У х в а л а

23 червня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в складі:

головуючого: Макарчука М.А.,
суддів:
Дем'яносова М.В., Леванчука
А.О., Писаної Т.О., Фаловської І.М.,
розглянувши заяву комунального
підприємства з утримання та
експлуатації житлового фонду
спеціального призначення
«Спецжитлофонд» про перегляд ухвали
судді Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 26 березня 2014
року в справі за позовом комунального
підприємства з утримання та
експлуатації житлового фонду
спеціального призначення
«Спецжитлофонд» до ОСОБА_4, ОСОБА_5,
третя особа - Служба у справах дітей
Голосіївської районної ради у м. Києві
державної адміністрації, про виселення
без надання іншого жилого приміщення
та за зустрічним позовом ОСОБА_4 в
інтересах неповнолітніх ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8 до комунального
підприємства з утримання та
експлуатації житлового фонду
спеціального призначення
«Спецжитлофонд», Голосіївської
районної у м. Києві державної
адміністрації, Департаменту
будівництва та житлового забезпечення
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації) про зобов'язання
вчинити дії щодо переукладення
договору найму жилого приміщення та
видачі ордеру на жиле приміщення,

в с т а н о в и л а:

В серпні 2004 року Комунальне
підприємство з утримання та
експлуатації житлового фонду
спеціального призначення
«Спецжитлофонд»: (надалі - КП
«Спецжитлофонд») звернулося до суду з
вказаним позовом, в якому з урахуванням
уточнених позовних вимог просило
виселити ОСОБА_4, ОСОБА_5, разом із
залежними від них особами, з квартири
АДРЕСА_1, без надання іншої житлової
площі.

Свої вимоги обгрунтувало тим, що
відповідно до наказу Головного
управління житлового забезпечення
№397-у від 13 травня 2002 року «Про надання
родині ОСОБА_4 квартири АДРЕСА_1, між
позивачем та ОСОБА_4 укладено договір
найму житлового приміщення за вказаною
адресою для тимчасового проживання
родини.

Відповідно до наказу Головного
управління житлового забезпечення
№ 127-у від 03 березня 2004 року «Про
скасування наказів щодо надання
громадянам житла та укладання
договорів найму», наказ №397-у від
13 травня 2002 року визнано таким, що
втратив чинність.

Оскільки ОСОБА_4 був заселений з
родиною у квартиру АДРЕСА_1 як
тимчасовий мешканець, у відповідності
до ст. 99 ЖК УРСР він підлягає виселенню
разом з членами своєї родини беї
надання іншого жилого приміщення.

06 червня 2012 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з зустрічним позовом в інтересах
неповнолітніх ОСОБА_6., ОСОБА_7, ОСОБА_8, в
якому просив з зобов'язати КП
«Сдецжи-рлофонд» укласти з ним та
членами його родини договір найму
житлового приміщення до отримання ним
належної квартири, а Голосіївську
районну в м. Києві державну
адміністрацію видати ордер на жиле
приміщення - квартиру АДРЕСА_1

Свої вимоги обґрунтовував тим, що з 18
березня 1997 року він перебував на
квартирному обліку, як потребуючий;
поліпшення житлових умов, а з 1999 р. - з
черзі на позачергове надання житлового
приміщення, Оскільки з ним став
проживати його дід, інвалід Великої
Вітчизняної війни І групи.

У 1999 році його родина звернулась до
начальника Головного управління
житлового забезпечення Київської
міської державної адміністрації
Голиці М.І. про надання квартири. На
підставі вказаної заяви було видано
наказ про надання квартири АДРЕСА_1 та
про укладення договору найму. У 2000 році
складено акт передачі вказаної
квартири.

З моменту його вселення та укладення,
договору найму між ним та КГІ
«Спецжитлофонд» виникли
цивільно-правові відносини, які не
можуть бути припинені внаслідок того,
що наказ №397-у від 13 травня 2002 року
втратив чинність.

Оскільки до цього часу, його родину не
забезпечено житлом відповідно до
квартирної черги, він продовжує
отримувати від позивача рахунки на
оплату наданих послуг, повернення його
родини з 10 осіб, в квартиру за місцем
прописки, яка має площу 49 кв.м,
суперечитиме нормам ст.ст. 47, 48 ЖК
Української PCP. просив позов
задовольнити.

Справа розглядалась судами
неодноразово.

Рішенням Голосіївського районного
суду м. Києва від 04 жовтня 2013 року позов
комунального підприємства з утримання
та експлуатації житлового фонду
спеціального призначення
«Спецжитлофонд» задоволено. Виселено
ОСОБА_4, ОСОБА_5 та інших осіб, які
проживають з ними, з квартири АДРЕСА_1
без надання іншого жилого приміщення. У
зустрічному позові відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від
27 лютого 2014 року, рішення
Голосіївського районного суду м. Києва
від 04 жовтня 2013 року скасовано та
ухвалено нове рішення, яким
комунальному підприємству з утримання
та експлуатації житлового фонду
спеціального призначення
«Спецжитлофонд» відмовлено.

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_4 відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 26 березня 2014
року комунальному підприємству з
утримання та експлуатації житлового
фонду спеціального призначення
«Спецжитлофонд» відмовлено у
відкритті касаційного провадження на
рішення апеляційного суду м. Києва від
27 лютого 2014 року у справі за позовом
комунального підприємства з утримання
та експлуатації житлового фонду
спеціального призначення
«Спецжитлофонд» до ОСОБА_4, ОСОБА_5,
третя особа - Служба у справах дітей
Голосіївської районної ради у м. Києві
державної адміністрації, про виселення
без надання іншого жилого приміщення
та за зустрічним позовом ОСОБА_4 в
інтересах неповнолітніх ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8 до комунального
підприємства з утримання та
експлуатації житлового фонду
спеціального призначення
«Спецжитлофонд», Голосіївської
районної у м. Києві державної
адміністрації, Департаменту
будівництва та житлового забезпечення
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації) про зобов'язання
вчинити дії щодо переукладення
договору найму жилого приміщення та
видачі ордеру на жиле приміщення.

У червні 2014 року до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ надійшла заява комунального
підприємства з утримання та
експлуатації житлового фонду
спеціального призначення
«Спецжитлофонд» про перегляд ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 26 березня 2014 року.

До заяви про перегляд судових рішень як
приклад неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах комунальним
підприємством з утримання та
експлуатації житлового фонду
спеціального призначення
«Спецжитлофонд» додано:

- ухвалу Верховного Суду України від 06
листопада 2009 року, постановленої за
результатами розгляду касаційної
скарги на рішення апеляційного суду м.
Києва від 02 липня 2009 року у справі за
позовом про виселення без надання
іншого жилого приміщення та зустрічним
позовом про визнання права
користування житлом, якою рішення
апеляційного суду м. Києва від 02 липня
2009 року залишено без змін;

- ухвалу Верховного Суду України від 12
лютого 2010 року, постановленої за
результатами розгляду касаційної
скарги на заочне рішення
Голосіївського районного суду м. Києва
від 04 квітня 2007 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 19 лютого
2008 року у справі за позовом про
виселення без надання іншого жилого
приміщення, якою заочне рішення
Голосіївського районного суду м. Києва
від 04 квітня 2007 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 19 лютого
2008 року залишено без змін;

- ухвалу Верховного Суду України від 17
січня 2011 року, постановленої за
результатами розгляду касаційної
скарги на рішення Подільського
районного суду м. Києва від 22 жовтня 2009
року та ухвалу апеляційного суду м.
Києва від 16 березня 2010 року у справі за
позовом про визначення договору
купівлі-продажу недійсним, якою
рішення Подільського районного суду м.
Києва від 22 жовтня 2009 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 16
березня 2010 року залишено без змін.

Згідно зі ст. 355 ЦПК України заява про
перегляд судових рішень у цивільних
справах може бути подана виключно з
підстав: неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах.

Доводи заявника ґрунтуються на
неповному з'ясуванні обставин справи, а
не на неоднаковому застосуванні норм
матеріального права. Таким чином є
різні обставини у справах, а не
однакові застосування ст. 233 ЦК України.

Разом з тим, наведені заявником доводи
щодо неоднакового застосування норм
матеріального права, на які він
посилається, стосуються оцінки судом
фактичних обставин справи щодо даного
конкретного спору, отже не можуть бути
підставами згідно вимог ч. 1 ст. 355 ЦПК
України для перегляду судових рішень.

З огляду на наведене, у допуску справи
до провадження слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом
комунального підприємства з утримання
та експлуатації житлового фонду
спеціального призначення
«Спецжитлофонд» до ОСОБА_4, ОСОБА_5,
третя особа - Служба у справах дітей
Голосіївської районної ради у м. Києві
державної адміністрації, про виселення
без надання іншого жилого приміщення
та за зустрічним позовом ОСОБА_4 в
інтересах неповнолітніх ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8 до комунального
підприємства з утримання та
експлуатації житлового фонду
спеціального призначення
«Спецжитлофонд», Голосіївської
районної у м. Києві державної
адміністрації, Департаменту
будівництва та житлового забезпечення
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації) про зобов'язання
вчинити дії щодо переукладення
договору найму жилого приміщення та
видачі ордеру на жиле приміщення,
про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 26 березня 2014 року до
провадження Верховного Суду України
відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Макарчук М.А. Судді:

Дем'яносов М.В.
Леванчук
А.О.
Писана Т.О.

Фаловська І.М.