Справа № 1316/4253/12
Головуючий у 1 інстанції: Данилів Є.О.
Провадження № 22-ц/783/177/14
Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2014 року року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого-судді
Приколоти Т.І.

суддів:
Богонюка М.Я., Федоришина А.В.

з участю секретаря
Цар М.М.

з участю
ОСОБА_2, ОСОБА_3,

ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Пустомитівського районного суду
Львівської області від 31 травня 2013 року
по справі за позовом ОСОБА_2 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю (ТзОВ) «Львівські
автобусні заводи», про стягнення
заборгованості із заробітної плати і
стягнення заробітку за час вимушеного
прогулу,-

в с т а н о в и л
а:

Рішенням Пустомитівського районного
суду Львівської області від 31 травня 2013
року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення оскаржив ОСОБА_2

Апелянт вважає, що рішення суду
ухвалено з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
при неповно з'ясованих обставинах
справи. Вказує, що 6 жовтня 2010 року між
сторонами укладено трудовий договір,
згідно якого його прийнято на роботу в
якості водія вантажних автомобілів на
транспортну дільницю згідно наказу від
7 жовтня 2010 року. Зазначає, що його
середньомісячний заробіток становив 2
500 грн. Стверджує, що з жовтня 2011 року по
теперішній час відповідач заборгував
йому заробітну плату в сумі 30 000 грн.
Також вказує, що його звільнення з
роботи є незаконним, оскільки між
сторонами був укладений безстроковий
трудовий договір. Просить рішення суду
скасувати та ухвалити нове про
задоволення позову.

Під час розгляду справи апеляційним
судом ОСОБА_2 звернувся із заявою про
відмову від апеляційної скарги в
частині поновлення його на роботі. Така
відмова прийнята судом і апеляційне
провадження у цій частині закрито.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників
процесу, дослідивши матеріали справи в
межах доводів апеляційної скарги і
заявлених позовних вимог, колегія
суддів вважає, що апеляційну скаргу
слід відхилити.

На підставі ст.ст.11,58,59,60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень
належними та допустимими доказами.
Обставини, визнані сторонами,
доказуванню не підлягають.

Встановлено, що з 6 жовтня 2010 року (наказ
№ 95/к) позивач прийнятий відповідачем
на роботу водієм вантажних автомобілів
та транспортну дільницю (а.с.14), про що
сторони уклали трудовий договір № 278
(а.с.57-59). Даний трудовий договір є
строковим, діє з 4 жовтня до 30 червня 2012
року. Відповідно до укладеної
сторонами додаткової угоди від 29
червня 2012 року до зазначено трудового
договору (а.с.61) строк дії трудового
договору визначений з 4 жовтня 2010 року
до 11 вересня 2012 року. 1 квітня 2011 року
на підставі наказу №034 позивач
переведений у відокремлений
структурний підрозділ ТзОВ «Львівські
автобусні заводи» водієм вантажних
автомобілів транспортної дільниці
(запис у трудовій книжці № 43).
Відповідно до запису № 44 у трудовій
книжці позивача 17 вересня 2012 року на
підставі наказу № 113 - вк від цього
числа він звільнений з роботи на
підставі п. 2 ст. 36 КЗпП України у зв'язку
із закінченням терміну дії трудового
договору. Цього ж числа запис № 44
визнано недійсним (запис у трудовій
книжці № 45). 17 вересня 2012 року на
підставі наказу № 123/вк (а.с.62) позивача
звільнено згідно п. 2 ст. 36 КЗпП України
у зв'язку із закінченням терміну дії
трудового договору (запис у трудовій
книжці 46). Сторони стверджують, що після
звільнення позивач виконував роботи за
цивільно-правовими угодами з
відповідачем.

На підставі наявних у справі доказів
судом встановлено, що заробітна плата
позивача у ТзОВ «Львівські автобусні
заводи» за період з жовтня 2011 року до
серпня 2012 року включно складає 15 236,51
грн. Довідкою, виданою відповідачем,
стверджується, що він не має перед
позивачем заборгованості по
заробітній платі (а.с.77); станом на
грудень 2012 року існувала
заборгованість перед позивачем за
виконану ним роботу по
цивільно-правовій угоді в сумі 78,28 гр.,
яка на даний час ліквідована.

На підставі аналізу наявних у справі
доказів у їх сукупності та кожного
окремо, суд прийшов до вірного
висновку, що всупереч ч. 1 ст. 60 ЦПК
України позивачем не представлено суду
належних та допустимих доказів у
розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України, що
засвідчують укладення ним
безстрокового трудового договору із
відповідачем. Заборгованість в сумі 78,28
грн. утворилася в грудні 2012 року у
зв'язку з виконанням умов
цивільно-правової угоди між сторонами,
не є заборгованістю по заробітній
платі у зв'язку з трудовими
відносинами. Ця заборгованість
ліквідована у квітні 2013 року. Відтак,
за таких обставин, суд прийшов до
висновку, що позивачем не доведено
порушення відповідачем вимог п. 2 ч. 1 ст.
36, ст.ст. 115, 116 КЗпПУ, існування підстав
для застосування до відповідача ст. 117
КЗпПУ.

Про стягнення заборгованості, що
утворилася внаслідок неповного
розрахунку по цивільно-правовій угоді,
вимоги не заявлені.

Колегія суддів приходить до висновку,
що оскаржуване рішення ухвалене судом
на підставі наявних у справі доказів,
оцінених судом належним чином кожного
окремо на їх достовірність,
допустимість та достатність, взаємний
зв'язок у сукупності; встановлених
судом обставини.

При встановленні зазначених обставин
судом першої інстанції не було
порушено норм матеріального і
процесуального права, рішення суду
відповідає вимогам закону та
обставинам справи. Висновки суду
ґрунтуються на аналізі зібраних по
справі доказів. Доводи апеляційної
скарги не спростовують висновків суду.
Підстави для скасування рішення
Пустомитівського районного суду
Львівської області відсутні, а тому
апеляційну скаргу слід відхилити.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст. 308, 313,
ч.1 п.1 ст.314, ст.315, 319 ЦПК України, колегія
суддів,-

у х в а л и л
а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Пустомитівського районного
суду Львівської області від 31 травня 2013
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і з цього часу протягом
двадцяти днів може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: