У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі:

головуючої судді - Шеремет А.М.,

суддів: Демянчук С.В., Шимківа С.С.

секретар судового засідання
Ковальчук Л.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Рівне апеляційну скаргу
ОСОБА_1 на рішення Рівненського
районного суду Рівненської області
від 25 березня 2014 року по справі за
позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до
ОСОБА_1 про припинення права на частку
у спільному майні, -

в с т а н о в и л
а :

ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 06 червня 2013 року
звернулися до суду з позовом до ОСОБА_1
про припинення права на частку у
спільному майні.

Рішенням Рівненського районного суду
Рівненської області від 25 березня 2014
року припинено право спільної
часткової власності ОСОБА_1 на 1/4
частини квартири АДРЕСА_1, що в селі
Зоря Рівненського району Рівненської
області.

Визнано за ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3 право
власності, за кожним, на 1/12 частину
квартири АДРЕСА_1, що в селі Зоря
Рівненського району Рівненської
області, що раніше належала ОСОБА_1.

ОСОБА_1 повернуто грошові кошти, що
були сплачені як депозитна сума на
рахунок: 0032. ГУ ДКСУ у Рівненській
області, код банку 833017, платіжне
доручення № 2 від 25.02.2014 р. (ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК»), в сумі 8 000 грн.; 0032.
ГУ ДКСУ у Рівненській області, код
банку 833017, квитанція 3695.547.1 від 25.02.2014 р.
(ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»), в сумі 30 230
грн.;0032, ГУ ДКСУ у Рівненській
області, код банку 833017, квитанція 985.31.6
від 25.02.2014 р. (ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»), в
сумі 1047 грн.

Вирішено питання про судові витрати.

Вважаючи дане рішення незаконним через
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, ОСОБА_1 подав на
нього апеляційну скаргу.

Вказує, що протягом тривалого часу
позивач перешкоджає йому
користуватися спірною квартирою,
забрала в нього ключі.

Зазначає, що він інвалід ІІІ групи, а
тому через фізичний стан не міг
вчиняти протиправні дії проти
позивачів.

Вказує, що отримав у спадок частину
житлового будинку в АДРЕСА_3 однак
даний будинок не придатний для
проживання.

При цьому покликаючись на ст. 364 ЦК
України стверджує, що згоди позивачам
на отримання компенсації за частину
свого майна він не давав.

Просить скасувати оскаржуване
рішення та ухвалити нове про відмову в
позові.

В запереченні на апеляційну скаргу
ОСОБА_2 просить її відхилити, а
оскаржуване рішення залишити без змін.

Перевіривши матеріали справи та
доводи апеляційної скарги, беручи до
уваги пояснення учасників процесу,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
відхиленню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції прийшов до
обґрунтованого висновку про їх
підставність.

На підтвердження такого висновку в
рішенні наведені відповідні мотиви та
докази з якими погоджується і
апеляційний суд.

Судом встановлено, що на підставі
свідоцтва про право власності на житло
від 30 квітня 1996 року, на праві спільної
часткової власності ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 та ОСОБА_1 належить квартира
АДРЕСА_2, що в с. Зоря Рівненського
району Рівненської області, кожному по
1/4 частини квартири.

Після розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 в жовтні 2000 року відповідач в
даній квартирі не проживає, не надає
допомоги позивачам у веденні спільного
господарства, здійснені ремонту та
благоустрою даної квартири, а також не
несе солідарно з позивачами майнову
відповідальність з утримання даної
квартири.

В судовому засіданні сторони
підтвердили факт непроживання ОСОБА_1
біля 15 років у спірному житловому
приміщенні.

Згідно ст. 365 ЦК України право особи на
частку у спільному майні може бути
припинене за рішенням суду на підставі
позову інших співвласників, якщо:
частка є незначною і не може бути
виділена в натурі; річ є неподільною;
спільне володіння і користування
майном є неможливим; таке припинення не
завдасть істотної шкоди інтересам
співвласника та членам його сім'ї. Суд
постановляє рішення про припинення
права особи на частку у спільному майні
за умови попереднього внесення
позивачем вартості цієї частки на
депозитний рахунок суду.

Зі змісту зазначеної норми випливає,
що припинення на частку в спільному
майні допускається за наявності
будь-якого з передбачених п. п. 1-3 ч. 1 ст.
365 ЦК України випадку, але лише у тому
разі, коли таке припинення не завдасть
істотної шкоди інтересам співвласника
та членам його сім"ї.

Колегія суддів апеляційного суду
вважає, що суд першої інстанції
належним чином перевірив доводи
позивачів про те, що частка ОСОБА_1 у
спірній квартирі не може бути виділена
йому в натурі, квартира є неподільною,
спільне володіння і користування нею
неможливо, оскільки між ними склалися
вкрай неприязні стосунки, які були
предметом втручання органів міліції,
таке припинення не завдасть істотної
шкоди його інтересам, оскільки у
спірній квартирі він тривалий час не
проживає, забезпечений іншим житлом,
вартість частки ОСОБА_1 у спірній
квартирі позивачами внесена на
депозитний рахунок суду, чим
забезпечено дотримання права
власності ОСОБА_1

З урахуванням викладеного колегія
суддів апеляційного суду приходить до
висновку, що судом першої інстанції
були правильно, всебічно і повно
встановлені обставини справи, характер
правовідносин, які виникли між
сторонами та застосовано правові
норми, які підлягали застосуванню при
вирішенні даного спору, в зв"язку із
чим рішення підлягає залишенню без
змін, як ухвалене з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, керуючись ст.
ст. 11, 303, 304, 308, 313, 315 ЦПК України, колегія
суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Рівненського районного суду
Рівненської області від 25 березня 2014
року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуюча
А.М. Шеремет

Судді:
С.В. Демянчук

С.С. Шимків