АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4966/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Колесніченко О.В. Доповідач -
Дерев'янко О.Г.Категорія 19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2014 року
м. Дніпропетровськ

колегія суддів Судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Дерев'янка
О.Г.

суддів: Черненкової Л.А.,
Петешенкової М.Ю.

при секретарі Філіній
Я.Г.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Дніпропетровську
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_2

на рішення Індустріального районного
суду м.Дніпропетровська від 01 квітня 2014
року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_2 про стягнення компенсації за
частку у спільній власності, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2012 року ОСОБА_4 звернулась
до суду із зазначеним позовом,
посилаючись на те, що квартира АДРЕСА_1
належить їй та відповідачу ОСОБА_2 на
праві спільної часткової власності
кожному по ? частині, проте після
розірвання шлюбу та конфліктними
відносинами між ними спільне
користування квартирою виявилося
неможливим, тому позивачка, згідно
неодноразово уточнених позовних вимог,
просили суд стягнути з відповідача на
її користь грошову компенсацію
вартості належної їй ? частки квартири
в сумі 253289,00 грн., визнати відповідача
власником ? частини квартири, що
належала їй, припинити право власності
її на ? частину квартири, судові витрати
покласти на відповідача. (а.с.167)

Рішенням Індустріального
районного суду м.Дніпропетровська від
01 квітня 2014 року позов задоволено,
стягнути з ОСОБА_2 користь ОСОБА_3
компенсацію вартості належної їй ?
частини квартири АДРЕСА_1 в розмірі
253289,00 грн. припинивши право власності
ОСОБА_3 на цю ? частину квартири із
визнанням за ОСОБА_2 на вказану ?
частину квартири. Стягнуто з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_3 витрати по сплаті
судового збору 214,60 грн. (а.с. 228-213)

В апеляційній скарзі ОСОБА_2
посилається на те, що рішення
постановлено з порушенням норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, в зв'язку з чим
апелянт ставить питання про скасування
оскаржуваного рішення суду та
постановлення нового рішення про
відмову позивачу у позові.

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість судового рішення в
межах доводів апеляційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню, а оскаржуване рішення
скасуванню з ухваленням нового рішення
про відмову в задоволенні позову,
виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Задовольняючі позовні вимоги ОСОБА_3
суд першої інстанції виходив з того, що
оскільки спірна квартира не може бути
поділена між сторонами в натурі, а
цивільні права позивачки, яка бажає
отримати грошову компенсацію вартості
своєї частки в спірній квартирі
підлягають захисту, тому позивачка має
право на отримання від відповідача
грошової компенсації вартості своєї
частки у спільній власності відповідно
до положень ст.. 364 ЦК України.

Проте повністю погодитися з таким
висновком суду першої інстанції не
можна.

З матеріалів справи, а саме заочного
рішення Індустріального районного
суду від 23.12.2008 року вбачається, що
ОСОБА_5 та ОСОБА_2 з 10.09.1994 року
перебували у шлюбі, який розірвано
рішенням цього ж суду від 13.06.2008 року.

На підставі вказаного рішення
Індустріального районного суду від
23.12.2008 року за ОСОБА_6 визнано право
власності на ? частина квартира АДРЕСА_1
та 16.04.2009 року зареєстровано право
власності на ? частину. (а.с.11,12)

20 червня 2009 року Позивачка
зареєструвала шлюб з громадянином
Французької Республіки ОСОБА_8, та
стала мати прізвище ОСОБА_9 (а.с.17)

ОСОБА_9 в квартирі не проживає, оскільки
проживає з родиною за межами України в
м. Тулуза (регіон Верхня Гаронна), де у
неї 20.05.2010 року народився син ОСОБА_10,
ОСОБА_11, ОСОБА_12. (а.с.10)

Відповідно до технічної
характеристики квартири, спірна
квартира АДРЕСА_1 розташована на 11
поверсі 16 поверхового будинку та
складається з 3 кімнат житловою площею
45,2 кв.м., загальна площа 76,1 кв.м. (а.с.15)

Статтею 364 ЦК України передбачено, що
співвласник має право на виділ у натурі
частки із майна, що є у спільній
частковій власності.

Якщо виділ у натурі частки із спільного
майна не допускається згідно із
законом або є неможливим, співвласник,
який бажає виділу, має право на
одержання від інших співвласників
грошової або іншої матеріальної
компенсації вартості його частки.

Компенсація співвласникові може бути
надана лише за його згодою.

Таким чином, з положень ч.2. ст.. 364 ЦК
України не випливає обов'язок
співвласника сплатити грошову або іншу
матеріальну компенсацію вартості
частки іншого співвласника, який бажає
виділу.

Частиною першою статті 316 ЦК України
передбачено, що правом власності є
право особи на річ (майно), яке вона
здійснює відповідно до закону за своєю
волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч.4 і ч.5 ст. 319 ЦК України
власність зобов'язує. Власник не може
використовувати право власності на
шкоду правам, свободам та гідності
громадян, інтересам суспільства.

Надаючи одному із співвласників право
на одержання від інших співвласників
грошової або іншої матеріальної
компенсації вартості його частки,
законом не передбачено обов'язку інших
співвласників по за їх волі сплачувати
компенсацію, та таким чином фактично
без їх волі придбавати майно (набувати
на нього право).

У спірній квартирі проживає відповідач
ОСОБА_2, який згідно матеріалів справи
визнає право позивачки на ? частину
квартири, але не погоджується
компенсувати вартість частки майна що
їй належить, у тому числі і у зв'язку з
неспроможністю сплатити позивачці
грошову компенсацію за її часку в
квартирі, а також у зв'язку з тим, що ця ?
частина квартири йому не
потрібна.(а.с.110-112)

Відповідно до вимог ст.. 3 ЦК України,
загальними засадами цивільного
законодавства є справедливість,
добросовісність та розумність з
урахуванням прав та інтересів усіх
співвласників.

Колегія суддів вважає, що при виниклій
ситуації, позивачка, яка бажає
стягнення з відповідача компенсації
вартості ? належної їй частини квартири
по ринковій цині, що дорівнює 253289 грн.,
зловживає наданим їй ч. 2 ст. 364 ЦК
України правом, оскільки реалізація
цього права порушить права
відповідача, який не має змоги сплатити
співвласнику грошову компенсацію або
іншу матеріальну компенсацію вартості
цієї частки, і що така принципова її
позиція поставить іншого співвласника
в скрутне становище.

Суд першої інстанції не перевірив
можливість сплати відповідачем такої
значної компенсації і не врахував, що
правовий режим спільної часткової
власності має враховувати інтереси
всіх її учасників і забороняє
обмеження прав одних учасників за
рахунок інших. Такі висновки
узгоджується з правовою позицією,
визначеною в постанові по справі № 6-4ц14
Судової палата у цивільних справах
Верховного Суду України від 19.02.2014 року.

Крім того, відповідно до вимог ч.1 ст. 317
ЦК України власникові належать права
володіння, користування та
розпорядження своїм майном.

Колегія суддів вважає, що позивачка не
позбавлена можливості здійснити
відчуження належної їй ? частини
спірної квартири, отримавши при цьому
реальну вартість ? частки квартири,
тобто отримати ціну, за яку її можливо
буде продати, а не оціночну, на якій
вона наполягає.

За таких обставин стягнення за
рішенням суду на користь позивачки
грошової компенсації її частки в
квартирі у розмірі 253289 грн., з
урахуванням неспроможності
відповідача сплатити таку компенсацію,
є використанням одними із
співвласників свого права власності на
шкоду іншим співвласникам, що не може
бути припустимим. Більш того,
покладення на відповідача такого
обов'язку, може призвести до звернення
стягнення на квартиру, її примусового
продажу й порушення законних прав
відповідача.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає за необхідне рішення суду
першої інстанції скасувати, та
ухвалити нове рішення, яким ОСОБА_6 -
ОСОБА_13 в задоволенні позову до ОСОБА_2
про стягнення компенсації за ? частку у
спільній власності, визнання права
власності та припинення права на ?
частину квартири - відмовити.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 309, 313-316 ЦПК
України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Індустріального районного
суду м.Дніпропетровська від 01 квітня 2014
року скасувати.

Постановити нове рішення, яким ОСОБА_6 -
ОСОБА_13 в задоволенні позову до ОСОБА_2
про стягнення компенсації за ? частку у
спільній власності, визнання права
власності та припинення права на ?
частину квартири - відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, і протягом
двадцяти днів може бути оскаржено до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий

Судді