Справа №591/6451/13-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Клименко А. Я.Номер
провадження 22-ц/788/673/14 Суддя-доповідач -
Ільченко О. Ю. Категорія - 55
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Ільченко О. Ю.,

суддів - Рибалки В. Г., Собини О. І.,

за участю секретаря судового засідання
- Пархоменко А.П.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду цивільну справу за апеляційною
скаргою Обласного комунального
підприємства "Аеропорт Суми"

на рішення Зарічного районного суду м.
Суми від 27 лютого 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до
Обласного комунального підприємства
"Аеропорт Суми"

про відшкодування матеріальної шкоди,

в с т а н о
в и л а :

Рішенням Зарічного районного суду
м.Суми від 27 лютого 2014 року позов
задоволено.

Стягнуто з ОКП «Аеропорт Суми» на
користь ОСОБА_3, ОСОБА_4 7402,40 грн. в
рахунок відшкодування матеріальної
шкоди.

Стягнуто з ОКП «Аеропорт Суми» на
користь ОСОБА_3, ОСОБА_4 витрати
понесені за надання правової допомоги
в сумі 3000 грн. та 1225 грн. витрат за
проведення експертизи. Вирішено
питання судового збору.

В апеляційній скарзі відповідач,
посилаючись на неповне з'ясування
обставин, що мають значення для справи,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення та
неправильне застування норм
матеріального і процесуального права,
просить зазначене рішення скасувати та
ухвалити нове рішення, яким у позові
відмовити. При цьому посилається на те,
що автобус ГАЗ Кубань знаходиться на
стоянці вже більше 10 років, пошкодження
правого лобового скла були виявлені
ОСОБА_3 в 2012 року, проте протягом 2012-2013
року він з претензією до підприємства
не звертався, а звернувся лише після
того як відповідач в судовому порядку
стягнув з нього заборгованість за
послуги зі зберігання. Зазначає, що
автобус з 2003 року зі стоянки не
виїжджав, що підтверджується
інформацією Управління ДАІ від 30 січня
2014 року, а тому запчастини позивач міг
самостійно знімати на ставити на інші
транспортні засоби, що знаходяться на
зберіганні на стоянці.

Заслухавши пояснення представників
апелянта, які підтримали апеляційну
скаргу, заперечення представника
позивачів, дослідивши матеріали
справи, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню, а рішення суду - частковій
зміні, виходячи з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що внаслідок
неналежного виконання відповідачем
умов договору зберігання
транспортного засобу мало місце
пошкодження та розукомплектування
належного позивачам автобуса, тому
стягнув вартість відсутніх
автозапчастин в розмірі 7402,40 грн.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду, оскільки він
ґрунтується на матеріалах справи.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

З копії свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу вбачається, що
ОСОБА_4 є власником автобусу ГАЗ
«Кубань», д.н. НОМЕР_1, 1991 року випуску.
(а.с. 8)

01 грудня 2008 року між ОКП «Аеропорт
Суми» та її чоловіком ОСОБА_3 був
укладений договір № 66/08
довгострокового зберігання ТЗ на
автостоянці. (а.с. 6)

Пунктами 2.1, 2.2, 4.1 договору передбачено,
що ОКП «Аеропорт Суми» виділяє
власнику ТЗ місце на стоянці і
забезпечує його зберігання.

ОКП «Аеропорт Суми» гарантує
збереження ТЗ, а у випадку їх зникнення
під час зберігання, пошкодження і
розукомплектування несе
відповідальність згідно чинного
законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу.

За статтею 942 ЦК України Зберігач
зобов'язаний вживати усіх заходів,
встановлених договором, законом,
іншими актами цивільного
законодавства, для забезпечення
схоронності речі.

Відповідно до п. 27 Правил зберігання
транспортних засобів на автостоянках,
затверджених постановою КМУ від 22
січня 1996 року № 115 зі змінами та
доповненнями від 17 серпня 2002 року -
автостоянки гарантують схоронність
транспортних засобів, прийнятих на
зберігання згідно з цими Правилами, а у
разі їх зникнення, розукомплектування
чи пошкодження під час зберігання -
несуть відповідальність у
встановленому законом порядку.

А відповідно до п. 12 вказаних Правил,
під час оформлення приймання на
зберігання черговий приймальник
вносить необхідні дані про володільця
ТЗ і ТЗ до відповідного журналу обліку
ТЗ і розписується в ньому.

У разі здавання на зберігання ТЗ з
аварійними пошкодження, то він може
бути прийнятий на зберігання після
реєстрації у журналі обліку ТЗ з
пошкодженнями та некомплектних з
зазначенням характеру пошкодження,
часу в'їзду на автостоянку, марки і
номера ТЗ та прізвище власника.

Встановлено, що з часу постановки
автобуса на зберігання в 2008 році, цей
транспорт не виїжджав за межі
автостоянки.

Ні в суді першої інстанції, ні в
апеляційному суді відповідачем не
надано доказів того, що автобус був
прийнятий на зберігання на стоянку
неукомлектованим або з пошкодженим
склом чи фарою та відсутністю інших
запчастин.

Відповідачем не було надано для огляду
журналів обліку транспортних засобів
довготермінового зберігання за період
з 2008 року по 2013 рік та журнали обліку
транспортних засобів з пошкодженнями
та некомплектних, мотивуючи їх
знищенням. Акти про виявлені
пошкодження на транспорті охоронцями
не оформлялись.

Доводи апелянта про те, що позивач сам
розукомплектував автобус ГАЗ «Кубань»,
1991 року випуску, не ґрунтуються на
доказах, а є тільки припущеннями.

За положеннями ч. 1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

За висновком автотоварознавчої
експертизи № 30 від 30 січня 2014 року
Сумського відділення при Харківському
науково-дослідному інституті судових
експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса,
на момент огляду автобуса були
виявлені на ньому пошкодження та
відсутність запчастин 22 найменувань
вартістю 7402,40 грн. (а.с. 96-109)

Допитаний в суді апеляційної
інстанції, експерт ОСОБА_6 вказав, що
мало місце пошкодження правого
вітрового скла, про що свідчить
наявність уламків побитого скла, а
також пошкодження і відсутність
запчастин радіатора, генератора,
проводів напруги, коліс та інших
запчастин, відсутність яких була
очевидна і без яких автобус не міг
зрушити з місця.

За викладених умов, суд першої
інстанції взяв до уваги уточнені
позовні вимоги позивачів, які є
подружжям, а автобус є їх спільним
майном, тому обґрунтовано стягнув на їх
користь заявлену та підтверджену суму
збитків у розмірі 7402,40 грн. (а.с. 117)

Разом з тим, колегія суддів не може
повністю погодитись з рішенням суду в
частині стягнення судових витрат.

Виходячи з аналізу ст. ст. 84 та 88 ЦПК
України судові витрати на правову
допомогу - це фактично понесені
стороною і документально підтверджені
витрати, пов'язані з наданням цій
стороні правової допомоги адвокатом
або іншим спеціалістом в галузі права
при вирішенні цивільної справи в
розумному розмірі з урахуванням
витраченого часу.

На підтвердження понесених витрат на
правову допомогу, пов'язаних з
представництвом у суді, надано
квитанції про сплату 3000 грн. (1500 грн. +
1500 грн.) за договорами № АВ-0106 від 01
червня 2013 року та № ЖК 7777. (а.с. 39, 72)

За таких обставин, суд першої
інстанції, задовольняючи позов в
частині стягнення витрат на правову
допомогу в розмірі 3000 грн., не навів
розрахунків витрат на правову
допомогу, з яких виходив при
задоволенні позову в цій частині, не
врахував положення постанови Кабінету
Міністрів України щодо граничного
розміру компенсації витрат на правову
допомогу та, що характер спірних
правовідносин не викликає складності.

За таких умов, розмір компенсації
витрат на правову допомогу при
розгляді даної справи слід визначити,
виходячи з мінімального розміру
компенсації, а саме з 10 % мінімальної
заробітної плати за годину роботи та з
урахуванням часу перебування
представника в судових засіданнях,
який складає 3 год. 40 хв., а тому з
відповідача на користь позивачів
підлягають стягненню 420 грн. (1147 грн. х 10%
: 100%) за надання правової допомоги.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.2; 309 ч.1 п.3; 314 ч.2,
316 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і
ш и л а:

Апеляційну скаргу Обласного
комунального підприємства "Аеропорт
Суми" задоволити частково.

Рішення Зарічного районного суду м.
Суми від 27 лютого 2014 року змінити в
частині стягнення судових витрат за
правову допомогу.

Стягнути з Обласного комунального
підприємства «Аеропорт Суми» на
користь ОСОБА_3, ОСОБА_4 витрати
понесені за надання правової допомоги
в сумі 420 грн.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення набрало законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий (підпис)

Судді (підписи)

З оригіналом згідно:

Суддя Апеляційного суду Сумської
області: О.Ю. Ільченко