Справа №
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне рішення)

"13" травня 2014 р. Дніпровський районний
суд м. Києва в складі:

головуючого судді-
Катющенко В.П.

при секретарі -
Нестеровському Б.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду, в приміщенні
Дніпровського районного суду м. Києві,
цивільну справу за позовом: ОСОБА_1 до
Підприємства з іноземними
інвестиціями «Міханікі Україна», третя
особа: Товариство з обмеженою
відповідальністю «Дроід-Сіті» про
визнання майнових прав, -

В С Т А Н
О В И В:

Позивач, ОСОБА_1, звернулася до
Дніпровського районного суду м. Києва з
позовом, в якому просить суд: визнати за
нею майнові права на об'єкт
інвестування - нежитлове
торговельно-виставкове приміщення на 4
поверсі 25-поверхового будинку:
приміщення НОМЕР_2 загальною проектною
площею - 40,86 кв.м. в об'єкті
незавершеного будівництва - житловий
комплекс з торговельними приміщеннями
та підземним паркінгом, який
складається з двох житлових блоків:
25-ти поверхового та 10-ти поверхового,
об'єднаних єдиним 2-х поверховим
торгівельно-розважальним комплексом,
що знаходиться за адресою: перетин
вулиці Генерала Жмаченка і Бульвару
Дарницького у Дніпровському районі м.
Києва (кадастровий номер земельної
ділянки № 8 000 000 000:66:094:0014); стягнути з
Підприємства з іноземними
інвестиціями «Міханікі Україна» на її
користь судові витрати.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що 18 квітня 2008 року між
нею та Підприємством з іноземними
інвестиціями «Міханікі Україна» було
укладено Інвестиційний договір № 2-75.
Відповідно до п. 2.1. договору забудовник
взяв на себе зобов'язання: з
організації спорудження та
забезпечення введення в експлуатацію
об'єкту будівництва; здійснити
закріплення та передачу інвестору
об'єкту інвестування, в порядку та
строки визначені договором. Об'єкт
будівництва - житловий комплекс з
торговельними приміщеннями та
підземним паркінгом, будівництво якого
здійснюється на перетині вулиці
Генерала Жмаченка і Бульвару
Дарницького у Дніпровському районі м.
Києва та який складається з двох
житлових блоків: 25-ти поверхового та
10-ти поверхового, об'єднаних єдиним 2-х
поверховим торгівельно-розважальним
комплексом. Об'єкт інвестування -
нежитлове приміщення, тобто
приміщення, яке має призначення, що
відмінне від призначення житлового
приміщення, і яке розташоване в об'єкті
будівництва. Відповідно до п. п. 4.2.1. п.
4.2. договору ціна договору на момент
укладання складає 598 394,70 гривень, що
еквівалентно 118 494,00 доларів США із
розрахунку 505,00 гривень за 100,00 доларів
США. На дату звернення з даним позовом
інвестор виконав взяті на себе
зобов'язання щодо оплати вартості
об'єкту інвестування в повному обсязі,
сплативши 621 210 гривень 42 копійки.
Об'єкт будівництва в експлуатацію не
введено та як наслідок об'єкт
інвестування інвестору не передано.
Інвестору не відомо, коли він зможе
отримати у власність об'єкт
інвестування, оскільки офіційних
термінів перенесення дати завершення
будівництва відповідач не називає.
Додаткові угоди про продовження строку
будівництва об'єкту будівництва між
нею та відповідачем не підписувалися.
Згідно інформації, яка їй стала відома
в грудні 2013 року, 07 серпня 2013 року між ПІ
«Міханікі Україна» та ТОВ «Дроід-Сіті»
було укладено договір купівлі-продажу
об'єкту незакінченого будівництва
житловий комплекс з торговими
приміщеннями та підземним паркінгом,
розташований у Дніпровському районі
міста Києва (Україна) на земельній
ділянці розміром 7 895 кв.м., кадастровий
номер 8 000 000 000: 66: 094: 0014, за адресою: -
перетин вулиць Генерала Жмаченка та
бульвару Дарницького. Її жодним чином
не було повідомлено про укладання
договору від 07 серпня 2013 року. Таким
чином, відповідачем було відчужено
об'єкт будівництва, частиною якого є
об'єкт інвестування, що має бути
переданий їй відповідачем. Наслідком
укладення договору від 07 серпня 2013 року
є перехід права власності на об'єкт
будівництва до ТОВ «Дроід-сіті», з яким
у інвестора відсутні будь-які правові
відносини та як наслідок відсутнє
право вимоги щодо виконання останнім
дій по відношенню до інвестора, в тому
числі, але не виключно щодо передачі
об'єкту інвестування. Відповідач,
всупереч умовам договору, тривалий час
не виконує взяті на себе зобов'язання
щодо введення об'єкту будівництва в
експлуатацію та передачу об'єкту
інвестування їй та ще й додатково
продав об'єкт будівництва невідомій
компанії (ТОВ «Дроід-сіті») без її
належного повідомлення.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав в
повному обсязі, з підстав викладених у
позовній заяві, просив позов
задовольнити, проти винесення заочного
рішення не заперечував.

Уповноважений представник відповідача
в судове засідання не з'явився, про
день, час та місце судового розгляду
повідомлявся належним чином, суд про
причини неявки не повідомив.

Представник третьої особи в судове
засідання не з'явився, про день, час та
місце судового розгляду повідомлявся
належним чином.

За таких обставин, суд вважає за
можливе розглянути справу у
відсутність представника відповідача,
третьої особи та за згодою
представника позивача постановити
заочне рішення.

Суд, вислухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали справи,
оцінивши зібрані у справі докази в їх
сукупності, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Цивільного
процесуального кодексу України, кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного
процесуального кодексу України, суди
розглядають у порядку цивільного
судочинства справи щодо захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин, інших
відносин, крім випадків, коли розгляд
таких справ проводиться за правилами
іншого судочинства.

Згідно положення частини 1, 3 статті 626
Цивільного кодексу України, договором
є домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків. Договір є двостороннім,
якщо правам та обов'язками наділені
обидві сторони договору.

Принцип свободи договору як один із
загальних засад цивільного
законодавства декларується в ст. 3
Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості. (ст. 627 Цивільного
кодексу України)

Згідно з ч. 3 ст. 6 Цивільного кодексу
України, сторони в договорі не можуть
відступити від положень актів
цивільного законодавства, якщо в цих
актах прямо вказано про це, а також у
разі, якщо обов'язковість для сторін
положень актів цивільного
законодавства випливає з їхнього
змісту або із суті відносин між
сторонами.

Перш за все, необхідно зазначити, що
свобода договору означає право
громадян або юридичних осіб, та інших
суб'єктів цивільного права вступати чи
утримуватися від вступу у будь-які
договірні відносини. Свобода договору
проявляється також у можливості
наданій сторонам визначати умови
такого договору. Однак під час
укладання договору, визначаючи його
умови, сторони повинні дотримуватись
нормативно-правових актів.

Свобода договору передбачає
можливість укладати не лише ті
договори, які передбачені нормами
чинного цивільного законодавства, а й
ті, які законом не передбачені, але в
такому разі такий договір не повинен
суперечити законодавству. Також
принцип свободи договору полягає в
можливості особи вільно обирати
контрагента.

У відповідності до ч. 1 ст. 638 Цивільного
кодексу України, договір є
укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору.

Істотними умовами договору є ті
умови, без погодження яких договір
взагалі не вважається укладеним.
Істотні умови договору визначаються в
законі, разом з тим ними можуть ста ти
будь-які умови, на погодженні яких
наполягає та чи інша сторона. Істотні
умови договору відображають природу
договору, відсутність будь-якої з них
не дає змоги сторонам виконати їх
обов'язки, які покладаються на них за
договором.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу
України, крім договорів, цивільні права
та обов'язки виникають також з актів
цивільного законодавства.

Статтею 1 Закону України «Про
інвестиційну діяльність»,
інвестиціями є всі види майнових та
інтелектуальних цінностей, що
вкладаються в об'єкти підприємницької
та інших видів діяльності, в результаті
якої створюється прибуток (доход) або
досягається соціальний ефект.

Згідно ст. 3 Закону України «Про оцінку
майна, майнових прав та професійну
оціночну діяльність в Україні»,
майновими правами, які можуть
оцінюватися, визнаються будь-які
права, пов'язані з майном, відмінні від
права власності, у тому числі права,
які є складовими частинами права
власності (права володіння,
розпорядження, користування), а також
інші специфічні права (права на
провадження діяльності, використання
природних ресурсів тощо) та права
вимоги.

Як вбачається з матеріалів справи, 18
квітня 2008 року між ОСОБА_1 та
Підприємством з іноземними
інвестиціями «Міханікі Україна» було
укладено інвестиційний договір № 2-75,
відповідно до умов якого Підприємство
з іноземними інвестиціями «Міханікі
Україна» зобов'язується організувати
спорудження та забезпечити введення в
експлуатацію об'єкту будівництва,
здійснити закріплення за ОСОБА_1
об'єкту інвестування, а також передати
ОСОБА_1 об'єкт інвестування, а ОСОБА_1, в
свою чергу, зобов'язується здійснити
відповідне фінансування об'єкту
інвестування на умовах, в порядку та
строки, що передбачені договором (а.с.
6-16).

Згідно п. 1 даного договору, об'єктом
будівництва є відповідно до
Проектно-кошторисної документації
житловий комплекс з торговельними
приміщеннями та підземним паркінгом,
будівництво якого здійснюється на
перетині вулиці Генерала Жмаченка і
бульвару Дарницького у Дніпровському
районі м. Києва та який складається з
двох житлових блоків: 25-ти поверхового
та 10-ти поверхового, об'єднаних єдиним
2-х поверховим
торговельно-розважальним комплексом.
Об'єктом інвестування є нежитлове
приміщення, тобто приміщення, яке має
призначення, що відмінне від
призначення житлового приміщення, і
яке розташоване в об'єкті будівництва.
Детальна характеристика об'єкта
інвестування наведена в п. 3.3. договору.

Відповідно до п.п. 3.3.1, 3.3.2. договору,
характеристика об'єкту інвестування,
обраного інвестором для інвестування
за договором, відповідно до
проектно-кошторисної документації:
нежитлове торговельно-виставкове
приміщення на 4 поверсі 25 - поверхового
будинку: приміщення НОМЕР_2, загальна
проектна площа - 40,86 кв.м.

Відповідно до п. 3 договору,
запланований термін введення об'єкта
будівництва в експлуатацію - І квартал
2009 року. За умови належного і реального
виконання інвестором договору,
забудовник передає інвестору об'єкт
інвестування упродовж 3 календарних
місяців, що слідуватимуть за днем
введення об'єкта будівництва в
експлуатацію у встановленому
законодавством України порядку.
Підтвердженням введення об'єкта
будівництва в експлуатацію є
відповідний акт Державної приймальної
комісії, підписаний представниками
відповідних компетентних органів у
встановленому законодавством України
порядку. Підтвердженням
прийому-передачі об'єкта інвестування
є Акт прийому-передачі.

Згідно п.п. 4.1., 4.2. п. 4 договору, вартість
об'єкту інвестування визначається
шляхом добутку всієї кількості
квадратних метрів загальної проектної
площі об'єкта інвестування, вказаної у
п.п. 3.3.5. договору, на вартість одного
квадратного метру об'єкта інвестування
з врахуванням коригуючого коефіцієнту,
обчисленого згідно вимог договору.
Вартість одного квадратного метру
об'єкту інвестування визначається
забудовником з врахуванням всіх цих
факторів, що є визначальним при
ціноутворенні на ринку нерухомості,
зокрема, але не виключно: ступеня
готовності об'єкту будівництва,
вартості будівельних матеріалів,
вартості робіт, норм рентабельності
господарської діяльності, вимог
законодавства України в частині
оподаткування тощо. Вартість одного
квадратного метру об'єкту інвестування
може збільшуватися лише у випадку змін
в законодавстві щодо оподаткування
будівництва та операцій з нерухомістю.
При цьому, зміна своєчасно та у повному
обсязі вже оплаченої на момент такої
запланованої зміни вартості кількості
квадратних метрів об'єкта інвестування
не допускається. Вартість одного
квадратного метру об'єкту інвестування
на дату укладання договору становить
14645,00 гривень, що в еквіваленті на
валюту США із розрахунку 505 гривень за
100 доларів США згідно офіційного
обмінного курсу, встановленого
Національним банком України, дорівнює
2900 доларів США. Ціна договору на момент
укладання договору складає 598394 гривень
70 копійок, в тому числі, ПДВ (20%) 99732
гривень 45 копійок, що в еквіваленті на
валюту США із розрахунку 505 гривень за
100 доларів США згідно офіційного курсу
обміну валют, встановленого
Національним банком України на день
підписання цього договору, дорівнює
118494,00 доларів США. Ціна договору не є
остаточною та буде остаточно
встановлена забудовником після
здійснення інвестором остаточних
розрахунків за фактичну загальну площу
об'єкта інвестування.

В подальшому, 21 квітня 2008 року між
ОСОБА_1 та Підприємством з іноземними
інвестиціями «Міханікі Україна» було
укладено додаткову угоду № 1 до
інвестиційного договору № 2-75 від 18
квітня 2008 року, згідно якої пп. 4.5.1. п. 4.5.
інвестиційного договору № 2-75 від 18
квітня 2008 року було викладено в
наступній редакції: « 4.5.1.
перерахування інвестором на рахунок
забудовника грошових коштів у розмірі,
що дорівнює не менше 10 (десяти)
відсотків ціни договору, зазначеної п.
4.2.1. договору, а саме вартості 4,14 кв.м.
об'єкту інвестування, у строк до 25
квітня 2008 року» (а.с. 17).

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу
України, зобов'язання повинні
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору, актів
цивільного законодавства.

Відповідно до п.п. 6.4.1., 6.4.6. п. 6 договору,
забудовник зобов'язаний: забезпечити
спорудження об'єкту будівництва та
введення його в експлуатацію
відповідно до Проектно-кошторисної
документації; передати інвестору
об'єкт інвестування упродовж трьох
календарних місяців, що слідуватимуть
за днем введення об'єкта будівництва в
експлуатацію на умовах, передбачених
договором.

Згідно відкритого листа до інвесторів
Підприємства з іноземними
інвестиціями «Міханікі Україна» від 29
жовтня 2009 року, закінченням
будівництва вказаного комплексу було
обмовлено кінцеву дату на кінець 2010
року (а.с. 30).

Як встановлено судом, позивачем було
здійснено сплату коштів, визначених п. 4
договору, натомість з боку відповідача
об'єкт інвестицій не був введений в
експлуатацію, переданий позивачу не
був.

Згідно ч. 1, 2 ст. 612 Цивільного кодексу
України, боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом. Боржник, який
прострочив виконання зобов'язання,
відповідає перед кредитором за завдані
простроченням збитки і за
неможливість виконання, що випадково
настала після прострочення.

Відповідно до вимог ст.625 Цивільного
кодексу України, боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання, а також боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

У відповідності до ст. 212 Цивільного
процесуального кодексу України, суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності.

Відповідно до ст. 60 Цивільного
процесуального кодексу України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Згідно ст. 525 Цивільного кодексу
України, одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Відповідно до п.п. 8.1 п. 8 договору,
сторони несуть відповідальність за
невиконання або неналежне виконання
своїх зобов'язань, які передбачені
положеннями договору та чинним
законодавством України.

Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції
України, право власності є непорушним,
ніхто не може бути протиправно
позбавлений цього права чи обмежений у
його здійсненні.

Відповідно до ст. 331 Цивільного кодексу
України, право власності на нову річ,
яка виготовлена (створена) особою,
набувається нею, якщо інше не
встановлено договором чи законом.
Право власності на новостворене
нерухоме майно виникає з моменту
завершення будівництва (створення
майна).

Відповідно до ч. 5 ст. 11 Цивільного
кодексу України, цивільні права можуть
виникати з рішення суду лише у
випадках, встановлених актами
цивільного законодавства. Цивільний
кодекс передбачає можливість
виникнення права власності на підставі
рішення суду у випадках, прямо
передбачених статтями 335, 376, 392 цього
Кодексу.

Відповідно до ч. 5 ст. 7 Закону України
«Про інвестиційну діяльність»,
інвестор має право володіти,
користуватися і розпоряджатися
об'єктами та результатами інвестицій,
включаючи реінвестиції та
торговельні операції на території
України, відповідно до законодавчих
актів України.

Згідно статті 392 Цивільного кодексу
України, власник майна може
пред'явити позов про визнання його
права власності, якщо це право
оспорюється або не визнається іншою
особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Позов про визнання права власності - це
позадоговірна вимога власника майна
про констатацію перед третіми особами
факту приналежності позивачу права
власності на спірне майно, не з'єднане з
конкретними вимогами про повернення
майна чи усунення інших перешкод, не
зв'язаних з позбавленням володіння.
Позови про визнання права власності
спрямовані на усунення перешкод у
здійсненні власником (чи титульним
власником) свого права і виключення
домагань на приналежне власнику майно
за допомогою підтвердження в судовому
порядку факту приналежності йому
спірного майна на праві власності.

Так, позови про визнання права
власності спрямовані на усунення
перешкод у здійсненні власником свого
права і виключення домагань на
приналежне власнику майно за допомогою
підтвердження в судовому порядку факту
приналежності йому спірного майна на
праві власності.

Судом встановлено, що предметом спору є
визнання майнових прав на об'єкт
інвестування - нежитлове
торговельно-виставкове приміщення на 4
поверсі 25-поверхового будинку:
приміщення НОМЕР_2 загальною проектною
площею - 40,86 кв.м. в об'єкті
незавершеного будівництва - житловий
комплекс з торговельними приміщеннями
та підземним паркінгом, який
складається з двох житлових блоків:
25-ти поверхового та 10-ти поверхового,
об'єднаних єдиним 2-х поверхового
торгівельно-розважальним комплексом,
що знаходиться за адресою: перетин
вулиці Генерала Жмаченка і Бульвару
Дарницького у Дніпровському районі м.
Києва (кадастровий номер земельної
ділянки № 8 000 000 000:66:094:0014) за ОСОБА_1,
оскільки право власності на зазначений
об'єкт оспорюється відповідачем, у
зв'язку із невиконанням останнім умов
інвестиційного договору.

Відповідно до частини першої статті 11
Цивільного процесуального кодексу
України, суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених
позовних вимог і на підставі доказів
сторін та інших осіб, які беруть участь
у справі.

Як визначено в статті 57 Цивільного
процесуального кодексу України,
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.

Письмовими доказами є будь-які
документи, акти, довідки, листування
службового або особистого характеру
або витяги з них, що містять відомості
про обставини, які мають значення для
справи. (ч.1 ст.64 Цивільного
процесуального кодексу України)

Відповідно до ст. 60 Цивільного
процесуального кодексу України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
кодексу. Доказування не може
ґрунтуватись на припущення

Згідно ч. 1 ст. 18 Закону України «Про
інвестиційну діяльність», держава
гарантує стабільність умов
здійснення інвестиційної діяльності,
додержання прав і законних інтересів
її суб'єктів.

Статтею 19 Закону України «Про
інвестиційну діяльність», захист
інвестицій - це комплекс
організаційних, технічних та правових
заходів, спрямованих на створення
умов, які сприяють збереженню
інвестицій, досягненню цілі внесення
інвестицій, ефективній діяльності
об'єктів інвестування та
реінвестування, захисту законних прав
та інтересів інвесторів, у тому числі
права на отримання прибутку (доходу)
від інвестицій. Держава гарантує
захист інвестицій незалежно від
форм власності, а також іноземних
інвестицій. Захист інвестицій
забезпечується законодавством
України, а також міжнародними
договорами України. Інвесторам, у
тому числі іноземним, забезпечується
рівноправний режим, що виключає
застосування заходів
дискримінаційного характеру, які
могли б перешкодити управлінню
інвестиціями, їх використанню та
ліквідації, а також передбачаються
умови і порядок вивозу вкладених
цінностей і результатів інвестицій.

Як вбачається з матеріалів справи, 28
грудня 2013 року позивачем на адресу
відповідача було направлено
лист-звернення, з проханням надати
аргументовані письмові пояснення щодо:
причин зупинення будівництва об'єкту
будівництва та строків його
поновлення; запланованих строків
введення в експлуатацію об'єкту
будівництва; запланованих строків
передачі об'єкту інвестування
інвестору; підтвердження закріплення
за інвестором об'єкта інвестування;
укладення з ТОВ «Дроід-Сіті» договору
від 07 серпня 2013 року (із наданням його
належним чином засвідченої копії);
пояснення щодо суб'єкта права
власності на об'єкт будівництва;
передачі ТОВ «Дроід-Сіті» інформації
про закріплення за інвестором об'єкту
інвестування (із наданням належним
чином засвідчених копій документів що
це підтверджують); перерахунку з боку
ПІІ «Міханікі Україна» на користь ТОВ
«Дроід-Сіті» коштів, які були сплачені
інвестором; підтвердження виконання
інвестором взятих на себе згідно
договору зобов'язань по оплаті об'єкту
інвестування. В той же час, даний
лист-звернення залишився поза увагою
відповідача.

В подальшому, позивачем 28 грудня 2013
року та 03 березня 2014 року на адресу ТОВ
«Дроід-сіті» було направлено
лист-звернення, з проханням надати
аргументовані письмові пояснення та їх
документальне підтвердження щодо:
укладення між ПІІ «Міханікі Україна»
та ТОВ «Дроід-сіті» договору від 07
серпня 2013 року (із наданням належним
чином засвідченої копії); пояснення
щодо суб'єкта права власності на об'єкт
будівництва (з документальним
підтвердженням), щодо наступного
відчуження чи обтяження об'єкта
будівництва; передачі ПІІ «Міханікі
Україна» ТОВ «Дроід-сіті» інформації
про закріплення за інвестором об'єкту
інвестування (із наданням належним
чином засвідчених копій документів, що
це підтверджують); перерахунку з боку
ПІІ «Міханікі Україна» на користь ТОВ
«Дроід-сіті» коштів, які були сплачені
інвестором; підтвердження щодо не
передачі прав на об'єкт інвестування
третім особам; проекту
трьохстороннього договору,
запропонованого для укладання з метою
встановлення правових взаємовідносин
між інвестором та ТОВ «Дроід-сіті»;
запланованих строків введення в
експлуатацію об'єкту будівництва;
запланованих строків передачі об'єкту
інвестування інвестору; наявності
відповідної дозвільної документації у
ТОВ «Дроід-сіті» для здійснення
будівельних робіт або організації
спорудження та забезпечення введення в
експлуатацію об'єкту будівництва (із
наданням належним чином засвідчених
копій); наявності у ТОВ «Дроід-Сіті»
права власності (користування) чи
будь-якого іншого права на земельну
ділянку розміром 7 895 кв.м., кадастровий
номер 8 000 000 000: 66: 094: 0014, на якій
розміщено об'єкт будівництва;
наявності коштів, активів та трудових
ресурсів, які дозволяють завершити
будівництво об'єкта будівництва та
введення його в експлуатацію. Разом з
тим, дані листи-звернення залишився
поза увагою ТОВ «Дроід-сіті».

Аналізуючи наявні в матеріалах справи
докази, приймаючи до уваги пояснення
представника позивача, керуючись
нормами законодавства, діючого на час
виникнення спірних правовідносин, суд
дійшов висновку, що в розрізі даного
спору, позивачка має достатні правові
підстави на визнання за нею майнових
прав на спірний об'єкт інвестування,
оскільки позивачкою виконано умови
інвестиційного договору в частині
внесення відповідної плати за
виконання договору, що підтверджено
наявними у справі доказами, однак
всупереч вимогам договору,
відповідачем не було введено в
експлуатацію об'єкт інвестування, що
свідчить про невизнання та/або
оспорення відповідачем права
власності позивачки на зазначений
об'єкт будівництва, тому право
власності позивачки підлягає захисту у
судовому порядку, що відповідає
принциповим положенням визначеним
частиною 5 статті 11 Цивільного кодексу
України.

Відповідно до частини третьої ст.212
Цивільного процесуального кодексу
України, суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності.

З врахуванням викладеного, суд
приходить до висновку, що позов ОСОБА_1
до Підприємства з іноземними
інвестиціями «Міханікі Україна», третя
особа: Товариство з обмеженою
відповідальністю «Дроід-Сіті» про
визнання майнових прав підлягає до
задоволення в повному обсязі.

У відповідності до вимог ст. 88
Цивільного процесуального кодексу
України та Закону України «Про судовий
збір», з відповідача на користь
позивача підлягає стягненню судовий
збір у розмірі 229 гривень 40 копійок,
який було сплачено позивачем за
подання позову до суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.
41 Конституції України, ст.ст. 11, 328, 331, 392
Цивільного кодексу України, ст.ст.1, 3, 4,
10, 11, 15, 57, 60, 64, 88, 131, 174, 208, 209, 212-215, 218, 223, 294
Цивільного процесуального кодексу
України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1, майнові права на об`єкт
інвестування - нежитлове приміщення
торговельно-виставкове приміщення на 4
поверсі 25-поверхового будинку:
приміщення НОМЕР_2 загальною проектною
площею 40,86 кв.м. в об`єкті незавершеного
будівництва - житловий комплекс з
торговельними приміщеннями та
підземним паркінгом, який складається
з двох житлових блоків: 25-ти
поверхового та 10-ти поверхового,
об`єднаних 2-х поверховим
торгівельно-розважальним комплексом,
що знаходиться за адресою: перетин
вулиці Генерала Жмаченка і бульвару
Дарницького у Дніпровському районі м.
Києва (кадастровий номер земельної
ділянки №8 000 000 000:66:094:0014).

Стягнути з Підприємства з іноземними
інвестиціями «Міханікі Україна» на
користь ОСОБА_1, судовий збір в
розмірі 3654 (три тисячі шістсот
п`ятдесят чотири) гривні.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Суддя: