Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі :

головуючого судді
Григоренка М.П.,

суддів: Максимчук З.М.,
Рожина Ю.М.,

секретар судового засідання Демчук
Ю.Ю., з участю представника позивача
ОСОБА_1 та представника відповідача
ОСОБА_2 ОСОБА_3, розглянувши у
відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
Костопільського районного суду від 02
грудня 2013 року в справі за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про
визнання недійсним договору дарування,

В С Т А Н О
В И Л А :

13 червня 2013 року ОСОБА_4 звернувся
в Костопільський районний суд з
позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6, в
якому просив визнати недійсним договір
дарування від 23.05.2003 року посвідчений
приватним нотаріусом Костопільського
нотаріального округу ОСОБА_7 та
зареєстрованим за № 1963, відповідно до
якого ОСОБА_2 отримав в дарунок 2/6
частини павільйону по АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог
вказував, що відповідно до укладеного
договору дарування від 10.05.2003 року два
співвласники павільйону по АДРЕСА_1 -
ОСОБА_8 та ОСОБА_9 дарують свої частки
(кожен розміром в 1/6) ОСОБА_4.

Дійсність даного договору оспорював
один із співвласників павільйону -
ОСОБА_2

Рішенням апеляційного суду
Рівненської області від 21 травня 2013
року, яке набрало законної сили,
визнано недійсним договір дарування 2/6
частини павільйону по АДРЕСА_1 від 10
травня 2003 року,

______________________________________________________________________

Провадження № 22-ц/787/1135/2014
Головуючий у 1 інстанції :
Олійник П.В.

Доповідач :
Григоренко М.П.

укладеного між ОСОБА_8, ОСОБА_9 та
ОСОБА_4, який посвідчений приватним
нотаріусом Костопільського
нотаріального округу ОСОБА_10,
реєстровий № 1467 та витребувано з
незаконного володіння ОСОБА_4 2/6
частини павільйону по АДРЕСА_1.

У зв'язку із чим, ОСОБА_11 просив визнати
недійсним із тих же самих підстав і
договір дарування від 23.05.2003 року,
укладений між ОСОБА_5 і ОСОБА_6, з однієї
сторони, та ОСОБА_2, з іншої сторони,
посвідчений приватним нотаріусом
Костопільського нотаріального округу
ОСОБА_7 та зареєстрованим за № 1963, так
як цей договір є ідентичним тому
договору, який суд вже визнав
недійсним.

Рішенням Костопільського районного
суду від 02 грудня 2013 року позовні
вимоги ОСОБА_4 задоволено.

Визнано недійсним договір дарування 2/6
частини павільйону по АДРЕСА_1 від 23
травня 2003 року, укладеного між ОСОБА_5,
ОСОБА_6. та ОСОБА_2, який посвідчений
приватним нотаріусом Костопільського
нотаріального округу ОСОБА_7
реєстровий № 1963.

Вирішено питання щодо стягнення
судових витрат.

В поданій на рішення суду апеляційній
скарзі ОСОБА_2 покликається на його
незаконність, через порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, а також
невідповідність висновків суду
дійсним обставинам справи.

Вказує, що позивачем не зазначено яким
саме чином порушуються права, свободи
та інтереси позивача.

Під час укладення оспорюваного
договору дарування 2/6 частини
павільйону по АДРЕСА_1 від 23 травня 2003
року позивач ОСОБА_4 не являється
співвласником даного майна, а тому факт
укладення вказаного договору не міг
жодним чином порушити його права та
інтереси.

Зазначає, що суд розглянув справу без
його участі та участі його
представника, який до початку розгляду
справи направив телеграму про
відкладення розгляду справи, проте
судом проігноровано клопотання його
представника та вказаного факту не
зазначено в рішенні суду.

Із цих підстав просить скасувати
оскаржуване рішення суду та ухвалити
нове рішення про відмову в задоволенні
позову.

В запереченнях на апеляційну скаргу
позивач вказує, що оскаржуване рішення
вважає законним та обґрунтованим, тому
просить залишити його без змін, а
апеляційну скаргу відхилити.

В ході апеляційного розгляду справи
представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3
підтримав апеляційну скаргу та просив
її задовольнити.

Представник позивача просив
апеляційну скаргу відхилити, а рішення
суду першої інстанції залишити без
змін.

Заслухавши доповідача, пояснення
сторін, перевіривши доводи апеляційної
скарги та вивчивши матеріали справи,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню.

Визнаючи недійсним договір
дарування від 23.05.2003 року, укладений між
ОСОБА_5 і ОСОБА_6, з однієї сторони, та
ОСОБА_2, з іншої сторони, посвідчений
приватним нотаріусом Костопільського
нотаріального округу ОСОБА_7 та
зареєстрованим за № 1963, суд першої
інстанції виходив із того, що ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 не мали права здійснювати
дарування будь-якої частки павільйону
по АДРЕСА_1, так як цей павільйон був
зареєстрований на праві приватної
спільної сумісної власності за
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_12, ОСОБА_8,
ОСОБА_9

Проте, на розсуд колегії суддів,
оскаржуване рішення підлягає
скасуванню у зв'язку із неправильним
застосуванням норм матеріального
права, з ухваленням у справі нового
рішення.

З матеріалів справи вбачається і
це констатував суд першої інстанції у
своєму рішенні, що на час укладення
договору дарування між ОСОБА_5 і ОСОБА_6,
з однієї сторони, та ОСОБА_2, з іншої
сторони, павільйон по АДРЕСА_1, був
зареєстрований на праві приватної
спільної сумісної власності за ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_12, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
а позивач ОСОБА_4 не входив до кола цих
власників.

Відповідно до рішення колегії суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ апеляційного суду Рівненської
області від 21 травня 2013 року визнано
недійсним договір дарування 2/6 частини
павільйону по АДРЕСА_1 від 10 травня 2003
року, укладеного між ОСОБА_8, ОСОБА_9 та
ОСОБА_4, який посвідчений приватним
нотаріусом Костопільського
нотаріального округу ОСОБА_10,
реєстровий № 1467 та витребувано з
незаконного володіння ОСОБА_4 2/6
частини павільйону по АДРЕСА_1.

Із позовом про визнання недійсним
договору дарування між ОСОБА_5, ОСОБА_6,
та ОСОБА_2 від 23 травня 2003 року ОСОБА_4
звернувся до суду 13 червня 2013 року,
тобто вже після того, як набрало
законної сили рішення колегії суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ апеляційного суду Рівненської
області від 21 травня 2013 року і останній
перестав бути співвласником
павільйону по АДРЕСА_1, так як договір
дарування від 10 травня 2003 року,
відповідно до якого позивач набув
право власності на 26 частини
вищевказаного нерухомого майна, в
судовому порядку вже було визнано
недійсним.

З огляду на те, що на час
укладення договору дарування між
ОСОБА_5, ОСОБА_6, і ОСОБА_2 від 23 травня 2003
року позивач не входив до числа
співвласників павільйону по АДРЕСА_1,
останній стороною вказаного договору
дарування не був і на час його
звернення до суду із даним позовом
судом вже було визнано недійсним
договір дарування від 10 травня 2003 року,
відповідно до якого позивачу було
подаровано 26 частин вищевказаного
павільйону, тому, на розсуд колегії
суддів, у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_4 має бути відмовлено, за
безпідставністю, оскільки у нього
відсутнє право вимоги.

На підставі наведеного та
керуючись ст.ст. 218, 303, 307, 309, 313-314, 315
ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити.

Рішення Костопільського районного
суду від 02 грудня 2013 року скасувати та
ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання недійсним
договору дарування відмовити.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 121
грн. 80 коп., в рахунок відшкодування
судових витрат пов'язаних із сплатою
судового збору за подачу апеляційної
скарги.

Рішення набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржено до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ в касаційному
порядку протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий
Григоренко М.П.

Судді :
Максимчук З.М.

Рожин Ю.М.