Провадження по справі № 2/260/24/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2014 року Ленінський районний
суд м. Донецька в складі:

головуючого судді: Бескровної О.Л.

при секретарі: Гладкій Г.В.

за участю позивачів: ОСОБА_1, ОСОБА_2

представника позивача: ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4:
ОСОБА_5

свідків: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8

розглянувши у судовому засіданні в
залі суду цивільну справу за позовом
ОСОБА_1, який діє в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_4,
ОСОБА_9 про відшкодування матеріальної
та моральної шкоди, заподіяної
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом в
інтересам неповнолітньої ОСОБА_2 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, заподіяної внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди,
зазначивши в обґрунтування позовних
вимог наступне. 28 травня 2012 року
відповідач ОСОБА_4 о 17:20 годині у
світлий час доби керував автомобілем
марки «ВАЗ 21043» реєстраційний номер
НОМЕР_1, який належить згідно свідоцтва
про реєстрацію транспортного засобу
його матері - відповідачу ОСОБА_9
Рухаючись вулицею Кірова зі сторони
вулиці Куйбишева в напрямку пр.
Ленінського в Ленінському районі міста
Донецька, на ділянці дороги в районі
будинку № 33 по вулиці Кірова скоїв
наїзд на неповнолітню ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК
України шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності) володіє
транспортним засобом використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку. 31 травня 2012 року
за даним фактом було порушено
кримінальну справу за ознаками
злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК
України. Внаслідок зазначеного ДТП,
згідно судово-медичної експертизи № 535
від 11.09.2012 року неповнолітній ОСОБА_2
були завдані тілесні ушкодження, а саме
перелом лівої стегнової кістки в
середній третині - нижній третині зі
зміщенням, косий перелом лівої
малогомілкової кістки у верхній
третині зі зміщенням, перелом
ліктьового відростка лівої ліктьової
кістки без зміщення, струс головного
мозку, садна області лівого ліктьового
суглоба, що відносяться до ушкоджень
середньої тяжкості, які викликали
тривалий розлад здоров'я понад 21 день. 03
жовтня 2012 року дана кримінальна справа
була закрита на підставі ст. 6 п. 2 КПК
України. Зазначені вище факти
підтверджуються постановою про
закриття кримінальної справи від 03
жовтня 2012 року (копія додається). В
результаті скоєння ДТП, неповнолітню
ОСОБА_2, було госпіталізовано до
обласної травматологічної лікарні м.
Донецька, де вона знаходилась на
стаціонарному лікуванні до 30.11.2012 року,
про що, свідчить виписаний епікриз. У
період проведення першої операції та
лікування, позивачем було придбано
лікарських засобів на суму більше ніж 15
000.00 грн., це не враховуючи витрати на
проведення операцій, утримання після
операційного періоду, стороннього
догляду, посиленого харчування та
витрати на наймання транспорту для
поїздок до лікувального закладу та
назад. На час коли, стосовного
відповідача ОСОБА_4 було відкрито
кримінальне провадження, він йшов на
контакти, надавав матеріальну допомогу
на лікування ОСОБА_2 Загальна сума
наданих коштів складає приблизно 9 000.00
грн., але всіх цих коштів не вистачало
на повне та нормальне лікування. Після
того, як кримінальна справа була
закрита, відповідач ОСОБА_4 категорично
відмовився надавати допомогу і
повідомив, що всі питання будуть
вирішуватися через суд та добровільно
зазначену суму відповідачі
відшкодувати позивачеві та ОСОБА_2
відмовляється. Загальна сума витрат
пов'язаних з лікуванням складає понад 32
000.00 грн. Відповідно до ст. 1166 ЦК України,
шкода, завдана каліцтвом, іншим
ушкодженням здоров'я або смертю
фізичної особи внаслідок непереборної
сили, відшкодовується у випадках,
встановлених законом. Також,
відповідно до ст. 1187 ЦК України, шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку. Згідно ст. 1195 ЦК
України, фізична особа, яка завдала
шкоди каліцтвом або іншим пошкодженням
здоров'я фізичній особі, зобов'язана
відшкодувати потерпілому заробіток
(дохід), втрачений ним внаслідок втрати
чи зменшення професійної або загальної
працездатності, а також відшкодувати
додаткові витрати, які викликані
необхідністю посиленого харчування,
санаторного-курортного лікування,
придбання ліків, протезування,
стороннього догляду тощо. Внаслідок
зазначеного ДТП, ОСОБА_2 було зроблено
операцію на нозі, але через деякий час
її знову було госпіталізовано та
зроблено репозицію перелому з
усуненням деформації та додаванням
блокуючого стержня. У зв'язку з цим, на
нозі залишилися помітні шрами. Все
лікування потягло за собою ризке
обмеження руху, що порушило її
нормальні життєві устої. Враховуючи те,
що на сьогоднішній день лікування та
реабілітаційний період не закінчено, а
саме, найближчим часом планується
операція з вилучення спиці з
тазостегнової кістки та проведення
кілька послідуючих операцій,
рекомендованих хірургами, по висіченню
рубців і пластики місцевими тканями, а
також лазерної шліфовки результуючих
рубців, всі ці обставини також
вимагають придбання лікарських
засобів, що потребує значних
фінансових витрат, що підтверджується
довідкою з клініки естетичної
медицини. На сьогоднішній день ОСОБА_2
відчуває фізичний біль у нижніх
кінцівках, викликану заподіяними
тілесними ушкодженнями. Вона перенесла
важкі душевні страждання у зв'язку з
травмами, заподіяними їй, переживання з
приводу можливих подальших ускладнень
здоров'я, хвилювання і боязнь, що вона
втратила нормального життя та втратою
нормальних життєвих зв'язків. Також,
беручи до уваги, що ОСОБА_2 ще
навчається у середньо-освітній школі,
вона боїться відвідувати навчальний
заклад, тому що очолюючи учні постійно
звертають на неї увагу та вважають її
калікою. Вона дуже сильно хвилюється,
що вона у зв'язку з цим не зможе знайти
роботу та отримувати стабільний
заробіток. Їй дуже важко пересуватися,
дуже важко присісти, вона зазнає болю
при виконанні будь-яких рухів. Все це
викликало в неї дуже сильні душевні
страждання, вона втратила спокій та
спокійний сон, з'явились психологічні
страхи. З'явилася боязнь пересування в
автомобільному транспорті, боязнь
звуків розбитого скла, скрипу і вереску
гальм проїжджаючих повз неї
автомобілів. Він був вимушений
звернутися за допомогою його доньки -
ОСОБА_2, до психотерапевту. В результаті
отриманих травм погіршився загальний
стан здоров'я, що виражається в гострих
головних болях, біль у нижніх кінцівках
при зміні погодних умов, нервових і
фізичних навантаженнях. У зв'язку з
заподіяними травмами, з'явилися
необхідні медичні обмеження у вигляді
заборони заняття спортом та активного
відпочинку. Психологічна обстановка в
сім'ї стала складною, у зв'язку з
безперервним болем, сльозами,
хвилюванням і постійними
переживаннями. Відповідно до частини
першої ст. 1187 ЦК України, моральна
шкода, завдана каліцтвом або іншім
пошкодженню здоров'я, може бути
відшкодована одноразово або шляхом
здійснення щомісячних платежів.
Статтею 23 ЦК України передбачено, що
особа має право на відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
порушення її прав. Моральна шкода
відшкодовується грішми, іншим майном
або будь-яким іншим способом. Розмір
грошового відшкодування моральної
шкоди визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, що мають
істотне значення. Вказав, що при
визначенні розміру відшкодування
враховуються вимоги розумності і
справедливості. Моральна шкода
відшкодовується незалежно від
майнової шкоди, яка підлягає
відшкодуванню, та не пов'язана з
розміром цього відшкодування. Моральна
шкода відшкодовується одноразово, якщо
інше не встановлено законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 1167 ЦК України
моральна шкода відшкодовується
незалежно від вини фізичної особи, яка
заподіяла, якщо шкода заподіяна
каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я
або смертю фізичної особи внаслідок
дії джерела підвищеної небезпеки. У
зв'язку з вищевказаним, вважає, що його
сім'ї та його дитині - ОСОБА_2 було
завдано моральної шкоди, яку він
розцінює у 150 000.00 грн. З огляду на
викладене, просив суд стягнути
солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_9, на
користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в
сумі - 32 000.00 грн.; стягнути з ОСОБА_4, на
користь ОСОБА_2 моральну шкоду в сумі -
100 000.00 грн.; стягнути з ОСОБА_4, на
користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі - 50
000.00 грн.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 підтримали позовні вимоги у
повному обсязі, надали пояснення
аналогічні тим, що викладені у позовній
заяві.

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 у
судовому засіданні підтримав позицію
свого довірителя, додатково зазначивши
наступне. Неповнолітня ОСОБА_2 після
дорожньо-транспортної пригоди три
тижні лежала на розтяжці у лікарні, їй
кололи ліки зі змістом наркотиків
через нестерпний біль у тілі. На
теперішній час вона стала замкнутою і
дратівливою, подію ДТП згадує з
душевним болем і сльозами на очах,
постійне лікування дуже її засмучує.
Крім того, перебуваючи на лікуванні,
ОСОБА_2 була позбавлена можливості як
перекладач приймати участь у
Чемпіонаті «Євро 2012», святкувала дні
свого народження у лікарні, на
шкільному випускному вечері дівчинка
не танцювала, сукню може одягти лише
певної довжини, оскільки соромиться
шрамів на своєму тілі.

Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні
пояснила, що ОСОБА_2 доводиться їй
донькою. Подія ДТП для дівчинки стала
переломним етапом у житті, вона
пережила багато операцій, впродовж
шести місяців знаходилася у лікарні, що
значно вплинуло на душевний стан
дитини. Будь-які згадування про
необхідне лікування, операції викликає
у ОСОБА_2 страх, паніку. Згадування про
ДТП призводить її до відчаю, вона стала
замкнутою, скритою, у неї постійно
змінюється настрій, навчатися у школі
стала значно гірше, обмежила коло
друзів.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_7
зазначила, що дуже добре знає родину
ОСОБА_2, дружить з ними. З ОСОБА_2
спілкується з самого народження, може
її охарактеризувати як веселу, жваву
дівчинку. Але, після того, як вона
потрапила у дорожньо-транспортну
пригоду, дитина вкрай змінилася, стала
замкнутою, морально подавленою. Шрами
на ногах дівчинки викликають у неї
відчай, вона соромиться одягати
короткі спідниці, постійно згадує про
подію, що з нею сталася і з цього
приводу плаче.

Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні
пояснила, що дружить з родиною ОСОБА_2, є
хрещеною ОСОБА_2. Після ДТП
життєрадісна дівчинка змінилася, часто
плакала, переживала. Тривале лікування
у лікарні, вдома, завдало їй багато
страждань, вона перенесла операції,
багато уколів, приймала ліки. На
теперішній час ОСОБА_2 стала замкнутою,
менше спілкується з друзями,
соромиться шрамів на своєму тілі, стала
трохи кульгати, що у свою чергу,
викликає у неї певний дискомфорт.

Суд, вислухавши пояснення
учасників процесу, дослідивши
матеріали справи і наявні у ній докази,
дійшов наступних висновків.

28 травня 2012 року в Ленінському
районі м.Донецька мала місце
дорожньо-транспортна пригода за участю
водія транспортного засобу ВАЗ 21043, д/н.
НОМЕР_1 ОСОБА_4 та пішохода ОСОБА_2,
внаслідок якої остання була
травмована, що встановлено із
матеріалів кримінальної справи
№81-12-03-1232, отриманої за запитом суду, що
також не оспорювалося сторонами по
справі.

Постановою старшого слідчого з
особливо важливих справ відділу з
розслідування ДТП СУ ГУМВС України в
Донецькій області, Макаренка О.Б. від
03.10.2012р. кримінальна справа за ст. 286 ч.1
КК України за фактом порушення ОСОБА_4
правил безпеки дорожнього руху закрита
у зв»язку із відсутністю складу
злочину.

Згідно ст.1187 ЦК України шкода,
заподіяна джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
володіє транспортним засобом, якщо
вона не доведе, що шкода виникла
внаслідок непереборної сили або умислу
потерпілого.

У відповідності зі ст. 1166 ЦК
України, майнова шкода, завдана
неправомірними діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала. Особа, що
завдала шкоду, звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що
шкода заподіяна не по її провині.

З огляду на презумпцію вини
заподіювача шкоди (частина друга
статті 1166 ЦК) відповідач звільняється
від обов'язку відшкодувати шкоду (у
тому числі і моральну шкоду), якщо
доведе, що шкоди було завдано внаслідок
непереборної сили або умислу
потерпілого (частина п'ята статті 1187 ЦК,
пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК).
Потерпілий подає докази, що
підтверджують факт завдання шкоди за
участю відповідача, розмір завданої
шкоди, а також докази того, що
відповідач є заподіювач шкоди або
особою, яка відповідно до закону
зобов'язана відшкодувати шкоду.

Відповідно до п.4 Постанови пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №4 від 01 березня 2013 року «Про
деякі питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки» відсутність
складу злочину, наприклад, у разі
відмови у порушенні кримінальної
справи, закриття кримінальної справи
за правилами
Кримінально-процесуального кодексу
України 1960 року чи закриття
кримінального провадження за
правилами Кримінального
процесуального кодексу України 2012 року
не означає відсутність вини для
цивільно-правової відповідальності.
При цьому постанова (ухвала) слідчого,
прокурора, суду про відмову в порушенні
кримінальної справи або її закриття,
закриття кримінального провадження є
доказом, який повинен досліджуватися
та оцінюватися судом у цивільній
справі у порядку, передбаченому ЦПК.

Таким чином, суд вважає, що вина водія
транспортного засобу ВАЗ 21043, д/н.
НОМЕР_1 - відповідача ОСОБА_4 для
цивільно-правової відповідальності
доведена.

Відповідно до п.7 Постанови пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №4 від 01 березня 2013 року «Про
деякі питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки» якщо груба
необережність потерпілого сприяла
виникненню або збільшенню шкоди, то
залежно від ступеня вини потерпілого,
якщо інше не встановлено законом,
розмір відшкодування з особи, яка
здійснює діяльність, що є джерелом
підвищеної небезпеки, має бути
зменшено (але не може бути повністю
відмовлено у відшкодуванні шкоди).

Питання про те, чи є допущена
потерпілим необережність грубою
(частина друга статті 1193 ЦК), у кожному
конкретному випадку має вирішуватись з
урахуванням фактичних обставин справи
(характеру дії, обставин завдання
шкоди, індивідуальних особливостей
потерпілого, його стану тощо).

Положення статті 1193 ЦК про зменшення
розміру відшкодування з урахуванням
ступеня вини потерпілого
застосовуються і в інших випадках
завдання шкоди майну, а також фізичній
особі, однак у кожному разі підставою
для цього може бути груба
необережність потерпілого
(перебування у нетверезому стані,
нехтування правилами безпеки руху
тощо), а не проста необачність. Саме по
собі перебування у нетверезому стані
не є прикладом грубої необережності,
якщо при цьому не було порушено Правила
дорожнього руху.

Разом з тим, судом встановлено, що на
момент настання дорожньо-транспортною
пригоди цивільно - правова
відповідальність водія транспортного
засобу ВАЗ 21043, д/н. НОМЕР_1 була
застрахована полісом АА5287244 у
страховій компанії «Універсальна».

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України
«Про страхування», договір страхування
- це письмова угода між страхувальником
та страховиком, згідно з якою страховик
бере на себе зобов'язання у разі
настання страхового випадку здійснити
страхову виплату страхувальнику, або
іншій особі, визначеній у договорі
страхування страхувальником, на
користь якої укладено договір
страхування, а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі у визначені строки та
виконувати інші умови договору.

Згідно зі ст. 985 ЦК України
страхувальник має право укласти із
страховиком договір на користь третьої
особи, якій страховик зобов'язаний
здійснити страхову виплату у разі
настання страхового випадку.

Згідно роз»ясень Постанови пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №4 від 01 березня 2013 року «Про
деякі питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки», викладених у
п.16, непред»явлення вимог до страховика
за наявності підстав для стягнення
завданої шкоди саме зі страховика є
підставою для відмови в позові до
заподіювача шкоди у відповідному
розмірі. При пред'явленні позовних
вимог безпосередньо до особи, яка
здійснює діяльність, що є джерелом
підвищеної небезпеки, суд має право
виключно в порядку, передбаченому ст.33
ЦПК України, залучити до участі у
справі страхову організацію, яка
застрахувала відповідальність
володільця транспортного засобу.

У судовому засіданні позивач та
представник позивача категорично
заперечували проти залучення до
участі в справі як відповідача,
співвідповідача - страхову компанію
«Універсальна». Вважають, що
відповідати за заподіяну шкоду повинні
саме відповідачі, зазначені ними у
позовній заяві, а саме - ОСОБА_4 та
ОСОБА_9

На підставі викладеного, суд не
знаходить підстав для задоволення
частини позовних вимог ОСОБА_1, який діє
в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 про
стягнення у солідарному порядку з
ОСОБА_4 та ОСОБА_9 на його користь 32 000
гривень у рахунок відшкодування
матеріальної шкоди, завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди.

Вирішуючи позовні вимоги в частині
відшкодування моральної шкоди, суд
вважає за необхідне задовольнити їх
частково з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. ст. 23, 1167 ЦК
України моральна шкода, завдана
фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності вини.

Крім того, згідно ч.22.3 ст.22 Закону
України «Про обов»язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» моральна шкода
відшкодовується у встановленому судом
розмірі відповідно до вимог статті 23
Цивільного кодексу України. При цьому
страховик відшкодовує не більш ніж 5
відсотків ліміту, визначеного у пункті
9.3 статті 9 цього Закону. Різницю між
сумою відшкодовування, визначеною
судом та сумою, яка має бути
відшкодована страховиком, сплачує
особа, яку визнано винною у скоєнні
дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно роз'яснень, даних у п. 9
Постанови Пленуму Верховного Суду
України № 4 від 31 березня 1995 року, із
змінами внесеними постановою № 5 від 25
травня 2001 року, " Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди ", розмір грошового
відшкодування моральної шкоди
визначається залежно від характеру
правопорушення, глибини фізичних та
душевних страждань, порушення
здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вона є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування моральної шкоди
мають враховуватись вимоги розумності
та справедливості.

З урахуванням вказаних вимог
закону, суд приймає до уваги, що факт
завдання шкоди здоров»ю ОСОБА_2
доведений наявними у справі медичними
довідками і чеками (а.с.9-24), внаслідок
цього остання перенесла моральні
страждання, оскільки отримала фізичний
біль від травм, змінилися її життєві
відносин та звичайний спосіб життя, що
підтверджено показами свідків ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, а також висновком
судової - психологічної експертизи
№5089/31 від 07.02.2014 року (а.с.82-91). Разом з
тим, виходячи із засад розумності та
справедливості, враховуючи, що
моральна шкода також підлягає
відшкодуванню страховою компанією у
розмірі не більш ніж 5 відсотків ліміту,
визначеного у п.9.3 ст.9 Закону України
«Про обов»язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», суд вважає, що сума у розмірі
10 000 грн. є достатньо обґрунтованою та
підлягає стягненню з ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, ІННОМЕР_2 на користь
ОСОБА_2 в інтересах якої діє законний
представник ОСОБА_1.

Також суд вважає, що відповідно до
вимог ст. 60 ЦПК України факт завдання
моральної шкоди у розмірі 50 000 гривень
ОСОБА_4 не доведений жодними доказами і
не обґрунтований доводами позивача, як
у позовній заяві так і у судовому
засіданні. У зв»язку із чим, суд залишає
вказану частину позовних вимог без
задоволення.

Таким чином, суд частково задовольняє
позовну заяву ОСОБА_1, який діє в
інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до
ОСОБА_4, ОСОБА_9 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
заподіяної внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди.

На підставі ст.ст. 23, 985, 1166, 1167,1187,1193
ЦК України, ч. 1 ст. 16 Закону України «Про
страхування» п.4, п.7 Постанови пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №4 від 01 березня 2013 року «Про
деякі питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки», п. 9 Постанови
Пленуму Верховного Суду України № 4 від
31 березня 1995 року, із змінами внесеними
постановою № 5 від 25 травня 2001 року, "Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди ", керуючись ст.ст.10,11, 60, 88, 209, 212,
214-215, 224 ЦПК України, суд, -

В И
Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1, який діє в
інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до
ОСОБА_4, ОСОБА_9 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
заподіяної внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди -
ЗАДОВОЛЬНИТИ ЧАСТКОВО.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2,
ІННОМЕР_2 на користь ОСОБА_2 в інтересах
якої діє законний представник ОСОБА_1 10
000 (десять тисяч) гривень у рахунок
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди.

У задоволенні іншої частини позовних
вимог - ВІДМОВИТИ.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Донецької області через суд
першої інстанції в 10-денний строк з дня
проголошення рішення.

Суддя:

31.03.2014