Справа № 357/1953/14-ц Головуючий у І
інстанції Ярмола О.Я.Провадження №
22-ц/780/3711/14 Доповідач у 2
інстанції КулішенкоКатегорія 26
УХВАЛА

Іменем України

18 червня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого судді Кулішенка Ю.М.,

суддів: Суханової Є.М., Сушко Л.П.,

при секретарі: Химинець Н.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали цивільної справи
за апеляційною скаргою публічного
акціонерного товариства "Фінанси та
Кредит" на рішення Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 14 квітня 2014 року за позовом
публічного акціонерного товариства
"Фінанси та Кредит" до ОСОБА_1, третя
особа: приватний нотаріус
Білоцерківського міського
нотаріального округу Київської
області Шелудченко О.В., відділ
Держземагенства у м. Біла Церква про
зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2014 року позивач звернувся до
суду з вказаним позовом посилаючись на
те, що 28.11.2007 року між ВАТ Банк «Фінанси
та Кредит» та ОСОБА_1 укладено
кредитний договір, а громадянка ОСОБА_3
виступила поручителем по зобов'язаннях
позичальника за вказаним кредитним
договором. Предметом кредитного
договору є надання позивачем в позику
відповідачу 47314 доларів СІЛА для
придбання житлового будинку та
земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1.
Кінцевий термін повернення коштів
26.11.2027 року. В забезпечення виконання
зобов'язань позичальника по кредитному
договору між позивачем та ОСОБА_1 28.11.2007
року було укладено іпотечний договір,
відповідно до якого іпотекодавцем було
передано позивачу житловий будинок
АДРЕСА_1 з господарськими та побутовими
будівлями та передані майнові права на
земельну ділянку площею 0,0566 га за цією
ж адресою, після отримання державного
акту на право власності на земельну
ділянку - вона стане предметом іпотеки.
Зареєстровано заборону відчуження
предметів іпотеки. Оскільки відповідач
порушує умови договору, позивач має
намір за рахунок предмета іпотеки
задовольнити забезпечені нею вимоги за
основним зобов'язанням. Право
власності на земельну ділянку
іпотекодавець набуває з моменту
отримання державного акту, який він не
отримав, хоча повинен був
зареєструвати право власності не
пізніше 3-ох днів після укладення
Іпотечного договору.

Позивач просив суд зобов'язати
відповідача оформити державний акт на
право власності на земельну ділянку
загальною площею 0,0566 га по АДРЕСА_1,
поставити відмітку у нотаріуса про
перехід права власності на земельну
ділянку, внаслідок укладення договору
купівлі-продажу земельної ділянки від
28.11.2007 року та зобов'язати відповідача
надати позивачу належно завірену копію
державного акту на право власності на
вищевказану земельну ділянку; стягнути
з відповідача судові витрати по справі.

Рішенням Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 14 квітня 2014 року в задоволенні
позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
ПАТ «Фінанси та Кредит» подало
апеляційну скаргу в якій посилаючись
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права просить
рішення скасувати та ухвалити нове,
яким задовольнити позовні вимоги.

Судова колегія заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення сторін,
вивчивши матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, приходить до
висновку про те, що апеляційна скарга
не підлягає до задоволення, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст. 214 цього Кодексу
під час ухвалення рішення суд вирішує
такі питання: чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Судом першої інстанції встановлено, що
28.11.2007 року між ВАТ Банк «Фінанси та
Кредит» в особі Філії «Центральне
Тональне управління» ВАТ Банк «Фінанси
та Кредит» та ОСОБА_1 укладено
Кредитний договір №30-07-И/05. Предметом
цього договору є надання банком
відповідачу, як позичальнику в
тимчасове користування на умовах
забезпеченості, поворотності,
строковості, платності кредитних
коштів в сумі 47 314 доларів США для
придбання житлового будинку,
розташованого за адресою АДРЕСА_1,
загальною площею 54,3 кв.м., житловою
площею 48,6 кв.м. з надвірними
господарсько-побутовими будівлями і
спорудами та земельної ділянки площею
0,0566га, на якій знаходиться даний
житловий будинок з терміном погашення
кредитних ресурсів до 26 листопада 2027
року та з оплатою по процентній ставці
10,2 % відсотків річних.

Позивач свої зобов'язання виконав,
передав відповідачу кредитні ресурси.

В забезпечення виконання зобов'язань
позичальника по Кредитному договору,
між позивачем та ОСОБА_1 28.11.2007 року був
укладений Іпотечний договір,
посвідчено приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_2 та зареєстровано в
реєстрі за №5510. Відповідно до умов
договору іпотекодавцем ОСОБА_1 було
передано позивачу, який є
іпотекодержателем, в заставу житловий
будинок АДРЕСА_1 з господарськими та
побутовими будівлями та передано в
заставу майнові права на земельну
ділянку площею 0,0566га, що знаходиться в
АДРЕСА_1, а після отримання державного
акту на право власності на землю -
земельна ділянка стає предметом
іпотеки.

Разом з Іпотечним договором 28.11.2007 року
було укладено договір купівлі-продажу
зазначеного вище житлового будинку та
земельної ділянки, на якій знаходиться
цей будинок (а.с. 18-19).

Відповідно до Іпотечного договору,
іпотекодержателем земельної ділянки
площею 0,0566га по АДРЕСА_1 являється
Публічне акціонерне товариство "Банк
"Фінанси та Кредит".

Згідно п.10 договору іпотеки звернення
стягнення на заставлене майно
здійснюється на розсуд
іпотекодержателя, або за рішенням суду,
або за виконавчим написом нотаріуса,
або іпотекодержателем самостійно на
умовах даного договору.

Згідно п.8.1.13 Іпотечного договору
іпотекодавець зобов'язаний не пізніше 3
робочих днів після нотаріального
посвідчення цього Договору
зареєструвати права власності на
предмет іпотеки на підставі договору
купівлі-продажу квартири, зазначеного
в п.2 цього Договору у Білоцерківському
МБТІ та представити іпотекодержателю
оригінали документів, що підтверджують
таку реєстрацію.

ОСОБА_1 право власності на земельну
ділянку не зареєстрував та не надав
позивачу оригінали документів, що
посвідчують таку реєстрацію.

За ст. 629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно ч.1 ст. 628 ЦК України зміст
договору становлять умови (пункти),
визначені на розсуд сторін і погоджені
ними, та умови, які є обов'язковими
відповідно до актів цивільного
законодавства.

Згідно ст. 6 ЦК України сторони можуть
укласти договір, який не передбачений
актами цивільного законодавства, але
відповідає загальним засадам
цивільного законодавства. Сторони в
договорі не можуть відступити від
положень актів цивільного
законодавства, якщо в цих актах прямо
вказано про це, а також у разі, якщо
обов'язковість для сторін положень
актів цивільного законодавства
випливає з їх змісту або із суті
відносин між сторонами.

Згідно ст. 373 ЦК України право власності
на землю гарантується Конституцією
України. Право власності на землю
(земельну ділянку) набувається і
здійснюється відповідно до закону.

Відповідно до ст. 125 ЗК України право
власності на земельну ділянку, а також
право постійного користування та право
оренди земельної ділянки виникають з
моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно ч.1 ст. 126 ЗК України право
власності на земельну ділянку
посвідчується державним актом.

Виходячи з положень ЗК України, право
власності на земельну ділянку виникає
після державної реєстрації.

Згідно Іпотечного договору ОСОБА_1
передав в іпотеку майнові права на
земельну ділянку і лише після
отримання ним державного акту на
земельну ділянку вона стане предметом
іпотеки.

Відповідно до ч.2 ст. 14 ЦК України особа
не може бути примушена до дій, вчинення
яких не є обов'язковим для неї.

Суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку, що відсутні
підстави для задоволення позовних
вимог, оскільки ні Земельним Кодексом
України, ні Цивільним Кодексом України
не передбачено такого способу захисту
права, як зобов'язання оформити право
власності.

Висновки суду першої інстанції,
викладені в рішенні відповідають
вимогам закону та обставинам справи.

Наведені в апеляційній скарзі доводи
не спростовують висновків суду.

З урахуванням наведеного, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
розглядаючи спір повно дослідив і
оцінив обставини справи, надані
сторонами докази та ухвалив
обґрунтоване рішення з вірним
застосуванням норм матеріального
права.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 317, ЦПК
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства "Фінанси та
Кредит" - відхилити.

Рішення Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 14 квітня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя

Судді: