Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №295/4235/14-ц
Головуючий у 1-й інст. Кузнєцов
Доповідач Коломієць О. С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого судді: Коломієць О.С.

суддів:
Зарицької Г.В., Якухно О.М.

при секретарі

судового засідання: Крижанівської
М.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі цивільну справу
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про надання
дозволу на виїзд дитини за кордон без
згоди батька

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Богунського районного суду м.
Житомира від 05 травня 2014 року,

в с т а
н о в и л а :

В березні 2014 року позивач звернулась до
суду з даним позовом. В обґрунтування
позовних вимог ОСОБА_2 зазначила, що від
шлюбу з відповідачем у них ІНФОРМАЦІЯ_1.
народилася донька - ОСОБА_4. Після
розірвання шлюбу дитина залишилась
проживати з нею. Оскільки позивач має
родичів, які постійно проживають в
Італії то звернулась до відповідача із
проханням надати дозвіл на тимчасовий
вивіз дитини за кордон з метою
відпочинку. Однак відповідач
відмовився надати таку згоду, в зв'язку
з чим ОСОБА_2 звернулась до суду та
просила надати дозвіл ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 до досягнення нею
повноліття на виготовлення
відповідних документів на тимчасовий
виїзд за межі України в її супроводі
або іншої довіреної особи без
нотаріально посвідченого на це
клопотання та без згоди батька - ОСОБА_3
та дозвіл на тимчасовий виїзд за межі
України без згоди батька.

Рішенням Богунського районного суду м.
Житомира від 05 травня 2014 року в
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі, посилаючись на
порушення судом норм матеріального і
процесуального права, позивач просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та задовольнити позовні
вимоги.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
належних доказів, які свідчили б про
чинення перешкод відповідачем у виїзді
дитини за кордон матеріали справи не
містять, а надання дозволу на виїзд
дитини без згоди батька та без
зазначення конкретної держави
прямування та відповідного часового
проміжку перебування у цій державі
суперечить нормам матеріального права.

Такий висновок є вірним виходячи з
наступного.

Судом встановлено, що з 07 червня 2002 року
по 18 листопада 2004 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3
перебували у шлюбі. У шлюбі народилася
донька - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 3).
Після розірвання шлюбу дитина проживає
разом із матір'ю - ОСОБА_2

Відповідно до рішення Корольовського
районного суду м. Житомира від 02.09.2004 р.
з ОСОБА_3 стягуються аліменти на
утримання доньки ОСОБА_4 в розмірі ?
всіх видів його заробітків щомісячно,
починаючи з 22.06.2004 р. і до її повноліття.

Відповідно до ст. 141 СК України мати,
батько мають рівні права та обов'язки
щодо дитини, незалежно від того, чи
перебували вони у шлюбі між собою.
Розірвання шлюбу між батьками,
проживання їх окремо від дитини не
впливає на обсяг їхніх прав і не
звільняє від обов'язків щодо дитини.

Статтею 313 ЦК України визначено, що
фізична особа, яка не досягла
шістнадцяти років, має право на виїзд
за межі України лише за згодою батьків
(усиновлювачів), опікунів і в їхньому
супроводі чи супроводі осіб, які
уповноважені ними.

Згідно із ч. 2 ст. 4 Закону України «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України» оформлення
проїзного документа дитини
провадиться на підставі нотаріального
засвідченого клопотання батьків або
законних представників батьків чи
дітей у разі потреби самостійного
виїзду неповнолітнього за кордон. У
клопотанні зазначаються відомості про
дитину, а також про відсутність
обставин, що обмежують відповідно до
цього Закону право на виїзд за кордон
(лише для дітей віком від 14 до 18 років).

За відсутності згоди одного з батьків
виїзд неповнолітнього громадянина
України за кордон може бути дозволено
на підставі рішення суду.

Згідно із п. 1 п. 4 Правил перетинання
державного кордону громадянами
України, затверджених постановою
Кабінету Міністрів України від 27 січня
1995 року № 57, виїзд з України громадян,
які не досягли 16-річного віку, у
супроводі одного з батьків або інших
осіб, уповноважених одним з батьків за
нотаріально посвідченою згодою,
здійснюється за нотаріально
посвідченою згодою другого з батьків
із зазначенням у ній держави
прямування та відповідного часового
проміжку перебування у цій державі,
якщо другий з батьків відсутній у
пункті пропуску.

Суд першої інстанції обґрунтовано
відмовив у позові, оскільки надання
дозволу на виїзд дітей без згоди батька
без обмеження будь-яким терміном та без
зазначення країни, в яку дозволяється
виїзд дітей суперечить нормам
матеріального права, що визначають
рівність прав та обов'язків батьків
відносно виховання дитини та фактично
може позбавити батька можливості брати
участь у вихованні дітей та
спілкування з ними. Крім того,
матеріали справи не містять доказів, що
позивачка зверталася до відповідача з
проханням надати дозвіл на виїзд дітей
за кордон, а відповідач відмовив у
наданні такої згоди.

Доводи апеляційної скарги на
правильність висновків суду не
впливають та їх не спростовують.

Згідно ст. 308 ЦПК України суд
апеляційної інстанції відхиляє
апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Судом першої інстанції при розгляді
справи дотримано вимоги закону, у
зв'язку з чим колегія суддів вважає за
необхідне апеляційну скаргу відхилити,
а рішення суду першої інстанції
залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Богунського районного суду м.
Житомира від 05 травня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий
Судді