АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/3864/14 р.
Справа № 637/1162/13-ц
Головуючий 1 інстанції : Островська
Категорія: права власності
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого - Сащенко І.С.

суддів: - Овсяннікової
А.І., Бездітко В.М.

при секретарі - Пільгун М.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в
особі представника ОСОБА_4 на рішення
Шевченківського районного суду
Харківської області від 07 квітня 2014
року по справі за позовом ОСОБА_5 до
ОСОБА_3, ОСОБА_6 про передачу права
власності на предмет іпотеки та
відшкодування заподіяної шкоди та за
зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5
про визнання договору іпотеки
недійсним, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2013 року ОСОБА_7 звернулася до
суду з вимогами до ОСОБА_3, ОСОБА_6 про
передачу права власності на предмет
іпотеки та відшкодування заподіяної
шкоди.

В обґрунтування позову зазначила, що 13
грудня 2012 року між нею та ОСОБА_3
укладено договір позики грошей, за
умовами якого вона передала кошти у
розмірі 85000 гривень, які ОСОБА_3
зобов'язався повернути до 18 год. 30
червня 2013 року за адресою: АДРЕСА_1. В
забезпечення виконання зобов'язань, в
той же день з ОСОБА_3 та ОСОБА_6 укладено
договір іпотеки на нерухоме майно, а
саме - на нежитлову будівлю, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_2.
Договори посвідчені приватним
нотаріусом. На час подання позову до
суду ОСОБА_3 не виконав зобов'язання, не
повернув грошові кошти у розмірі 85000
гривень. У відповідності до вимог
законодавства 14.06.2013 року приватним
нотаріусом надсилались іпотекодавцям
ОСОБА_3 та ОСОБА_6 письмові вимоги, проте
борг не повернуто.

Згідно звіту про незалежну оцінку
майна вартість предмета іпотеки
становить 49100 грн., різниця становить
85000 грн. - 49100 грн. = 35900 грн.

Строк заборгованості відповідача з
13.06.2013 року по 17.10.2013 року складає 126
днів, тому 3 % річних від простроченої
суми складають 880,27 грн. З урахуванням
середнього індексу інфляції (1,25 %) за
рік, сума грошового зобов'язання за час
затримання оплати (126 днів) склала 365,5
грн. Крім цього, ОСОБА_3 повинен
сплатити проценти, які визначаються на
рівні облікової ставки НБУ /7%/, оскільки
не визначені договором. Позичальником
не сплачені проценти за користування
позикою 491 день.

Позивачкою визначена сума боргу, що
підлягає стягненню з ОСОБА_3 85000 грн. +
880,27 грн. + 366,78 грн. + 8007 грн. = 94254,05 грн.
Крім цього позивач просила стягнути з
відповідачів витрати: вартість
складання заяви ОСОБА_3 та ОСОБА_6 про
виконання зобов'язань - 300 грн. та
витрати за проведення незалежної
оцінки предмету іпотеки - 400 грн.

З огляду на викладене позивачка
просила задовольнити забезпечену
іпотекою вимогу шляхом набуття права
власності на предмет іпотеки
відповідно до договору іпотеки від
13.12.2012 року, визнати за нею право
власності на предмет іпотеки, стягнути
з ОСОБА_3 на її користь загальну суму
боргу у розмірі 45154,05 грн. та стягнути з
відповідачів на її користь судовий
збір у розмірі 491 гривень, а також
витрати в сумі 700 грн.

ОСОБА_3 позов не визнав, пред'явив
зустрічний позов про визнання договору
іпотеки недійсним. В обґрунтування
посилався на безпідставність позовних
вимог ОСОБА_5, оскільки договори позики
та іпотеки від 13.12.2012 року були
підписані відповідачами шляхом
шахрайських дій позивачки, спірні
грошові кошти у сумі 85000 грн. так і не
були передані ОСОБА_5

У судовому засіданні позивачка
підтримала первісний позов, просила
його задовольнити та відмовити у
зустрічному.

Відповідачі та їх представник
первісний позов не визнали,
заперечували проти його задоволення,
посилались на психологічний тиск з
боку позивача при підписанні договорів
від 13.12.2012 року та відсутністю правових
підстав для цього, просили
задовольнити зустрічний позов в
повному обсязі.

Рішенням Шевченківського
районного суду Харківської області від
07 квітня 2014 року позов ОСОБА_5
задоволено. Звернуто стягнення на
предмет іпотеки, а саме - нежитлову
будівлю, що розташована за адресою:
АДРЕСА_2, шляхом набуття права
власності на предмет іпотеки
відповідно до договору іпотеки від
13.12.2012 року, укладеного між ОСОБА_5 та
ОСОБА_3, ОСОБА_6 Стягнуто з ОСОБА_3 45154,05
грн., що складається з: остаточної суми
боргу за договором позики в розмірі 35900
грн., процентів за користування позикою
в сумі 8007 грн., 3% річних від
простроченої суми 880,27 грн., інфляції в
розмірі 366,78 грн. Стягнуто у солідарному
порядку з ОСОБА_3, ОСОБА_6 на користь
ОСОБА_5 судовий збір в розмірі 491 грн. та
витрати в сумі 700 грн.

У задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_3 - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 в
особі представника ОСОБА_4, просить
рішення суду скасувати, ухвалити нове,
яким відмовити в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_5 в повному обсязі та
задовольнити його зустрічні вимоги.
Посилається на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.
Зазначає, що на його думку, договір
позики є неукладеним в розумінні
чинного законодавства і тому не може
породжувати жодних прав та обов'язків.

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді-доповідача, вислухавши пояснення
осіб, які приймали участь у справі,
обговоривши наведені в скарзі доводи
та перевіривши матеріали справи
знаходить апеляційну скаргу ОСОБА_3
такою, що підлягає частковому
задоволенню.

Відмовляючи в задоволенні зустрічного
позову ОСОБА_3 суд першої інстанції
виходив з того, що позивачем не було
доведено факту порушення його права
при укладенні договорів позики та
іпотеки.

Даний висновок суду доводами
апеляційної скарги не спростовується.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_5
суд першої інстанції виходив з того, що
її право на отримання коштів за
договором позики порушено та має бути
поновлено у встановлений судом спосіб.

Проте повністю погодитись з таким
висновком суду судова колегія не може.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 213 ЦПК України -
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України - під час
ухвалення рішення суд вирішує, зокрема
питання про те, які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин, та яка правова норма підлягає
застосуванню до спірних правовідносин.

Встановлено, що 13.12.2012 року між ОСОБА_5
та ОСОБА_3 було укладено договір позики
грошей, згідно якого останньому було
передано 85 тис. грн. зі строком
повернення до 13.06.2013 року, договір
посвідчено нотаріально (а.с. 5).

Для забезпечення виконання зобов'язань
за договором позики, 13.12.2012 року між
ОСОБА_5 та ОСОБА_3 і ОСОБА_6 було укладено
договір іпотеки нежитлової будівлі,
розташованої за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 6 -
8).

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір
позики укладається у письмовій формі,
якщо його сума не менш як у десять разів
перевищує встановлений законом розмір
неоподатковуваного мінімуму доходів
громадян, а у випадках, коли
позикодавцем є юридична особа, -
незалежно від суми.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства. Якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, воно підлягає
виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530
ЦК України).

Частиною 2 ст. 1049 ЦК України
встановлено, що позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі або речі, визначені родовими
ознаками, у такій самій кількості,
такого самого роду та такої самої
якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором. Якщо договором
не встановлений строк повернення
позики або цей строк визначений
моментом пред'явлення вимоги, позика
має бути повернена позичальником
протягом тридцяти днів від дня
пред'явлення позикодавцем вимоги про
це, якщо інше не встановлено договором.

Договір позики підписано сторонами,
посвідчено нотаріально. В п.1 договору
вказано, що грошові кошти передані
ОСОБА_3 у повній сумі до моменту
підписання договору.

Посилання відповідача в зустрічній
позовній заяві та апеляційній скарзі
на те, що коштів він не отримував
судовою колегією не приймаються.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Доказів на підтвердження того, що
відповідач підписав договір позики, не
отримавши при цьому грошей ОСОБА_3 не
надано.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
наслідки, встановлені договором або
законом.

Згідно п. 1.8 договору іпотеки від 13.12.2012
року, звернення стягнення на предмет
іпотеки здійснюється на підставі цього
договору або виконавчого напису
нотаріуса, або за рішенням суду у
порядку, встановленому діючим
законодавством України (а.с. 6 об.).

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про
іпотеку» іпотекодержатель може
задовольнити забезпечену іпотекою
вимогу шляхом набуття права власності
на предмет іпотеки. Правовою підставою
для реєстрації права власності
іпотекодержателя на нерухоме майно,
яке є предметом іпотеки, є договір про
задоволення вимог іпотекодержателя
або відповідне застереження у
іпотечному договорі.

Порядок реалізації предмета іпотеки за
рішенням суду врегульовано у ст. 39
цього Закону. Відповідно до ст. 39 Закону
у разі задоволення судом позову про
звернення стягнення на предмет іпотеки
у рішенні суду зазначаються:

загальний розмір вимог та всі його
складові, що підлягають сплаті
іпотекодержателю з вартості предмета
іпотеки;

опис нерухомого майна, за рахунок якого
підлягають задоволенню вимоги
іпотекодержателя;

заходи щодо забезпечення збереження
предмета іпотеки або передачі його в
управління на період до його
реалізації, якщо такі необхідні;

спосіб реалізації предмета іпотеки
шляхом проведення прилюдних торгів або
застосування процедури продажу,
встановленої статтею 38 цього закону;

пріоритет та розмір вимог інших
кредиторів, які підлягають задоволенню
з вартості предмета іпотеки;

початкова ціна предмета іпотеки для
його подальшої реалізації.

Тобто у ст. 39 Закону України «Про
іпотеку» зазначено, що за рішенням суду
предмет іпотеки підлягає реалізації
шляхом проведення процедури прилюдних
торгів або застосування процедури
продажу, встановленої статтею 38 цього
Закону.

Застереження про можливість передачі
іпотекодержателю права власності на
предмет іпотеки в договорі іпотеки від
13 грудня 2012 року відсутнє.

За таких обставин, рішення суду в
частині задоволення вимог ОСОБА_5
підлягає скасуванню з відмовою в
позові в цій частині. При цьому ОСОБА_5
не позбавлена права звернутися до суду
з позовом про звернення стягнення на
предмет іпотеки в порядку,
передбаченому ст. 39 Закону України «Про
іпотеку».

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.3, 309 ч.1 п.3;
313, 316, 317, 319, 325 ЦПК України, колегія
суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі
представника ОСОБА_4 - задовольнити
частково.

Рішення Шевченківського
районного суду Харківської області від
07 квітня 2014 року в частині відмови у
задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3
до ОСОБА_5 про визнання договору
іпотеки недійсним - залишити без змін.

В іншій частині рішення суду -
скасувати, в позові ОСОБА_5 до ОСОБА_3,
ОСОБА_6 про передачу права власності на
предмет іпотеки та відшкодування
заподіяної шкоди - відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, однак може бути
оскаржено безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий /підпис/

Судді /підписи/

З оригіналом згідно. Суддя -
І.С. Сащенко