Справа № 265/3970/14-ц
Провадження № 2/265/1921/14
У Х В А Л А

23 червня 2014 року

місто
Маріуполь

Орджонікідзевський
районний суд міста Маріуполя Донецької
області у складі:

головуючого судді Шиян В.В.,

при секретарі
Мальській Г.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Маріуполі Донецької
області заяву ОСОБА_1 про забезпечення
позову, -

В С Т А Н О В И В :

20 червня 2014 року позивачка
ОСОБА_1 звернулась до
Орджонікідзевського районного суду
міста Маріуполя Донецької області з
позовом до ОСОБА_2 про надання
додаткового строку для прийняття
спадщини.

Разом з позовом від позивачки надійшла
заява про забезпечення позову, в якій
вона просить суд накласти арешт на
спірне майно, а саме – на 1/2 частину
будинку № 17 по проїзду Лютневому в
місті Маріуполі, який належить на праві
власності ОСОБА_2.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає,
що заява ОСОБА_1 про забезпечення
позову не підлягає задоволенню за
наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 151
Цивільно-процесуального кодексу
України суд за заявою осіб, які беруть
участь у справі, може вжити заходи
забезпечення позову, що допускається
на будь-якій стадії розгляду справи,
якщо неприйняття таких заходів може
ускладнити або зробити неможливим
виконання рішення суду.

Згідно ч.1 ст. 153 ЦПК України заява про
забезпечення позову розглядається
судом, у проваджені якого перебуває
справа, в день її надходження без
повідомлення відповідача та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Пунктом 1 частиною 1 статті 152 ЦПК
України передбачено забезпечення
позову, шляхом накладення арешту на
майно, що належать відповідачеві і
знаходяться у нього або в інших осіб,
однак на даний час у суду не має
достовірних відомостей за ким
зареєстровано право власності на 1/2
частину будинку № 17 по проїзду
Лютневому в місті Маріуполі, аби не
порушувати право власності інших осіб,
суд відмовляє в задоволенні клопотання
позивачки ОСОБА_1, щодо накладення
арешту на спірне нерухоме майно.

Згідно ч.7 Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 22 грудня 2006 року № 9
“Про практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову” питання про
забезпечення позову вирішує суддя
одноособово або суд у судовому
засіданні (залежно від стадії розгляду
справи) в день надходження заяви.
Відповідно до ч.4 цієї ж Постанови суд
(суддя), розглядаючи заяву про
забезпечення позову, має з урахуванням
доказів, наданих позивачем на
підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема, в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з’ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам. Суд має брати до
уваги інтереси не тільки позивача, а й
інших осіб, права яких може бути
порушені у зв’язку із застосуванням
відповідних заходів.

Оглядаючи матеріали даної цивільної
справи, судом не встановлено, щодо
належності 1/2 частини будинку № 17 по
провулку Лютневому в місті Маріуполі
на праві власності ОСОБА_2 Тому у суду є
сумніви, щодо належності даного
будинку ОСОБА_2 на праві власності.

На підставі вище викладеного, суд
відмовляє в задоволенні заяви, а саме в
накладені арешту на 1/2 частину будинку
№ 17 по проїзду Лютневому в місті
Маріуполі, оскільки даний вид
забезпечення позову може порушувати
права інших осіб, що дає суду підстави
вважати вимоги заявниці ОСОБА_1В не
доведеними та такими, які не підлягають
задоволенню.

Суд виходить з того, що накладення
арешту може грубо порушує права
власника, оскільки володіння
нежитловим помешканням, особа реалізує
право власності, які закріплені
статтею 41 Конституції України, де
передбачено, що кожен має право
володіти, користуватися і
розпоряджатися своєю власністю. При
цьому право приватної власності є
непорушним. Слід враховувати, що норми
Конституції, мають найвищу юридичну
силу в державі та водночас є нормами
прямої дії. При цьому інші нормативні
акти, у тому числі і закони, мають їм
відповідати. У разі ж невідповідності
положень зазначених актів Конституції
України застосуванню підлягають саме
норми Конституції.

На підставі викладеного, керуючись
ст.151-153, 209 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволені заяви ОСОБА_1
про забезпечення позову – відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Донецької області через
Орджонікідзевський районний суд міста
Маріуполя Донецької області шляхом
подачі у п’ятиденний строк з дня
проголошення ухвали апеляційної
скарги. У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п’яти днів з дня отримання її
копії.

Оскарження ухвали про забезпечення
доказів не зупиняє її виконання, а
також не перешкоджає подальшому
розгляду справи.

Суддя__________________________В.В. Шиян