10 572,73 гривень. Листом
від 25 травня 2010 року ОСОБА_1 повідомлено
про необхідність сплатити вказану
суму, проте збитки відшкодовані не
Крім того, внаслідок неналежного
виконання ОСОБА_1 Правил користування
електричною енергією для населення,
станом на 10 жовтня 2012 року у
відповідача виникла заборгованість за
спожиту електричну енергію у розмірі
З урахуванням уточнених позовних
вимог, просив суд стягнути з ОСОБА_1 на
користь ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» 10
572,73 гривень у рахунок погашення
заборгованості за спожиту, але не
враховану приладами обліку електричну
енергію та заборгованість за
використану електричну енергію станом
на 19 серпня 2013 року у розмірі 8927,53
Рішенням Ленінського районного суду м.
Донецька від 29 січня 2014 року позовні
вимоги ОСОБА_1 до ПАТ «ДТЕК
«Донецькобленерго» про захист прав
споживача, спонукання до укладання
договору, визнання дій незаконними,
стягнення вартості не відпущеної
електроенергії, моральної шкоди,
притягнення до відповідальності,
задоволено частково: визнано дії ПАТ
ДТЕК «Донецькобленерго» щодо
відключення від електропостачання
домоволодіння АДРЕСА_1 більш ніж на
один місяць незаконними. У задоволенні
іншої частини позовних вимог ОСОБА_1
відмовлено.

Зустрічні позовні вимоги ПАТ ДТЕК
«Донецькобленерго» до ОСОБА_1
задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_1
на користь ПАТ «ДТЕК
«Донецькобленерго» суму не врахованої
електроенергії відповідно до акту про
порушення споживачем Правил
користування електроенергією для
населення №117301 від 13 квітня 2010 року у
розмірі 10572 гривень 73 копійки, а також
заборгованість за використану
електроенергію за період з 01 червня 2010
року по 19 серпня 2013 року у розмірі 6419
гривень 64 копійок. У задоволенні іншої
частини позовних вимог ПАТ ДТЕК
«Донецькобленерго» відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1,
посилаючись на те, що рішення
Ленінського районного суду м. Донецька
від 29 січня 2014 року незаконне та
необґрунтоване, постановлене з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, просить
зазначене рішення скасувати та
ухвалити нове рішення, яким його
позовні вимоги задовольнити в повному
обсязі, у задоволенні зустрічного
позову ПАТ ДТЕК «Донецькобленерго»
відмовити.

В обґрунтування доводів
апеляційної скарги зазначає, що
приймаючи до розгляду зустрічну
позовну заяву ПАТ ДТЕК
«Донецькобленерго», суд першої
інстанції залишив поза увагою, що
ухвалою Ленінського районного суду м.
Донецька від 23 грудня 2010 року у
відкритті провадження за позовом ПАТ
ДТЕК «Донецькобленерго» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за актом від
13 квітня 2010 року було відмовлено; суд не
застосував положення ст. 258 ЦПК України
(спеціальна позовна давність) до вимог
про стягнення вартості неврахованої
електричної енергії, яка, на думку
апелянта, є штрафом; суд, задовольнивши
вимоги про визнання незаконними дії
відповідача за первісним позовом,
безпідставно не стягнув з ПАТ «ДТЕК
Донецькобленерго» штраф та моральну
шкоду; судом не повідомлено його
(апелянта) про час та місце розгляду
справи на 13 січня та 29 січня 2014 року.

Крім викладеного, апелянт
посилається на залишення судом поза
увагою наявність у нього 75 % знижки щодо
оплати послуг з електропостачання як
учаснику бойових дій (про що ним
зазначалось у платіжній книжці)
відповідно до вимог ЗУ «Про статус
ветеранів війни та гарантії їх
соціального захисту», з урахуванням
чого ним 18 років здійснюється оплата
послуг відповідача, а також, вважає, що
дії ПАТ ДТЕК «Донецькобленерго» по
складанню акту від 13 квітня 2010 року є
помстою останнього за надання ним
правового захисту громадянам від його
(відповідача) злочинів.

В судовому засіданні
апеляційного суду апелянт ОСОБА_1
підтримав доводи скарги, просив її
задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні апеляційного суду доводи
апеляційної скарги не визнала, просила
у її задоволенні відмовити, рішення
суду залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення сторін, дослідивши матеріали
справи та перевіривши наведені в
скарзі доводи, апеляційний суд вважає,
що скарга ОСОБА_1 не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим, ухваленим на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Згідно із роз'ясненням Пленуму
Верховного Суду України, що міститься в
п.2 постанови «Про судове рішення у
цивільній справі» № 14 від 18 грудня 2009
року, рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства відповідно до ст. 2 ЦПК,
вирішив справу згідно з нормами
матеріального права, що підлягають
застосуванню до даних правовідносин
відповідно до ст.8 ЦПК, а також
правильно витлумачив ці норми. Якщо
спірні правовідносини не врегульовані
законом, суд застосовує закон, що
регулює подібні за змістом відносини
(аналогія закону), а за відсутності
такого - суд виходить із загальних
засад законодавства (аналогія права).

Обґрунтованим вважається
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставинах, на які
сторони посилаються, як на підставу
своїх вимог та заперечень,
підтверджених доказами, які були
досліджені у судовому засіданні і які
відповідають вимогам закону про їх
належність та допустимість, або
обставин, що не підлягають доказуванню,
а також, якщо рішення містить вичерпні
висновки суду, що відповідають
встановленим на підставі достовірних
доказів обставинам, які мають значення
для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_1 є споживачем послуг ПАТ «ДТЕК
Донецькобленерго», які надаються
останнім за адресою: АДРЕСА_1, перебуває
у договірних відносинах з
відповідачем.

13 квітня 2010 року ПАТ «ДТЕК
Донецькобленерго» складено акт № 117301
про самовільне підключення ОСОБА_1
електроустановок до власної мережі,
зокрема засобів врахування
електричної енергії (накид на
мережевий ввід).

Відповідно до вказаного вище акту ПАТ
«ДТЕК Донецькобленерго» з урахуванням
Методики визначення обсягу та вартості
електричної енергії, не облікованої
внаслідок порушення споживачами
правил користування електричною
енергією, затверджених постановою НКРЕ
України №562 від 04.05.2006 року, була
нарахована сума 10572,73 гривень.

14 квітня 2010 року домоволодіння АДРЕСА_1,
що належить ОСОБА_1 було відключено від
електричної мережі.

15 квітня 2010 року позивач звертався до
ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» з вимогою
підключити домоволодіння АДРЕСА_1.

Ухвалою Ленінського районного суду м.
Донецька від 20 травня 2010 року у порядку
забезпечення позову ПАТ «ДТЕК
Донецькобленерго» було зобов`язано
підключити домоволодіння АДРЕСА_1, що
належить ОСОБА_1 до електричної мережі.
Згідно з поясненнями позивача
відновлення електропостачання
відбулось 14.07.2010 року.

Вищевказані обставини, а також
правомірність дій позивача по
складанню акту, встановлені рішенням
Ленінського районного суду м.Донецька
від 24 травня 2011 року.

Судом також встановлено та не
оспорювалось представником
відповідача за первісним позовом, що
ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго»
неодноразово, 22 листопада 2010 року,
21січня 2012року, та 24 грудня 2012 року знову
відключав будинок ОСОБА_1 від
електроенергії. Після останнього
відключення і до часу виконання ухвали
Ленінського районного суду м.Донецька
від 28 грудня 2012 року, якою зобов`язано
відповідача негайно відновити
електропостачання у будинку ОСОБА_1 в
рамках забезпечення позову, пройшло
більше 1 місяця, а саме рішення виконано
15 лютого 2013 року.

Крім того, з довідки розрахунку
заборгованості №105.5/3786 від 23 грудня 2013
року, вбачається, що представником
електропостачальної організації була
проведена звірка розрахунків за
використану електроенергію ОСОБА_1 за
адресою: АДРЕСА_1, сума заборгованості
за період з 05.04.1999 року по 30.05.2010 року
складає 2507 грн. 91 коп.; за період з 01.06.2010
р. по 19.08.2013 року складає 6419 грн. 64 коп.

Ухвалюючи рішення щодо позовних вимог
ОСОБА_1 в частині визнання незаконними
дій ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» щодо
відключення від електропостачання
домоволодіння АДРЕСА_1, суд першої
інстанції виходив з того, що термін
відключення споживача ОСОБА_1 у разі
самовільного підключення до
електричної мережі відповідно до п. 36
Правил користування електричною
енергією не повинен перевищувати 1
місяць.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1 в частині стягнення з ПАТ
«ДТЕК Донецькобленерго» моральної
шкоди, суд першої інстанції виходив з
того, що ОСОБА_1 не надано доказів
заподіяння відповідачем моральної
шкоди небезпечною для життя і здоров'я
людей продукцією (товар, робота чи
послуга, що виготовляється,
виконується чи надається для
суспільних потреб), як того вимагає ст.4
Закону України «Про захист прав
споживачів».

Суд також дійшов висновку про відмову у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про
стягнення з ПАТ «ДТЕК
Донецькобленерго» вартості
електричної енергії за період її
відключення у розмірі 984,40 гривень, 600
гривень не отриманої вигоди через
відсутність мотивування даних вимог з
посиланням на норми закону.

Ухвалюючи рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про
притягнення відповідача до
відповідальності за порушення вимог
України «Про захист економічної
конкуренції» щодо факту зловживання
монопольним становищем, накладення
штраф на підставі ст. 397 КК України, суд
дійшов висновку, що такі вимоги не
можуть бути задоволені, оскільки вони
не входять до компетенції суду при
розгляді цивільних справ.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ
«ДТЕК Донецькобленерго» про стягнення
з ОСОБА_1 суми не врахованої
електроенергії, суд першої інстанції
виходив з того, що між ОСОБА_1 та ПАТ
«ДТЕК Донецькобленерго» існують
договірні відносини з користування
електричною енергією для населення;
ОСОБА_1 було порушено п. 48 Правил
користування електричною енергією для
населення, чим завдано збитків ПАТ
«ДТЕК Донецькобленерго», які
підлягають відшкодуванню. Крім того,
суд дійшов висновку про часткове
задоволення вимог ПАТ «ДТЕК
Донецькобленерго» про стягнення з
ОСОБА_1 заборгованості за використану
електричну енергію через неналежне
виконання зобов`язань по оплаті послуг
з електропостанння, та стягнув з ОСОБА_1
на користь ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго»
заборгованість за період з 01 червня 2010
року по 19 серпня 2013 року у розмірі 6 419,64
гривень (в межах строку позовної
давності).

Колегія суддів погоджується з
даними висновками суду з наступних
підстав.

Відносини з приводу постачання
фізичним особам електричної енергії
регулюються ст.714 ЦК України, ст.ст.24-27
Закону України «Про
електроенергетику», Правилами
користування електричною енергією для
населення №1357 від 26 липня 1999 року,
Методикою визначення обсягу та
вартості електричної енергії, не
облікованої внаслідок порушення
споживачами правил користування
електричною енергією, затвердженою
постановою НКРЕ України від 04 травня 2006
року № 562.

Порядок відключення споживача від
електропостачання та його відновлення
визначено Правилами користування
електричною енергією для населення
№1357 від 26 липня 1999 року (далі по тексту
Правила).

Згідно п. 35 Правил, енергопостачальник
має право відключити споживача у разі:
самовільного підключення до
електричної мережі; розкрадання
електричної енергії, навмисного
пошкодження приладу обліку та зриву
пломби; порушення термінів сплати за
спожиту електричну енергію у порядку,
визначеному пунктом 27 цих Правил або
порушення умов договору про
реструктуризацію заборгованості;
неоплати за встановлення нового
приладу обліку відповідно до пункту 17
або інших платежів згідно з цими
Правилами; невиконання припису
Державної інспекції з енергетичного
нагляду за режимами споживання
електричної енергії; зниження
показників якості електричної енергії
з вини споживача.

Відновлення електропостачання
споживача здійснюється протягом 3 днів
у містах та 7 днів у сільській
місцевості після усунення порушень і
оплати споживачем заборгованості,
витрат на повторне підключення та
збитків, завданих енергопостачальнику,
що передбачено п. 36 даних Правил.

У разі розгляду спірних питань у
судовому порядку термін відключення не
повинен перевищувати 1 місяця за умови
відсутності у споживача
заборгованості за спожиту електричну
енергію.

Згідно ч. 1 ст. 14 ЦПК України, судові
рішення, що набрали законної сили,
обов'язкові для всіх органів державної
влади і органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій, посадових чи службових
осіб та громадян і підлягають
виконанню на всій території України.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених ст.61 цього
Кодексу. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.

Суд першої інстанції вірно вважав
вимоги ОСОБА_1 в частині визнання дій
ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» в особі
структурного підрозділу «Донецькі
електричні мережі» щодо відключення
від електропостачання домоволодіння
за адресою: АДРЕСА_1 такими, що
підлягають задоволенню, оскільки
контролери ПАТ «ДТЕК
Донецькобленерго», за наявності ухвали
Ленінського районного суду м. Донецька
від 28 грудня 2012 року, якою зобов`язано
відповідача негайно відновити
електропостачання у будинку ОСОБА_1 в
рамках забезпечення позову, допустили
порушення п. 36 цих Правил, яким
установлено, що термін відключення не
повинен перевищувати одного місяця.

Крім того, відмовляючи у задоволенні
позову ОСОБА_1 у частині стягнення
моральної шкоди, суд вірно виходив з
того, що відповідно до п. 5 ст. 4 Закону
України «Про захист прав споживачів»
споживачі мають право на відшкодування
моральної шкоди в разі заподіяння
такої небезпечною для життя і здоров'я
продукцією у випадках, передбачених
законом.

Ураховуючи встановлені у справі
обставини, відсутні підстави для
застосування п. 5 ст. 4 указаного Закону
до цього спору.

Також суд дійшов вірного висновку про
відмову у задоволенні вимог ОСОБА_1 про
стягнення з ПАТ «ДТЕК
Донецькобленерго» вартості
електричної енергії за період її
відключення у розмірі 984,40 гривень, 600
гривень не отриманої вигоди через
недоведеність даних вимог, як того
вимагає ст. 60 ЦПК України та
відсутність їх мотивування з
посиланням на норми закону.

Суд першої інстанції також
обґрунтовано відмовив у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 про притягнення
відповідача до відповідальності за
порушення вимог України «Про захист
економічної конкуренції» щодо факту
зловживання монопольним становищем,
накладення штраф на підставі ст. 397 КК
України, через відсутність у суду
компетенції щодо вирішення даних
вимог.

Колегія суддів зазначає, що висновки
суду про часткове задоволення позовних
вимог ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго»
також є вірними з огляду на наступне.

Статтею 1 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги»
встановлено, що житлово-комунальні
послуги - це результат господарської
діяльності, спрямованої на
забезпечення умов проживання та
перебування осіб у жилих і нежилих
приміщеннях, будинках і спорудах,
комплексах будинків і споруд
відповідно до нормативів, норм,
стандартів, порядків і правил.

Нормою ч. 4 ст. 26 Закону України «Про
електроенергетику» передбачається, що
споживач електроенергії несе
відповідальність згідно із
законодавством за порушення умов
договору та Правил користування
електричною енергією для населення.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно зі ст. 611 ЦК України в разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Відповідно до ст.27 Закону України «Про
електроенергетику», якою встановлено
відповідальність за порушення
законодавства про електроенергетику,
визначено, що правопорушеннями в
електроенергетиці, є зокрема, крадіжка
електричної енергії, самовільне
підключення до об'єктів
електроенергетики, споживання енергії
без приладів обліку, порушення правил
користування електричною енергією.

Згідно зі ст.48 Правил користування
електричною енергією для населення,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 26 липня 1999 року
№1357 споживач несе відповідальність
згідно із законодавством за порушення
правил користування електричною
енергією; розкрадання електричної
енергії у разі самовільного
підключення до електромереж і
споживання електричної енергії без
приладів обліку.

Абзацами 4, 5 п.53 Правил визначено, що
розмір заподіяних енергопостачальнику
збитків розраховується відповідно до
оформленого акта про виявлення
порушення за добовою величиною
розрахункового споживання електричної
енергії за кількістю днів з дня
останнього контрольного зняття
представником енергопостачальника
показань чи технічної перевірки
приладу обліку до моменту усунення
порушення за тарифами (цінами) для
населення, що діяли у період, за який
нараховується розмір збитків, але не
більше терміну позовної давності.

Розмір відшкодування збитків, завданих
енергопостачальнику внаслідок
порушення правил користування
електричною енергією, обчислюється
відповідно до Методики визначення
обсягу та вартості електричної
енергії, не облікованої внаслідок
порушення споживачами правил
користування електричною енергією
(далі - Методика), затвердженої
постановою Національної комісії
регулювання електроенергетики України
від 4 травня 2006 року N 562.

Як зазначено вище, судом першої
інстанції встановлено, що 13 квітня 2010
року представниками ПАТ «ДТЕК
Донецькобленерго» за адресою: АДРЕСА_1
виявлено порушення п.48 Правил, яке було
зафіксовано в акті про порушення
Правил користування електричною
енергією для населення №117301 від 13
квітня 2010 року, внаслідок чого у
відповідності до п.53 Правил
користування електричною енергією для
населення та Методики визначення
обсягу та вартості електричної
енергії, не облікованої внаслідок
порушення споживачами правил
користування електричною енергією,
була нарахована сума заборгованості за
безобліково спожиту електроенергію в
розмірі 10 572,73 гривень.

Суд першої інстанції застосував
Правила користування електричною
енергією для населення та Методику
визначення обсягу та вартості
електричної енергії, не облікованої
внаслідок порушення споживачами
правил користування електричною
енергією (у редакціях, що були чинні на
час виявлення порушення Правил), та
дійшов вірного висновку про
доведеність зустрічних позовних вимог
про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості
за не обліковану електричну енергію.

Колегія суддів зазначає, що складеним
працівниками електропостачальної
організації актом про порушення Правил
користування електричною енергією для
населення зафіксоване порушення, що
було виявлено під час проведення
перевірки дотримання цих Правил та
вимоги ОСОБА_1 в частині визнання ату
незаконним не передбачено чинним
законодавством в якості способу
захисту прав.

Суд також вірно стягнув з ОСОБА_1 на
користь ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго»
заборгованість за використану
електричну енергію за період з 01 червня
2010 року по 19 серпня 2013 року у розмірі 6
419,64 гривень, застосувавши ч.3 сти.267 ЦК
України.

Доводи апеляційної скарги в частині не
застосування судом першої інстанції до
вимог ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» про
стягнення заборгованості за актом про
порушення Правил користування
електричною енергією для населення
№117301 від 13 квітня 2010 року спеціального
строку позовної давності в один рік,
спростовуються висновками суду про не
пропущення ПАТ «ДТЕК
Донецькобленерго» строку позовної
давності, визначеного ст.258 ЦК України,
оскільки останній неодноразово
звертався до суду із заявами про видачу
судового наказу за даним актом.

Не заслуговує на увагу довід
апеляційної скарги про залишення судом
поза увагою наявність у апелянта 75 %
знижки щодо оплати послуг з
електропостачання як учаснику бойових
дій (про що ним зазначалось у платіжній
книжці) відповідно до вимог Закону
України «Про статус ветеранів війни та
гарантії їх соціального захисту»,
оскільки ОСОБА_1 не було надано
належних та допустимих доказів,
відповідно до ст. 60 ЦПК України, щодо
повідомлення ПАТ «ДТЕК
Донецькобленего» про наявність такої
знижки та укладення між сторонами
відповідно договору.

Інші доводи апеляційної скарги, в т.ч.
щодо неправомірної відмови у стягненні
моральної шкоди, накладення на
відповідача штрафу, спростовуються
матеріалами справи та обґрунтованими
висновками суду, викладеними у рішенні,
яке ґрунтується на нормах діючого
законодавства та постановлене в межах
заявлених позовних вимог.

Враховуючи вищенаведене, а також, те, що
апеляційним судом не встановлено
порушень судом першої інстанції при
розгляді цієї справи вимог
матеріального чи процесуального
законів або неправильної оцінки
досліджених по справі доказів, то
підстав для задоволення апеляційної
скарги і скасування судового рішення
немає.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315 ЦПК України,
апеляційний суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м.
Донецька від 29 січня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий

Судді