Справа №: 671/976/14-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2014 року
Волочиський районний суд Хмельницької
області

в складі головуючої
судді Ніколової С.В.

при секретарі Хрупайло
Т.В.,

розглянувши в порядку ч. 2 ст. 197 ЦПК
України у відкритому судовому
засіданні в м.
Волочиську подання державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Волочиського
районного управління юстиції
Хмельницької області про розшук
боржника ,-

встановив:

14 травня 2014 року державний
виконавець відділу ДВС Волочиського
районного управління юстиції
звернувся до суду з поданням про розшук
боржника ОСОБА_1, посилаючись на те, що
місцезнаходження боржника невідоме.
Зазначив, що під час виконання рішення
Волочиського районного суду від 07.02.2012
року про стягнення з ОСОБА_1 91000 грн. 00
коп. боргу та 910 грн. судових витрат було
встановлено, що останній за вказаною в
виконавчому листі адресою не проживає,
належного йому майна не виявлено.
Іншого місця проживання чи місця
роботи боржника ОСОБА_1 не встановлено.

В судове засідання
представник ВДВС Волочиського
районного управління юстиції ОСОБА_2
не з'явився, подав заяву про розгляд
подання у його відсутності, подання
підтримує.

Дослідивши матеріали
подання та виконавчого провадження №
1801/5, суд вважає, що подання не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобовязана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК
України розшук боржника оголошується
за місцем виконання рішення або за
останнім відомим місцем проживання
(перебування) боржника чи
місцезнаходженням його майна, або за
місцем проживання (перебування)
стягувача.

Пунктом 10 частини 3 статті 11
Закону України «Про виконавче
провадження» визначено, що державний
виконавець у процесі здійснення
виконавчого провадження має право
звертатися до суду з поданням про
розшук боржника - фізичної особи або
дитини.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст.
40 Закону України «Про виконавче
провадження» у разі відсутності
відомостей про місце проживання,
перебування чи місцезнаходження
боржника - фізичної особи, а також
дитини за виконавчими документам про
відібрання дитини державний
виконавець звертається до суду з
поданням про винесення ухвали про
розшук боржника або дитини. Розшук
боржника - фізичної особи, дитини,
розшук транспортних засобів боржника
здійснюють органи внутрішніх справ, а
розшук боржника - юридичної особи та
іншого майна боржника організовує
державний виконавець. Розшук
оголошується відповідно за місцем
виконання рішення або за останнім
відомим місцем проживання,
перебування, місцезнаходженням
боржника чи місцезнаходженням його
майна, або за місцем проживання
(місцезнаходженням) стягувача.

В силу ч. 1 ст. 6 Закону
України «Про виконавче провадження»
державний виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

Як передбачено абзацами 5, 7
статті 3 Закону України від 11 грудня 2003
року № 1382-ІV «Про свободу пересування
та вільний вибір місця проживання в
Україні», місце проживання -
адміністративно-територіальна
одиниця, на території якої особа
проживає строком понад шість місяців
на рік; реєстрація - внесення
інформації до Єдиного державного
демографічного реєстру про місце
проживання або місце перебування особи
із зазначенням адреси, за якою з особою
може вестися офіційне листування або
вручення офіційної кореспонденції.

Згідно до п. 3.12 Інструкції з
організації примусового виконання
рішень, затвердженої наказом
Міністерства юстиції України від 2
квітня 2012 року № 512/5 (зареєстровано в
Міністерстві юстиції України 2 квітня
2012 року за № 489/20802) перед зверненням до
суду з поданням про винесення ухвали
про розшук боржника - фізичної особи
або дитини, який здійснюється
відповідно до статті 40 Закону,
державний виконавець вживає заходів,
спрямованих на встановлення
фактичного місцезнаходження боржника -
фізичної особи або дитини щодо: а)
отримання відповіді на запит від
відповідних територіальних органів
МВС України щодо місця реєстрації
особи; б) отримання інформації від
учасників виконавчого провадження та
інших осіб, у тому числі усно (в такому
випадку отримана інформація
відображається в акті державного
виконавця), про можливі місця
перебування боржника; в)
перевірки наявності боржника за
можливими місцями його перебування,
встановленими під час проведення
виконавчих дій; г) отримання інформації
щодо місця роботи боржника; ґ)
отримання інформації про боржника з
інших джерел.

Встановлено, що рішенням
Волочиського районного суду від 07.02.2012
року, що набрав законної сили 30.10.2012
року, стягнуто з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_3 91000 грн. 00 коп. боргу та 910 грн.
судових витрат.

Вищезазначене рішення
звернуто до примусового виконання і 05
грудня 2012 року відкрито виконавче
провадження.

В матеріалах виконавчого
провадження наявні акти державного
виконавця від 26.04.2013 року та від 30.04.2014
року, в якому зазначено, що боржник
ОСОБА_1 зі слів сусідів, за адресою,
вказаною в виконачому документі не
проживає.

Встановлено, що в матеріалах
подання та виконавчого провадження
відсутні докази на підтвердження того,
що державний виконавець звертався з
запитом до відповідних територіальних
органів МВС України щодо місця
реєстрації ОСОБА_1 та про можливі місця
його перебування.

Таким чином, перед
зверненням до суду з поданням про
розшук ОСОБА_1, державний виконавець не
вжив усіх передбачених п. 3.12.
Інструкції з організації примусового
виконання рішень заходів, спрямованих
на встановлення фактичного
місцезнаходження боржника, а тому в
задоволенні подання слід відмовити.

Керуючись ст. 375 ЦПК України,
ст.ст. 6, 11, ч.ч. 1, 2 ст. 40 Закону України
«Про виконавче провадження», п. 3.12
Інструкції з організації примусового
виконання рішень, затвердженої наказом
Міністерства юстиції України від 2
квітня 2012 року № 512/5, суд

ухвалив:

В задоволенні подання
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Волочиського районного управління
юстиції Хмельницької області про
розшук боржника ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу
суду подається протягом п'яти днів з
дня її проголошення. У разі якщо ухвалу
було постановлено без участі особи, яка
її оскаржує, апеляційна скарга
подається протягом п'яти днів з дня
отримання копії ухвали.

Суддя: