Справа № 456/1213/10
Головуючий у 1 інстанції: Хобор Р.Б.
Провадження № 22-ц/783/3414/14
Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук
Категорія справи: 2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого - судді Мельничук О.Я.,

суддів Крайник Н.П., Курій Н.М.,

при секретарі Данилик І.І.,

за участю представників ОСОБА_2- ОСОБА_3,
ОСОБА_4, представника ОСОБА_5-ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_3,
представника ОСОБА_2 на ухвалу
Стрийського міськрайонного суду
Львівської області від 17 травня 2010 року
по справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_8,
тертя особа: Стрийська міська Рада про
усунення перешкод у користуванні
сараєм та реальний розподіл будинку,-

В С Т А Н О В И Л А:

В лютому 2010 року ОСОБА_7 звернувся до
суду із позовом про усунення перешкод в
користуванні сараєм розміром 5,45х 2,25 м.,
провести реальний розподіл житлового
будинку та господарських будівель, що
знаходиться по АДРЕСА_1.

В ході розгляду справи сторони прийшли
до мирової угоди.

Ухвалою Стрийського міськрайонного
суду Львівської області від 17 травня 2010
року визнано мирову угоду укладено
ОСОБА_7 та ОСОБА_8 відповідно до якої
визнано за ОСОБА_8 право власності на
житловий будинок, що знаходиться за
адресою АДРЕСА_1 та складається з кухні
2-1 площею 9,8 кв.м.житлової кімнати 2-2,
площею 15,9 кв.м., веранди І, площею 5,3
кв.м., до якого належить 1/2 частина сараю
"Б". Визнано за ОСОБА_7 право власності
на житловий будинок, що знаходиться за
адресою АДРЕСА_1 та складається з
приміщень підвалу І, ІІ, площею 7,8 кв.м.
та 7,1 кв.м., приміщень першого поверху, а
саме: коридору 1-1 площею 7,4 кв.м., кухні 1-2
площею 7,0 кв.м., житлових кімнат 1-3, 1-4, 1-5,
загальною площею 34,0 кв.м., ванної 1-6
площею 3,1 кв.м., веранди І площею 3,2 кв.м.,
а також на наступні господарські
будівлі: сарай "Г", вбиральню "Д", 1/2
частину сараю "Б", сараї "Ж", "З", погріб
"И".

Вищезгадану ухвалу в апеляційному
порядку через свого представника
-ОСОБА_3 оскаржила ОСОБА_2. Вважає ухвалу
суду незаконною і такою, що порушує її
права і обов"язки. Вважає, що мировою
угодою без будь-яких законних підстав
узаконено самовільно облаштовані з
фанери сараї і визнано на них право
власності. Також звертає увагу, що дані
сараї облаштовані на відстані шести
метрів від її будинку, що згідно п.4.1.16
НАПБ А.01.001-2004 "Правил пожежної безпеки в
Україні" ... "тимчасові споруди, кіоски,
ларки тощо повинні розміщуватися на
відстані не менше 10 метрів від інших
будівель та споруд, крім випадків, коли,
згідно з будівельними нормами,
потрібний більший протипожежний
розрив, або коли їх можна встановити
біля зовнішніх стін без отворів, які
відповідають вимогам будівельних норм
до протипожежних стін". Суд ухвалою
узаконив самочинні будівлі, і ставити
питання про знесення або перенесення
сараїв неможливо, оскільки на них
визнано право власності, тому апелянт
просить ухвалу Стрийського
міськрайонного суду Львівської
області від 17 травня 2010 року скасувати
і постановити нову ухвалу, якою
відмовити у визнанні мирової угоди.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторін, перевіривши матеріали справи
та законність і обґрунтованість ухвали
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга ОСОБА_3, представника ОСОБА_2
підлягає до задоволення із наступних
підстав.

Згідно з п.4 ч.1 ст.311 ЦПК України ухвала
суду підлягає скасуванню з
направленням справи для продовження
розгляду до суду першої інстанції, якщо
суд порушив норми процесуального
права.

Визнаючи мирову угоду, укладену між
ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та визнаючи за ОСОБА_8
право власності на житловий будинок, що
знаходиться по АДРЕСА_1 та складається
з кухні 2-1 площею 9,8 кв.м., житлової
кімнати 2-2, площею 15,9 кв.м., веранди І,
площею 5,3 кв.м., до якого належить 1/2
частина сараю "Б", визнано за ОСОБА_7
право власності на житловий будинок, що
знаходиться по АДРЕСА_1 та складається
з приміщень підвалу І, ІІ, площею 7,8 кв.м.
та 7,1 кв.м., приміщень першого поверху, а
саме: коридору 1-1 площею 7,4 кв.м., кухні 1-2
площею 7,0 кв.м., житлових кімнат 1-3, 1-4, 1-5,
загальною площею 34,0 кв.м., ванної 1-6
площею 3,1 кв.м., веранди І площею 3,2 кв.м.,
а також на наступні господарські
будівлі: сарай "Г", вбиральню "Д", 1/2
частину сараю "Б", сараї "Ж", "З", погріб
"И", суд виходив з того, що ОСОБА_7 визнає
право власності ОСОБА_8, а ОСОБА_8 визнає
право власності ОСОБА_7 на вищезгадані
приміщення визнані в мировій угоді.

Проте з таким висновком суду не може
погодитись колегія суддів, поскільки
висновки суду не відповідають дійсним
обставинам по справі, так як суд першої
інстанції порушив норми
процесуального права.

Згідно ч. ч. 4, 5 ст. 175 ЦПК України у разі
укладення сторонами мирової угоди суд
постановлює ухвалу про закриття
провадження у справі. Закриваючи
провадження у справі, суд за
клопотанням сторін може постановити
ухвалу про визнання мирової угоди.

Якщо умови мирової угоди суперечать
закону чи порушують права, свободи чи
інтереси інших осіб, суд постановлює
ухвалу про відмову у визнанні мирової
угоди і продовжує судовий розгляд.

Так, апеляційним судом
встановлено, що підтверджено
матеріалами справи та не
спростовується сторонами, що ОСОБА_7
звернувся до суду із позовом до ОСОБА_8,
третя особа: Стрийська міська рада
Львівської області з ціною позову 153 150
грн. про усунення перешкод
користування майном та визнання права
власності на нерухоме майно, однак
просив суд зобов"язати ОСОБА_8 усунути
перешкоди в користуванні сараєм
розміром 5,45х 2,25 м. та провести реальний
розподіл житлового будинку та
господарських будівель, що знаходяться
по АДРЕСА_1.

1951 році ОСОБА_7 було надано
земельну ділянку під індивідуальне
будівництво житлового будинку.

07 жовтня 1976 року за ОСОБА_7 та
його матір"ю - ОСОБА_9 було
зареєстровано в рівних долях право
власності на житловий будинок АДРЕСА_1
згідно свідоцтва про право власності,
виданого Виконавчим комітетом
Стрийської міської Ради трудящих 07
січня 1958 року на підставі рішення
Стрийського міськвиконкому № 790 від
27.12.1957 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_9 померла.
Спадкоємцями її майна, а саме, 1/2
частини житлового будинку були її діти
- ОСОБА_7 та ОСОБА_8

Згідно свідоцтва про право на
спадщину за законом від 19 листопада 1986
року, ОСОБА_8 успадкувала 2/3 частини
спадкового майна ОСОБА_9, а також
зазначено, що решта спадкового майна
залишається відкритим.

Згідно свідоцтва про право на
спадщину за законом від 24 січня 1987 року,
ОСОБА_7 успадкував 1/3 частину
спадкового майна після смерті ОСОБА_9

24 листопада 1986 року за ОСОБА_8
було зареєстровано Стрийським МБТІ
право власності на 1/3 частину житлового
будинку АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва
про право на спадщину за законом,
виданого 19 листопада 1986 року
Стрийською державною нотаріальною
конторою, за реєстровим № 3797.

За ОСОБА_7 25 березня 2005 року було
зареєстровано право власності на 1/6
частину вищезгаданого житлового
будинку згідно свідоцтва про право на
спадщину за законом, виданого 24.01.1987
року Стрийською державною
нотаріальною конторою, за реєстровим
№195.

З урахуванням вищенаведеного
вбачається, що частка права власності
ОСОБА_7 на житловий будинок АДРЕСА_1 є
більшою, а ніж в ОСОБА_8

На момент звернення ОСОБА_7 до суду із
позовом, власниками житлового будинку
АДРЕСА_1 є ОСОБА_7 та ОСОБА_8

Згідно виписки із рішення Виконавчого
комітету Стрийської міської ради
Львівської області від 20 серпня 2009 року
№ 319 частині житлового будинку,
належного ОСОБА_7 залишено існуючий
поштова-адресний номер, АДРЕСА_1, а
ОСОБА_8 на її частину житлового будинку
надано поштово-адресний АДРЕСА_1.

Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

В суді апеляційної інстанції
встановлено, що рішенням Стрийського
міськрайонного суду Львівської
області від 21 жовтня 2008 року визнано за
ОСОБА_2 право власності на житловий
будинок "Е-3" загальною площею 332, 1 кв.м.
по АДРЕСА_1. Рішенням Стрийського
міськрайонного суду Львівської
області від 21 жовтня 2008 року
встановлено, що ОСОБА_2 отримавши
відмову Стрийської міської ради про
надання дозволу на будівництво
житлового будинку по АДРЕСА_1,
самовільно розпочала будівництво
житлового будинку, за що постановою від
31.05.1995 року була притягнута до
адміністративної відповідальності за
ст.97 КУпАП, дозвіл на будівництво якого
рішенням Виконкому Стрийської
районної ради № 341 від 22.10.1996 року
надано ОСОБА_7 Враховуючи, що
будівництво спірного будинку фактично
велося ОСОБА_2 за її кошти, а ОСОБА_7 його
не проводив та участі в ньому не брав
через похилий вік та незадовільний
стан здоров"я.

Постановляючи ухвалу про визнання
мирової угоди суд вийшов за межі
позовних вимог і визнав право
власності за ОСОБА_8 на житловий
будинок, що знаходиться по АДРЕСА_1 та
складається з кухні 2-1 площею 9,8 кв.м.
житлової кімнати 2-2, площею 15,9 кв.м.,
веранди І, площею 5,3 кв.м., до якого
належить 1/2 частина сараю "Б", визнав за
ОСОБА_7 право власності на житловий
будинок, що знаходиться по АДРЕСА_1 та
складається з приміщень підвалу І, ІІ,
площею 7,8 кв.м. та 7,1 кв.м., приміщень
першого поверху, а саме: коридору 1-1
площею 7,4 кв.м., кухні 1-2 площею 7,0 кв.м.,
житлових кімнат 1-3, 1-4, 1-5, загальною
площею 34,0 кв.м., ванної 1-6 площею 3,1 кв.м.,
веранди І площею 3,2 кв.м., а також на
наступні господарські будівлі: сарай
"Г", вбиральню "Д", 1/2 частину сараю "Б",
сараї "Ж", "З", погріб "И", поскільки
позивач по справі - ОСОБА_7 просив лише
зобов"язати ОСОБА_8 усунути перешкоди в
користуванні сараєм розміром 5,45 х 2,25 м.
та провести реальний розподіл
житлового будинку та господарських
будівель.

Також судом першої інстанції мировою
угодою визнано право власності на
господарські будівлі, які побудовані
самочинно як тимчасові споруди та з
порушенням будівельних норм та правил,
а також такі розташовані на спільній
земельній ділянці, на якій розташовані
три житлові будинки і яка не була
приватизованою.

До участі в розгляді даної справи судом
не залучено в якості відповідача
власника житлового будинку №73-«а» -
ОСОБА_2, як суміжного землекористувача,
який також знаходиться на земельній
ділянці, яка була закріплена за
будинковолодінням ОСОБА_7 і нанесена на
збірний кадастровий план земельних
ділянок в м.Стрию, що підтверджується
планом земельної ділянки АДРЕСА_1 від 26
квітня 1996 року, виданого Стрийським
міськрайонним бюро технічної
інвентаризації /а.с.19/.

Окрім цього, судом першої інстанції не
залучено при розгляді даної справи
також Відділ Держкомзему та Інспекцію
ДАБК.

Колегія суддів приходить до висновку,
що суд першої інстанції також порушив
права та охоронювані законом інтереси
держави, оскільки визнав право
власності за ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на
самовільне збудоване нерухоме майно
(два сараї та погріб), які побудовані на
земельній ділянці, що належить
Стрийській міській раді та яка не була
для цього відведена.

Статтею 331 ЦК України передбачено, що
право власності на новостворене
нерухоме майно (житлові будинки,
будівлі, споруди тощо) виникає з
моменту завершення будівництва,
прийняття нерухомого майна до
експлуатації та державної реєстрації
такого майна.

Як вбачається з матеріалів справи,
реєстрація права власності, отримання
правовстановлюючих документів на
самочинне збудоване майно не
проводились.

Таким чином, на підставі викладеного
колегія суддів приходить до висновку,
що ухвала про визнання мирової угоди
між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 є незаконною, та
підлягає скасуванню, оскільки її умови
суперечать закону та порушують права і
інтереси ОСОБА_2, а тому колегія суддів
вважає, що слід постановити нову ухвалу
про відмову у визнанні мирової угоди та
направити справу до суду першої
інстанції для продовження судового
розгляду.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.4 ч.2 ст.307, ст. 313,
п.2 ч.1 ст. 314, ст.ст. 315, 317, 319, ЦПК України,
колегія суддів -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, представника
ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Стрийського міськрайонного
суду Львівської області від 17 травня 2010
року скасувати. У визнанні мирової
угоди між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 відмовити.
Справу направити до суду першої
інстанції для продовження розгляду по
суті.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та оскарженню не
підлягає.

Головуючий:
О.Я.
Мельничук

Судді:
Н.П.
Крайник

Н.М.
Курій