У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в
складі:головуючого судді: - Григоренка
М.П.,

суддів - Ковальчук Н.М.,
Максимчук З.М.,

секретар судового засідання -
Демчук Ю.Ю.,

з участю позивачки -
ОСОБА_2,

представника позивача -
ОСОБА_3,

відповідача -
ОСОБА_4,

представника відповідача -
ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на
рішення Рівненського районного суду
Рівненської області від 16 грудня 2013
року в справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_4 про встановлення порядку
користування земельною діялнкою,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рівненського районного суду
від 16 грудня 2013 року позов задоволено.
Закріплено за ОСОБА_2 право
користування земельною ділянкою,
розміром 0,0767 га, для обслуговування
належної їй частини будинку АДРЕСА_1.
Зобов»язано ОСОБА_4 виконувати вимоги
щодо добросусідства і заборонено йому
відвідувати земельну ділянку, що
перебуває у користуванні позивачки.

Вважаючи рішення суду незаконним,
необґрунтованим, ухваленим з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, ОСОБА_4 оскаржив
його в апеляційному порядку. В поданій
апеляційній скарзі зазначає, що
висновки суду першої інстанції про те,
що ОСОБА_2 має право користуватись
земельною ділянкою у відповідності до
її частки у будинковолодіння і те, що
відповідач чинить їй перешкоди у
користуванні не дозволяючи поставити
паркан, не відповідають обставинм
справи, оскільки між Великожитинською
сільською радою та ОСОБА_2 03.08.2012 року
укладено договір оренди спірної
земельної ділянки, яка надана в
користування та закріплена межовими
знаками на місцевості землевпорядною
організацією. Окрім цього, зазначає, що
межі земельної діялнки з ним, як
суміжним землекористувачем, у
встановленому порядку не
погоджувались, а тому, він оскаржує
вищевказаний договір оренди в
судовому порядку. Всупереч вимогам
ст.103 ЗК України, суд дійшов помилкових
висновків про те, що відповідач порушує
законодавчтво щодо добросусідства.
Позивачка не довела чим порушуються її
права, а тому, висновки суду про
обгрунтованість та доведеність
позовних вимог ОСОБА_2 в цій частині
помилкові. При ухваленні рішення судом
були порушенні норми процесуального
права, а саме: порядок ухвалення
заочного рішення та ч.3 ст.224 ЦПК
України, яка передбачає, що при зміні
позовних вимог та долучення додаткових
доказів суд має повідомити про це
відповідача. З наведених підстав
просить оскаржуване рішення скасувати
та ухвалити нове рішення про відмову в
задоволення позову.

________________________________________________________________________
_____________________________________________

Справа №564/669/2013
Головуючий у 1 інстанції -
Остапчук Л.В.

Провадження № 22-ц 787/1109/2014

Доповідач - Григоренко М.П.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, беручи до уваги
пояснення учасників процесу, колегія
суддів прийшла до висновку, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню
з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під
час розгляду справи в апеляційному
порядку

апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Ухвалюючи рішення, суд першої
інстанції вірно виходив із того, що
спірна земельна ділянка правомірно
виділена в користування
ОСОБА_2,відповідач не визнає межі
земельної ділянки і не дозволяє
встановлювати паркан, а тому, вимоги є
законними і підлягають до задоволення.

З таким висновком місцевого суду
колегія суддів апеляційного суду
погоджується.

Судом встановлено: ОСОБА_2 належить 33/100
частини будинковолодіння АДРЕСА_1.
ОСОБА_4 належить 67/100 цього
будинковолодіння. (а.с.11).

Відповідно до п.1.1 рішення № 193 від 9
грудня 2011 року Великожитинської
сільської ради ОСОБА_4 надано дозвіл на
складання технічної документаціїї по
передачі земельної ділянки у приватну
власність для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд,
розміром 0,17 га(а.с.6)

Згідно п.1.2 цього рішення надано дозвіл
ОСОБА_2 на складання технічної
документаціїї по передачі земельної
ділянки в оренду на 49 років з правом
викупу для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд,
площею 0,08 га(а.с.6).Після уточнення
розмірів земельної ділянки
землевпорядною організацією, площа
ділянки для передачі ОСОБА_2 визначена
0,0767 га.

Земельна ділянка ОСОБА_2 облікована за
кадастровим номером :02:009:0141(а.с.28).

3 серпня 2012 року між Великожитинською
сільською радою та ОСОБА_2 укладено
Договір оренди земельної діялнки по
АДРЕСА_1, площею 0,0767 га строком на 49
років(а.с.22-26).

Договір оренди зареєстрований в
Управлінні Держкомзему у Рівненській
області 03.08.2012 за № 01845(а.с.26).

На підставі рішення сільської ради № 193
від 9 грудня 2011 року приватне
підприємство «Землебудпроект»
виготовило Технічну документацію із
землеустрою по передачі земельної
ділянки в оренду ОСОБА_2.(а.с. 27-30,59-71)

Відповідно до Технічної документації
спірна земельна ділянка винесена в
натурі на місцевість, визначені її
межі, складений акт приймання-передачі
земельної діялнки та акт про передачу
на збереження межових знаків границь
земельної двілянки(а.с.69). В матеріалах
справи є копія плану земельної ділянки
на місцевості (а.с. 28).

Як видно із протоколу обстеження та
погодження меж земельної ділянки від
05.01.2012 року межа від Е до А(від т.16 до т.1)
проходить по суміжній межі з землями
ОСОБА_4 по суходолу в північно-східному
напрамку, протяжністю 6,04 м(а.с.66).

ОСОБА_4 протокол погодження меж не
підписав(а.с.66 зворот)

Обгрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_2
заначила, що вона є власником 33/100
житлового будинку з надвірними
побудовами по АДРЕСА_1, який вони з
відповідачам розділили як спадкове
майно відповідно до мирової угоди,
затвердженої ухвалою Рівненського
районного суду від 27 травня 2010 року.
Незважаючи на встановлений сільською
радою розмір земельної ділянки,
відповідач межу не визнає, постійно
порушує норми чинного законодавства
щодо добросусідства, не дозволяє
встановлювати паркан і з цих підстав
позивачка просила позов задовольнити.

Позивачка фактично ставить питання про
усунення перешкод у користуванні
земельною ділянкою, у зв'язку із
порушенням її межі, що визначена
сільською радою.

Відповідно до ч. 2 ст. 120 ЗК України, якщо
жилий будинок, будівля або споруда
розміщені на земельній ділянці, що
перебуває у користуванні, то в разі
набуття права власності на ці об'єкти
до набувача переходить право
користування земельною ділянкою, на
якій вони розміщені, на тих самих
умовах і в тому ж обсязі, що були у
попереднього землекористувача.

Відповідно до ст. 116 Земельного кодексу
України громадяни та юридичні особи
набувають права власності та права
користування земельними ділянками із
земель державної або комунальної
власності за рішенням органів
виконавчої влади або органів місцевого
самоврядування в межах їх
повноважень,визначених цим Кодексом
або за результатами аукціону.

Частиною 2 статті 158 ЗК України
визначено, що виключно судом
вирішуються земельні спори з приводу
володіння, користування і
розпорядження земельними ділянками, що
перебувають у власності громадян і
юридичних осіб.

Ухвалою Рівненського районного суду
від 27 травня 2010 року затверджена мирова
угода по справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_4 про визнання права власності на
1/3 частину житлового будинку з
господарським будівлями АДРЕСА_1 в
порядку спадкування, відповідно до
якої спадковий будинок поділено в
натурі.

Рішенням № 193 від 9 грудня 2011 року
вирішено передати ОСОБА_2 земельну
діялнку в оренду терміном на 49 років з
правом викупу для будівництва та
обслуговування належної їй частини
житлового будинку, площею 0,08 га(а.с.6).

Відповідно до ст. 12 Земельного кодексу
України до повноважень сільських,
селищних, міських рад у галузі
земельних відносин на території сіл,
селищ, міст належить розпорядження
землями територіальних громад,
передача земельних ділянок
комунальної власності у власність
громадян та юридичних осіб, надання
земельних ділянок у користування із
земель комунальної власності
відповідно до цього кодексу.

За ст.144 Конституції України
передбачено, що органи місцевого
самоврядування в межах, визначених
законом, приймають рішення, які є
обов'язковими до виконання на
відповідній території.

Вищезазначене свідчить, що рішення про
надання в оренду ОСОБА_2 земельної
ділянки площею 0,0767 кв м. по АДРЕСА_1 для
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд
прийнято в межах повноважень
Великожитинської сільської ради і є
чинним.

З огляду на те, що Технічна
документація із землеустрою посвідчує
право користування ОСОБА_2 спірною
земельну ділянку у встановлених на
місцевості межах, які у судовому
порядку не скасовані, а відповідачем
ці межі не визнаються, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанціїї про те, що позивачка
правомірно звернулась до суду за
захистом своїх прав.

Не заслуговують на увагу доводи
апеляційної скарги про те, що суд при
вирішенні спору порушив норми глави 8
ЦПК України про порядок ухвалення
заочного рішення.

В матеріалах справи є повідомлення про
вручення 11 грудня 2013 року поштового
відправлення відповідачу про слухання
справи 16 грудня 2013 року(а.с.19).

Поштове відправлення від Рівненського
районного суду відповідач отримав
особисто, і від нього не надійшло
клопотання про розгляд справи за його
відсутності, або відкладення слухання
справи.

Колегія суддів приходить до
переконання про обґрунтованість
позовних вимог та безпідставність
доводів апеляційної скарги, які не
спростовують висновків суду першої
інстанції, в зв'язку із чим рішення
підлягає залишенню без змін, як
ухвалене з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 313-315 ЦПК України,
колегія суддів

у х в а л
и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Рівненського районного суду
Рівненської області від 16 грудня
2013року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
проголошення.

Головуючий суддя
Григоренко М.П.

Судді :
Ковальчук Н.М.

Максимчук З.М.