АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 686/4962/14-ц
Провадження № 22-ц/792/1408/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2014 року
м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької
області

в складі: головуючої- судді
Федорової Н.О.,

суддів - Карпусь С.А., Матковської Л.О.

при секретарі - Чебан О.М.,

з участю: позивача - ОСОБА_1

та її представника - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3

та його представника - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на
рішення Хмельницького міськрайонного
суду Хмельницької області від 14
травня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання будинку
об'єктом права спільної сумісної
власності та визнання права власності
на його частину,

в с т а н о в и л а:

13 березня 2014 року ОСОБА_1 звернулася до
суду із позовом про визнання об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя незавершений будівництвом
будинок, визнання за нею права
власності на ? його частину та визнання
права власності на ? частину земельної
ділянки. В обґрунтування позову
зазначила, що в 1987 році між нею та
відповідачем було зареєстровано шлюб.
У шлюбі народилося двоє дітей. Рішенням
виконкому Хмельницької міської ради
від 24.11.1994 року № 130 ОСОБА_3 було
виділено земельну ділянку площею 1000
кв.м. по АДРЕСА_1 та надано дозвіл на
будівництво індивідуального житлового
будинку. З часу отримання вказаного
дозволу впродовж всього спільного
проживання у шлюбі здійснювали
будівництво за даною адресою будинку.
Рішенням Хмельницького міськрайонного
суду від 05 липня 2006 року шлюб між ними
було розірвано. На даний час
будівництво зазначеного будинку не
завершене, в експлуатацію він не
прийнятий. Одночасно з цим, придатний
для проживання. Враховуючи, що він
будувався за спільні кошти подружжя,
вважає, що будинок є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя.

________________________________________________________________________
____________________

Доповідач у першій інстанції Демінська
А.А.. Провадження
№ 22-ц/792/1408/14

Суддя-доповідач Федорова Н.О.
Категорія № 48

Крім того, на її думку, земельна
ділянка, на якій розташований будинок,
також є спільною сумісною власністю
подружжя. Тому, при поділі зазначеного
будинку їй має перейти право власності
на земельну ділянку у розмірі частки
права власності у спільному будинку,
відповідно до статей 120 ЗК України, 377 ЦК
України.

Вважає, що, оскільки вона має право
власності на ? частину будівельних
матеріалів, використаних в
незавершеному будівництвом будинку, то
має право і на ? частину земельної
ділянки, яка закріплена за цим
будинком.

А тому, просила суд визнати об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя незавершений будівництвом
будинок по АДРЕСА_1, право власності на ?
частину даного об'єкта та право
власності на ? частину земельної
ділянки площею 0,10 га за цією ж адресою.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного
суду Хмельницької області від 14 травня
2014 року закрито провадження у справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 в частині
позовних вимог про визнання права
власності на частину земельної
ділянки.

Рішенням Хмельницького міськрайонного
суду Хмельницької області від 14
травня 2014 року в іншій частині
позовних вимог відмовлено.

Непогоджуючись із таким рішенням
ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове, яким
задовольнити її позовні вимоги. Вважає,
що під час винесення рішення були
неповно з'ясовані судом обставини, що
мають значення для справи, висновки
суду не відповідають обставинам
справи, окрім того, дане рішення є
незаконним через недоведеність
обставин, які мають значення для
справи, які суд вважав встановленими.

Зазначає, що мотивувальна частина
рішення не відповідає вимогам
процесуального законодавства,
оскільки з неї не слідує які саме
обставини судом були встановлені.

Вважає, що рішення апеляційного суду
Хмельницької області від 14 листопада
2013 року про визнання за нею права
власності на ? частину будівельних
матеріалів у незавершеному
будівництвом будинку не є перешкодою
для визнання даного будинку об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя, оскільки дані позови мають
різні предмети спору.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1
підтримала апеляційну скаргу та
пояснила, що задоволення позову дасть
їй можливість ефективно захищати свої
права на цей об'єкт, в тому числі
ставити питання про прийняття його до
експлуатації, вчинення будь-яких
цивільно-правових угод.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні
заперечив проти апеляційної скарги.
Пояснив, що, дійсно, спірний будинок,
який вони будували з позивачкою на
виділеній для цього земельній ділянці,
перебуваючи у шлюбі, є незакінчений
будівництвом. Однак, заперечує проти
позову, оскільки визнання позивачки
законним співвласником недобудованого
будинку у подальшому призведе до
виникнення у неї права на проживання у
ньому, чого він не бажає.

Заслухавши доповідача, пояснення
учасників процесу, ознайомившись з
матеріалами справи, перевіривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є
невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Судом першої інстанції було
встановлено та ці обставини оспорені
не були, що з 1987 року по 2006 рік сторони
перебували у шлюбі. Від шлюбу
народилось двоє дітей ОСОБА_7 та ОСОБА_8,
які на даний час є повнолітніми. ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_1, є інвалідом дитинства.

У період шлюбу сторін рішенням
виконавчого комітету Хмельницької
міської ради від 24.11.1994 за № 130 ОСОБА_3
було виділено земельну ділянку площею
1000 кв.м. по АДРЕСА_1 та дозволено
будівництво індивідуального житлового
будинку.

Дана земельна ділянка була виділена
колгоспом «Комунар» с. Ружична
Хмельницького району на Хмельницьке
управління ЗАТ «Електро» під
будівництво житла в районі Ружичної та
передана для сім'ї ОСОБА_3 в складі
трьох членів сімї (дружина та двоє
дітей), що підтверджується даними
довідки, виданої Хмельницьким
управлінням ЗАТ «Електро» 01.07.2009 року.

У 2002 році вказану земельну ділянку
відповідач приватизував, що
підтверджується даними державного
акту на право приватної власності на
земельну ділянку серії І-ХМ, № 040935,
виданого 15.11.2002 року. З цього ж акту
вбачається, що земельна ділянка
передана для будівництва і
обслуговування індивідуального жилого
будинку, господарських будівель і
споруд (присадибна ділянка).

За час спільного проживання сторони з
отриманням відповідних дозволів,
погоджень, проекту, здійснили
будівництво будинку на зазначеній
земельній ділянці. В експлуатацію він
не зданий.

Будинок має статус незакінченого
будівництвом, що підтверджується
даними висновку судової
будівельно-технічної експертизи від 26
червня 2013 року № 96/013 (аркуш експертизи
№ 3), яку було проведено на підставі
ухвали судді Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької
області від 2 квітня 2013 року,
постановленій у справі за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права
особистої приватної власності на
земельну ділянку та за зустрічним
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання
права власності на частину будинку та
на частину земельної ділянки.

Рішенням апеляційного суду
Хмельницької області від 14.11.2013 року
було визнано право власності за
позивачкою на ? частину будівельних
матеріалів, використаних у будівництві
будинку по АДРЕСА_1.

Відмовляючи у позові суд першої
інстанції виходив з того, що спільна
сумісна власність сторін на об'єкт
незавершеного будівництва
трансформувалась у спільну часткову
власність на будівельні матеріали.
Один і той же об'єкт не може перебувати
у спільній сумісній та спільній
частковій власності одночасно.

Проте з таким висновком погодитись
неможливо з наступних підстав.

Відповідно до ст.60 СК України майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності.
Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя. Таке ж
положення містить і норма статті 368 ЦК
України.

Об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, згідно із частиною
першою статті 61 СК України, може бути
будь-яке майно, за винятком виключеного
з цивільного обороту.

В силу ст.ст. 69, 70 СК України дружина і
чоловік мають право на поділ майна, що
належить їм на праві спільної сумісної
власності. У разі поділу такого майна,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними.

Відповідно до висновку судової
будівельно-технічної експертизи від
10.01.2011 року, яку було проведено на
підставі ухвали судді Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької
області від 23 вересня 2010 року,
постановленій у справі за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна
подружжя, відсоток готовності
житлового будинку, розташованого на
земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1,
станом на 30.12.2010 року, становить 68,2 %.

Сторони у судовому засіданні визнали
той факт, що вони разом будували його у
шлюбі. Отримати грошову компенсацію за
частину вартості незакінченого
будівництвом будинку і позивач, і
відповідач відмовляються.

Отже, враховуючи, що будівництво
недобудованого будинку розпочато
сторонами за час шлюбу, то такий
будинок може бути визнаний об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя і за позивачкою може бути
визнане право власності на ? його
частину.

Визнання за позивачкою права власності
на ? частину будівельних матеріалів у
вищевказаному об'єкті не може бути
перешкодою для задоволення даного
позову, оскільки визнання за нею права
власності на будівельні матеріали, які
не визначені складом, структурою,
формою, властивостями, кількістю, вагою
тощо не породило виникнення у неї права
спільної часткової власності на об'єкт
права спільної сумісної власності
подружжя - незавершений будівництвом
будинок (споруду).

Враховуючи наведене, апеляційний суд
дійшов висновку, що висновки суду
першої інстанції не відповідають
обставинам справи. У зв'язку з цим, воно
підлягає скасуванню з ухваленням
апеляційним судом нового рішення про
задоволення позову.

Також, на підставі ст. 88 ЦПК України
підлягають розподілу судові витрати
між сторонами, зокрема, витрати,
понесені позивачкою, слід присудити з
відповідача.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 314, 316, 319, 324 ЦПК
України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Хмельницького міськрайонного
суду Хмельницької області від 14 травня
2014 року скасувати та ухвалити нове.

Визнати незавершений будівництвом
будинок по АДРЕСА_1 об'єктом права
спільної сумісної власності ОСОБА_1 та
ОСОБА_3.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ?
частину незавершеного будівництвом
будинку, розташованому по АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 365
грн. 40 коп. судових витрат.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуюча: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя
апеляційного суду
Н.О. Федорова