Справа № 569/7692/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2014 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської
області

в особі :судді Діонісьєвої Н.М.

при секретарі Пальчевській О.Б.

з участю

представника відповідача Пашкевич
І.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Рівному цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Вік-Експо» про витребування трудової
книжки, зміну дати звільнення,
стягнення заробітної плати за час
вимушеного прогулу та відшкодування
моральної шкоди,

В с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Вік-Експо» про
витребування трудової книжки,
стягнення заробітної плати за час
вимушеного прогулу та відшкодування
моральної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з
10.01.2012 по 17.09.2012 року працював
слюсарем-електриком з ремонту
електроустаткування на автомобільному
транспорті ТзОВ «Вік-Експо». Наказом
від 17.09.2012 року № 161-К був звільнений з
роботи за власним бажанням, проте в
день звільнення 17.09.2012 року керівництво
ТзОВ «Вік-Експо» відмовилося видати
трудову книжку. Вважає, такі дії
незаконними, оскільки в порядку,
визначеному ст. 47 КЗпП України власник
або уповноважений ним орган
зобов'язаний у день звільнення видати
працівникові належно оформлену
трудову книжку і провести з ним
розрахунок. Вказує, що неправомірними
діями відповідача йому завдано
моральної шкоди, що полягає у душевних
стражданнях, яких він зазнав, тому
просить стягнути з відповідача окрім
заробітної плати за час вимушеного
прогулу, на його користь моральну шкоду
у розмірі 6000,00 грн.

В судовому засідання представник
позивача позовні вимоги уточнив та
просив їх задовольнити, зобов'язати
ТзОВ «Вік-Експо» змінити дату
звільнення з 17.09.2012 року на 26.12.2013 року,
стягнути з ТзОВ «Вік-Експо» на користь
позивача заробітну плату за час
вимушеного прогулу за період з 17.09.2012
року по 26.12.2013 року у розмірі 17534,81 грн.,
моральну шкоду у розмірі 6000,00 грн.

Представник відповідача подав
письмові заперечення та додаткові
обґрунтування на позовну заяву, просив
в задоволенні позовних вимог відмовити
повністю. В судовому засіданні
заперечення підтримав та пояснив, що
ОСОБА_2 звільнено з роботи у зв'язку із
написаною власноручно 04.09.2012 року заяви
про звільнення за власним бажанням. З
наказом про звільнення з роботи
позивач ознайомився особисто, про що
свідчить наявність його підпису в
наказі про звільнення з роботи. Вважає,
що трудову книжку позивач не забрав
виключно з особистих міркувань, жодних
перепон у її отриманні відповідач не
чинив, окрім того, 19 вересня 2012 року на
адресу позивача було направлено
рекомендований лист, де вказувалося
про необхідність позивачем з'явитися у
відділ персоналу для отримання
трудової книжки. 05 лютого 2013 року
трудову книжку позивача забрала його
рідна сестра - ОСОБА_4, оскільки позивач
знаходився за кордоном. 12 квітня 2013
року трудова книжка позивача буле
передана йому та знаходилась у нього,
що підтверджується показаннями
свідків.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку, що позов підлягає до
задоволення частково.

Судом встановлено, що 10 січня 2012 року
наказом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Вік-Експо» № 11-К
позивач був прийнятий на постійне
місце роботи на посаду
слюсаря-електрика з ремонту
електроустаткування на автомобільному
транспорті на умовах повного робочого
дня з посадовим окладом згідно
штатного розпису.

04 вересня 2012 року позивач подав
відповідачу заяву про звільнення з
роботи за власним бажанням.

Згідно вказаної заяви, написаної
позивачем власноручно, 17 вересня 2012
року останнього було звільнено із
займаної посади. З відповідним наказом
про звільнення з роботи за власним
бажанням позивач ознайомився особисто,
про що свідчить наявність його підпису
в наказі про звільнення з роботи.

Бухгалтерією нараховано та виплачено
заробітну плату за відпрацьований
період та грошову компенсацію за
невикористану відпустку за 03
календарні дні, за період з 10.01.2012 року
по 17.09.2012 року, що підтверджується
наявністю особистого підпису позивача
у розрахунковій відомості.

Однак, у день звільнення 17.09.2012 року
позивач, всупереч ст. 47 КЗпП України, не
отримав своєї трудової книжки із
записом про звільнення із займаної
посади.

19.09.2012 року на адресу позивача було
направлено рекомендований лист, де
вказувалося про необхідність
позивачем з'явитися у відділ персоналу
для отримання трудової книжки, що
підтверджується квитанцією про оплату
рекомендованого листа, списком
згрупованих поштових відправлень
рекомендованих листів № 212 від 20.09.2012
року, наявністю запису про
відправлення в журналі вихідної
документації відповідача та копією
листа, підшитого до журналу вихідної
документації, водночас, повідомлення
про вручення такого листа у матеріалах
справи відсутній.

05 лютого 2013 року у відділ персоналу
ТзОВ «Вік-Експо» звернулася ОСОБА_4, яка
є рідною сестрою позивача, з проханням
отримати трудову книжку свого брата,
пояснюючи неможливістю ним особисто
отримати свою трудову книжку у зв'язку
із перебуванням останнього за
кордоном, відповідно, трудова книжка
позивача була видана його рідній
сестрі, ОСОБА_4, що підтверджується
показаннями свідків керівника служби
безпеки ОСОБА_5 та менеджера з
персоналу ТзОВ «Вік-Експо» ОСОБА_6,
розпискою про отримання трудової
книжки № б/н від 05.02.2013 року, наявним
записом в Книзі обліку руху трудових
книжок і вкладишів до них ТзОВ
«Вік-Експо» та Актом ТзОВ «Вік-Експо» №
б/н від 05.02.2013 року.

12 квітня 2013 року позивач особисто разом
із сестрою, якій попередньо була
передана його трудова книжка, з
корисливою метою та виключно з метою
матеріального збагачення звернувся до
відділу персоналу ТзОВ «Вік-Експо»,
маючи про собі свою трудову книжку, в
присутності керівника служби безпеки
ТзОВ «Вік-Експо» вимагав у менеджера з
персоналу грошових коштів, мотивуючи
такі свої вимоги тим, що його трудова
книжка фактично видана сторонній
особі, незважаючи на їхні родинні
стосунки, жодних доручень чи письмових
розписок зі згодою (дозволом) на
отримання своєї трудової книжки він не
надавав, окрім того, у його трудовій
книжці відсутній запис про його
звільнення. Будь-яких грошових коштів
від працівників ТзОВ «Вік-Експо» він не
отримав, від внесення запису до його
трудової книжки відмовився, що
підтверджується показанням свідків
ОСОБА_5 та ОСОБА_6, Актом ТзОВ
«Вік-Експо» № б/н від 12.04.2013 року.

При допиті іншого свідка, ОСОБА_7яка є
також рідною сестрою позивача, остання
повідомила, що 12 квітня 2013 року до ТзОВ
«Вік-Експо» разом із позивачем
зверталась не ОСОБА_4, а вона. З іншою
сестрою, якій була передана трудова
книжка позивача, останній не
спілкується, від будь-якого
спілкування та зустрічей вона
ухиляється, віддати трудову книжку
брату відмовляється. Такі дії змусили
ТзОВ «Вік-Експо» звернутись до
правоохоронних органів із заявою про
вчинення ОСОБА_2 та ОСОБА_4
кримінального правопорушення,
передбаченого ст. 190 КК України.

На виклики суду рідна сестра позивача -
ОСОБА_8 не з'являлася, 17.09.2013 року через
канцелярію суду разом із поясненням
передала трудову книжку позивача,
однак у судовому засіданні 17.09.2013 року
представник позивача від отримання
трудової книжки відмовився, отримав її
лише 26.12.2013 року.

Разом з тим, при допиті свідків
керівника служби безпеки ОСОБА_5 та
менеджера з персоналу ТзОВ «Вік-Експо»
ОСОБА_6 було встановлено, що 05 лютого 2013
року та 12 квітня 2013 року до відділу
персоналу ТзОВ «Вік-Експо» приходила
одна і та сама людина, ОСОБА_4. 05.02.2013
року - трудова книжка позивача передана
його рідній сестрі - ОСОБА_4, 12.04.2013 року -
разом із нею ж позивач звертався до
відповідача з вимогою відшкодувати
йому грошові кошти у зв'язку із
порушенням його прав, у тому числі не
внесенням запису про його звільнення
до трудової книжки, від внесення такого
запису без виплати йому певної суми
грошових коштів відмовився.

Станом на 12.04.2013 року трудова книжка
позивача знаходилась у нього, при
зверненні до відповідача, позивач
відкривав та показував її працівникам
ТзОВ «Вік-Експо».

До пояснень іншої сестри позивача з
цього приводу суд відноситься критично
та не бере їх до уваги.

Відповідно до ст. 47 КЗпП України
власник або уповноважений ним орган
зобов'язаний в день звільнення видати
працівникові належно оформлену
трудову книжку і провести з ним
розрахунок у строки, зазначені в статті
116 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 235 КЗпП, у
разі затримки видачі трудової книжки з
вини власника або уповноваженого ним
органу працівникові виплачується
середній заробіток за весь час
вимушеного прогулу.

Згідно вимог п. 12 Постанови Пленуму
Верховного суду України № 9 від 06.11.1992
року «Про практику розгляду судами
трудових спорів» по справах про
звільнення за ст.38 КЗпП суди повинні
перевіряти доводи працівника про те,
що власник або уповноважений ним орган
примусили його подати заяву про
розірвання трудового договору. Жодних
належних та допустимих доказів з цього
приводу позивач не надав.

У свою чергу трудова книжка позивача
без належних на те підстав була
передана його рідній сестрі - ОСОБА_4 та
лише 12 квітня 2013 року її отримав
позивач.

Таким чином, суд приходить до висновку
про часткове задоволення позовних
вимог.

Оскільки вимога про визнання
звільнення незаконним та скасування
наказу про звільнення позивачем не
заявляється, позовна вимога про зміну
дати звільнення до задоволення не
підлягає.

До стягнення з відповідача на користь
позивача підлягає середній заробіток
за час вимушеного прогулу, починаючи з
дня звільнення позивача і до дня
отримання ним своєї трудової книжки,
тобто 12 квітня 2013 року.

Згідно з абзацом 4 п. 2 Порядку
обчислення середньої заробітної плати,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 8 лютого 1995 р. №
100, середньомісячна заробітна плата
обчислюється виходячи з виплат за
попередні два місяці роботи. Якщо і
протягом цих місяців працівник не
відпрацював жодного робочого дня,
середня заробітна плата обчислюється,
виходячи з установлених йому в
трудовому договорі тарифної ставки,
посадового (місячного) окладу.

Кількість днів вимушеного прогулу з
18.09.2012 року по 12.04.2013 року складає 145
днів.

З розрахункового періоду виключаються
святкові і неробочі дні, встановлені
чинним законодавством. Перелік
святкових і неробочих днів
встановлений ст. 73 КЗпП.

Таким чином, сума компенсації
заробітної плати за час вимушеного
прогулу становить: за вересень 2012 року
(9 роб.дн.) - 495,9 грн., за жовтень 2012 р. (23
роб.дн.) - 1118 грн., за листопад 2012 р.(22
рою.дн.) - 1118 грн., за грудень 2012 р.(21
роб.дн.) - 1134 грн., за січень 2013 р. (19
роб.дн.) - 1147 грн., за лютий 2013 р. (20 роб.дн.)
- 1147 грн., за березень 2013 р. (19 роб. дн.) - 1147
грн., за квітень 2013 р. (10 роб.дн.) - 521,36
грн., а всього 7 828,26 грн. (сім тисяч
вісімсот двадцять вісім гривень 26 коп.).

Оцінюючи доводи та докази представника
позивача в частині стягнення
відшкодування моральної шкоди, суд
прийшов до висновку про недоведеність
неправомірних дій відповідача у
вигляді затримки видачі трудової
книжки з вини власника або
уповноваженого ним органу.

У відповідності до ч. 3 ст.88 ЦПК України,
у разі якщо позивача, на користь якого
ухвалено рішення, звільнено від сплати
судового збору, він стягується з
відповідача в дохід держави
пропорційно до задоволеної чи
відхиленої частини позовних вимог.

На підставі ст. ч. 4 ст. 235 КЗпП України,
керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 208, 209, 213, 214, 215, 218,
223, 294, 297 ЦПК України, суд,-

В и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Вік-Експо» про витребування трудової
книжки, зміну дати звільнення,
стягнення заробітної плати за час
вимушеного прогулу та відшкодування
моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Вік-Експо» на
користь ОСОБА_2 заробітну плату за час
вимушеного прогулу за період з 18.09.2012
року по 17.04.2013 року в розмірі 7 984,67 (сім
тисяч дев?ятсот вісімдесят чотири)
гривні 67 копійок.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Вік-Експо» на
користь ОСОБА_2 1 000,00 (одну тисячу)
гривень 00 коп. в рахунок відшкодування
моральної шкоди.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Вік-Експо» в дохід
держави 229,40 (двісті двадцять дев?ять)
гривень 40 копійок судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Рівненської області
через Рівненський міський суд з
поданням в 10 денний строк апеляційної
скарги .

Суддя
Н.М.Діонісьєва