Справа № 541/1434/14-ц
Провадження №2/541/659/2014
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

25 червня 2014 року Миргородський
міськрайонний суд Полтавської області

в складі: головуючої судді
- Андрущенко-Луценко С.В.

при секретарі -
Литвиненко О.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Миргороді справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів на утримання дітей,

в с т а н о в и в :

05.06.2014 року ОСОБА_1 звернулася до
Миргородського міськрайонного суду із
позовом до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів на утримання дітей.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1
позов підтримала. Пояснила , що у них з
відповідачем є двоє спільних дітей -
син ОСОБА_3 2001 року народження та дочка
ОСОБА_4 2003 року народження. В квітні 2014
року вона в зв'язку з відсутністю
взаєморозуміння з відповідачем пішла
проживати до своїх батьків. З цього
часу діти проживають кілька днів у неї,
потім кілька днів у відповідача. Коли
діти проживають у неї, то вона їх
утримує, коли у відповідача, то він їх
утримує. Вона не намагалася вирішити з
відповідачем питання спільного
утримання дітей, так як вважає, що до
згоди в цьому питанні вони не прийдуть.
Просить суд стягнути з відповідача на
її користь аліменти на утримання дітей
в розмірі 1/3 частини всіх видів
заробітку відповідача щомісячно до
досягнення дітьми повноліття.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнав і в
його задоволенні просив відмовити,
оскільки діти в основному проживають
разом з ним і перебувають на його
утриманні. При цьому не заперечував той
факт, що діти проживають і з позивачкою:
фактично живуть кілька днів з ним,
потім кілька днів з позивачкою. У нього
ніколи не виникало з позивачкою
будь-яких непорозумінь стосовно
утримання дітей. Чому позивачкою було
подано позов зрозуміти не може. На
даний час, а саме з вчорашнього дня
позивачка разом з дільничним
інспектором забрала від нього дітей.

Суд, заслухавши пояснення позивачки,
показання свідків, дослідивши та
проаналізувавши письмові докази по
справі, приходить до висновку, що позов
не підлягає до задоволення з таких
підстав.

Встановлено, що сторони мають двох
спільних дітей: сина ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_3 та дочку ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.4-5) Діти проживають як
з матір'ю так і з батьком: по кілька
днів у кожного з батьків, чого не
заперечувалося сторонами по справі, та
підтверджується довідками вуличного
комітету, як зі сторони позивачки так і
зі сторони відповідача.

Допитані в судовому засіданні в якості
свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, суду
пояснили, що знають як позивачку так і
відповідача. Діти сторін з квітня 2014
року в основному проживають з
відповідачем та він займається їх
утриманням. В той же час не
заперечували той факт, що діти
проживали в цей період і з позивачкою, а
отже, їх утриманням займалася і вона.

Згідно ст.ст. 180; 181; 182 СК України батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття. За рішенням
суду кошти на утримання дитини
(аліменти) присуджуються у частці від
доходу її матері, батька. Розмір
аліментів на одну дитину за жодних
обставин не може бути меншим 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку.

Позивачкою на час розгляду справи
судом не подано належних та допустимих
доказів, які б свідчили про те, що
відповідач не утримує належним чином
дітей. Навпроти, як встановлено судом,
діти проживають як з позивачкою, так і з
відповідачем, а отже утриманням дітей
займається саме той з батьків де
перебувають діти, а вони по кілька днів
перебувають то у позивачки, то у
відповідача.

Зважаючи на викладене, на час розгляду
справи судом підстави для задоволення
позову відсутні.

Керуючись ст.ст. 10; 11; 60; 88; 208; 214; 215; 218 ЦПК
України; ст.ст. 180; 181; 182 СК України, суд, -

в и р і ш и в :

Відмовити у задоволення позову
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів на утримання дітей,

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Полтавської області
на протязі 10 днів з дня його
проголошення, шляхом подачі
апеляційних скарг через Миргородський
міськрайонний суд.

Суддя: С. В. Андрущенко-Луценко