Справа № 249/1650/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

28 квітня 2014 р.
м.Шахтарськ

Шахтарський міськрайонний суд
Донецької області в складі:

Головуючого-судді
Стріжакової Г.В.

при секретарі
Долинській Я.Ю.

за участю позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Шахтарську справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа
Відділ державної виконавчої служби
Шахтарського міськрайонного
управління юстиції у Донецькій області
про звільнення від заборгованості по
аліментам, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до
відповідача про звільнення від
заборгованості по аліментам. Свої
вимоги мотивував тим, що з 20.01.2001 року
перебував з відповідачкою у
зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають
сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. 17.09.2012 року за
рішенням Шахтарського міськрайонного
суду з позивача стягнуто аліменти в
розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку
щомісяця на користь відповідачки
ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 Станом
на 01.03.2014 року заборгованість по
аліментам складає 12077,50грн.
Заборгованість нараховувалась з
серпня 2012 року. Позивач частково не
згоден з сумою нарахованої
заборгованості за вищевказаний період,
оскільки брав участь у вихованні та
утриманні ситна, купуючи йому одяг,
загальною вартістю 2500грн., збирав його
до школи, купуючи канцелярське
приладдя вартістю 215,95 грн., купував
ліки - вартістю 79,00грн., подарував
планшет вартістю 1645 грн. Усе літо 2013
року син мешкав з матір'ю позивача
ОСОБА_5 і повністю знаходився на
утриманні позивача та його матері, у
середньому за цей період було
затрачено 2500 грн. Оскільки придбані
позивачем речі були куплені синові в
рахунок аліментів стягнутих з позивача
Шахтарським міськрайонним судом, він
вважає цю обставину такою, що має
істотне значення по справі. Просить
звільнити позивача від сплати на
користь ОСОБА_1 на утримання сина
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, заборгованості по
аліментам, що утворилась за період з
28.08.2012 року по 01.03.2014 року, частково в
сумі 6939,95грн.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні
вимоги підтримав, додатково пояснив, що
влітку 2013 року син мешкав у його матері,
іноді бував в нього. Перестав
сплачувати аліменти, оскільки вважає,
що відповідачка використовує аліменти
не на утримання дитини, до органу опіки
та піклування з приводу перевірки
цільового призначення аліментів не
звертався.

Відповідачка ОСОБА_1 у судовому
засіданні вимоги визнала частково у
сумі 2715,95грн. - це витрати на одяг
(2500грн.) та канцелярські товари
(215,95грн.), в іншій частині заперечувала,
оскільки ліки -це додаткові витрати,
які стягуються в окремому порядку,
планшет - не так потрібен. Влітку 2013
року син мешкав у обох бабусь, більше у
матері позивача. Витрати на утримання
сина несли як бабусі так і
відповідачка, оскільки вони годували,
відповідачка сама вдягала.

Представник третьої особи ВДВС
Шахтарського МРУЮ у Донецькій області
ОСОБА_6 у судове засідання не з'явилась,
повідомлена в установленому порядку,
надала заяву, в якій просить справу
розглядати у її відсутність.

Дослідивши матеріали справи, судом
фактично встановлено, що відповідно до
рішення Шахтарського міського суду
Донецької області від 17.09.2012 року з
позивача утримуються аліменти в
розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку
щомісяця на користь відповідачки
ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи стягнення з
27.08.2012 року до досягнення дитиною
повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 року
(а.с.4).

ОСОБА_3 є сином позивача та відповідача,
що підтверджується свідоцтвом про
народження Серія НОМЕР_1, виданим
відділом державної реєстрації актів
цивільного стану по м. Шахтарську
Шахтарського міськрайонного
управління юстиції у Донецькій області
(а.с.5).

Згідно з довідкою-розрахунком, виданою
ВДВС ШМРУЮ у Донецькій області за
ОСОБА_1 заборгованість по аліментам
станом на 01.03.2014 року складає 12077,50грн.
(а.с.6), на 01.04.2014 року складає 16035,75грн.
(а.с.19).

Позивачем надано квитанції про
придбання одягу на загальну вартість
2500грн., канцелярські товари вартістю
215,95 грн.; про придбання ліків в сумі
79,00грн. (а.с.7-8).

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції
України, ст. 180 СК України батьки
зобов'язані утримувати дітей до їх
повноліття.

Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону
дитинства» кожна дитина має право на
рівень життя, достатній для її
фізичного, інтелектуального,
морального, культурного, духовного та
соціального розвитку.

Відповідно до ст.197 Сімейного Кодексу
України за позовом платника аліментів
суд може повністю або частково
звільнити його від заборгованості за
аліментами, якщо вона виникла у зв'язку
з його тяжкою хворобою або іншою
обставиною, що має істотне значення.

Відповідач позов в частині звільнення
від сплати аліментів в сумі 2715,95грн.
визнала, оскільки батьки дійсно поніс
витрати на придбання одягу та
канцелярських товарів для дитини, а
тому позов в цій частині підлягає
задоволенню.

В частині придбання ліків на суму
79,00грн. відповідач фактично визнала, що
позивач поніс такі витрати, але
заперечувала у звільненні його від
сплати аліментів на цю суму, оскільки
вважала, що це є додатковими витратами.

Відповідно до ст.185 СК України той з
батьків, з кого присуджено стягнення
аліментів на дитину, а також той з
батьків, до кого вимога про стягнення
аліментів не була подана, зобов'язані
брати участь у додаткових витратах на
дитину, що викликані особливими
обставинами (розвитком здібностей
дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

З урахуванням пояснень батьків дитини,
суд вважає, що в даному випадку хвороба
дитини не була тією особливою
обставиною задля покриття витрат на
яку необхідно вирішувати питання
окремо, поза межами виконавчого
провадження по сплаті аліментів на
утримання дитини, а тому вважає за
необхідне врахувати дані витрати
батька на утримання дитини і звільнити
його від сплати аліментів в цій
частині.

Необхідність придбання планшету
дитині вартістю 1645грн. відповідачем
оспорюється, його придбання з нею не
узгоджувалось. Доводи відповідача, що
планшет не є предметом першої
необхідності з урахуванням того, що у
дитини є комп'ютер суд вважає
обґрунтованими. А тому суд вважає, що
відсутні підстави для задоволення
позову в цій частині.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_5
підтвердила і відповідач визнала, що
позивач та його мати дійсно приймали
участь в утриманні дитини протягом
літа 2013 року, однак з довідки про розмір
заборгованості вбачається, що у
відповідача заборгованість по сплаті
аліментів за вказаний період відсутня,
а існує в листопаді 2012 року, вересні та
листопаді 2013 року та в період з січня по
квітень 2013 року, коли дитина проживала
з матір'ю. А тому доводи відповідача про
приймання участі в утриманні дитини
влітку 2013 року не обґрунтовують
необхідності звільнення позивача від
сплати аліментів за інші періоди.

Відповідно до ст.79,81,88 ЦПК України з
відповідача на користь позивача
необхідно стягнути судовий збір у сумі
243 грн. 60 коп.

Керуючись ст.ст.3,10,15,60,79,174, 197,209,212,214, 215,223
ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Звільнити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, від
сплати аліментів на користь ОСОБА_2 на
утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, від
заборгованості за аліментами в сумі
2794грн. 95коп.

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судовий збір у сумі 243 грн.60 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його оголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя:
Г. В. Стріжакова