Головуючий у 1 інстанції: Мисько Х..М.
Провадження № 22-ц/783/4071/14
Доповідач в 2-й інстанції:
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2014 року Колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого:
Зверхановської Л.Д.

суддів: Цяцяка Р.П.,
Шеремети Н.О.

секретаря: Ясиновської
Я.М.

з участю: представника
позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

представника
відповідача - Титаренка Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Галицького районного суду м.
Львова від 01 квітня 2014 року,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Галицького районного суду м.
Львова від 01 квітня 2014 року відмовлено
у задоволенні позову ОСОБА_2 до
Державного підприємства «Львівський
науково-дослідний радіотехнічний
інститут», з участю третьої особи без
самостійних вимог на стороні
відповідача - Львівської прокуратури з
нагляду за додержанням законів у
воєнній сфері, про стягнення
середньомісячного заробітку за час
затримки розрахунку при звільненні.

Рішення суду оскаржив позивач ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі зазначає, що
оскаржуване рішення є незаконним та
необґрунтованим, ухваленим з
порушенням норм матеріального та
процесуального права. Вказує на те, що
він звернувся з позовом до районного
суду про стягнення з ДП «ЛНДРТІ» про
стягнення середньомісячного заробітку
за час затримки розрахунку при
звільненні за період із 29.03.2013 року на
початку грудня 2013 року, а рішення
Галицького районного суду м. Львова від
27.06.2012 року на цей момент не було
виконано. Апелянт вважає, що його
позовні вимоги були обґрунтовані
належними, допустимими, достовірними
та достатніми доказами (рішення суду
між тими ж сторонами про аналогічний
предмет, які набрали законної сили).

Просить рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким задовольнити позов.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів не
вбачає підстав для задоволення
апеляційної скарги, виходячи із
наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обгрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обгрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване
рішення у повній мірі відповідає даним
вимогам.

Відмовляючи у задоволенні позову
ОСОБА_2, районний суд виходив з того, що
позивачем не доведено вини відповідача
у несвоєчасному виконанні рішення
Галицького районного суду м. Львова 27
червня 2012 року про стягнення з ДП
«Львівський науково-дослідний
радіотехнічний інститут» на користь
ОСОБА_2 заборгованості по заробітній
платі.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції, так як
він дійшов до нього з дотриманням норм
матеріального та процесуального права.

Згідно із ст.2 КЗпП України право
громадян на працю, - тобто на одержання
роботи з оплатою праці не нижче
встановленого державою мінімального
розміру, - включаючи право на вільний
вибір професії, роду занять і роботи,
забезпечується державою. Працівники
реалізують право на працю шляхом
укладення трудового договору про
роботу на підприємстві, в установі,
організації або з фізичною особою.

Відповідно до ч.2 ст.47 КЗпП України
власник або уповноважений ним орган
зобов'язаний в день звільнення видати
працівникові належно оформлену
трудову книжку і провести з ним
розрахунок у строки, зазначені в статті
116 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.116 КЗпП України при
звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення.

Частиною 1 ст.117 КЗпП України визначено,
що в разі невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в статті 116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку.

Пленум Верховного Суду України у п.20
постанови від 24 грудня 1999 року №13 «Про
практику застосування судами
законодавства про оплату праці»
роз'яснив, що установивши при розгляді
справи про стягнення заробітної плати
у зв'язку із затримкою розрахунку при
звільненні, що працівникові не були
виплачені належні йому від
підприємства, установи, організації
суми в день звільнення, коли ж він у цей
день не був на роботі, - наступного дня
після пред'явлення ним роботодавцеві
вимог про розрахунок, суд на підставі
ст.117 КЗпП стягує на користь працівника
середній заробіток за весь період
затримки розрахунку, а при
непроведенні його до розгляду справи -
по день постановлення рішення, якщо
роботодавець не доведе відсутності в
цьому своєї вини. Сама по собі
відсутність коштів у роботодавця не
виключає його відповідальності.

Районним судом встановлено, що 27 червня
2012 року Галицьким районним судом м.
Львова ухвалено рішення, яким позов
ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 задоволено.
Стягнуто з ДП «Львівський
науково-дослідний радіотехнічний
інститут» на користь ОСОБА_2
заборгованість по нарахованій, але не
виплаченій заробітній платі у період
із 01 січня 2007 року по 05 вересня 2011 року у
розмірі 52074,13 грн.; вихідну допомогу у
розмірі 12393,66 грн.; компенсацію
втраченої частини грошових доходів за
період із січня 2007 року по вересень 2011
року включно у зв'язку із порушенням
термінів їх виплати у розмірі 10056,44 грн.;
середньомісячний заробіток за весь час
затримки розрахунку при звільненні у
період із 05 вересня 2011 року по 27 червня
2012 року у розмірі 37907,85 грн. та судовий
збір у розмірі 107,30 грн.

Згідно постанови про закінчення
виконавчого провадження від 06 лютого
2014 року головного державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Львівській області Сіщука В.В.,
закінчено виконавче провадження з
примусового виконання виконавчого
листа №2/1304/365/12, виданого 29 жовтня 2012
року на підставі рішення Галицького
районного суду м. Львова 27 червня 2012
року у зв'язку з фактичним виконанням в
повному обсязі рішення згідно з
виконавчим документом.

Колегія суддів вважає правильним
висновок суду про безпідставність
позовних вимог ОСОБА_2 у зв'язку з
відсутністю вини відповідача у
несвоєчасному виконанні рішення
Галицького районного суду м. Львова 27
червня 2012 року, а також враховує те, що
задоволення позову та стягнення із
Державного підприємства «Львівський
науково-дослідний радіотехнічний
інститут» на підставі ст. 117 КЗпП
України 42060,3 грн. буде неспівмірним із
сумою заборгованості несвоєчасно
виплаченої йому заробітної плати,
оскільки зазначеним рішенням
Галицького районного суду м. Львова 27
червня 2012 року в користь ОСОБА_2 вже
стягнуто середньомісячний заробіток
за весь час затримки розрахунку при
звільненні у період із 05 вересня 2011
року по 27 червня 2012 року у розмірі 37907,85
грн., рішенням Галицького районного
суду м. Львова 28 березня 2013 року в його
користь на підставі ст.117 КЗпП України
стягнуто 36716,05 грн.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, а тому підстав
для її задоволення немає.

Судом правильно встановлені фактичні
обставини справи, вірно застосовано
матеріальний закон та дотримана
процедура розгляду, передбачена ЦПК
України, а тому колегія суддів не
вбачає підстав для скасування рішення
суду.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314
ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Галицького районного суду м.
Львова від 01 квітня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: