РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №668/2111/14-ц

Пров. №2/668/987/14

24.04.2014 року Суворовський районний суд
м.Херсона в складі:

головуючого судді Зубова О.С., при
секретарі Хандусенко О.Е., за участю
представників: позивача адвоката
ОСОБА_1 відповідача ОСОБА_2 розглянувши
у відкритому судовому засіданні в
м.Херсоні цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості по виплаті аліментів та
неустойки за прострочення сплати
аліментів

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з даним
позовом пояснила у судовому засіданні,
що позивач, постійно проживала з 25Л2.2003
р. по 01.12.2011 року разом однією сім'єю з
відповідачем. За час їхнього сумісного
життя у нас народилися діти - ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 Після припинення сумісного
проживання, діти залишились жити разом
із позивачем. Рішенням Суворовського
районного суду м.Херсона від 24.12.2012 року
з відповідача на її користь стягнуто
аліменти на утримання неповнолітніх
дітей. Проте, відповідач в порушення
покладених на нього зобов'язань не
виконує рішення суду та сплачує
аліменти на утримання дітей лише
частково. Просила суд задовольнити
позовні вимоги та стягнути з
відповідача заборгованість по виплаті
аліментів та неустойки за прострочення
сплати аліментів.

Представник позивача, пояснення
позивача підтримала та просила суд
задовольнити позов.

Відповідач та представник
відповідача позовні вимоги не визнали,
пояснюючи тим, що стягнення
заборгованості по виплаті аліментів не
передбачено чинним законодавством
України, у позові відсутні будь-які
посилання на правові норми, якими б
позивачка могла мотивувати законність
своїх позовних вимог. Крім того вважає,
що не підлягаючими задоволенню також
вимоги щодо стягнення з мене пені за
прострочення сплати аліментів,
оскільки його вини у простроченні
сплати аліментів та виникненні
заборгованості немає, адже це
відбулося в зв'язку з погіршенням його
матеріального становища.

Судом встановлені наступні
обставини та визначені відповідні їм
правовідносини.

Сторони постійно проживали разом
однією сім'єю протягом періоду з 25.12.2003
року по 01.12.2011 року.

За час сумісного проживання у них
народилися діти - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,
відповідно до свідоцтва про народження
видане Дніпровським відділом РАЦС
Херсонського міського управління
юстиції 01.08.2006 року, актовий запис №458,
та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, згідно до
свідоцтва про народження видане
відділом РАЦС Дніпровського районного
управління юстиції у м.Херсоні 03.07.2008
року, актовий запис №513.

Рішенням Суворовського районного
суду м.Херсона від 24.12.2012 року з ОСОБА_4
на користь позивача стягнуто аліменти
на утримання неповнолітнього сина
ОСОБА_5 та неповнолітньої доньки ОСОБА_6
в розмірі по 2000 фн. на кожну дитину
щомісячно, починаючи з 02.11.2012р. до
повноліття дітей.

За вказаним рішенням суду виданий
виконавчий лист та він знаходиться на
примусовому виконанні у виконавчої
службі.

За позивачем в МРЄО ДА1
зареєстровано 8 одиниць пасажирських
мікроавтобусів які заарештовані
виконавчою службою..

Раніше відповідач мав доходи від
підприємницької діяльності: 2011 року 77049
грн.; за 9 місяців 2012 - 64631 фн., за 1
півріччя 2013 року 45938 грн. після чого,
починаючи з 01.06.2013 року відповідач не
показує у звітності доходів.

Відповідач на 02.04.2014 року за період з
січня 2013 року має заборгованість по
сплаті аліментів 42333,24 грн.

Суд вважає встановленою
наявність зазначених фактів, так як не
заперечувалися сторонами та
підтверджуються документами:
свідоцтвами про народження, рішеннями
судів від 24.12.2012 та 24.12.2013, свідоцтвам
про державну реєстрацію ФОП ОСОБА_4,
довідкою ДАІ, довідками про
заборгованість по аліментам та
постановами ВДВС Суворовського району
м.Херсона про розшук та арешт майна
відповідача, ДПІ в м.Херсоні,
розрахунком пені, приймає за основу
задоволення позовних вимог,

Суд або відсутність фактів, якими
обґрунтовувалися вимоги чи
заперечення.

Суд зазначає що відносно позивача
та спільних дітей сторін були порушені
відповідачем ст.180, ч.З ст.181 СК України і
ст.14 ЦПК України, що полягає в
неправомірному невиконанні
відповідачем без поважних причин
рішення суду щодо сплати аліментів,
призначених цим рішенням суду в сумі по
2000 грн. щомісячно на кожну дитину.

При цьому суд вважає не
доведеними обставини на які
посилається відповідач, а саме те що
він не був спроможний сплачувати
аліменти в зазначеному в рішенні суду
обсязі, автомобілі він фактично
передав своєї матері в рахунок боргу
стягнутого рішенням суду від 23.09.2013, на
даний час не займається
підприємницькою діяльністю,
перевозкою пасажирів займається його
мати, та відхиляє докази, надані ним у
підтвердження цих обставин.

Так, зазначене рішення суду не є
преюдиціальним для даного спору,
належних доказів того, що між
відповідачем та його матерю були
долови зобов'язання, так як в них не
приймала участь позивачка і виникли
вони відразу ж після розпаду сім'і, з
цих же підстав і те, що відразу ж після
стягнення аліментів у відповідача не
стало доходів, проводити експертне
дослідження можливих доходів від
перевозки пасажирів сторони
відмовилися, суд вважає не
достовірними те, що перевозкою
пасажирів стала занімитися його мати,
та відхиляє наявність трудових
відносин між відповідачем та матір'ю.

Суд вважає за необхідне застосувати до
даних правовідносин вимоги ч.І СТ.196 СК
України та стягнути з відповідача пеню
за прострочення сплати аліментів на
дітей в сумі 9312 грн. відповідно до
розрахунку. Підстав для зменшення
розміру неустойки (пені) відповідачем
не надано.

Законом передбачено стягнення
заборгованості за аліментами з підстав
вказаних в ст.194 СК України, а саме, які
стягуються відповідно до статті 187
цього Кодексу, тобто не сплачені за
ініциатівою платника. При стягненні
аліментів за рішенням суду
заборгованість відповідно до ч.4 ст.194
СК України нараховується державним
виконавцем та стягується при виконанні
на підставі виконавчого листа,
виданного на підставі цього рішення
суду про стягнення аліментів. В цей
частині позов задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст.8,10,212-214 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У позові ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості по виплаті
аліментів - відмовити.

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
стягнення неустойки за прострочення
сплати аліментів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_3 9312 грн. пені за прострочення
сплати аліментів за період з 01.02.2013 року
по 01.02.2014 року.

Стягнути з ОСОБА_4 в доход держави
243 грн. 60 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Херсонської області, шляхом
подачі апеляційної скарги через
Суворовський районний суд м.Херсону в
10-денний строк з дня проголошення
рішення.

СуддяЗубов О. С.