Справа № 500/7535/13-ц
Провадження № 2/500/547/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2014 року Ізмаїльський
міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді - Присакар
О.Я.,

при секретарі - Сирбу Г.В.,

за участю сторін: позивачів -
ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника
позивачів - ОСОБА_3 ,

представника
відповідача - Хоменко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду міста Ізмаїла
цивільну справу за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2 до Ізмаїльської міської ради
Одеської області про встановлення
факту, що має юридичне значення та
визнання права власності на спадкове
майно, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулись до суду з
позовними вимогами, які заявою від
16.05.2014 року уточнили та якими просять
встановити факт спільного проживання в
АДРЕСА_1 ОСОБА_2 та ОСОБА_6 на час
відкриття спадщини після смерті ОСОБА_6
та визнати за ОСОБА_2 право власності на
7/10 частин житлового будинку по АДРЕСА_1
та визнати право власності за ОСОБА_1 на
3/10 частин житлового будинку по АДРЕСА_1,
мотивуючи тим, що державним нотаріусом
Ізмаїльської державної нотаріальної
контори їм відмовлено у видачі
свідоцтва про право на спадщину, у
зв'язку з тим, що у правовстановлюючому
документі рішенні суду від 26.03.1970 року
не вказані частки, які належали
спадкодавцям та неможливо встановити
місце відкриття спадщини після смерті
ОСОБА_7.

Позивачі та представник позивачів в
судовому засіданні позовні вимоги
підтримали у повному обсязі та
наполягають на їх задоволенні.

Представник відповідача Ізмаїльської
міської ради Одеської області в
судовому засіданні позовні вимоги
визнала у повному обсязі та не
заперечує проти їх задоволення.

Вислухавши пояснення сторін,
перевіривши матеріали справи, суд
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно рішення
Народного суду Ізмаїльського району
Одеської області від 26.03.1970 року було
визнано право власності на частину
домоволодіння, розташованого в
АДРЕСА_1, а саме: виділити в
користування з житлового будинку
ОСОБА_7 приміщення № 3 та сіни № 1 -
загальною площею 9,1 кв.м., виділити в
користування ОСОБА_6 з житлового
будинку приміщення № 2 площею 12,7 кв.м.,
виділити в користування ОСОБА_8 з
житлового будинку приміщення № 4
площею 13,6 кв.м. та сіни 1-5 - 13,5 кв.м.

Згідно розрахунку визначення
ідеальної частки згідно рішення
Народного суду від 26.03.1970 року по
АДРЕСА_1: ОСОБА_6 - 2/5 частини
домоволодіння; ОСОБА_7 - 1/5 частина
домоволодіння; ОСОБА_8 - 2/5 частин
домоволодіння.

Відповідно до свідоцтва про смерть
серії НОМЕР_1 від 14.09.2001 року, виданого
відділом реєстрації актів
громадянського стану Ізмаїльського
міського управління юстиції Одеської
області, ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

За загальним правилом дії законів та
інших нормативно-правових актів у часі
(ч.1 ст. 58 Конституції України) ЦК
України застосовується до цивільних
відносин, що виникли після набрання ним
чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Пленум
Верховного Суду України у п.1 постанови
«Про судову практику у справах про
спадкування» від 30 травня 2008 року № 7
роз'яснив, що відносини спадкування
регулюються правилами ЦК України, якщо
спадщина відкрилася не раніше 1 січня
2004 року. У разі відкриття спадщини до
зазначеної дати застосовується чинний
на той час закон, зокрема, відповідні
правила ЦК Української РСР 1963 року, у
тому числі щодо прийняття спадщини,
кола спадкоємців за законом. У разі,
коли спадщина, яка відкрилася до
набрання чинності ЦК України і строк на
її прийняття не закінчився до 1 січня 2004
року, спадкові відносини регулюються
цим кодексом.

Після смерті ОСОБА_8 згідно ст.525 ЦК УРСР
(1963 року) відкрилася спадщина на
спадкове майно, до якої входить 2/5
частини житлового будинку, який
розташований за адресою: АДРЕСА_1.

За життя спадкодавець заповіту на
вищезазначене майно не залишав, що
підтверджено листом № 2685/02-14 від 06.12.2013
року, наданим Ізмаїльською держаною
нотаріальною конторою.

Спадкоємцями за законом першої черги
відповідно до ст. 529 ЦК УРСР (1963 року)
після смерті ОСОБА_8 являються:

- син ОСОБА_9, що підтверджено витягом з
Державного реєстру актів цивільного
стану громадян про державну реєстрацію
народження відповідно до статей 126, 133,
135 Сімейного кодексу України № 3
від 07.05.2014 року, наданого відділом
державної реєстрації актів цивільного
стану реєстраційної служби
Ізмаїльського міськрайонного
управління юстиції в Одеській області;

- донька ОСОБА_1, що підтверджено
свідоцтвом про народження серії
НОМЕР_2, виданим бюро записів актів
громадянського стану виконавчого
комітету Ізмаїльської міської ради
депутатів трудящих та свідоцтвом про
укладення шлюбу серії НОМЕР_3, виданим
01.08.1985 року відділом (бюро) запису актів
громадянського стану виконавчого
комітету Ізмаїльської міської ради
депутатів трудящих Одеської області,
згідно якого ОСОБА_1 змінила прізвище
на «ОСОБА_1»;

- донька ОСОБА_2, що підтверджено
свідоцтвом про народження серії
НОМЕР_4, повторно виданим 24.09.2006 року
відділом реєстрації актів цивільного
стану по м. Ізмаїл Ізмаїльського
міськрайонного управління юстиції
Одеської області та свідоцтвом про
шлюб серії НОМЕР_5, виданим 10.06.2011 року
відділом державної реєстрації актів
цивільного стану по місту Ізмаїл
Ізмаїльського міськрайонного
управління юстиції Одеської області,
згідно якого ОСОБА_2 змінила прізвище
на «ОСОБА_2».

Відповідно п.1 ч.1 ст. 549 ЦК УРСР (1963 року) -
спадкоємець, який фактично вступив в
управління або володіння спадковим
майном, вважається таким, що прийняв
спадщину.

Судом встановлено, що на час відкриття
спадщини ОСОБА_2 мешкала разом із
спадкодавцем ОСОБА_8, що підтверджено
будинковою книгою на АДРЕСА_1, тобто
вважається такою, яка фактично
прийняла спадщину.

Згідно до п. 2 ст. 549 ЦК УРСР (1963 року) -
спадкоємець, який подав державній
нотаріальній конторі за місцем
відкриття спадщини заяву про прийняття
спадщини, вважається таким, який
фактично прийняв спадщину.

Так, ОСОБА_1 звернулась до Ізмаїльської
державної нотаріальної контори з
заявою про прийняття спадщини, що
підтверджено листом № 2685/02-14 від 06.12.2013
року, наданим Ізмаїльською державною
нотаріальною конторою, тобто
вважається такою, яка фактично
прийняла спадщину.

Листом державного нотаріуса
Ізмаїльської державної нотаріальної
контори Крижановської С.М. № 668/2-14 від
21.03.2014 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину за законом на належну
їм частку житлового будинку, яка
залишилась після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1
їх матері ОСОБА_8, у зв'язку з тим, що
відсутній правовстановлюючий документ
на частку житлового будинку з
надвірними спорудами на ім'я
спадкодавця, що знаходиться в АДРЕСА_1.

Як було встановлено в судовому
засіданні, ОСОБА_9 разом із
спадкодавцем не проживав та з заявою
про прийняття спадщини не звертався,
тобто вважається таким, який фактично
не прийняв спадщину.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 померла
ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджено
свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_6,
виданим 08.08.2006 року відділом реєстрації
актів цивільного стану по м. Ізмаїл
Ізмаїльського міськрайонного
управління юстиції Одеської області.

Згідно до ст. 1216 ЦК України -
спадкування є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Після смерті ОСОБА_7 згідно ст.1220 ЦК
України відкрилась спадщина на
спадкове майно, до якої входить 1/5
частина житлового будинку,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Статтею 1217 ЦК України визначено, що
спадкування здійснюється за заповітом
або за законом.

Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України - у разі
відсутності заповіту, визнання його
недійсним, неприйняття спадщини або
відмови від її прийняття спадкоємцями
за заповітом, а також у разі не
охоплення заповітом усієї спадщини
право на спадкування за законом
одержують особи, визначені у статтях
1261-1265 цього Кодексу.

За життя спадкодавець заповіту не
залишав, що підтверджено листом №
2685/02-14 від 06.12.2013 року, наданим
Ізмаїльською державною нотаріальною
конторою.

Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України -
спадкоємцями за заповітом і за законом
можуть бути фізичні особи, які є живими
на час відкриття спадщини, а також
особи, які були зачаті за життя
спадкодавця і народжені живими після
відкриття спадщини.

Спадкоємців за законом першої черги
відповідно до ст. 1261 ЦК України після
смерті ОСОБА_7 немає.

Відповідно до ч. 3 ст. 1266 ЦК України -
племінники спадкодавця спадкують ту
частку спадщини, яка належала б за
законом їхнім матері, батькові (сестрі,
братові спадкодавця), якби вони були
живими на час відкриття спадщини.

Так, відповідно до вимог ч. 3 ст. 1266 ЦК
України спадкоємцями ОСОБА_7 являються:

- племінник ОСОБА_9, що підтверджено
витягом з Державного реєстру актів
цивільного стану громадян про державну
реєстрацію народження відповідно до
статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу
України № 3 від 07.05.2014 року,
наданого відділом державної
реєстрації актів цивільного стану
реєстраційної служби Ізмаїльського
міськрайонного управління юстиції в
Одеській області, де в графі мати
записана - ОСОБА_8, свідоцтвом про
народження ОСОБА_8 та свідоцтвом про
народження ОСОБА_8, де в графі батьки
записані: ОСОБА_15 та ОСОБА_16;

- племінниця ОСОБА_1, що підтверджено
свідоцтвом про народження серії
НОМЕР_2, виданим бюро записів актів
громадянського стану виконавчого
комітету Ізмаїльської міської ради
депутатів трудящих та свідоцтвом про
укладення шлюбу серії НОМЕР_3, виданим
01.08.1985 року відділом (бюро) запису актів
громадянського стану виконавчого
комітету Ізмаїльської міської ради
депутатів трудящих Одеської області,
згідно якого ОСОБА_1 змінила прізвище
на «ОСОБА_1», свідоцтвом про народження
ОСОБА_8 та свідоцтвом про народження
ОСОБА_8, де в графі батьки записані:
ОСОБА_15 та ОСОБА_16;

- племінниця ОСОБА_2, що підтверджено
свідоцтвом про народження серії
НОМЕР_4, повторно виданим 24.09.2006 року
відділом реєстрації актів цивільного
стану по м. Ізмаїл Ізмаїльського
міськрайонного управління юстиції
Одеської області та свідоцтвом про
шлюб серії НОМЕР_5, виданим 10.06.2011 року
відділом державної реєстрації актів
цивільного стану по місту Ізмаїл
Ізмаїльського міськрайонного
управління юстиції Одеської області,
згідно якого ОСОБА_2 змінила прізвище
на «ОСОБА_2», свідоцтвом про народження
ОСОБА_8 та свідоцтвом про народження
ОСОБА_8, де в графі батьки записані:
ОСОБА_15 та ОСОБА_16.

Інших спадкоємців, які заявили свої
права на спадкове майно, немає.

Згідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України -
спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї.

Як було встановлено в судовому
засіданні, ОСОБА_2 на час відкриття
спадщини мешкала разом із спадкодавцем
ОСОБА_7, що підтверджено будинковою
книгою на житловий АДРЕСА_1, тобто
вважається такою, яка фактично
прийняла спадщину.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України -
спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, але на час відкриття спадщини
не проживав постійно із спадкодавцем,
має подати нотаріусу заяву про
прийняття спадщини.

У встановлений законом строк та
відповідно до вимог ч. 1 ст. 1269 ЦК
України ОСОБА_9 та ОСОБА_1 подали до
Ізмаїльської держаної нотаріальної
контори заяви про прийняття спадщини,
що підтверджено листом № 2685/02-14 від
06.12.2013 року, тобто вважаються такими,
які фактично прийняли спадщину.

Листом державного нотаріуса
Ізмаїльської державної нотаріальної
контори Богдан О.М. № 209 від 15.02.2007 року,
ОСОБА_1 було відмовлено у видачі
свідоцтва про права на спадщину за
законом на майно померлої ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_8 та ОСОБА_7, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2,
у зв'язку зі тим, що у
правовстановлюючому документі рішенні
суду від 26.03.1970 року не вказані частки,
які належали спадкодавцям та неможливо
встановити місце відкриття спадщини
після смерті ОСОБА_7.

Не встигнувши належним чином оформити
своїх спадкових справ ОСОБА_9 помер
ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджено
свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_7,
повторно виданим 27.04.2010 року відділом
реєстрації актів цивільного стану по
місту Ізмаїл Ізмаїльського
міськрайонного управління юстиції
Одеської області.

Після смерті ОСОБА_9 згідно ст.1220 ЦК
України відкрилася спадщина на
спадкове майно, до якої входить 1/15
частина житлового будинку,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно ст. 1233 ЦК - заповітом є особисте
розпорядження фізичної особи на
випадок своєї смерті.

Частиною 1 статті 1234 ЦК України
визначено, що право на заповіт має
фізична особа з повною цивільною
дієздатністю.

Згідно ч. 1 ст. 1235 ЦК України
встановлено, що заповідач може
призначити своїми спадкоємцями одну
або кілька фізичних осіб, незалежно від
наявності у нього з цими особами
сімейних, родинних відносин, а також
інших учасників цивільних відносин.

Відповідно до заповіту, посвідченого
12.11.2009 року приватним нотаріусом
Ізмаїльського районного нотаріального
округу ОСОБА_19, зареєстрованого в
реєстрі за № 4289, ОСОБА_9 заповів усе
його майно, де б воно не було та з чого б
воно не складалося, і взагалі все те, що
на день смерті буде йому належати та на
що він за законом матиме право - ОСОБА_1.

Згідно листа № 2685/02-14 від 06.12.2013 року,
наданого Ізмаїльською державною
нотаріальною конторою, вищезазначений
заповіт ОСОБА_9 не був змінений або
скасований.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1269 ЦК
України, ОСОБА_1 звернулась до
Ізмаїльської державної нотаріальної
контори з заявою про прийняття
спадщини, що підтверджено листом №
2685/02-14 від 06.12.2013 року, наданим
Ізмаїльською державною нотаріальною
конторою, тобто вважається такою, яка
фактично прийняла спадщину.

Як було встановлено в судовому
засіданні, ОСОБА_6 належить 2/5 частин
житлового будинку, розташованого за
адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до свідоцтва про смерть
серії НОМЕР_8, виданого 27.01.2000 року
відділом реєстрації актів
громадянського стану виконкому
Ізмаїльської міської ради Одеської
області , ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_4.

Після смерті ОСОБА_6 відкрилась
спадщина на спадкове майно, яке
складається з 2/5 частин житлового
будинку, розташованого за адресою:
АДРЕСА_1.

Відповідно до витягу зі Спадкового
реєстру (заповіти/спадкові договори) №
8499674 від 15.02.2007 року, наданого
Ізмаїльською державною нотаріальною
конторою, інформація про заповіт
складений від імені ОСОБА_6 відсутня.

Пунктом 4 прикінцевих та перехідних
положень ЦК України встановлено, що
щодо цивільних відносин, які виникли до
набрання чинності Цивільним кодексом
України, положення цього Кодексу
застосовуються до тих прав і
обов'язків, що виникли або продовжують
існувати після набрання ним чинності.

Враховуючи, вищезазначене положення до
спадщини, яка відкрилась після
померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6
застосовуються положення Цивільного
кодексу України.

Як було встановлено судом, спадкоємців
першої, другої та третьої черги після
смерті ОСОБА_6 немає.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України - у
четверту чергу право на спадкування за
законом мають особи, які проживали зі
спадкодавцем однією сім'єю не менш як
п'ять років до часу відкриття спадщини.

Допитані в судовому засіданні в якості
свідків ОСОБА_20 та ОСОБА_21 пояснили, що
ОСОБА_2 мешкала разом із спадкодавцем
ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1, були
пов'язані спільним побутом та
взаємними правами та обов'язками, тобто
вважається такою, яка фактично
прийняла спадщину.

Листом Ізмаїльської державної
нотаріальної контори № 907/01-16 від 23.04.2014
року, позивачам було відмовлено у
видачі свідоцтва про право на спадщину
за законом на частку житлового будинку
з надвірними спорудами, що знаходиться
в АДРЕСА_1, яка залишилася після
померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6, у зв'язку
із тим, що коло спадкоємців за законом
визначається згідно статей 529 - 530
Цивільного кодексу України 1963 року.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає задоволенню, оскільки
відповідачі позов визнали і обставини
визнані сторонами не підлягають
доказуванню у відповідності до ст. 61 ч.1
ЦПК України. Судом не виявлено
обставин, що суперечать закону або
порушують права, свободи чи інтереси
інших осіб.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.10,60,130,174,213-215 ЦПК України, ст. 525, 534,
535, 549 ЦК УРСР (1963 року), 1220, 1222, 1233,1234,1261, 1269
ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Ізмаїльської
міської ради Одеської області про
встановлення факту, що має юридичне
значення та визнання права власності
на спадкове майно - задовольнити.

Встановити факт спільного проживання
ОСОБА_2 та ОСОБА_6 на час відкриття
спадщини за адресою: АДРЕСА_1.

Визнати право власності за ОСОБА_1 на 1/3
частину житлового будинку,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1
(зазначеного в плані літ. «А» загальною
площею 71,4 кв.м.).

Визнати право власності за ОСОБА_2 на 2/3
частини житлового будинку,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1
(зазначеного в плані літ. «А» загальною
площею 71,4 кв.м.).

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя О. Я. Присакар