Справа № 357/268/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2014 року Білоцерківський
міськрайонний суд Київської області у
складі:

головуючого судді - Голуб А. В. ,

при секретарі - Руденко Н. Е.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Біла Церква в залі суду №4
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, Білоцерківського МВ Управління
ДМС України у Київській області про
визнання особи такою, що втратила право
на користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з
вказаним позовом, посилаючись на те, що
вона являється власником 44/100 частин
житлового будинку, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1. Позивачка вказувала
на те, що у вказаному будинку
зареєстровані: позивачка, її чоловік
ОСОБА_3, дочка останніх ОСОБА_4 та син
ОСОБА_3 відповідач ОСОБА_2 Позивачка
посилалася на те, що відповідач має
власну сім»ю та проживає окремо і
фактично не проживає за місцем своєї
реєстрації з 1995 року, коштів на
утримання будинку та комунальні
послуги відповідач не сплачує, а також
відповідач добровільно не знімається з
реєстраційного обліку. Позивачка
просила в судовому порядку визнати
ОСОБА_2 таким, що втратив право на
користування житловим будинком, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, а
також позивачка просила зобов»язати
СГІРФО Білоцерківського МВ ГУ по
міграційній роботі МВС України в
Київській області зняти відповідача з
реєстраційного обліку з належного
позивачці приватного будинку, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.
Позивачка просила задоволити її позов
на підставі ст.ст. 71, ч.1 ст.72, п.3 ст. 156 ЖК
України, ст.ст. 383, ч.2 ст. 405 ЦК України,
ст. 3 СК України.

В судовому засіданні представник
позивачки ОСОБА_5 уточнила позовні
вимоги позивачки, про що надала
відповідну заяву, в якій просила
визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право
на користування житловим приміщенням
квартири АДРЕСА_1 на підставі ч.2 ст. 405
ЦК України, оскільки ОСОБА_2 відсутній у
спірному житловому приміщенні понад
один рік без поважних причин, а також
представник позивача просила
зобов»язати Білоцерківський МВ
Управління ДМС України у Київській
області зняти ОСОБА_2 з реєстрації з
квартири АДРЕСА_1.

Представник позивачки ОСОБА_5 в
судовому засіданні підтримала
уточнені позовні вимоги позивачки.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник
ОСОБА_6 позов заперечували.

Представник Білоцерківського МВ
Управління ДМС України у Київській
області до суду не з"явився, про день і
час розгляду справи був повідомлений
належним чином, причину неявки суду не
повідомив.

Заслухавши пояснення учасників
процесу, покази свідків та дослідивши
матеріали справи, суд вважає, що позов
підлягає до задоволення.

В судовому засіданні було встановлено,
що відповідно до договору дарування
частини житлового будинку нотаріально
посвідченого 28.07.2006 року державним
нотаріусом Першої Білоцерківської
міської державної нотаріальної
контори Якименською Л.Л. і
зареєстрованого в реєстрі № 3-1711,
позивачу ОСОБА_1 належить на праві
власності 44/100 частин житлового будинку
з відповідною частиною господарських
та побутових будівель та споруд, що
розташовані в АДРЕСА_1. Так відповідно
до вказаного договору дарування
частини житлового будинку від 28.07.2006
року ОСОБА_3 подарував ОСОБА_1 44/100
частин житлового будинку з відповідною
частиною господарських та побутових
будівель та споруд, що розташовані в
АДРЕСА_1. Право власності на вказану
частину будинку було зареєстровано за
ОСОБА_1 12.08.2006 року, що підтверджується
Витягом про реєстрацію права власності
на нерухоме майно виданим
Білоцерківським міжміським бюро
технічної інвентаризації. В судовому
засіданні встановлено, що 44/100 частини
вказаного житлового будинку складають
квартиру АДРЕСА_1.

Відповідно до копії свідоцтва про
укладення шлюбу 16.10.1982 року було
укладено шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_8.

Згідно до копії свідоцтва про
народження відповідач ОСОБА_2
народився ІНФОРМАЦІЯ_2 і його батьками
являються ОСОБА_3 та ОСОБА_8.

Відповідно до копії свідоцтва про
смерть ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_3.

Також встановлено, що у квартирі
АДРЕСА_1 зареєстровані: з 02.06.1994 року
позивачка - ОСОБА_1, з 21.01.1992 року чоловік
позивачки - ОСОБА_3, з 21.01.1992 року син
ОСОБА_3 відповідач- ОСОБА_2, з 08.01.2009 року
дочка позивачки та ОСОБА_3 -ОСОБА_4

Наведене підтверджується довідкою
/форма 3/ виданою КП БМР ЖЕК №6 від 15.10.2013
року за №654, поясненнями учасників
процесу.

В судовому засіданні було встановлено,
що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, являється сином
ОСОБА_3, а останній являється чоловіком
позивачки ОСОБА_1, тобто остання
являється мачухою ОСОБА_2 ОСОБА_3
являвся бувшим власником 44/100 частин
житлового будинку з відповідною
частиною господарських та побутових
будівель та споруд, що розташовані в
АДРЕСА_1, вказана частина житлового
будинку належала ОСОБА_3 на праві
приватної спільної часткової
власності та була отримана ним на
підставі свідоцтва про право власності
на будівництво, виданого
Білоцерківським УЖКГ 05.09.1991 року,
зареєстрованого в Білоцерківському
МБТІ 05.09.1991 року за реєстром №9186.
Наведене підтверджується поясненнями
учасників процесу та матеріалами
справи.

В судовому засіданні встановлено, що
відповідач ОСОБА_2 не проживає у
АДРЕСА_1 з дев»ятирічного віку, тобто з
1992 року, оскільки він пішов проживати
до бабусі ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_2 і
до даного часу ОСОБА_2 проживає за
вказаною адресою вже зі своєю сім»єю,
дружиною та сином. Наведене
підтвердили в судовому засіданні
учасники процесу, а також вказане
підтверджується показами свідків
ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13,
ОСОБА_14, ОСОБА_9

В судовому засіданні також
встановлено, що після того, як ОСОБА_2
виповнилося 18 років він не ставив
питання перед ОСОБА_3, який являвся його
батьком, та до 28.07.2006 року власником
спірного житлового приміщення, про
вселення у спірне житлове приміщення,
що ствердив у суді ОСОБА_2 Також ОСОБА_2
підтвердив у суді і те, що з того часу
коли йому виповнилося 18 років і до
даного часу він не звертався із заявами
до суду, чи до будь-яких інших органів,
чи правоохоронних органів з питанням
вселення у спірне житлове приміщення,
чи з питаннями щодо того, що йому
чиняться перешкоди у проживанні в
спірному житловому приміщенні чи у
користуванні вказаним приміщенням. В
суді ОСОБА_2 підтвердив, що він не
звертався до позивачки ОСОБА_1, яка є
власником спірного житлового
приміщення з 28.07.2006 року, з питанням
вселення до спірного житлового
приміщення. ОСОБА_2 також у суді
ствердив і те, що у спірному житловому
приміщенні відсутнє його майно. Крім
вказаного, ОСОБА_2 підтвердив, що витрат
на утримання спірного житлового
приміщення він не несе і комунальні
послуги останній не сплачує. На час
звернення позивачки до суду з вказаним
позовом ОСОБА_2 виповнилося 30 років.

Враховуючи вищевикладене, суд робить
висновок про те, що з часу коли
відповідач ОСОБА_2 досягнув повноліття,
а саме з 26.07.2001 року, відповідач ОСОБА_2
без поважних причин не проживає у
спірній частині будинку, а проживає за
адресою: АДРЕСА_2. Наведене підтвердили
в судовому засіданні учасники процесу,
а також вказане підтверджується
показами свідків ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_9 Крім
вказаного, також встановлено, що
відповідач витрат на утримання
спірного будинку не несе і комунальні
послуги останній не сплачує, а всі
вказані витрати несе позивачка.
Позивачка не чинила відповідачу
перешкод у проживанні на спірній
житловій площі, також у спірному
будинку відсутнє майно належне
відповідачу. Наведене в судовому
засіданні ствердили учасники процесу,
та свідки по справі.

Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд.

Згідно до ст. ст. 64, 156 ЖК України, до
членів сім'ї наймача належать дружина
наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї
наймача може бути визнано й інших осіб,
якщо вони постійно проживають разом з
наймачем і ведуть з ним спільне
господарство. Якщо особи, зазначені в
частині другій цієї статті, перестали
бути членами сім'ї наймача, але
продовжують проживати в займаному
жилому приміщенні, вони мають такі ж
права і обов'язки, як наймач та члени
його сім'ї.

Відповідно до ч.1 ст. 405 ЦК України, члени
сім"ї власника житла, які проживають
разом з ним, мають право на
користування цим житлом відповідно до
закону. Житлове приміщення, яке вони
мають право займати, визначається його
власником. А в ч. 2 цієї ж статті вказано,
що член сім"ї власника житла втрачає
право на користування цим житлом у разі
відсутності члена сім"ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

Згідно ст. 29 ЦК України, місцем
проживання фізичної особи є житловий
будинок, квартира, інше приміщення,
придатне для проживання в ньому
(гуртожиток, готель тощо), у
відповідному населеному пункті, в
якому фізична особа проживає постійно,
переважно або тимчасово. Фізична особа,
яка досягла чотирнадцяти років, вільно
обирає собі місце проживання, за
винятком обмежень, які встановлюються
законом. Місцем проживання фізичної
особи у віці від десяти до чотирнадцяти
років є місце проживання її батьків
(усиновлювачів) або одного з них, з ким
вона проживає, опікуна або
місцезнаходження навчального закладу
чи закладу охорони здоров'я тощо, в
якому вона проживає, якщо інше місце
проживання не встановлено за згодою
між дитиною та батьками
(усиновлювачами, опікуном) або
організацією, яка виконує щодо неї
функції опікуна. Місцем проживання
фізичної особи, яка не досягла десяти
років, є місце проживання її батьків
(усиновлювачів) або одного з них, з ким
вона проживає, опікуна або
місцезнаходження навчального закладу
чи закладу охорони здоров'я, в якому
вона проживає.

В ч.1 ст. 34 ЦК України вказано, що повну
цивільну дієздатність має фізична
особа, яка досягла вісімнадцяти років
(повноліття).

Проаналізувавши всі надані докази по
справі суд приходить до висновку, що
відповідач ОСОБА_2 дійсно не проживає у
АДРЕСА_1 більше року без поважних
причин.

На підставі вищевикладеного, суд
вважає, що позов позивачки підлягає до
задоволення і слід визнати ОСОБА_2
таким, що втратив право на користування
житловим приміщенням квартири АДРЕСА_1,
оскільки ОСОБА_2 поселявся у спірній
частині вказаного житлового будинку на
правах члена сім"ї власника спірного
житлового приміщення, але тривалий час
більше року у вказаній квартирі не
проживає участі в оплаті за комунальні
послуги не приймає, з реєстрації у
квартирі не знявся, право власності на
вказану частину будинку набула
позивачка у визначеному законом
порядку, яка являється мачухою
відповідача ОСОБА_2

Позивачка також просила суд
зобов'язати зобов»язати
Білоцерківський МВ Управління ДМС
України у Київській області зняти
ОСОБА_2 з реєстрації з квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до ст.3 Закону України "Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні", реєстрація
- внесення інформації до Єдиного
державного демографіч

ного реєстру про місце проживання або
місце перебування особи із зазначенням
адреси, за якою з особою може вестися
офіційне листування або вручення
офіційної кореспонденції.

За ч.1 ст.7 цього Закону, зняття з
реєстрації місця проживання особи
здійснюється на підставі: заяви особи
або її законного представника,
судового рішення, яке набрало законної
сили, про позбавлення права власності
на житлове приміщення або права
користування житловим приміщенням, про
виселення, про визнання особи безвісно
відсутньою або оголошення її померлою,
свідоцтва про смерть.

А згідно зі ст.11 Закону, реєстрація
місця проживання та місця перебування
осіб здійснюється органом реєстрації.
Центральний орган виконавчої влади, що
забезпечує формування державної
політики у сфері реєстрації фізичних
осіб, затверджує відповідно до закону
порядок реєстрації місця проживання та
місця перебування осіб в Україні,
зразки документів, необхідних для
реєстрації і зняття з реєстрації місця
проживання та місця перебування.

Відповідно до Закону України "Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні" наказом МВС
України від 22.11.2012 № 1077 був
затверджений Порядок реєстрації місця
проживання та місця перебування
фізичних осіб в Україні та зразків
необхідних для цього документів, який
зареєстровано в Міністерстві юстиції
України 18 грудня 2012 р. за № 2109/22421. В п.1.3
вказаного Порядку зазначено, що
реєстрація/зняття з реєстрації місця
проживання/перебування здійснюється
управліннями, відділами (секторами)
Державної міграційної служби України
(далі - ДМС України) в районах, районах у
містах, містах обласного,
республіканського (Автономної
Республіки Крим) значення (далі -
територіальний підрозділ ДМС України).

Отже, оскільки суд прийшов до висновку
про визнання відповідача ОСОБА_2 таким,
що втратив право на користування
вищевказаним житловим приміщенням, а
згідно вищенаведених норм Закону
України "Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання в
Україні" таке рішення суду є підставою
для зняття особи з реєстрації за місцем
проживання, то суд вважає за можливе
одночасно зобов'язати Білоцерківський
МВ Управління ДМС України у Київській
області, як спеціально уповноважений
орган з питань реєстрації, зняти ОСОБА_2
з реєстрації за вказаною вище адресою.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов"язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд вважає, що відповідач ОСОБА_2 не
надав суду належні та допустимі докази
того, що відповідачу ОСОБА_2 чинилися
перешкоди позивачкою у проживанні у
спірній частині будинку, а тому суд не
приймає до уваги вищевказані пояснення
ОСОБА_2 та його представника з цього
приводу.

Суд не приймає до уваги заперечення
відповідача ОСОБА_2 та його
представника про те, що вказана спірна
частина будинку була побудована
батьками відповідача ОСОБА_3 і ОСОБА_8, а
після смерті матері у 1988 році батько
оформив вказану частину будинку на
себе і тільки тоді зареєстрував
відповідача у вказаній частині
будинку, а також про те, що фактично
відповідач являється співвласником
квартири АДРЕСА_1, як спадкоємець після
матері у спільному майні подружжя, а
оскільки відповідач був неповнолітнім,
то відповідно й документів ніяких не
отримував. Суд вважає, що вказані
заперечення спростовуються
вищевикладеними у рішенні суду
доказами а також наступним.

Згідно до копії свідоцтва про
народження ОСОБА_2 народився
ІНФОРМАЦІЯ_2 і його батьками являються
ОСОБА_3 та ОСОБА_8. Відповідно до копії
свідоцтва про смерть ОСОБА_8 померла
ІНФОРМАЦІЯ_3. З копії договору
дарування частини житлового будинку
від 28.07.2006 року вбачається, що 44/100
частин житлового будинку з відповідною
частиною господарських та побутових
будівель та споруд, що розташовані в
АДРЕСА_1 належали ОСОБА_3 на праві
приватної спільної часткової
власності та були отримані ним на
підставі свідоцтва про право власності
на будівництво, виданого
Білоцерківським УЖКГ 05.09.1991 року,
зареєстрова ного в Білоцерківському
МБТІ 05.09.1991 року за реєстром №9186, тобто
ОСОБА_3 набув право власності на
вказану частину житлового будинку з
відповідною частиною господарських та
побутових будівель та споруд, що
розташовані в АДРЕСА_1 05.09.1991 року вже
після смерті ОСОБА_8 і вказане право
власності було набуто ОСОБА_3 не у
зв»язку із спадкуванням після смерті
ОСОБА_8 Відповідач ОСОБА_2, як син
ОСОБА_3, був зареєстрований у спірному
житловому приміщенні разом з батьком
21.01.1992 року.

Суд вважає, що відповідач ОСОБА_2 не
надав до суду належні та допустимі
докази того, що він являється
співвласником квартири АДРЕСА_1, як
спадкоємець після матері у спільному
майні подружжя.

На підставі вищевикладеного та ст.ст.
29,34,319,405 ЦК України, ст.ст. 64,156 ЖК
України, Закону України "Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні", керуючись
ст.ст.10,60,88,212-215,218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право
на користування житловим приміщенням
квартири АДРЕСА_1.

Зобов"язати Білоцерківський МВ
Управління ДМС України у Київській
області зняти ОСОБА_2 з реєстрації з
квартири АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана до Апеляційного суду
Київської області через
Білоцерківський міськрайонний суд
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу на рішення суду
протягом десяти днів з дня отримання
копії рішення суду.

Суддя А. В. Голуб