АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/ 4331 /2014
інстанції - ГончарукВ.П.
Доповідач - Поливач Л.Д.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

16 квітня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Поливач Л.Д.

суддів: Шахової О.В., Головачова Я.В.

при секретарі Охневській Т.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
цивільну справу за скаргою ОСОБА_2 на
рішення, дії головного державного
виконавця Відділу державної
виконавчої служби Святошинського
районного управління юстиції у м. Києві
Євпатової Тетяни Григорівни;

за апеляційною скаргою ОСОБА_2, поданою
представником ОСОБА_4

на ухвалу Дніпровського районного суду
м.Києва від 21 жовтня 2013 року

в с т а
н о в и л а:

Ухвалою Дніпровського районного суду
м.Києва від 21.10.2013 року в задоволенні
скарги ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_4,
діючи в інтересах ОСОБА_2, подав
апеляційну скаргу, в якій просить суд
ухвалу суду скасувати. Посилається на
її незаконність, невідповідність
висновків суду дійсним обставинам
справи, порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

Апелянт зазначає про те, що в порушення
вимог закону державний виконавець
надіслав постанову про відкриття
виконавчого провадження лише 03.07.2013
року без інших документів виконавчого
провадження. 05.06.2013 року державним
виконавцем всупереч вимогам закону
було винесено дві постанови про
відкриття виконавчого провадження та
про арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження.

Судом першої інстанції не прийнято до
уваги вимоги ч.2 ст.52 Закону України
«Про виконавче провадження». Отже,
державним виконавцем була порушена
черговість звернення стягнення,
внаслідок чого були порушені права
боржника.

ОСОБА_2 було позбавлено права на
надання належних та допустимих доказів
на підтвердження обставин справи.

Помилковим, на думку апелянта, є
висновок суду першої інстанції про
відсутність порушень з боку державного
виконавця.

Скаржник ОСОБА_2, його представник
ОСОБА_4, головний державний виконавець
ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві
Євпатова Т.Г., представник ПАТ «Банк
Форум» в судове засідання не з'явились,
про час та місце судового засідання
були повідомлені належним чином, про що
свідчать їх розписки. Колегія суддів
розцінила причини неявки зазначених
осіб в судове засідання як неповажні.
Їх неявка в судове засідання не
унеможливлює встановлення фактичних
обставин, що мають значення для
правильного вирішення справи.

Таким чином, колегія суддів у
відповідності до вимог ч.2 ст.305 ЦПК
України дійшла висновку про
можливість розгляду справи за їх
відсутності та розглянула справу у
відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК
України.

Відповідно до ч.1 п.1 ст.312 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо
судом першої інстанції постановлено
ухвалу з додержанням вимог закону.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність та обґрунтованість
постановленої ухвали в цій частині,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
відхиленню.

Як встановлено судом першої інстанції
та вбачається з матеріалів справи,
05.06.2013 року постановою державного
виконавця ВДВС Святошинського РУЮ м.
Києва було відкрито виконавче
провадження за виконавчим листом №
2/755/948/13, виданим Дніпровським районним
судом м. Києва (на підставі рішення
суду) про стягнення з ОСОБА_2 на користь
ПАТ «КБ» Форум» боргу у розмірі 323 003, 90
грн.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про
виконавче провадження» виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових , осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

Згідно із п.1 ст.11 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Заявник вбачає порушення його
прав та інтересів державним
виконавцем, що стало підставою дляйого
звернення до суду з даною скаргою та
для оскарження ухвали суду.

Колегія суддів вважає, що доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Так, відповідно до ст. 383 ЦПК
України сторони виконавчого
провадження мають право звернутися до
суду із скаргою, якщо вважають, що
рішенням, дією або бездіяльністю
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби під час виконання судового
рішення, ухваленого відповідно до
цього Кодексу, порушено їх права чи
свободи.

На виконання до Відділу ДВС
Святошинського РУЮ у м. Києві 04.06.2013
надійшов виконавчий лист № 2/755/948/13 від
12.04.2013 Дніпровського районного суду
м.Києва про стягнення з ОСОБА_2 боргу в
розмірі 323003,90 грн. на користь ПАТ «Банк
«Форум».

На підставі ст. ст. 17, 18, 20, 25 Закону
України «Про виконавче провадження»,
05.06.2013 державним виконавцем винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження та встановлено строк для
добровільного виконання боржником
рішення до 11.06.2013.

З метою забезпечення реального
виконання рішення суду та на підставі
ст.57 Закону України «Про виконавче
провадження», 05.06.2013 винесена постанова
про арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження. Копії
постанов державного виконавця
надіслані сторонам виконавчого
провадження та реєструючим органам до
виконання та відома.

Боржником борг в добровільному
порядку не бувсплачений.

26.06.2013 державним виконавцем винесено
постанову про оголошеннярозшуку майна
боржника та направлено до УДАІ ГУ МВС
України в м. Києві до виконання та
сторонам до відома.

Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.38 Закону
України «Про виконавче провадження»,
26.06.2013 року державним виконавцем
винесена постанова про зупинення
виконавчого провадження».

Станом на 03.04.2014 борг залишається не
сплаченим.

Зазначені виконавчі дії проводились
згідно з вимогами Закону України «Про
виконавче провадження». Посилання
апелянта на ту обставину, що йому
несвоєчасно було направлено копію
постанови про відкриття виконавчого
провадження, що він фактично був
позбавлений можливості добровільно
виконати рішення суду про стягнення з
нього заборгованості, що незаконно
було арештовано його майно та
накладено заборону на його відчуження
не відповідає вимогам закону, оскільки
зазначені дії державного виконавця
відповідали вимогам Закону України
«Про виконавче провадження», а
боржником і на теперішній час не
виконано рішення суду ні добровільно,
ні примусово.

Отже, твердження апелянта про
невідповідність висновків суду
дійсним обставинам справи, неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, порушення судом
норм матеріального та процесуального
права на думку суду є необґрунтованими,
а обставини, на які він посилається -
недоведеними та не підтверджені
належними та допустимими доказами по
справі, оскільки доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Справу було розглянуто судом на
підставі встановлення фактичних
обставин, що мають значення для
правильного вирішення справи та
належних письмових доказів.

Виходячи з вищевикладеного, колегія
суддів приходить до висновку, що ухвала
суду першої інстанції відповідає
вимогам матеріального та
процесуального закону, її постановлено
з додержанням вимог закону. Підстав
для її скасування з мотивів, викладених
в апеляційній скарзі, колегія не
знаходить.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.312, 314, 315,
317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, подану
представником ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Дніпровського районного суду
м.Києва від 21 жовтня2013 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили шляхом
подання до цього суду касаційної
скарги.

Головуючий:

Судді: