Головуючий суду 1 інстанції -
Доповідач - Малієнко Н.В.
Справа № 415/87/14-ц
Провадження № 22ц/782/1220/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Луганської області в
складі:

головуючого: Малієнко Н.В.,

суддів: Єрмакова Ю.В., Матвєйшиної О.Б.

при секретарі: Борзило О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань
апеляційного суду Луганської області

апеляційну скаргу ПАТ АКБ
«Індустріалбанк»

на рішення Лисичанського міського суду
Луганської області

від 11 лютого 2014 року

у справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Анлег» до
ОСОБА_2, треті особи - Приватне
акціонерне товариство «Страхова
компанія «Партнер», Акціонерний
комерційний банк «Індустріалбанк» про
відшкодування матеріальної шкоди,
завданої внаслідок не повернення
кредиту, -

ВСТАНОВИЛА:

В січні 2014 року ТОВ «Анлег» звернулося
до суду з позовом про стягнення з
ОСОБА_2 майнової шкоди в розмірі 13 247,07
грн., яка складається з заборгованості
за кредитним договором, укладеним
06.04.2007 року між АКБ «Індустріалбанк» та
відповідачкою. Зазначена
заборгованість була передана позивачу
на підставі договору відступлення
права вимоги від 28.12.2010 року.

Рішенням Лисичанського міського суду
Луганської області від 11 лютого 2014 року
у задоволенні позову відмовлено.

Посилаючись на ухвалення рішення з
порушенням норм процесуального та
матеріального права, третя особа ПАТ
АКБ «Індустріалбанк» подав апеляційну
скаргу і просить змінити рішення в
частині встановлення судом першої
інстанції факту щодо повного погашення
відповідачем ОСОБА_2 заборгованості за
кредитним договором № KRCK/0411/173/07 від
06.04.2007 року.

Заслухавши доповідача, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах
апеляційної скарги, обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до наступного.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 303 ЦПК України
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
Доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин; 5) чи
слід позов задовольнити або в
задоволені позові відмовити; 6) як
розподілити між сторонами судові
витрати; 7) чи є підстави допустити
негайне виконання судового рішення; 8)
чи є підстави для скасування заходів
забезпечення позову.

Колегія суддів вважає, що у даному
випадку вказані вимоги закону судом
першої інстанції в повному обсязі
дотримано не було.

З матеріалів справи вбачається
наступне.

06.04.2007 року між АКБ «Індустріалбанк» та
відповідачкою був укладений кредитний
договір № KRCK/0411/173/07, відповідно до
якого вона отримала в кредит грошові
кошти в розмірі 20000 грн, зі сплатою
відсотків за користування кредитними
коштами з розрахунку 9% річних, строком
до 25.03.2010 року включно на споживчі
цілі.(а.с.13-17).

01.11.2007 року між АКБ «Індустріалбанк» та
ЗАТ«Страхова Компанія «Партнер» був
укладений договір добровільного
страхування фінансових ризиків №5942/2-12,
у відповідності до п.п.1.3, 1.2 яких,
страховик здійснював страхування
фінансових ризиків страхувальника, які
походили з укладених кредитних
договорів та будуть укладені між
страхувальником та контрагентами, при
настанні страхових випадків виплатити
страхове відшкодування страхувальнику
в межах страхової суми, за кожною
конкретною угодою, зазначеною у графі
№7 реєстру (а.с.69-76).

Страхове відшкодування за вказаним
договором не проводилось.

28.12.2010 року між ПАТ АКБ
«Індустріалбанк» та ТОВ «Анлег» був
укладений договір відступлення права
вимоги за договорами добровільного
страхування фінансових ризиків та
кредитними договорами, в тому числі за
укладеним з ОСОБА_2 кредитним
договором. За кредитним договором,
укладеним з ОСОБА_2, до нового кредитора
перейшло право вимоги заборгованості в
загальній сумі 13247,07 грн. (а.с.80-82).

13.04.2011 року заочним рішенням
Лисичанського міського суду
Луганської області було стягнуто з
ОСОБА_2 на користь ПАТ АКБ
«Індустріалбанк» поточну
заборгованість за вказаним кредитним
договором, що утворилась станом на
15.03.2011 року та складається з
заборгованості за кредитом в розмірі 4
600 грн. та пені в розмірі 5 000 грн. (а.с.99)

Вказане рішення було виконано в
порядку примусового виконання.
Постановою державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Лисичанського міського управління
юстиції від 11.01.2014 року виконавче
провадження №26614919 було закінчено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з трьох
підстав:

1) нарахована за кредитним договором
заборгованість не є майновою шкодою в
розумінні вимог ст.1166 ЦК України,
оскільки зазначена норма регулює
відповідальність осіб в рамках
позадоговірних (деліктних) зобов'язань;

2) права вимоги заборгованості за
кредитним договором належить виключно
ПрАТ «Страхова Компанія «Партнер»;

3) відповідачка не має заборгованості
за кредитним договором, оскільки
погасила його в порядку примусового
виконання рішення суду.

Рішення суду оскаржується апелянтом
тільки в частині висновку щодо
погашення ОСОБА_2 заборгованості за
кредитним договором.

Колегія суддів погоджується з доводами
апелянта та вважає цей висновок суду
помилковим.

Виходячи з принципу диспозитивності
цивільного процесу, згідно зі
ст.ст.3,4,11,119 ЦПК України підстави та
предмет позову визначає позивач.

Відповідно до вимог ст.ст.11,213 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Зазначеним нормам процесуального
права рішення суду першої інстанції не
відповідає.

Диспозитивність діє в усіх стадіях
процесу, у зв'язку з чим мотивувальна
частина рішення повинна містити
встановлені судом обставини, які мають
значення для справи, їх юридичну
оцінку.

Виходячи з предмету та підстав
заявленого позову, суд не вправі був
встановлювати факти та надавати їм
правову оцінку щодо правовідносин між
відповідачкою ОСОБА_2 та третьою особою
ПАТ АКБ «Індустріалбанк» .

Тому рішення суду першої інстанції в
цій частині не може вважатися законним
та обґрунтованим.

Апеляційний суд ухвалює рішення
про зміну рішення суду першої
інстанції у випадку, якщо помилки у
неправильно прийнятому рішенні
можливо усунути без його скасування,
не змінюючи суть рішення, і вони
стосуються окремих його частин,
зокрема у разі виправлення помилок
суду першої інстанції щодо розміру
суми, що підлягає стягненню, розподілу
судових витрат тощо. Якщо помилки у
такому рішенні стосуються фактичної
сторони справи чи правового
обґрунтування рішення, то їх усунення
необхідно вважати також зміною
рішення, тому апеляційний суд не
повинен усувати такі помилки ухвалою
із зазначенням про залишення рішення
без змін з його уточненням чи
доповненням.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що рішення суду першої
інстанції прийняте з врахуванням всіх
обставин справи та з дотриманням норм
чинного законодавства, але підлягає
зміні - виключенню з мотивувальної
частини посилання на те, що ОСОБА_2
погасила в повному обсязі
заборгованість за кредитним договором
№ KRCK/0411/173/07 від 06.04.2007 року.

Колегія суддів, керуючись ст.ст. 303-304,
307, 309, 31 6, 324,325 ЦПК України, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ПАТ АКБ
«Індустріалбанк» задовольнити.

Рішення Лисичанського міського суду
Луганської області від 11 лютого 2014 року
змінити.

Виключити з мотивувальної частини
рішення висновок суду про те, що ОСОБА_2
погасила в повному обсязі
заборгованість за кредитним договором
№ KRCK/0411/173/07 від 06.04.2007 року.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
чинності негайно та може бути
оскаржено в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів після
його проголошення.

Головуючий:

Судді: