Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/237/14-ц
Провадження № 2/553/391/2014
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

28.05.2014м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в
складі:

головуючого судді:
Андрущенко С.А.,

при секретарі:
Павленко І.В.,

розглянувши у судовому засіданні в м.
Полтаві цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
недійсним правочину відшкодування
збитків майнової та моральної шкоди, у
зв'язку з розірванням ним договору в
односторонньому порядку та
невиконанням договірних зобов'язань, -

ВСТАНОВИВ:

В січні 2014 року позивач ОСОБА_1
звернувсь з позовом до ОСОБА_2 про
визнання недійсним правочину
відшкодування збитків майнової та
моральної шкоди, у зв'язку з
розірванням ним договору в
односторонньому порядку та
невиконанням договірних зобов'язань,
посилаючись на те, що в липні 2011 року
позивач з відповідачем уклали усний
договір про улаштування підвісної
стелі в будинку АДРЕСА_1. Свої
зобов'язання за договором відповідач у
визначений термін не виконав, роботи
проводив неякісно, на зауваження з
приводу неякісного виконання робіт не
реагував, роботи зі шліфування
підвісної стелі та її фарбування,
виправляти недоліки виконаної роботи
25.08.2011 року виконувати відмовився, в
зв'язку з чим позивач був змушений
укласти договір з підрядною
організацією ПП «Антарес-профі». Як
виявилось під час демонтажу
конструкції стелі, яка не відповідала
Державним нормам будівництва,
прихована частина робіт виконана
неякісно і існувала загроза обрушення
всієї конструкції стелі через
недостатнє улаштування підвісної
стелі, кріплення конструкції до
несучих конструкцій будинку, що
загрожувало життю та здоров'ю
мешканців будинку. Також позивач
вказав, що ОСОБА_2 припинив виконання
зобов'язання в односторонньому
порядку, в порушення вимог ст. 525 ЦК
України. Враховуючи, сторонами
договору не дотримано вимоги п. 1 ст. 208
ЦК України, щодо укладення договору в
письмовій формі, а тому на підставі ч. 1
ст. 215 ЦК України такий правочин має
бути визнаний недійсним і до нього
мають бути застосовані правові
наслідки недійсності правочину,
передбачені ст. 216 ЦК України.
Враховуючи, вище викладене позивач
просив суд визнати правочин укладений
між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо улаштування
стелі недійсним, повернути в натурі
матеріали та кошти ОСОБА_1, які були
надані ОСОБА_2 для виконання робіт з
улаштування підвісної стелі, стягнути
з відповідача на користь позивача 471
грн., що становить вартості робіт з
демонтажу конструкції стелі, 350 грн.,
моральної шкоди, 1 000 авансу, 100 грн., що
становлять вартість перевезення
будівельних матеріалів та судові
витрати. В подальшому доповнив позовні
вимоги та просив додатково стягнути
витрати на матеріали в сумі 1 684 грн. 30
коп., 50 грн. витрат на перевезення
матеріалів та 1 283 грн. 66 коп. втраченої
вигоди.

У судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримав в повному обсязі та
наполягав на їх задоволені.

Відповідач та його представник в
судовому засіданні заперечували проти
задоволення позову посилаючись на те,
що ОСОБА_2 взяті на себе зобов'язання за
усною домовленістю щодо улаштування
підвісної стелі в будинку АДРЕСА_1
виконав в повному обсязі та якісно, а
нарікання на якість виконаних робіт з
боку ОСОБА_1 є лише спробою уникнення
повного розрахунку за виконану роботу.

Суд, вислухавши сторін, дослідивши
матеріали справи, вважає позов таким,
що не підлягає задоволенню за
наступних обставин.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під
час ухвалення рішення суд вирішує
зокрема: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовуються вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; які правовідносини
випливають зі встановлених обставин;
яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Отже суд розглядає справу за наявними у
справі доказами, які надані сторонами.

Судом встановлено та не
заперечувалось сторонами, що позивач
за усною домовленістю з відповідачем в
липні 2011 року, за грошову винагороду
зобов'язався виконати облаштування
підвісної стелі в будинку АДРЕСА_1.
Отримавши аванс в сумі 1 000 грн. позивач
протягом липня-серпня 2011 року
виконував обумовлені роботи.
Відповідач будучи незадоволеним
роботою відповідача з метою понудити
останнього переробити стелю відібрав
належний йому перфоратор «Ворскла ПМЗ
900-26». Проте ОСОБА_2 відмовився
переробляти виконану ним роботу. Дані
факти також встановлені та
підтверджуються постановою про
відмову в порушенні кримінальної
справи від 31 серпня 2011 року, прийнятою
о/у СКР Ленінського РВ ПМУ УМВС України
в Полтавській області лейтенантом
міліції Д.І. Місеврою, погодженою в.о.
начальника СКР Ленінського РВ ПМУ УМВС
України в Полтавській області
капітаном міліції В.Д. Джуган та
затвердженою Начальником Ленінського
РВ ПМУ УМВС України в Полтавській
області Журавльовим С.А. (а.с. 25).

Крім того, дані факти підтверджуються
рішенням Ленінського районного суду м.
Полтави від 17.07.2012 року по цивільній
справі № 1616/1666/2012, провадження №
2/1616/870/2012, за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1
про витребування майна із чужого
незаконного володіння, відшкодування
моральної шкоди, яким позовні вимоги
задоволено частково та зобов'язано
ОСОБА_1 повернути ОСОБА_2 перфоратор
«Ворскла ПМЗ 900-26» та стягнуто з ОСОБА_1
на користь ОСОБА_2 частину судового
збору в сумі 114 грн. 60 коп., в іншій
частині вимог відмовлено (справа №
1616/1666/2012, провадження № 2/1616/870/2012, а.с.
67-68).

Ухвалою колегії суддів судової палати
з цивільних справ апеляційного суду
Полтавської області від 21 серпня 2012
року апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилено, рішення Ленінського
районного суду м. Полтави від 17.07.2012
року залишено без змін (справа №
1616/1666/2012, провадження № 2/1616/870/2012, а.с.
87-90).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справу касаційну скаргу
ОСОБА_1 відхилено, а рішення
Ленінського районного суду м. Полтави
від 17.07.2012 року та ухвалу апеляційного
суду Полтавської області від 21.08.2012
року залишено без змін (справа №
1616/1666/2012, провадження № 2/1616/870/2012, а.с. 113).

Частиною 3 статті 61 ЦПК України
визначено, що обставини, встановлені
судовим рішенням у цивільній,
господарській або адміністративній
справі, що набрало законної сили, не
доказуються при розгляді інших справ,
у яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці
обставини.

Абзацом 2 частини 2 статті 215 ЦК України
визначено, у випадках встановлених цим
Кодексом, нікчемний правочин може
бути визнаний судом дійсним.

Згідно Постанови Пленуму Верховного
суду України № 9 від 06 листопада 2009
року «Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» правочин може
бути визнаний недійсним лише з підстав,
визначених законом.

25 серпня 2011 року ОСОБА_1 та його дружною
ОСОБА_6 самостійно було складено схему
відхилення від горизонтальної
конструкції підвісної стелі у прихожій
будинку АДРЕСА_1 (справа № 1616/1666/2012,
провадження № 2/1616/870/2012, а.с. 28).

Як пояснив в судовому засіданні ОСОБА_1
після відмови 25 серпня 2011 року ОСОБА_2
переробити навісну стелю усунувши
недоліки допущені ним в роботі позивач
був змушений звернутися через місяць
до приватного підприємства
«Антарес-профі» та укласти з даним
підприємством договір на ремонт
підвісної стелі.

В ході судового слідства позивачем так
і не було надано суду договір укладений
між ним та ПП «Антарес - профі» на який
посилався останній.

Проте, в матеріалах цивільної справи №
1616/1666/2012, провадження № 2/1616/870/2012, за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
витребування майна із чужого
незаконного володіння, відшкодування
моральної шкоди, мається договірна
ціна на ремонт підвісної стелі
житлового будинку по АДРЕСА_1 станом на
26.10.2011 року (справа № 1616/1666/2012,
провадження № 2/1616/870/2012, а.с. 104-105).

Крім того, в матеріалах вищевказаної
справи є дефектний акт на ремонт
підвісної стелі житлового будинку по
АДРЕСА_1 складений ПП «Антарес-профі»
та ніким не затверджений, який містить
найменування робіт при цьому в ньому не
зазначено жодного дефекту (справа №
1616/1666/2012, провадження № 2/1616/870/2012, а.с. 52).

Судом також встановлено, що в травні 2012
року фірмою ПП «Антарес-профі» було
виконано ремонт підвісної стелі
житлового будинку по АДРЕСА_1, що
підтверджується як поясненнями
позивача ОСОБА_1 так і актом приймання
виконаних будівельних робіт за травень
2012 року, відповідно до якого підрядник
представник ПП «Антарес-профі» здав, а
замовник ОСОБА_1 прийняв виконану
роботу (справа № 1616/1666/2012, провадження
№ 2/1616/870/2012, а.с. 53-56) та довідкою про
вартість виконаних робіт та витрат за
травень 2012 року (справа № 1616/1666/2012,
провадження № 2/1616/870/2012, а.с. 51).

19 вересня 2012 року позивачем, його
дружиною та представником ПП
«Антарес-профі» було складено акт, із
змісту якого вбачається, що комісія в
складі: представника фірми виконавця
робіт ОСОБА_7 - інженера будівельника,
стаж роботи за професією 40 років,
директора ПП «Антарес-профі»,
представника замовника робіт ОСОБА_6 -
інженера будівельника, стаж роботи за
професією 37 років, спеціаліста з
ціноутворення в будівництві, ОСОБА_1 -
інженера будівельника, стаж роботи за
професією 42 роки, з них 16 років майстер
і виконроб, спеціаліст з виготовлення
та монтажу будівельних
металоконструкцій. Комісією були
оглянуті, а потім обстежені роботи з
улаштування металоконструкцій
підвісної стелі, їх монтажу в кріплення
до несучих конструкцій плит
перекриття, монтаж та кріплення
гапсокартонних (ГКЛ) листів до
металоконструкцій (т/к), підвісної
стелі, відповідність проведених робіт
вимогам державних будівельних нормам і
правилам у прихожій будинку АДРЕСА_1
виконавцем ОСОБА_2 у період з 03.06.2011 року
по 26.08.2011 року. При цьому було виявлено,
що:

а) роботи з улаштування підвісної стелі
на день складення цього акту не
завершені, незакінчене шпаклювання
гіпсокартонних (ГКЛ) листів,
невстановлене кріплення для
улаштування світильника;

б) проведеним геодезичними вимірами і
складеною схемою відповідності
закріплених ГКЛ виявлено, що загалом
відхилення установлених ГКЛ не
відповідає припустимим нормативним
відхиленням відносно горизонталі, які
встановлені державними будівельними
нормами;

в) при натисканні на конструкцію
підвісної стелі знизу руками уся
конструкція стелі рухається вверх та
опускається до низу при опусканні рук,
тобто, жорстке кріплення підвісок
металоконструкції стелі до несучих
плит перекриття відсутнє.

Встановлена поверхневим оглядом
ситуація змусила прийняти рішення про
демонтаж одного з ГКЛ з наміром
оглянути змонтовані металоконструкції
підвісної стелі на предмет
відповідності їх монтажу вимогам
технічних умов Д КНАУФ «Гипсокартоные
потолки» та вимогам технології
виконання робіт «Подвесные потолки
КНАУФ». В результаті демонтажу ГКЛ
виявлено невідповідність змонтованих
металоконструкцій підвісної стелі
вище вказаним технічним умовам і було
прийняте рішення про демонтаж усіх ГКЛ
з метою доступу і огляду усіх закритих
ГКЛ металоконструкцій. Обстеження
показали, що вся змонтована система
металоконструкції підвісної стелі
виконана з порушення вимог вище
приведених технічних умов фірми КНАУФ,
а саме:

1. Кріплення основного профілю до
залізобетонних плит перекриття
здійснене через металеву перфораторну
скобу (прямий підвіс) одним металевим
дюбелем ф6 мм. ДТ № 6/60, з кроком
установки дюбелів кріплення підвісок 1
300 мм. по довжині основного профілю, а не
через 650 мм., як того вимагає п.13 п. 113
(лист 35) технології виконання;

2. Проміжні (несучі) профілі встановлені
через 2 400 мм. (в місцях, де
закріплюються торці ГКЛ), а не через 400
мм, як це передбачено п.13 п. 113 (лист 35)
технологічних умов;

3. При з'єднанні основного і несучого
профілів між собою в одній площині
виконавець не дотримався вимог (п.13 п. 113
(лист 35)) технологічних умов і не
встановив з'єднувачів профілів
однорівневих 60х27.

4. При обстежені прямих підвісок
виявлено, що значна їх частина під дією
надлишкового конструктивного
навантаження здеформувалася, змінила
свою форму з «П» подібної і видовжилась
на 20 мм., що в свою чергу спричинило
деформацію усіх конструкцій
металевого каркасу підвісної стелі і
ГКЛ, що і зафіксовано схемою, провівши
геодезичні виміри.

У в'язку з тим, що здеформовані підвіски
і основний профіль м/к стелі без
демонтажу привести до первісного,
перед монтажного стану неможливо,
комісією було прийняте рішення про
демонтаж усієї конструкції підвісної
стелі, що потягло за собою додаткові
витрати на закупівлю матеріалів для
улаштування заново підвісної стелі у
прихожій будинку АДРЕСА_1.

Даний акт складений 19 вересня 2012 року
не може бути прийнятий судом як
належний та допустимий доказ по справі,
оскільки він суперечить, як поясненням
сторін так і матеріалам справи.

Судом встановлено та не заперечувалось
сторонами, що відповідач припинив
виконання робіт з улаштування навісної
стелі 25 серпня 2011 року.

Частиною 4 ст. 853 ЦК України визначено,
що у разі виникнення між замовником і
підрядником спору з приводу недоліків
виконаної роботи або їх причин на
вимогу будь-кого з них має бути
призначена експертиза. Витрати на
проведення експертизи несе підрядник,
крім випадків, коли експертизою
встановлена відсутність порушень
договору підряду або причинного
зв'язку між діями підрядника та
виявленими недоліками. У цих випадках
витрати на проведення експертизи несе
сторона, яка вимагала її призначення, а
якщо експертизу призначено за
погодженням сторін, - обидві сторони
порівну.

Після того, як позивач будучи
незадоволений роботою відповідача,
притримав робочий інструмент
останнього. В травні 2012 року, зі слів
позивача, ПП «Антарес-профі» виконало
роботи в вигляді демонтажу та
улаштування нової підвісної стелі.
Відповідно до акту від 19 вересня 2012
року комісія перевіряла відповідність
виконаних робіт ОСОБА_2 з улаштування
конструкцій підвісної стелі вимогам
технічних умов та встановлення
можливих дефектів. Більш того, комісією
було проведено демонтаж усіх ГКЛ
листів з метою доступу і огляду усіх
закритих ГКЛ металоконструкцій, не
дивлячись на те, що в травні 2012 року за 3
місяці до перевірки зазначеної в акті
ПП «Антарес-профі», згідно акту
виконаних робіт здало виконану роботу
позивачу.

Позивач просить суд признати договір
підряду укладений з відповідачем не
дійсним посилаючись лише на єдину
підставу, а саме на те, що ним та
відповідачем не дотримано вимоги п. 1
ст. 208 ЦК України, щодо укладення
договору в письмовій формі, а тому на
підставі ч. 1 ст. 215 ЦК України такий
правочин має бути визнаний недійсним і
до нього мають бути застосовані
правові наслідки недійсності
правочину, передбачені ст. 216 ЦК України
дані посилання є безпідставними та не
підлягають до задоволення, за
наступних обставин.

Так, пунктом 12 Постанови Пленуму
Верховного суду України № 9 «Про судову
практику розгляду цивільних справ
про визнання правочинів недійсними»
визначено, що порушення вимог закону
щодо укладення правочину в
письмовій формі є підставою для
визнання його недійсним лише в разі,
коли це прямо передбачено законом,
зокрема статтями 547, 719, 981, 1055, 1059, 1107, 1118
ЦК тощо.

Норма статті 837 ЦК України не
передбачено укладення договору
підряду лише в письмовій формі, а отже
підстав визнати правочин недійсним
судом не встановлено, а тому
застосувати наслідки недійсності
правочину не вбачається можливим.

Позивачем також не надано суду
належних та допустимих доказів щодо
розірвання договору ОСОБА_2 в
односторонньої порядку та невиконання
договірних зобов'язань з боку
останнього.

Враховуючи вище викладено, позовні
вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
недійсним правочину відшкодування
збитків майнової та моральної шкоди, у
зв'язку з розірванням ним договору в
односторонньому порядку та
невиконанням договірних зобов'язань
задоволенню не підлягають у зв'язку з
їх безпідставністю.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 10, 60, 61, 213-215, 367 ЦПК України, ст.ст. 208,
215, 216, 837, 853, ЦК України , суд -

ВИРІШИВ:

В задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про визнання недійсним правочину
відшкодування збитків майнової та
моральної шкоди, у зв'язку з
розірванням ним договору в
односторонньому порядку та
невиконанням договірних зобов'язань -
відмовити за безпідставністю.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Полтавської області через
Ленінський районний суд м. Полтави
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя Ленінського районного суду м.
Полтави С. А. Андрущенко