АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/3671/14
Головуючий 1-інст. -
Категорія - власність
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
у складі:

головуючого судді -
ЗАЗУЛИНСЬКОЇ Т.П.

суддів колегії -
КРУГОВОЇ С.С.

-
ХОРОШЕВСЬКОГО О.М.

при секретарі -
Прудніковій О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у місті Харкові
цивільну справу за апеляційною скаргою
заступника прокурора Київського
району міста Харкова на рішення
Київського районного суду міста
Харкова від 17 грудня 2013 року по справі
за позовом ОСОБА_4 до Харківської
міської ради про визнання права
власності, -

в с т а н о в
и л а :

У жовтні 2013 року ОСОБА_4 звернулась
до Київського районного суду міста
Харкова з позовом до Харківської
міської ради, в якому, з урахуванням
уточнень, просила визнати за нею право
власності на нежитлову будівлю літ."Б-4",
загальною площею 1021,7 кв.м., розташовану
в АДРЕСА_1, у тому числі:

приміщення підвалу (приміщення
підвалу № І площею 25,5 кв.м., підвалу № II,
площею 5,8 кв.м., підвалу № 2а, площею 4,3
кв.м., підвалу № 3, площею 35,1 кв.м.,
підвалу № IV, площею 22,8 кв.м., підвалу № V,
площею 48,2 кв.м., підвалу № 5а, площею 9,8
кв.м., підвалу № 5б, площею 7,0 кв.м.,
підвалу № VI, площею 14,8 кв.м., вбиральні
№ 12, площею 2,7 кв.м., сходової клітини №
13, площею 5,7 кв.м.), загальною площею 181,7
кв.м.;

приміщення 1-го поверху
(приміщення коридору № 1, площею 9,2 кв.м.,
кабінету № 2, плошею 14,4 кв. комори №3,
площею 0,7 кв.м., комори № 4, площею 0,3
кв.м., кабінету № 5, площею 28,1 кв.м.,
кабінету № 6 площею 24,6 кв.м., вбиральні
№ 7, площею 0,7 кв.м., ванни № 8, площею 2,2
кв.м., коридору № 9, площею 11,1 кв.м.,
побутове приміщення № 10, площею 13,1
кв.м., побутове приміщення № 11, площею
10,4 кв. приміщення кабінету № 12, площею
12,6 кв.м., коридору № 13, площею 3,4 кв.м.,
коридору № 14, площею 1,1 кв.м., вбиральні
№ 15, площею 2,3 кв.м., вбиральні № 16,
площею 1,1 кв.м., коридору № 17, площею 4,3
кв.; коридору № 18, площею 1,2 кв.м.,
кабінету № 19, площею 28,4 кв.м., комори №
20, площею 5,3 кв.м., кабінету № 21, площею
12,1 кв.м., вбиральні № 22, площею 4,2 кв.м.,
коридору № 23, площею 2,8 кв.м., сходової
клітини № VII, площею 20,2 кв.м., сходової
клітини № VIII, площею 7,4 кв.м.), загальною
площею 221,2 кв.м.;

приміщення 2-го поверху
(приміщення коридору № 1, площею 2,4 кв.м.,
коридору № 2, площею 3,3 кв.м., коридору №
3. площею 3.3 кв.м., кабінету № 4, площею 15,8
кв.м., кабінету № 5, площею 29,1 кв.м.,
кабінету № 6 площею 25,3 кв.м., вбиральні
№ 7, площею 2,5 кв.м., побутове приміщення
№ 8, площею 9,5 кв.м., приміщення комори №
9, площею 2,8 кв.м., вбиральні № 10, площею
1,2 кв.м., побутове приміщення №11, площею
15,4 кв.м., кабінету № 12, площею 30,2 кв.м.,
кабінету № 13, площею 10,1 кв.м., кабінету
№ 14, площею 15,8 кв.м., сходової клітини №
IX, площею 20,5 кв.м., сходової клітини № X,
площею 7,9 кв.м.), загальною площею 195,1
кв.м.;

приміщення 3-го поверху
(приміщення коридору № 1, площею 9,4 кв.м.,
кабінету № 2, площею 16,2 кв.м.. кабінету №
3, площею 29.1 кв.м.. кабінету № 4, площею 25,8
кв.м., душової № 5, площею 1,4 кв.м.,
вбиральні № 6. площею 1,6 кв.м., коридору
№ 7, площею 1,8 кв.м., побутове приміщення
№ 8, площею 11.7 кв.м., приміщення комори №
9, площею 1,6 кв.м., побутове приміщення №
10, площею 12.7 кв.м., приміщення кабінету
№ 11, площею 30,4 кв.м., кабінету № 12,
площею 16,8 кв.м., кабінету № 13, площею 9,8
кв.м., сходової клітини № XI, площею 20,9
кв.м., сходової клітини № XII, площею 7,9
кв.м.), загальною площею 197,1 кв.м.;

приміщення мансарди (приміщення
сходової клітини №1, площею 7,3 кв.м.,
мансарди № 2, площею 34,8 кв.м., мансарди №
3, площею 184,5 кв.м.), загальною площею 226,6
кв.м.

У обгрунтування заявлених вимог
посилалась на те, що протягом 2008-2013 р.р.
набула право власності на житлові та
нежитлові приміщення у житловому
будинку АДРЕСА_1 у зв"язку з чим до неї
перейшло і право власності на
приміщення загального користування та
інші об"єкти у цьому будинку.

Вказаний об"єкт нерухомого майна
не використовується для постійного
проживання, не обтяжений правами
третіх осіб. Громадяни, які раніше в
ньому проживали, зняті з
реєстраційного обліку, фактично об"єкт
втратив доцільність його використання
за призначенням, наслідком чого стало
перетворення цього об"єкту у нежитлову
будівлю і визнання за нею права
власності на вказану нежитлову будівлю
не порушує прав третіх осіб.

Рішенням Київського районного
суду міста Харкова від 17 грудня 2013 року
позов ОСОБА_4 задоволено.

В апеляційній скарзі заступник
прокурора Київського району міста
Харкова просить скасувати вказане
рішення суду першої інстанції і
ухвалити нове рішення, яким у
задоволенні позову відмовити.

При цьому посилається на те, що
позивачкою без відповідного дозволу,
тобто самовільно, на земельній ділянці,
що їй не належала, здійснена
реконструкція житлового будинку,
змінено його цільове призначення з
житлового у нежитловий, не вирішено
питання про прийняття
реконструйованого об"єкта в
експлуатацію, та у встановленому
порядку не отримано свідоцтва про
право власності на цей об"єкт.

У запереченнях на апеляційну
скаргу ОСОБА_4 просить захистити її
права і відмовити у задоволенні вимог
прокурора щодо скасування рішення суду
першої інстанції.

При цьому посилається на те, що є
єдиною власницею помешкань будинку
АДРЕСА_1 тому у відповідності до ч.2 ст.382
ЦК України до неї перейшло право
власності на усі приміщення загального
користування та інші об"єкти в цьому
будинку: сходи, горища, приміщення
підвалу.

Відповідно до даних звіту
щодо проведення будівельно-технічного
дослідження будинку "Б-4" по АДРЕСА_1
встановлено, що стан означеної будівлі
в технічному плані є задовільним і в
наступному технічно можлива зміна її
цільового призначення - на нежитлове. в
якості медичної установи, з розробкою
відповідної проектної документації,
узгодженої та затвердженої відповідно
до вимог чинного законодавства
України.

Заслухавши доповідь судді;
пояснення осіб, що беруть участь у
справі; перевіривши доводи скарги і
матеріали справи , судова колегія
дійшла висновку про те, що скарга
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Задовольняючи позов суд першої
інстанції виходив з того, що позивачкою
шляхом самовільно виконаної
реконструкції змінено цільове
призначення будинку " Б-4" та його
приміщень житлових в нежитлові.
Відповідно до звіту про проведення
будівельно-технічного дослідження
стан будівлі є задовільним, при зміні
його цільового призначення з житлового
на нежитлове загальні габарити будинку
залишились незмінними, реконструкція
не вплинула на стан будинку і приміщень
та їх ваідповідність технічним та
архітектурно - будівельним нормам та
вирішив справу на підставі ст.ст. 328,
382,392 ЦК України.

Судова колегія вважає, що обставини,
які мають значення для справи, судом
були з"ясовані неповно, епорушені і
неправильно застолсовані норми
матеріального і процесуального права.

Статтею 31 Закону України " Про місцеве
самоврядування в Україні" та статтею 10
Закону України "Про архітектурну
діяльність" визначено, що до відання
виконавчих органів сільських,
селищних, міських рад належить,
зокрема, прийняття в експлуатацію
закінчених будівництвом об'єктів у
порядку, встановленому законодавством.

Державний контроль та нагляд у системі
центрального органу виконавчої влади з
питань будівництва, містобудування та
архітектури здійснює Державна
архітектурно-будівельна інспекція
України та її територіальні органи.

Згідно роз"ясень, що містяться в
п.9 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 6 від 30 березня 2012 року "Про
практику застосування судами статті 376
Цивільного кодексу України ( про
правовий режим самочинного
будівництва), при розгляді справ
зазначеної категорії судам слід мати
на увазі, що відповідно до статті 26
Закону України від 16 листопада 1992 року
№ 2780-XII "Про основи містобудування"
спори з питань містобудування
вирішуються радами, інспекціями
державного будівельного
архітектурного контролю у межах їх
повноважень, а також судом відповідно
до законодавства.

Порядок перепланування ( або)
переобладнання жилих будинків та жилих
приміщень у місті Харкові, затверджено
рішенням 5 сесії Харківської міської
ради 6 скликання від 23.02.2011 року № 162/11.

Вказаний Порядок розроблений на
підставі Житлового Кодексу
Української РСР, Цивільного Кодексу
України, Закону України " Про місцеве
самоврядування в Україні", Правил
утримання жилих будинків та
прибудинкових територій, затверджених
Наказом Держжитлокомунгоспу України
від 17.05.2005 № 76, Правил користування
приміщеннями житлових будинків і
гуртожитків, затверджених постановою
КМУ від 24.01.2006 № 45, Інструкції про
порядок проведення технічної
інвентаризації об"єктів нерухомого
майна, затвердженої наказом Державного
комітету будівництва, архітектури та
житлової політики України від 24.05.2001
року № 127, ДБН В.3.2-2-2009 " Житлові
будинки.Реконструкція та капітальний
ремонт" та інших нормативно-правових
актів України.

Порядок регулює та визначає
послідовність підготовки документів
для прийняття рішення виконавчого
комітету Харківської міської ради про
надання дозволу на перепланування (
або) переобладнання індивідуальних
жилих будинків, квартир, жилих або
нежилих приміщень в квартирах, жилих
приміщень в гуртожитках; порядок
приймання виконаних робіт, а також
регулює питання, пов"язані із
збереженням та оформленням приміщень,
що самоваільно переплановані ( або)
переобладнані.

За загальним правилом кожна особа
має право на захист свого цивільного
права лише в разі його порушення,
невизнання або оспорювання (частина
перша статті 15 ЦК, частина перша статті
3 Цивільного процесуального кодексу
України.)

У зв'язку із цим звернення до суду
з позовом про визнання права власності
на нерухоме майно ( будинок), цільове
призначення якого було змінено з
житлового на нежитловий з боку
позивачки могло мати місце за
наявності даних про те, що порушене
питання було предметом розгляду
компетентного державного органу,
рішення якого чи його відсутність
дають підстави вважати про наявність
спору про право.

Суд відкрив провадження у справі
за позовом ОСОБА_4, не звернувши уваги
на те, що позов не містив будь-яких
посилань на звернення до компетентних
органів з приводу надання дозволу на
реконструкцію, перепланування (або)
переобладнання , зміну цільового
призначення будинку або збереження та
оформлення приміщень, що самоваільно
переплановані ( або) переобладнані.

Згідно звіту щодо проведення
будівельно-технічного дослідження
будинку "Б-4" по АДРЕСА_1 , на який
послався суд в рішенні, стан означеної
будівлі в технічному плані є
задовільним і в наступному технічно
можлива зміна її цільового призначення
- на нежитлове. в якості медичної
установи, з розробкою відповідної
проектної документації, узгодженої та
затвердженої відповідно до вимог
чинного законодавства України.

Між тим, ОСОБА_4 у запереченнях на
апеляційну скаргу зазначає, що до
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю
вона звернулась 27.12.2013 року, тобто
після ухвалення судом рішення у справі.

Зазначивши Харківську міську раду
відповідачем, всупереч вимогам ст. 15
ЦПК України, у своєму позові ОСОБА_4. не
зазначила, яким чином її права та
охоронювані законом інтереси порушені,
оспорені чи не визнані міською радою і
який саме спір виник між нею та
відповідачем.

Рішення суду першої інстанції не
містить висновків з цього питання.
Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю до
участі у справі не залучалась.

Оскільки ОСОБА_4 не реалізувала
свого права шляхом звернення до
компетентних органів, її право не можна
визнати порушеним. Задовольнивши
позов про визнання права власності на
будівлю, цільове призначення якої було
змінено без дотримання вимог чинного
законодавства, суд перебрав на себе
компетенцію органів, які мали вирішити
вказані питання і з якими у позивачки
на час звернення до суду не виникло
спору..

Неповне з"ясування судом обставин,
що мають значення для справи, порушення
і неправильне застосування норм
матеріального і процесуального права
відповідно до п.1,4 ч.1 ст.309 ЦПК України є
підставою для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення про відмову у задоволенні
позову.

Керуючись ст.ст.303,304,п.2ч.1
ст.307,п.п.1,4 ч.1 ст.309, ст.ст.314,316,317,319,324 ЦПК
України судова колегія, -

В И Р І Ш
И Л А :

Апеляційну скаргу заступника
прокурора Київського району міста
Харкова задовольнити.

Рішення Київського районного
суду міста Харкова від 17 грудня 2013 року
скасувати. У задоволенні позову ОСОБА_4
до Харківської міської ради про
визнання права власності відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення.
Касаційна скарга на рішення
апеляційного суду може бути подана
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий суддя - підпис

Судді колегії - підписи

Копія вірна. Суддя -