Справа № 344/5657/13-ц
Провадження № 2/344/304/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

10 квітня 2014 року
м.
Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд
Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді Ковалюк
І.П.

секретаря Гречун Т.Б.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Івано-Франківську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства "Ідея Банк" про
визнання кредитного договору та
договору застави транспортного засобу,
додатку №1 та додатку №2 до кредитного
договору недійсними та визнання дій
банку неправомірними,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із
позовом до Публічного акціонерного
товариства "Плюс Банк" про визнання
кредитного договору №819.70013 від
08.04.2008року, укладеного між ПАТ "Плюс
Банк" та договору застави
транспортного засобу від
08.04.2008рокуукладеним між ним та ПАТ "Плюс
Банк" недійсними, а також визнання дій
працівників ПАТ "Плюс Банк", пов'язані
із підвищенням процентної ставки по
кредитному договору №819.70013 від
08.04.2008року в односторонньому порядку
протиправними. В подальшому позивачем
збільшено повні вимоги, просить також
визнати недійсними Додаток №1 до
кредитного договору та Додаток №2 до
кредитного договору

Позов мотивований тим, що договір при
укладенні договір порушені умови їх
укладення, а саме на самому договорі
відсутній його підпис як позичальника.

Ухвалою суду від 02.04.2014року проведено
заміну відповідача - ПАТ "Плюс Банк" на
правонаступника ПАТ "Ідея Банк".

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, подав суду заяву,
в якій просить розгляд справи
проводити без його участі, позовні
вимоги підтримує в повному обсязі..

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про дату, час та
місце розгляду справи повідомлений
належним чином. Причину неявки суду не
повідомлено. З урахуванням положень ст.
224 ЦПК України, суд ухвалив провести
заочний розгляд справи.

Дослідивши докази, надані сторонами на
підтвердження своїх вимог та
заперечень, об'єктивно та всебічно
з'ясувавши таким чином обставини
справи, суд приходить до висновку про
наявність підстав для задоволення
позовних вимог, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 08.04.2008р. між ПАТ
«Плюс Банк» (надалі - Банк) та ОСОБА_1
було укладено кредитний договір №
819.70013. Згідно п.1 Договору банк надає
позичальнику кредит в сумі 17 011,00
доларів США терміном до 08.04.2015р. для
придбання транспортного засобу у ЗАТ
«Карпати - Лада», та оплату комісійних
за перевірку пакету документів та
розгляд кредитної заявки у розмірі 1,00 %
від частини кредиту, яка
перераховується продавцю в оплату
транспортного засобу, а позичальник
зобов'язується одержати і повернути
грошові кошти, надані згідно з цим
Договором, на визначених цим Договором
умовах.

На забезпечення виконання взятих на
себе зобов'язань 08.04.2008р. між ПАТ «Плюс
Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір
застави транспортного засобу марки Skoda
Octavia Tour 1.9 TDI, номер шасі (кузова) НОМЕР_1.

Згідно ч.І ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені 4.1-3, 5, 6 ст.203 цього
Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.203 ЦК
України зміст правочину не може
суперечити цьому Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
моральним засадам суспільства.
Відповідно до ч.4 ст.203 ЦК України
правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом.

Кредитний договір від 08.04.2008р. та
договір застави транспортного засобу
від 08.04.2008р. в розділі «Реквізити та
підписи сторін» містить реквізити
Банку та ПІБ позичальника. Тим не менш,
договір підписується зі сторони
позичальника не уповноваженою особою.
При цьому ПІБ особи, яка підписала
договір не зазначається, а на деяких
сторінках договорів взагалі підпис
позичальника відсутній. Таким чином,
при укладенні даного договору не
дотримано ч.2 ст.207 ЦК України: правочин
вважається таким, що вчинений в
письмовій формі, якщо він підписаний
його стороною (сторонами), оскільки
особа, яка підписала договір від імені
позичальника на вчинення таких дій не
уповноважувалася та не являється
стороною договору.

Згідно п.5.2 Кредитного договору
позичальник у порядку та строки, що
визначені цим договором сплачує банку
проценти в розмірі 12,00 %. Однак в
порушення умов договору за
користування кредитом позивачу
нараховувалось близько 17 %. На таке
підвищення розміру відсоткової ставки
згода позивача не надавалася.

Відповідно до висновку судової
почеркознавчої експертизи №09/03-448 від
24.02.2014року, підписи в графі
"Позичальник" у додатку №1 до
кредитного договору №819.70013 від
08.04.2004року (графік сплати ануїтентних
платежів від 08.04.2004р.) та у додатку №2 до
кредитного договору №819.70013 від 08.04.2004р.
виконані не ОСОБА_1, а іншою особою (а.с.
102).

Відповідно до ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна
або розірвання договору допускається
лише за згодою сторін, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 552 ЦК України у разі
істотної зміни обставин, якими сторони
керувалися при укладенні договору,
договір може бути змінений або
розірваний за згодою сторін, якщо інше
не встановлено договором або не
випливає із суті зобов'язання.
Відповідно до п. 4 ст. 11 Закону країни
"Про захист прав споживачів" у договорі
про надання споживчого кредиту може
зазначатися, що відсоткова ставка за
кредитом може змінюватися залежно від
зміни облікової ставки Національного
банку України або в інших випадках. Про
зміну відсоткової ставки за споживчим
кредитом споживач повідомляється
кредитодавцем протягом семи
календарних днів з дати її зміни. Без
такого повідомлення будь-яка зміна
відсоткової ставки І недійсною.

Відповідно до вступної частини
постанови Національного банку України
N 168 від 10.05.2007 р. "Про затвердження
Правил надання банками України
інформації споживачу про умови
кредитування та сукупну вартість
кредиту" ці правила прийняті з метою
захисту прав споживачів під час
укладання договорів про надання
споживчих кредитів, запобігання
завданню споживачам моральної чи
матеріальної шкоди через надання
свідомо недостовірної чи неповної
інформації.

Пунктом 3.5 Правил надання банками
України інформації споживачу про умови
кредитування та сукупну вартість
кредиту встановлено, що банки мають
право ініціювати зміну процентної
ставки за кредитом лише в разі настання
події, не залежної від волі сторін
договору, яка має безпосередній вплив
на вартість кредитних ресурсів банку.
Банки не мають права змінювати
процентну ставку за кредитом у зв'язку
з волевиявленням однієї із сторін міні
кредитної політики банку).

Таким чином, зміна процентної ставки
відповідно до ст. 652 ЦК України та
Правил надання банками України
інформації споживачу про умови
кредитування та сукупну вартість
кредиту можлива лише при істотній
зміні обставин, якими сторони
керувалися при укладенні договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України (що
набула чинності 10.01.2009 року)
встановлений договором розмір
процентів не може бути збільшений
банком в односторонньому порядку.

Оскільки позивач не надавав свою згоду
на зміну відсоткової ставки, договір
ним не підписувався, тому відсоткова
ставка за кредитним поговором повинна
була залишатися незмінною. У зв'язку з
наведеним, дії працівників Банку ПАТ
«Плюс Банк» пов'язані із підвищення
процентної ставки кредитного договору
в односторонньому порядку є
неправомірними.

Відповідно до ч. З ст. 1056-1, ч. 2 ст. 215, ч. 1 і
4 ст. 216 ЦК України умова договору подо
права банку змінювати розмір процентів
в односторонньому порядку є нікчемною.
Недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається. Недійсний
правочин не створює юридичних
наслідків, крім тих, що пов'язані з його
недійсністю. Правові наслідки
недійсності нікчемного правочину, які
встановлені законом, не можуть
змінюватися за домовленістю сторін.

Таким чином, умова кредитного договору,
передбачена п.5.2 Договору про право
банку збільшувати розмір відсоткової
ставки до 25 % в односторонньому порядку,
є нікчемною з 10.01.2009 р. і не створює для
сторін цієї угоди ніяких юридичних
наслідків.

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони
вільні в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності і
справедливості. В пункті 9.2
вищезгаданого кредитного договору
зазначено, що фактично підписанням
цього договору позичальник засвідчує,
що він ознайомлений з інформацією,
надання якої вимагається відповідно до
ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист
прав споживачів», а також з Тарифами
банку. Однак договір не підписувався,
тому своє волевиявлення на падения
договору на викладених в ньому умовах
ОСОБА_1 не висловлено.

У відповідності до ч.2 ст. 548 ЦК України
недійсне зобов'язання не підлягає
забезпеченню. Недійсність основного
зобов'язання (вимоги) спричиняє
недійсність правочину щодо його
забезпечення, якщо інше не встановлено
цим Кодексом. Враховуючи наявність
підстав для визнання кредитного
договору недійсним, підлягає визнанню
недійсним і договір застави
транспортного засобу

Враховуючи викладені вище обставини,
вважаю, що кредитний договір від
08.04.2008р. і договір застави
транспортного засобу від
08.04.2008р.підлягає визнанню недійсними.

На підставі наведеного, відповідно до
ст.124 Конституції України, ст.6, 11, 546, 553,
559, 1054 ЦК України, керуючись ст.ст. 60 88, 179,
212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства "Ідея Банк" про
визнання кредитного договору та
договору застави транспортного засобу,
додатку №1 та додатку №2 до кредитного
договору недійсними та визнання дій
банку неправомірними - задоволити.

Визнати недійсним кредитний договір
№819.70013 від 08.04.2008року, а також Додаток
№1 до кредитного договору та Додаток №2
до кредитного договору укладений між
ПАТ "Плюс Банк" та ОСОБА_1.

Визнати недійсним договір застави
транспортного засобу від 08.04.2008року,
укладений між ПАТ "Плюс Банк" та ОСОБА_1.

Визнати дії працівників ПАТ "Плюс
Банк", пов'язані із підвищенням
процентної ставки по кредитному
договору №819.70013 від 08.04.2008р. в
односторонньому порядку
неправомірними.

Заочне рішення може бути переглянуте
за письмовою заявою відповідачів
протягом 10 днів з дня отримання його
копії.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Апеляційна скарга, подана після
закінчення строків, установлених
статтею 294 ЦПК України, залишається без
розгляду, якщо апеляційний суд за
заявою особи, яка її подала, не знайде
підстав для поновлення строку, про що
постановляється ухвала.

Суддя
І.П. Ковалюк