Справа № 583/1798/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2014 року Охтирський
міськрайонний суд Сумської області в
складі:

головуючого Олійник
О.В.

за участю секретаря
Наливайкіної Н.Л.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Охтирка справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення
перешкод в користуванні земельною
ділянкою,

встановив:

16.05.2014 року до суду звернувся ОСОБА_1 із
вказаним позовом, мотивуючи свої
вимоги тим, що є власником земельної
ділянки для будівництва і
обслуговування житлового будинку та
господарських споруд площею 0,0723 га, яка
розташована за адресою АДРЕСА_1, а
ОСОБА_2 є користувачем сусідньої
земельної ділянки, розташованої по
АДРЕСА_2.

Домоволодіння по АДРЕСА_1 відноситься
до другої лінії забудови, тому
конфігурація частини належної
позивачу земельної ділянки має вигляд
проїзду - смуги довжиною 31,54 м. та
шириною 4 метри, оскільки саме через цю
частину позивач має вихід на вулицю
Комінтерна.

Однак відповідач неправомірно
встановив паркан зі сторони свого
домоволодіння, тим самим самовільно
зменшивши на 1 метр від запроектованої
ширину проїзду до домоволодіння по
АДРЕСА_1.

У зв'язку з цим просив усунути створені
відповідачем перешкоди в користуванні
земельною ділянкою площею 0,0723 га,
шляхом знесення паркану (металевих
опор з шиферним листом).

В судовому засіданні представник
позивача - ОСОБА_3 позов підтримав з
викладених вище підстав, просив його
задовольнити.

Представник відповідача - ОСОБА_4 у
судовому засіданні заявляв клопотання,
які свідчать про заперечення проти
позову, однак після відмови судом в їх
задоволенні, заявивши відвід судді
Олійник О.В., ухвали суду за
результатами розгляду заяви про відвід
не чекав, а самовільно залишив
приміщення Охтирського міськрайонного
суду.

В зв'язку з чим суд продовжив судове
засідання у відсутності представника
відповідача.

Суд проаналізував матеріали справи,
вислухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, дійшов висновку про
необхідність задоволення позову зі
слідуючих підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві
приватної власності належить земельна
ділянка площею 0,0723 га для будівництва і
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд, яка
розташована по АДРЕСА_1, що
підтверджується свідоцтвом про право
власності на нерухоме майно від 14.02.2014
року (а.с. 9).

Відповідач ОСОБА_2 є власником
сусідньої земельної ділянки по АДРЕСА_3
та користувачем сусідньої земельної
ділянки по АДРЕСА_2 (а.с. 14).

Так, постановою Охтирського
міськрайонного суду Сумської області
від 26.12.2012 року (а.с. 17-18), залишеною без
змін ухвалою Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 12.03.2013 року та ухвалою колегії
суддів Вищого адміністративного суду
України від 13.03.2014 року (а.с. 19-22),
скасовано рішення виконавчого
комітету Охтирської міської ради
народних депутатів від 21.02.1996 року № 89
про передачу земельної ділянки
розміром 550 кв.м., яка розташована за
адресою АДРЕСА_2 у власність ОСОБА_2.
Визнано недійсним державний акт серії
СМ № 00170 від 09.02.1998 року на право
приватної власності на землю площею
0,0534 га за адресою АДРЕСА_2, виданого
ОСОБА_2.

Як вбачається з кадастрового плану
земельної ділянки по АДРЕСА_1 (а.с. 12),
частина земельної ділянки ОСОБА_1 має
вигляд проїзду шириною 4 метри.

07.05.2014 року головними спеціалістами
Державної інспекції сільського
господарства в Сумській області в
результаті перевірки, проведеної за
заявою ОСОБА_1, встановлено, що ширина
проїзду за адресою АДРЕСА_1, становить 3
(три) метри, ОСОБА_2 самовільно зайняв
земельну ділянку ОСОБА_1 на 0,8 - 1,0 м. по
всій довжині проїзду домоволодіння,
встановивши шиферний паркан (а.с. 24).

Судами апеляційної та касаційної
інстанції при розгляді справи про
скасування рішення Охтирської міської
ради про передачу у власність ОСОБА_2
земельної ділянки по АДРЕСА_2 було
встановлено, що земельна ділянка
ОСОБА_1 була виділена під забудову
раніше, ніж земельна ділянка ОСОБА_2, і
при виділенні земельної ділянки по
АДРЕСА_1 за даними земельного кадастру
було запроектовано ширину проїзду до
домоволодіння у 4 метри; крім того,
відповідно до ч. 2 п. 6.6 Республіканських
будівельних норм «Планування та
забудова району індивідуального
житлового будівництва в населених
пунктах Української РСР» (РСН 341-86),
чинних на час прийняття рішення
Охтирської міської ради, ширина
під'їздів до садиб, розміщених у
другому ряду при дворядній забудові,
приймається 4 метрів між огорожами.

Встановлено, що земельна ділянка
ОСОБА_2 відноситься до першого ряду
забудови і має свій окремий вихід на
вулицю Комінтерна.

Отже, сумнівів в даний час щодо
правомірності виділення позивачу
проїзду шириною 4 метри, через який він
має вихід на вулицю Комінтерна, немає,
право власності ОСОБА_1 на дану
земельну ділянку посвідчується
свідоцтвом про право власності,
виданим у встановленому законом
порядку, відповідно до п. 8-1 ч.1 ст. 18
Закону України № 1952-IV «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень».

Відповідно статті 125 Земельного
Кодексу України, право власності на
земельну ділянку, а також право
постійного користування та право
оренди земельної ділянки виникають з
моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до частини 2 статті 152
Земельного Кодексу України, власник
земельної ділянки або землекористувач
може вимагати усунення будь-яких
порушень його прав на землю, навіть
якщо ці порушення не пов'язані з
позбавленням права володіння
земельною ділянкою, і відшкодування
завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб
на земельні ділянки здійснюється
шляхом відновлення стану земельної
ділянки, який існував до порушення
прав, і запобігання вчиненню дій, що
порушують права або створюють
небезпеку порушення прав.

Суд вважає акт перевірки дотримання
вимог земельного законодавства від
07.05.2014 року, складений спеціалістами
Державної інспекції сільського
господарства України в Сумській
області, належним доказом порушення з
боку відповідача межі земельної
ділянки, якою користуються сторони, що
безумовно свідчить про порушення
ОСОБА_2 права власності ОСОБА_1 на
належну йому земельну ділянку.

За наявністю вказаних обставин та
аналізуючи зібрані докази в
сукупності, суд вважає, що позовні
вимоги підлягають задоволенню в
повному обсязі.

При цьому з ОСОБА_2 відповідно до ст. 88
ЦПК України необхідно стягнути судовий
збір на користь ОСОБА_1 в розмірі 243,60
грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 10, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Усунути ОСОБА_1 перешкоди у здійсненні
права володіння, користування,
розпорядження належною йому земельною
ділянкою, площею 0,0723 га, яка
розташована по АДРЕСА_1.

Зобов'язати ОСОБА_2 знести шиферний
паркан довжиною 31,54 м., встановлений ним
з боку домоволодіння АДРЕСА_2 на
земельній ділянці, належній ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1
(реєстраційний номер облікової картки
платника податків фізичної особи
НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2
(реєстраційний номер облікової картки
платника податків фізичної особи
НОМЕР_2), судовий збір в сумі 243,60 грн.

Рішення суду може бути оскаржено до
Апеляційного суду Сумської області
через Охтирський міськрайонний суд
протягом 10 днів з дня проголошення
рішення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:
О.В. Олійник

Повний текст рішення виготовлено 23.06.2014
р.