Справа № 731/167/14 Провадження №
22-ц/795/905/2014 Головуючий у I інстанції:
Семенченко О. М.Категорія: цивільна
Доповідач: Харечко Л. К.
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Р І Ш Е Н Н Я

17 квітня 2014 року м. Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області
у складі:

головуючого - судді Харечко Л.К.,

суддів: Вінгаль В.М., Зінченко С.П.,

при секретарі - Руденко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на рішення Варвинського
районного суду Чернігівської області
від 17 березня 2014 року у цивільній
справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
зменшення розміру аліментів на
утримання дітей, -

в с т а н о в и
в:

В лютому 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
місцевого суду з позовом до ОСОБА_2 про
зменшення розміру аліментів, які
стягуються з нього на утримання дітей.

Позовні вимоги позивач обґрунтував
тим, що його сімейний стан змінився, він
одружився та від нового шлюбу має
дитину - дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Дружина позивача не працює та
перебуває у декретній відпустці по
догляду за дитиною до досягнення нею
трьохрічного віку, а тому ОСОБА_1
зазначає, що його діти отримують
матеріальне забезпечення не в рівних
частинах, оскільки на дочку позивача
ОСОБА_3 припадає менший розмір його
доходів, ніж на інших дітей позивача.

Рішенням Варвинського районного суду
Чернігівської області від 17 березня 2014
року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
зменшення розміру аліментів на
утримання дітей задоволено частково.

Розмір аліментів, які стягуються з
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання
дітей - дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та
сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, за рішенням
Варвинського районного суду від 30
жовтня 2009 року зменшено до 38 % усіх його
доходів щомісячно, але не менше 30 %
прожиткового мінімуму для дитини
певного віку, починаючи з дня набрання
рішенням законної сили і до досягнення
дітьми повноліття.

В решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з відповідача ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1 142,1 грн. сплаченого ним
судового збору.

Не погоджуючись з рішенням
Варвинського районного суду
Чернігівської області від 17 березня 2014
року, ОСОБА_1 звернувся до апеляційного
суду з апеляційною скаргою, в якій
просить вказане рішення змінити в
частині стягнення з нього аліментів,
зменшивши їх розмір з 38 % до 33 % з усіх
його доходів, але не менше 30%
прожиткового мінімуму для дитини
певного віку.

Доводи апеляційної скарги полягають у
тому, що ОСОБА_1 не згодний зі зменшеним
розміром аліментів на утримання дітей
до 38 %, оскільки у такому разі на кожну
дитину припадає по 19 % усіх доходів
позивача, а якщо на дочку апелянта
ОСОБА_3, яка проживає з ним та
знаходиться на його утриманні
визначити 19 %, то загальний відсоток
аліментів на утримання дітей
складатиме 57 % усіх доходів ОСОБА_1, що
суперечить положенням постанови
Пленуму Верховного Суду України № 3 від
15.05.2006 року „Про застосування судами
окремих норм Сімейного кодексу України
при розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів".

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення
сторін, перевіривши доводи апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи,
апеляційний суд приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, а рішення суду
першої інстанції скасуванню, виходячи
з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України,
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Судом встановлено, що з 13.09.1997 року по
12.03.2011 року сторони перебували у шлюбі.
Від вказаного шлюбу мають двох
неповнолітніх дітей - дочку ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_3.

Рішенням Варвинського районного суду
Чернігівської області від 30 жовтня 2009
року стягнуто з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4,
жителя АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2
аліменти на утримання дітей - дочки
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі 45 відсотків усіх
його доходів щомісячно, але не менше 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, починаючи з 8
вересня 2009 року і до досягнення дітьми
повноліття.

У 2012 році позивач ОСОБА_1 уклав шлюб з
ОСОБА_7, від якого у них ІНФОРМАЦІЯ_1
народилася дочка - ОСОБА_3 (а.с.10). Дані
обставини свідчать про зміну сімейного
стану позивача, що в свою чергу
призвело і до зміни його матеріального
стану, оскільки на його утриманні,
окрім дочки що народилася, також
знаходяться дочка від другого шлюбу та
дружина, яка перебуває у відпустці по
вагітності та пологам.

Посилаючись на зміну сімейного стану
та появу ще однієї дитини на його
утриманні ОСОБА_1 просив суд зменшити
розмір аліментів на утримання дітей
від першого шлюбу до 33 % від усіх його
доходів, але не менше 30 відсотків
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку.

Задовольняючи частково позовні вимоги
ОСОБА_1 про зменшення аліментів на
утримання дітей, суд першої інстанції
виходив з того, що наведені обставини і
факти позивачем мають істотне значення
для вирішення спору та визнав їх
належними підставами для зменшення
розміру аліментів. Враховуючи те, що
відповідач ОСОБА_2 виховує дітей сама
та на ній лежать усі повсякденні
обов'язки та відповідальність щодо їх
утримання та виховання, місцевий суд
вирішив зменшити розмір аліментів до 38
% усіх видів доходів ОСОБА_1 щомісячно.

Проте, до такого висновку суд першої
інстанції дійшов без достатнього
з'ясування всіх обставин справи та
вимог матеріального закону, а тому
колегія суддів апеляційного суду з
таким висновком погодитися не може,
виходячи з наступного.

Статтею 192 СК України передбачено, що
розмір аліментів, визначений за
рішенням суду або домовленістю між
батьками, може бути згодом зменшено або
збільшено за рішенням суду за позовом
платника або одержувача аліментів у
разі зміни матеріального або сімейного
стану, погіршення або поліпшення
здоров'я когось із них та в інших
випадках, передбачених цим Кодексом.

Частинами 7, 8 ст. 7 СК України
передбачено, що кожна дитина має бути
забезпечена можливістю здійснення її
прав, установлених Конституцією
України, Конвенцією про права дитини,
іншими міжнародними договорами
України, згода на обов'язковість яких
надана Верховною Радою України.
Регулювання сімейних відносин має
здійснюватися з максимально можливим
урахуванням інтересів дитини,
непрацездатних членів сім'ї.

Згідно до ст. 180 СК України батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття.

Частинами першою та другою ст. 181 СК
України передбачено, що способи
виконання батьками обов'язку
утримувати дитину визначаються за
домовленістю між ними. За домовленістю
між батьками дитини той із них, хто
проживає окремо від дитини, може брати
участь у її утриманні в грошовій і (або)
натуральній формі.

Зменшуючи розмір аліментів на
утримання дітей до 38 % усіх заробітків
ОСОБА_1, суд першої інстанції не
врахував права іншої дитини позивача -
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та роз'яснення
Постанови Пленуму Верховного Суду
України № 3 від 15 травня 2006 року „Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів" щодо
максимального розміру аліментів, які
стягуються з боржника, а тому
апеляційний суд приходить до висновку,
що позовні вимоги ОСОБА_1 щодо
зменшення розміру аліментів до 33 %, що
еквівалентно 1/3 частці є
обґрунтованими.

Однак, вирішуючи питання про зменшення
розміру стягнення коштів на утримання
дітей позивача, судом першої інстанції
при визначенні форми розміру аліментів
було порушено вимоги матеріального
права, а саме ч.3 ст. 181 СК України,
відповідно до яких за рішенням суду
кошти на утримання дитини (аліменти)
присуджуються у частці від доходу її
матері, батька і (або) у твердій
грошовій сумі.

В роз'ясненнях п. 17 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 3 від 15
травня 2006 року „Про застосування
судами окремих норм Сімейного кодексу
України при розгляді справ щодо
батьківства, материнства та стягнення
аліментів" також зазначено, що за
відсутності домовленості між батьками
про сплату аліментів на дитину той із
них, з ким вона проживає, вправі
звернутися до суду з відповідним
позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти
на дитину присуджуються в частці від
заробітку (доходу) її матері, батька (ст.
183 цього Кодексу) або в твердій грошовій
сумі (ст. 184 СК) і виплачуються
щомісячно.

Враховуючи, що рішенням суду першої
інстанції розмір аліментів, які
стягуються з ОСОБА_1 зменшено до 38 %,
тобто визначено у відсотках у
порушення норм СК України, апеляційний
суд приходить до висновку про
неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 303 ЦПК України
апеляційний суд не обмежений доводами
апеляційної скарги, якщо під час
розгляду справи буде встановлено
неправильне застосування норм
матеріального права або порушення норм
процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
рішення.

Таким чином, апеляційний суд приходить
до висновку, що розмір аліментів, які
стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
на утримання дітей - дочки ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_3, за рішенням Варвинського
районного суду Чернігівської області
від 30 жовтня 2009 року необхідно зменшити
до 1/3 частки всіх доходів щомісячно, але
не менше 30 % прожиткового мінімуму для
дитини певного віку, починаючи з дня
набрання рішення законної сили і до
досягнення дітьми повноліття, оскільки
аліменти присуджуються у частці від
доходу.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України у
зв'язку з задоволенням позовних вимог
позивача, на його користь підлягають
стягненню судові витрати, які
складаються з судового збору за
подання позовної заяви до суду першої
інстанції в сумі 243 грн. 60 коп. та
судового збору за подання апеляційної
скарги в сумі 121 грн. 80 коп., а всього 365
грн. 40 коп.

За таких підстав, апеляційний суд
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню, а рішення суду першої
інстанції скасуванню з постановленням
нового рішення про часткове
задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 181, 182, 183, 192 СК України,
ст.ст. 303, 307, 309, 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України,
апеляційний суд,

в и р і ш и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Рішення Варвинського районного суду
Чернігівської області від 17 березня 2014
року скасувати.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення
розміру аліментів на утримання дітей
задовольнити частково.

Розмір аліментів, які стягуються з
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання
дітей - дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та
сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, за рішенням
Варвинського районного суду
Чернігівської області від 30 жовтня 2009
року зменшити до 1/3 частки всіх доходів
щомісячно, але не менше 30 % прожиткового
мінімуму для дитини певного віку,
починаючи з дня набрання рішення
законної сили і до досягнення дітьми
повноліття.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1 243 грн. 60 коп. судового
збору за розгляд справи судом першої
інстанції та 121 грн. 80 коп. за розгляд
справи апеляційним судом, а всього 365
грн. 40 коп.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржено у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання чинності.

Головуючий:
Судді: