УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О. суддів:
Ізмайлової Т.Л.,Кадєтової О.В., Мостової
Г.І.,Остапчука Д.О.,розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу
за позовом ОСОБА_6 до відкритого
акціонерного товариства Національна
акціонерна страхова компанія «Оранта»
про стягнення суми страхового
відшкодування, за касаційною скаргою
ОСОБА_6 на рішення Апеляційного суду м.
Києва від 21 листопада 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2013 року ОСОБА_6 звернувся до
Голосіївського районного суду м. Києва
із позовом до відкритого акціонерного
товариства Національна акціонерна
страхова компанія «Оранта» (далі - ВАТ
НАСК «Оранта») про стягнення суми
страхового відшкодування, посилаючись
на те, що 17 березня 2012 року в м. Харкові
по пр. Московському, 251 сталася ДТП за
участю автомобіля «Opel Vectra», д.н.з.
НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_7 і
автомобіля «Nissan Murano», д.н.з. НОМЕР_2 під
його керуванням. Відповідно до
постанови Фрунзенського районного
суду м. Харкова від 05 квітня 2012 року
ОСОБА_7 визнано винним у зазначеній ДТП.
Цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_7 була застрахована відповідачем
відповідно до полісу АВ/5663715 від 06
березня 2012 року.

Позивач зазначав, що 19 березня 2012 року
він звернувся до відповідача із заявою
про виплату страхового відшкодування,
надавши всі необхідні для цього
документи. Згідно ремонтної
калькуляції від 23 березня 2012 року,
складеної представником ВАТ НАСК
«Оранта», вартість ремонту становила 136
230,22 грн. Ліміт відповідальності
страховика згідно полісу страхування
становив 50 000,00 грн. ВАТ НАСК «Оранта»
протягом встановленого законом
терміну суму страхового відшкодування
позивачу не виплатила, на звернення
ОСОБА_6 щодо затримки виплати
страхового відшкодування відповідач
відмовив у його виплаті, посилаючись на
висновок спеціаліста з дослідження
обставин зазначеної
дорожньо-транспортної пригоди.

Просив суд стягнути з відповідача на
його користь суму страхового
відшкодування у розмірі 50 000,00 грн та
пеню за 192 дні прострочення виплати,
виходячи з облікової ставки НБУ 7,75 %
річних, у розмірі 4 128,00 грн.

Рішенням Голосіївського районного
суду м. Києва від 18 вересня 2013 року
позов задоволено частково. Стягнуто з
ВАТ НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_6
страхове відшкодування в розмірі 50 000,00
грн, пеню в сумі 3 945,60 грн. В іншій
частині позовних вимог відмовлено.
Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від
21 листопада 2013 року, рішення суду
першої інстанції скасовано та ухвалено
нове, яким у задоволенні позову
відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 порушує
питання про скасування рішення
Апеляційного суду м. Києва від 21
листопада 2013 року та залишення в силі
рішення Голосіївського районного суду
м. Києва від 18 вересня 2013 року,
мотивуючи свої вимоги порушенням судом
апеляційної інстанції норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи скарги та вивчивши
обставини, необхідні для ухвалення
судового рішення судом касаційної
інстанції, вважає, що касаційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
таких підстав.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, яка
сталася 17 березня 2013 року, позивачу
заподіяно матеріальну шкоду, розмір
якої підтверджено дослідженням,
виконаним на підставі калькуляції на
ремонт автомобіля, яке, у свою чергу,
відповідає обсягу пошкоджень
автомобіля, зазначеному у довідці
Державтоінспекції та протоколі огляду
транспортного засобу, складеного
аварійним комісаром. Крім того, судом
першої інстанції не було враховано
висновки експертного
транспортно-трасологічного
дослідження, наданого відповідачем, з
підстав, що дане дослідження не є
судовою експертизою, проводилося на
замовлення відповідача, експерт, який
його проводив, не був попереджений про
кримінальну відповідальність за дачу
завідомо неправдивого висновку, а
також посилаючись на те, що дане
дослідження виконувалось по
фотозображенням.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та відмовляючи у задоволенні
позову, апеляційний суд посилався на
положення ст.ст. 34, 37 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», положення п.п. 1.3, 1.5, 1.7, 1.8
Інструкції «Про призначення та
проведення судових експертиз та
експертних досліджень», затвердженої
наказом Міністерства юстиції України
від 08 жовтня 1998 року № 53/5, та виходив із
висновку експертного дослідження №
561-12-ТТ від 05 липня 2012 року, відповідно
до якого пошкодження, яких зазнав
належний позивачу автомобіль, не могли
бути наслідком дорожньо-транспортної
пригоди, яка сталася 17 березня 2012 року.

Проте повністю погодитися з такими
висновками апеляційного суду не можна
з наступних підстав.

Судами встановлено, що 17 березня 2012
року в місті Харкові на проспекті
Московському в районі будинку № 251
сталася дорожньо-транспортна пригода
за участю автомобіля «Nissan Murano», д.н.з.
НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_6 та
автомобіля «Opel Vectra», д.н.з. НОМЕР_1 під
керуванням ОСОБА_7

Постановою Фрунзенського районного
суду м. Харкова від 05 квітня 2012 року
ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення
передбаченого ст. 124 КУпАП та
притягнуто до адміністративної
відповідальності у вигляді штрафу в
розмірі 340,00 грн.

Відповідно до висновку експертного
автотоварознавчого дослідження №
АХ1441ВТ-28.03/5 від 28 березня 2012 року,
складеного ТОВ «Гарант-АСІСТАНС» на
підставі заяви ОСОБА_6, вартість
відновлювального ремонту автомобіля
«Nissan Murano», д.н.з. НОМЕР_2 складає 136 230,22
грн, щодо якого відповідач не
заперечував.

Розмір матеріального збитку було
визначено на підставі протоколу огляду
транспортного засобу, проведеного
аварійним комісаром Старкіним Р.М. та
ремонтної калькуляції.

Цивільно-правова відповідальність
власника автомобіля «Opel Vectra», д.н.з.
НОМЕР_1 була застрахована в
Харківському відділенні ВАТ НАСК
«Оранта», що підтверджується полісом
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів № АВ/5663715, за умовами якого
ліміт відповідальності за шкоду,
заподіяну життю і здоров'ю - 100 000,00 грн,
майну становить 50 000,00 грн.

19 березня 2012 року на адресу ВАТ НАСК
«Оранта» від ОСОБА_6 надійшла заява про
страхове відшкодування шкоди,
заподіяної автомобілю «Nissan Murano», д.н.з.
НОМЕР_2, автомобілем «Opel Vectra», д.н.з.
НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_7,
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди, яка сталася 17 березня 2012 року.

Листом за вих. № 09-02-09/15469 від 18 червня 2012
року відповідач повідомив позивача про
відсутність правових підстав для
виплати страхового відшкодування.

У зазначеному листі відповідач
посилався на висновок експертного
транспортно-трасологічного
дослідження № 561-12-ТТ від 05 липня 2012
року, складеного експертом ЕК
«Укравтоекспертиза» Владимировим Ю.В.,
відповідно до якого з технічної точки
зору пояснення страхувальника ОСОБА_7,
викладені у заяві про страхову виплату,
в обсязі представленої на дослідження
слідової інформації, не
підтверджуються відповідністю
ушкоджень, механізмом і характером їх
нанесення, слідами на автомобілі «Nissan
Murano», д.н.з. НОМЕР_2 і місцю події, що
свідчить про технічну неспроможність
заявленої версії.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за
договором страхування одна сторона
(страховик) зобов'язується у разі
настання певної події (страхового
випадку) виплатити другій стороні
(страхувальникові) або іншій особі,
визначеній у договорі, грошову суму
(страхову виплату), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі та виконувати інші умови
договору.

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» страховим випадком є подія,
внаслідок якої заподіяна шкода третім
особам під час дорожньо-транспортної
пригоди, яка сталася за участю
забезпеченого транспортного засобу і
внаслідок якої настає цивільно-правова
відповідальність особи,
відповідальність якої застрахована за
договором.

Як вбачається з матеріалів справи
постановою Фрунзенського районного
суду м. Харкова від 05 квітня 2012 року
встановлено, що 17 березня 2012 року о 13
год. 00 хв. ОСОБА_7 керував автомобілем Opel
Vectra», д.н.з. НОМЕР_1 по проспекту
Московському в районі будинку № 251 у м.
Харкові, при зміні напрямку руху не
врахував дорожню обстановку та
допустив зіткнення з автомобілем марки
«Nissan Murano», д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням
ОСОБА_6 Внаслідок даної ДТП була
заподіяна матеріальна шкода. Вина
ОСОБА_7 у скоєнні даної ДТП
підтверджена протоколом про
адміністративне правопорушення,
схемою місця ДТП та письмовими
поясненнями учасників.

Оскільки зазначена постанова не
скасована та в матеріалах справи
відсутні докази оскарження дій
посадових осіб Державтоінспекції щодо
складання матеріалів справи про
адміністративне правопорушення, тому
встановлені обставини, що стосуються
даної ДТП, в силу положень частини
третьої ст. 61 ЦПК України мають
преюдиційне значення для вирішення
даного спору.

Крім того, у довідці, виданій ОСОБА_6
підрозділом Державтоінспекції,
завдані механічні пошкодження
належному позивачу автомобілю марки
«Nissan Murano», д.н.з. НОМЕР_2, узгоджуються із
переліком ремонтно-відновлювальних
робіт, зазначених у висновку
експертного автотоварознавчого
дослідження № АХ1441ВТ-28.03/5 від 28 березня
2012 року, складеного ТОВ
«Гарант-АСІСТАНС».

Установлюючи наявність або
відсутність фактів, якими
обґрунтовувалися вимоги чи
заперечення, визнаючи одні та
відхиляючи інші докази, суд повинен
свої дії мотивувати та враховувати, що
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК України).

Статтею 57 ЦПК України передбачено, що
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
чи відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів і висновків експертів.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 212 ЦПК України
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів; суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності.

Колегія суддів погоджується з
висновком апеляційного суду про те, що
чинним законодавством не встановлено,
що лише судові експерти, призначені
судом, визначають причини настання
страхового випадку та розмір збитків, а
тому суд апеляційної інстанції
обґрунтовано врахував висновок
транспортно-трасологічного
дослідження № 561-12-ТТ від 05 липня 2012
року, складеного експертом ЕК
«Укравтоекспертиза».

Разом з тим, висновок апеляційного суду
про відмову у задоволенні позову, який
фактично ґрунтується на
вищезазначеному висновку
транспортно-трасологічного
дослідження, є передчасним, оскільки
апеляційний суд у порушення вимог
ст.ст. 212, 213 ЦПК України не в повній мірі
з'ясував обставини справи щодо
обставин дорожньо-транспортної
пригоди, не допитав у якості свідків
учасників ДТП, не навів мотивів щодо
відхилення інших доказів, що є у
матеріалах справи, та мають
преюдиційне значення, що призвело до
неправильного вирішення спору.

Допущені апеляційним судом порушення
унеможливили встановлення фактичних
обставин, що мають значення для
правильного вирішення справи, тому
рішення апеляційного суду не може
вважатись законним і обґрунтованим та
в силу ст. 338 ЦПК України підлягає
скасуванню, а справа направленню на
новий розгляд до суду апеляційної
інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити
частково.

Рішення Апеляційного суду м. Києва від
21 листопада 2013 року скасувати, справу
направити на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов Судді:Т.Л.
Ізмайлова О.В. Кадєтова Г.І. Мостова
Д.О. Остапчук