АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого-судді Слюсар Т.А.

суддів: Волошиної В.М., Котули Л.Г.

при секретарі: Місюра М.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2 на рішення Дарницького
районного суду м. Києва від 04 лютого 2014
року

в справі за позовом ОСОБА_2 до
відкритого акціонерного товариства
національної акціонерної страхової
компанії «Оранта», третя особа -
публічне акціонерне товариство
«Укрсоцбанк» про стягнення страхового
відшкодування, пені, трьох відсотків
річних та збитків.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2013 р. ОСОБА_2 звернувся у суд
з позовом до відкритого акціонерного
товариства національної акціонерної
страхової компанії «Оранта» (надалі -
ВАТ НАСК «Оранта») про стягнення
страхового відшкодування, пені, трьох
відсотків річних та збитків.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 27
лютого 2008 р. між ним та відповідачем
було укладено договір страхування
транспортного засобу й 31 травня 2013 р. за
участі застрахованого автомобіля
відбулася дорожньо-транспортна
пригода.

Зазначав, що він вчасно подав до
страховика всі необхідні документи для
виплати страхового відшкодування,
однак відповідачем у проведенні такої
виплати було незаконно відмовлено.

Посилаючись на викладені обставини,
просив суд стягнути на його користь
страхове відшкодування в сумі 34 892 грн.
75 коп., пеню в сумі 631 грн. 54 коп., три
проценти річних - 278 грн. 18 коп., 4 000 грн. -
витрат на правову допомогу, 600 грн. -
витрат, пов'язаних з проведенням
експертизи та 300 грн. за
транспортування пошкодженого
транспортного засобу.

Рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 04 лютого 2014 р. в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач,
посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин справи, порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення суду першої інстанції
скасувати, ухвалити нове рішення, яким
позовні вимоги задовольнити в повному
обсязі.

Колегія суддів, заслухавши
представника позивача, яка підтримала
апеляційну скаргу, представника
відповідача, який заперечував проти
задоволення апеляційної скарги,
вивчивши матеріали справи, обговоривши
доводи апеляційної скарги, вважає
апеляційну скаргу такою, що не підлягає
задоволенню, з огляду на таке.

Як убачається з матеріалів справи та
встановлено судом, 27 лютого 2008 р. між
ОСОБА_2 та ВАТ НАСК «Оранта», а також за
участю АКБ СР «Укрсоцбанк», як
вигодонабувача, було укладено договір
добровільного страхування
транспортного засобу (банківське
каско) №К015-029/08/СТ на автомобіль Mitsubishi
Lancer, 2008 року випуску, д.н.з.НОМЕР_1.
/а.с.9-11/.

Встановлено, що договір кредиту №
40.29-48/135 від 27 лютого 2008 р., укладений між
АКБ СР «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2, згідно з
яким комерційний банк було визнано
вигодонабувачем за договором
страхування, 24 січня 2014р.
позичальником виконано повністю,
грошові зобов'язання погашено /а.с.13-15,
90, 100-102/.

Відповідно до п.11.12 договору
страхування, якщо страхова сума,
встановлена цим договором для
транспортного засобу, відповідає його
дійсній вартості на момент укладання
цього договору, а вартість відновлення
/ремонту/ цього пошкодженого
транспортного засобу перевищує 75%
страхової суми, то страховик має право
провести розрахунок та виплату
страхового відшкодування в межах
страхової суми за одним з визначених
страховиком варіантів.

Згідно п. 12.11.2 договору страхування
страхове відшкодування обчислюється
як різниця між дійсною вартістю
транспортного засобу до пошкодження
/на дату настання страхового випадку/ і
дійсною вартістю пошкодженого
внаслідок настання страхового випадку
транспортного засобу, розміром
безумовної франшизи та сумою інших
відрахувань, відповідно до умов цього
договору.

Дійсна вартість транспортного засобу
до пошкодження /на дату настання
страхового випадку/ визначається на
підставі висновків аварійного
комісара страховика або узгодженої зі
страховиком товарознавчої експертизи
та оцінки дорожніх транспортних
засобів. Дійсна вартість пошкодженого
транспортного засобу визначається
страховиком шляхом проведення
маркетингового дослідження з
визначення вартості такого
транспортного засобу.

У відповідності до п.12.12. договору якщо
страхова сума становить певну частку
дійсної вартості транспортного засобу
на дату укладання договору, а вартість
відновлення /ремонту/ цього
транспортного засобу перевищує 75% його
дійсної вартості, то розрахунок
страхового відшкодування здійснюється
відповідно до п.п.12.11.1 та/або 12.11.2 та з
урахуванням вимог п.5.2 договору.

Відповідно до додатку №1 до договору
сторони погодили, що у період з 28
лютого 2013 р. по 27 лютого 2014 р. страхова
сума складає 51 333 грн. 70 коп. /а.с.12/

31 травня 2013 р. за участю застрахованого
автомобіля відбулася
дорожньо-транспортна пригода,
внаслідок якої автомобіль позивача
отримав механічні ушкодження /а.с.23-24/.

Згідно дослідження ТОВ «Гарант -
Асістанс» НОМЕР_1-10.06/2 від 10
червня 2013 р., який було проведено на
підставі заяви страховика, ринкова
вартість Mitsubishi Lancer, 2008 року випуску,
д.н.з.НОМЕР_1 на момент пошкодження
становить 68 245грн.74коп., а матеріальний
збиток завданий власникові
пошкодженого автомобіля складає 56 174
грн. 85 коп., що становить більше ніж 75%
страхової суми /а.с.95-97/.

З протоколу №5527 затвердження
результатів аукціону від 01 липня 2013 р.,
проведеного страховою компанією,
вбачається, що ринкова вартість
пошкодженого застрахованого
транспортного засобу складає 61 200 грн.
/а.с.98/.

Враховуючи положення п.п. 12.11.2, 12.12
договору, різниця між страховою сумою
транспортного засобу - 51 333 грн. 70 коп. і
дійсною вартістю пошкодженого
внаслідок настання страхового випадку
транспортного засобу - 61 200 грн.,
складає від'ємне число.

За таких обставин, колегія суддів
вважає законними й обґрунтованими
висновки суду першої інстанції про
відсутність правових підстав до
задоволення поданого по справі позову.

Доводи апеляційної скарги про те, що
страховиком невірно визначено суму
страхового відшкодування за період з 28
лютого 2013 р. по 27 лютого 2014 р., в сумі 51 333
грн. 70 коп.; що необхідно розмір
матеріального збитку визначати на
підставі висновку автотоварознавчого
дослідження, складеного приватним
підприємцем ОСОБА_3 №462/13 від 25 липня 2013
р., а також сплати ОСОБА_2 страхового
відшкодування в сумі реально
понесених ним витрат на ремонт
автомобіля - 34 892грн.75коп. -
безпідставні.

Відповідно до змісту укладеного між
сторонами додатку до договору
страхування, страхові тарифи і
страхові платежі за другий та кожен
наступний рік дії цього договору
можуть змінюватися за погодженням між
страховиком, страхувальником і
вигодонабувачем шляхом укладання
додаткової угоди до цього договору
/а.с.12/.

Встановлено, що ОСОБА_2 погодився з
розмірами страхової суми й питання про
їх зміну не ставив, що виключає
необхідність визначення страхової
суми в еквіваленті до дол.США., як про
це ставиться в апеляційній скарзі.

Умовами укладеного між сторонами
додатку до договору добровільного
страхування визначено максимальний
розмір страхового відшкодування за
вказаний період саме в сумі 51 333 грн. 70
коп., без узгодження співвідношення
курсу національної валюти до
будь-якої іноземної валюти.

При цьому, колегія суддів враховує і
те, що договір добровільного
страхування транспортного засобу від 27
лютого 2008 р. та додаток до договору є
чинними, їх дійсність ніким не оспорено
/а.с.9-12/.

За таких обставин, страхова компанія,
визначаючи розмір страхового
відшкодування, обґрунтовано
керувалася умовами договору з
доповненнями до нього, взявши за
основу обумовлений угодою
максимальний розмір страхової суми,
який в період з 28 лютого 2013 р. по 27
лютого 2014р., становив 51 333 грн. 70 коп.

Відповідно до висновку дослідження
ТОВ «Гарант-Асістанс» НОМЕР_1-10.06/2 від 10
червня 2013 ринкова вартість Mitsubishi Lancer,
2008 року випуску, д.н.з.НОМЕР_1 на дату
пошкодження складає суму 68 245 грн.74 коп.,
а вартість заподіяного власникові
транспортного засобу матеріального
збитку становить 56 174 грн. 85 коп.
/а.с.95-97/.

Зазначене дослідження проведено у
відповідності до п. 12.4 договору
добровільного страхування й ОСОБА_2 не
оскаржено, клопотання про призначення
судом відповідної експертизи не
заявлено /а.с.9-11/.

Долучений позивачем до матеріалів
справи висновок спеціаліста отримано
без узгодження дій зі страховою
компанією, поза процесуальним шляхом, а
тому з урахуванням положень ст. 59 ЦПК
України районним судом зазначений
висновок обґрунтовано не визнано
допустимим доказом по справі.

З урахуванням змісту п. п. 2.1, 5.1, 12.1-12.4,
12.11., 12.12 договору добровільного
страхування та обставина, що фактично
розмір витрат на відновлення
застрахованого транспортного засобу
становить меншу суму, ніж встановлено
спеціалістами, по справі правового
значення не має й на суть прийнятого по
справі рішення не впливає.

Отже, вартість відновлювального
ремонту автомобіля Mitsubishi Lancer, 2008 року
випуску, д.н.з.НОМЕР_1 перевищує 75%
страхової суми, а різниця між
страховою сумою - 51 333 грн. 70 коп. та
дійсною вартістю пошкодженого
внаслідок настання страхового випадку
транспортного засобу - 62 200грн.,
становить від'ємне значення.

Згідно положень ст. 10 ЦПК України
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, мають рівні права щодо
подання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом їх
переконливості. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, крім випадків,
встановлених законом.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Крім того, у відповідності до положень
ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи викладене та оцінюючи
належність, допустимість і
достовірність кожного доказу окремо,
достатність і взаємний зв'язок у їх
сукупності, колегія суддів вважає
законними й обґрунтованими висновки
районного суду про відсутність
правових підстав до задоволення
позовних вимог.

Справа судом розглянута повно та
об'єктивно. Норми матеріального і
процесуального права застосовано
правильно.

Викладені у рішенні висновки
відповідають обставинам справи та
долученим до справи доказам й доводи
апеляційної скарги висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 04 лютого 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає чинності негайно, проте
може бути оскаржена в касаційному
порядку протягом 20 днів з моменту
проголошення шляхом подачі касаційної
скарги до Вищого спеціалізованого суду
з розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий: Судді:

Справа № 753/20492/13-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/4748/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Каліушко Ф.А.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Слюсар Т.А.