Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №296/654/14-ц
Головуючий у 1-й інст.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2014 року

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Житомирської області в складі:

головуючого судді
Григорусь Н.Й.

суддів
Талько О.Б., Косигіної Л.М.

секретаря судового засідання
Трохимчук Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Житомирі
цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на
неправомірні дії Корольовського
відділу державної виконавчої служби
Житомирського міського управління
юстиції в особі державного виконавця
Крайнік М.С. та зобов'язання вчинити
певні дії

за апеляційною скаргою Корольовського
відділу державної виконавчої служби
Житомирського міського управління
юстиції на ухвалу Корольовського
районного суду міста Житомира від 31
березня 2014 року , -

в с т а н о в и л а :

У січні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду зі скаргою, в якій просив визнати
дії Корольовського відділу державної
виконавчої служби Житомирського
міського управління юстиції в особі
державного виконавця Крайнік М.С. та
акт опису й арешту майна - квартири
АДРЕСА_1, що здійснені 18 грудня 2013 року
по зведеному виконавчому провадженню
№ 451 неправомірними.

Ухвалою Корольовського районного суду
міста Житомира від 31 березня 2014 року
скаргу задоволено частково. Визнано
неправомірними дії Корольовського
відділу державної виконавчої служби
Житомирського міського управління
юстиції в особі державного виконавця
Крайнік М.С., що здійснені 18 грудня 2013
року щодо майна ОСОБА_1 по зведеному
виконавчому провадженню № 451.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою,
ВДВС Корольовського МУЮ подало
апеляційну скаргу, в якій просить
ухвалу суду першої інстанції
скасувати. Доводи апеляційної скарги
обґрунтовує тим, що судом були порушені
норми матеріального та процесуального
права, неповно з'ясовані обставини
справи, що призвело до неправильного
вирішення даної справи. Зокрема, суд не
визначився з характером спірних
правовідносин, не зазначив конкретно
які дії державного виконавця, вчинені
ним 18 грудня 2013 року є неправомірними.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає до часткового задоволення,
виходячи із наступного.

Частково задовольняючи заявлені
вимоги, суд першої інстанції виходив з
того, що державним виконавцем були
порушені вимоги Закону України «Про
виконавче провадження», вчинені ним
під час виконання зведеного
виконавчого провадження відкритого на
виконання рішень судів, ухвалених
відповідно до норм ЦПК України.

Проте, з таким висновком погодитись не
можна, враховуючи наступне.

Відповідно до постанови Пленуму
Верховного суду України від 26.12.2003р. №
14, оскарження рішення, дії або
бездіяльності державного виконавця та
інших посадових осіб державної
виконавчої служби передбачено, що
сторони виконавчого провадження мають
право відповідно до норм ст. 383-389 ЦПК
України звернутися до суду із скаргою,
якщо вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи. Аналогічні вимоги
містяться у ч. 4 ст. 82 Закону України
«Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 387 ЦПК України, у разі
встановлення обґрунтованості скарги
на дії державного виконавця, суд визнає
оскаржувані рішення, дії чи
бездіяльність неправомірними і
зобов'язує державного виконавця або
іншу посадову особу державної
виконавчої служби задовольнити вимогу
заявника та усунути порушення або
іншим шляхом поновлює його порушені
права чи свободи.

Згідно Постанови Пленуму Вищого
адміністративного суду від 13.12.2010 № З
«Про практику застосування
адміністративними судами
законодавства у справах із приводу
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності державної виконавчої
служби» судам необхідно враховувати,
що всі справи з приводу рішень, дій чи
бездіяльності органів державної
виконавчої служби, прийнятих (вчинених,
допущених) з метою виконання зведеного
виконавчого провадження, у якому
об'єднано виконавчі провадження щодо
виконання рішень судів різних
юрисдикцій та/чи рішень інших органів
(посадових осіб), належать до
юрисдикції адміністративних судів,
навіть у разі, коли у зведеному
виконавчому провадженні відсутнє
виконавче провадження з примусового
виконання рішення адміністративного
суду.

Приписами статті 33 Закону України «Про
виконавче провадження» встановлено, що
кілька відкритих виконавчих
проваджень про стягнення коштів з
одного боржника об'єднуються у зведене
виконавче провадження. Судам необхідно
мати на увазі, що за приписами цієї
статті об'єднуються у зведене
виконавче провадження кілька
відкритих виконавчих проваджень
тільки про стягнення коштів та лише з
одного боржника. Крім того, судам
необхідно враховувати, що всі справи з
приводу рішень, дій чи бездіяльності
органів державної виконавчої служби,
прийнятих (вчинених, допущених) з метою
виконання зведеного виконавчого
провадження, у якому об'єднано
виконавчі провадження щодо виконання
рішень судів різних юрисдикцій та/чи
рішень інших органів (посадових осіб),
належать до юрисдикції
адміністративних судів, навіть у разі,
коли у зведеному виконавчому
провадженні відсутнє виконавче
провадження з примусового виконання
рішення адміністративного суду.

Юрисдикцію судів щодо вирішення справ
з приводу рішень, дій чи бездіяльності
державного виконавця або іншої
посадової особи державної виконавчої
служби під час виконання судового
рішення в межах конкретного
виконавчого провадження, яке об'єднано
(приєднано) у зведене виконавче
провадження, або зведеного виконавчого
провадження, у якому об'єднано
виконавчі провадження по виконанню
рішень судів однієї юрисдикції,
необхідно визначати з урахуванням
положень частини четвертої статті 82
Закону України «Про виконавче
провадження».

Судом встановлено, що з 25 вересня 2013
року на виконанні в ВДВС Житомирського
МУЮ перебуває зведене виконавче
провадження № 451 про стягнення коштів з
боржника ОСОБА_1 на користь фізичних,
юридичних осіб та держави на загальну
суму 1 194 054,67 грн. та виконавчий напис №
10357, виданий приватним нотаріусом
ОСОБА_2 на суму 745 834,27 грн. (а.с. 12, 15, 16).

На виконання даного зведеного
провадження на адресу ОСОБА_1 16.12.2013
року були направлені вимоги про
необхідність боржнику або
представнику боржника 18 грудня 2013 року
об 11-00 год. знаходитись за адресою:
АДРЕСА_1 та за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 13-14).

18.12.2013 державним виконавцем проведено
опис та арешт майна боржника, про що
складено відповідний акт на виконання
зведеного виконавчого провадження, а
не конкретного виконавчого документа,
виданого за нормами цивільного
процесуального законодавства (а.с. 8-9,
21-22).

За таких обставин, вимоги ОСОБА_1 щодо
визнання неправомірними дій
державного виконавця, вчинені під час
виконання зведеного виконавчого
провадження № 451, мали б розглядатись
за нормами адміністративного
судочинства. Суд першої інстанції на
вищевказане уваги не звернув,
розглянув справу за нормами цивільного
процесуального законодавства.

Таким чином, судом було прийняте судове
рішення з порушенням норм
процесуального права, а тому останнє
підлягає скасуванню, а провадження -
закриттю, оскільки спір підлягає
розгляду в порядку адміністративного
судочинства.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 304, 307, 312, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Корольовського
відділу державної виконавчої служби
Житомирського міського управління
юстиції задовольнити частково.

Скасувати ухвалу Корольовського
районного суду міста Житомира від 31
березня 2014 року. Провадження в справі
закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня її
проголошення.

Головуючий
Судді