Провадження № 2/752/1652/14
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

14 лютого 2014 року Голосіївський
районний суд міста Києва у складі:
головуючого судді
Мирошниченко О.В.,

при секретарі
Бурлака Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення боргу за договором позики, -

в с т а н о в и в:

У грудні 2013 року позивач ОСОБА_1
звернувся до Голосіївського районного
суду м. Києва з позовом, в якому просив
стягнути з ОСОБА_2 на його користь
заборгованість за договором позики від
22 липня 2009 року у розмірі 30 000 гривень,
проценти за договором позики у розмірі
8450 гривень, 3% річних від простроченої
суми за весь час прострочення у розмірі
3000 гривень, а також сплачену суму
судового збору у розмірі 414 гривень 50
копійок.

В обґрунтування позовних вимог
зазначив про те, що 22 липня 2009 року між
сторонами у справі укладено договір
позики, посвідчений 22 липня 2009 року
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_3,
відповідно до умов якого ОСОБА_1
передав у власність ОСОБА_2 строком до 22
липня 2010 року грошові кошти у розмірі 30
000 гривень. Станом на час звернення до
суду з даним позовом, відповідач не
виконав умови договору та не повернув
суму позики, у зв'язку із чим станом на 06
грудня 2013 року утворилась
заборгованість за вказаним вище
договором позики у розмірі 30 000
гривень. Крім того, оскільки умовами
договору розмір процентів не
визначено, розмір процентів, належних
до стягнення з відповідача на користь
позивача, визначається на рівні
облікової ставки НБУ, яка станом на 06
грудня 2013 року складає 6,5 % річних, у
зв'язку із чим сума процентів за період
з 22 липня 06 грудня 2013 року становить 8 450
гривень. Оскільки, станом на день
звернення до суду з даним позовом,
зобов'язання відповідача за договором
позики не виконано, на думку, позивача з
відповідача підлягають стягненню три
поценти річних у сумі 3000 гривень.

У судовому засіданні позивач підтримав
позовні вимоги, просив суд їх
задовольнити з вказаних вище підстав.

У судовому засіданні відповідач
позовні вимоги визнав, однак, пояснив,
що заборгованість виникла у зв'язку із
скрутним матеріальним становищем,
внаслідок чого у останнього відсутні
грошові кошти для повернення суми
позики.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи та
проаналізувавши надані у справі
докази, суд надходить до висновку про
обґрунтованість вимог позивача та
необхідність задоволення позовних
вимог, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 22 липня 2009 року
між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір
позики, посвідчений 22 липня 2009 року
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_3
за реєстровим номером 493 (а.с. 7-8).

Відповідно до умов зазначеного вище
договору позики, позикодавець ОСОБА_1
передав у власність позичальникові
ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 30 000
гривень.

Пунктом 2 договору позики встановлено
обов'язок позичальника повернути
позикодавцю не пізніше 22 липня 2010 року
включно грошову суму в гривнях,
зазначену в пункті 1 цього договору в
порядку та на умовах, передбачених цим
договором, якщо термін повернення
боргу не буде продовжено сторонами
шляхом укладення додаткового договору
до цього договору позики.

Однак, позичальник ОСОБА_2 взяті за себе
зобов'язання за вказаним договором
позики щодо повернення грошових коштів
не виконав, внаслідок чого утворилась
заборгованість у розмірі 30 000 гривень.
У зв'язку із викладеним позивачем на
адресу відповідача 24 жовтня 2013 року
направлено лист щодо необхідності
виконання умов договору (а.с. 9-10)

У судовому засіданні 14 лютого 2014 року
відповідач визнав позовні вимоги та не
заперечував проти їх задоволення,
пояснив, що заборгованість за
договором позики виникла у зв'язку із
скрутним матеріальним становищем
відповідача.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 61 ЦПК
України, обставини, визнані сторонами
та іншими особами, які беруть участь у
справі, не підлягають доказуванню.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1046
Цивільного кодексу України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Згідно з вимогами ст. 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, які
звичайно ставляться.

Частиною першою статті 1049 Цивільного
кодексу України визначено, що
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику у строк та в
порядку, що встановлені договором.

Враховуючи, що відповідач ОСОБА_2 не
виконав взятих на себе зобов'язань за
договором позики від 22 липня 2009 року
щодо повернення грошових коштів у
розмірі 30 000 гривень, суд надходить до
висновку про те, що позовні вимоги
ОСОБА_1 у вказаній частині підлягають
задоволенню, як обґрунтовані.

Крім того, підлягають задоволенню
позовні вимоги в частині стягнення з
відповідача на користь позивача 8450
гривень процентів за користування
позикою за період 22 липня 2009 року по 06
грудня 2013 року, а також 3000 гривень трьох
відсотків річних від простроченої суми
за весь час прострочення, тобто з 23
липня 2010 року по 03 грудня 2013 року, з
огляду на наступне.

Відповідно до положень частини першої
статті 1048 ЦК України, позикодавець має
право на одержання від позичальника
процентів від суми позики, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Розмір і порядок одержання процентів
встановлюється договором. Якщо
договором не встановлений розмір
процентів, їх розмір визначається на
рівні облікової ставки Національного
банку України.

Станом на 06 грудня 2013 року відповідно
до постанови Правління НБУ від 09 серпня
2013 року діяла облікова ставка у розмірі
6,5 % річних. Відповідач користується
позикою з 22 липня 2009 року по 06 грудня 2013
року, тобто чотири роки і чотири місяці,
у зв'язку із чим сума процентів за
користування позикою, що підлягає
стягненню з відповідача на користь
позивача за вказаний вище період
становить 8 450 гривень (1950 гривень*4 = 7800
гривень; 1950 гривень /12 * 4= 650 гривень; 7800
гривень+650 гривень = 8 450 гривень).

Згідно приписів частини першої статті
1050 ЦК України, якщо позичальник
своєчасно не повернув суму позики, він
зобов'язаний сплатити грошову суму
відповідно до вимог ст. 625 ЦК України.

Відповідно до частини другої статті 625
ЦК України, боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми , якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Час прострочення відповідачем
виконання грошового зобов'язання
відповідно до умов договору позики від
22 липня 2009 року, складає 40 місяців, а
тому стягненню підлягає сума трьох
процентів річних від простроченої суми
за весь час прострочення у розмірі 3000
гривень (30 000 гривень* 3% / 12 місяців = 75
гривень * 40 місяців = 3 000 гривень)

На підставі ст. 88 Цивільного
процесуального кодексу України з
відповідача ОСОБА_2 на користь позивача
ОСОБА_1 необхідно стягнути 414 гривень 50
копійок сплаченого судового збору.

Керуючись ст.ст. 526, 625, 1046, 1048-1050,
Цивільного кодексу України, ст. ст. 10, 12,
30, 60, 212, 213 Цивільного процесуального
кодексу України, суд -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
боргу за договором позики, -
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця м. Києва, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1, який зареєстрований та
проживає за адресою: АДРЕСА_1, на
користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця
с. Запруддя Рокитнянського району
Київської області, ідентифікаційний
номер НОМЕР_2, який зареєстрований за
адресою: АДРЕСА_2, заборгованість за
договором позики від 22 липня 2009 року у
розмірі 41 450 гривень (сорок одну тисячу
чотириста п'ятдесят гривень).

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця м. Києва, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1, який зареєстрований та
проживає за адресою: АДРЕСА_1, на
користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця
с. Запруддя Рокитнянського району
Київської області, ідентифікаційний
номер НОМЕР_2, який зареєстрований за
адресою: АДРЕСА_2, сплачену суму
судового збору у розмірі 414 гривень 50
копійок (чотириста чотирнадцять тисяч
п'ятдесят копійок).

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя