провадження 2/369/349/14
РІШЕННЯ

Іменем України

05.02.2014 року Києво - Святошинський
районний суд Київської області в
складі:

головуючої судді Пінкевич Н.С.,

при секретарі Сохань Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Білогородської
сільської ради Києво-Святошинського
району Київської області про
відшкодування матеріальної шкоди, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до
Києво-Святошинського районного суду
Київської області в порядку цивільного
судочинства з позовом до
Білогородської сільської ради
Києво-Святошинського району Київської
області про відшкодування шкоди. Свої
вимоги позивач обґрунтовував тим, що
він реалізуючи своє право в порядку
статті 118 Земельного кодексу України в
квітні 2013 року звернувсь до
Білогородської ради
Києво-Святошинського району Київської
області з клопотанням та доданими до
нього графічними матеріалами, стосовно
права на отримання безоплатно у
власність земельної ділянки. У
відповідь на своє клопотання він
отримав рішення Білогородської
сільської ради Києво-Святошинського
району Київської області № 351/27 від 29
травня 2013 року щодо залишення без
задоволення клопотання. Постановою
районного суду дане рішення скасовано
та визнано протиправними дії сільської
ради, зобов'язано останню вчинити дії.
Таким чином, приймаючи незаконне
рішення відповідач, як суб'єкт владних
повноважень, заподіяв йому
матеріальної шкоди тобто збитки, які
він повинен був зробити для
відновлення свого порушеного права,
сплативши за надання правової
допомоги.

Просив суд стягнути з Білогородської
сільської ради Києво-Святошинського
району Київської області на його
користь матеріальну шкоду в розмірі 20
000 грн.

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав.
Просив суд задоволити позов в повному
обсязі.

У судове засідання представник
Білогородської сільської ради
Києво-Святошинського району Київської
області не з'явився. Про час та місце
розгляду справи повідомлений належним
чином. Причини неявки суду не
повідомив. Клопотань про відкладення
розгляду справи до суду не надходило.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які
беруть участь у справі, дослідивши
матеріали справи та зібрані в ній
докази, приходить до висновку що у
задоволенні позову слід відмовити з
наступних підстав.

За ст. 10 ЦПК України цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі, мають
рівні права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.

В силу ст. 118 ЗК України громадяни,
зацікавлені в одержанні безоплатно у
власність земельної ділянки із
земель державної або комунальної
власності для ведення фермерського
господарства, ведення особистого
селянського господарства, ведення
садівництва, будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибної ділянки),
індивідуального дачного
будівництва, будівництва
індивідуальних гаражів у межах
норм безоплатної приватизації,
подають клопотання до відповідного
органу виконавчої влади або органу
місцевого самоврядування, який передає
земельні ділянки державної чи
комунальної власності у власність
відповідно до повноважень, визначених
статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні
зазначаються цільове призначення
земельної ділянки та її
орієнтовні розміри. До клопотання
додаються викопіювання з
кадастрової карти (плану) або інші
графічні матеріали, на яких зазначено
бажане місце розташування земельної
ділянки, погодження землекористувача
(у разі вилучення земельної ділянки, що
перебуває у користуванні інших осіб)
та документи, що підтверджують досвід
роботи у сільському господарстві або
наявність освіти, здобутої в аграрному
навчальному закладі (у разі надання
земельної ділянки для ведення
фермерського господарства). У разі
якщо земельна ділянка державної
власності розташована за межами
населених пунктів і не входить до
складу певного району, заява подається
до Ради міністрів Автономної
Республіки Крим.

Відповідний орган виконавчої влади
або орган місцевого самоврядування,
який передає земельні ділянки
державної чи комунальної власності
у власність відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу, розглядає клопотання
у місячний строк і дає дозвіл на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки або надає
мотивовану відмову у його наданні.
Підставою відмови у наданні такого
дозволу може бути лише
невідповідність місця розташування
об'єкта вимогам законів, прийнятих
відповідно до них нормативно-правових
актів, генеральних планів населених
пунктів та іншої містобудівної
документації, схем землеустрою і
техніко-економічних обґрунтувань
використання та охорони земель
адміністративно-територіальних
одиниць, проектів землеустрою щодо
впорядкування територій населених
пунктів, затверджених у
встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо
відведення земельної ділянки
розробляється за замовленням
громадян суб'єктами господарювання, що
є виконавцями робіт із землеустрою
згідно із законом, у строки, що
обумовлюються угодою сторін.

При розгляді справи судом встановлено,
що у квітні 2013 року ОСОБА_1 звернувсь до
Білогородської ради
Києво-Святошинського району Київської
області з клопотанням та доданими до
нього графічними матеріалами, стосовно
права на отримання безоплатно у
власність земельної ділянки. У своєму
клопотанні позивач просив визначити та
виділити йому земельну ділянку без її
погодження, орієнтовною площею до 0,25 га
в межах с. Білогородка з цільовим
призначенням для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд.

Рішенням двадцять першої другої сесії
шостого скликання № 351/27 від 29 травня 2013
року Білогородська сільська рада
Києво-Святошинського району Київської
області розглянувши звернення
громадянина України ОСОБА_1 про
виділення земельної ділянки у
власність для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд в
межах села Білогородка, керуючись
Законом України "Про місцеве
самоврядування в Україні", звернення
ОСОБА_1 щодо виділення земельної
ділянки у власність для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд в
межах села Білогородка залишити без
задоволення.

Постановою Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 27
серпня 2013 року визнано протиправними
дії Білогородської сільської ради щодо
прийняття рішення області № 351/27 від 29
травня 2013 року про залишення без
задоволення клопотання ОСОБА_1;
скасовано рішення Білогородської
сільської ради Києво-Святошинського
району Київської області № 351/27 від 29
травня 2013 року про залишення без
задоволення клопотання ОСОБА_1 про
виділення та передачу у власність
земельної ділянки для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибної ділянки) у межах норм
безоплатної приватизації орієнтовною
площею 0,25 га в межах села Білогородка;
зобов'язано Білогородську сільську
раду Києво-Святошинського району
Київської області винести на засідання
чергової сесії Білогородської
сільської ради та розглянути подане
ОСОБА_1 клопотання про виділення та
передачу у власність земельної ділянки
для будівництва і обслуговування
жилого будинку, господарських будівель
і споруд (присадибної ділянки) у межах
норм безоплатної приватизації
орієнтовною площею 0,25 га в межах села
Білогородка у відповідності до норм
чинного законодавства; стягнено з
місцевого бюджету Білогородської
сільської ради Києво- Святошинського
району Київської області на користь
ОСОБА_1 витрати по сплаті судового
збору в сумі 34,41 грн. У задоволенні
позовних вимог про стягнення з
Білогородської сільської ради витрат
на правову допомогу в розмірі 3000 грн.
відмовлено.

Згідно статті 81 Земельного кодексу
України громадяни України набувають
права власності на земельні ділянки
на підставі безоплатної передачі із
земель державної і комунальної
власності.

Відповідно до ст. 116 ЗК України
громадяни та юридичні особи набувають
права власності та права
користування земельними ділянками
із земель державної або комунальної
власності за рішенням органів
виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування в межах їх
повноважень, визначених цим Кодексом
або за результатами аукціону.
Безоплатна передача земельних ділянок
у власність громадян провадиться у
разі одержання земельних ділянок із
земель державної і комунальної
власності в межах норм безоплатної
приватизації, визначених цим Кодексом.

Згідно ст. 122 ЗК України сільські,
селищні, міські ради передають
земельні ділянки у власність або у
користування із земель комунальної
власності відповідних територіальних
громад для всіх потреб.

Відповідно до ст. 26 Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні"
виключно на пленарних засіданнях
сільської, селищної, міської ради
вирішуються такі питання вирішення
відповідно до закону питань
регулювання земельних відносин.

З поданої суду постанови суду
встановлено, що позивач не надав
відповідних розрахунків за надані
юридичні послуги, а тому вимоги щодо
стягнення з відповідача витрат на
правову допомогу не підлягають до
задоволення.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється
від її відшкодування, якщо доведе, що
шкоди завдано не з її вини.

У постанові Пленуму Верховоного Суду
України №6 від 27 березня 1992 року «Про
практику розгляду судами цивільних
справ за позовами про відшкодування
шкоди» вказано, що розглядаючи позови
про відшкодування шкоди, суди повинні
мати на увазі, що шкода, заподіяна
особі і майну громадянина або
заподіяна майну юридичної особи,
підлягає відшкодуванню в повному
обсязі особою, яка її заподіяла, за
умови, що дії останньої були
неправомірними, між ними і шкодою є
безпосередній причинний зв'язок та є
вина зазначеної особи, а коли це було
наслідком дії джерела підвищеної
небезпеки, незалежно від наявності
вини.

За ст. 59 ЦПК України обставини справи,
які за законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватись іншими
засобами доказування. Відповідно до ст.
60 ЦПК України доказування не може
ґрунтуватись на припущеннях.

Оскільки при розгляді справи не подано
належних та допустимих доказів того, що
саме через неправомірні дії
відповідача було завдано матеріальної
шкоди на суму 20 000 грн., та між витратами
і шкодою є безпосередній причинний
зв'язок, є вина зазначеної особи, тому у
задоволенні позову суд відмовляє.

Враховуючи вищевикладене та на
підставі ст.ст. 81, 116, 118, 122 Земельного
кодексу України, ст. 26 Закону України
"Про місцеве самоврядування в Україні" ,
ст. 1166 ЦК України, постанова Пленуму
Верховоного Суду України №6 від 27
березня 1992 року «Про практику розгляду
судами цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди», та ст.ст. 57-64, 208-223
ЦПК України, -

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до
Білогородської сільської ради
Києво-Святошинського району Київської
області про відшкодування
матеріальної шкоди - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Н.С. Пінкевич