АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 539/3438/13-ц
Номер провадження 22-ц/786/55/14
Головуючий у 1-й інстанції Гудков С. В.
Доповідач Пилипчук Л. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Полтавської області у складі:

головуючого: судді Пилипчук Л.І.,

суддів: Дряниці Ю.В., Хіль Л.М.,

при секретарі: Філоненко О.В.,

за участю: представника позивача
ОСОБА_1, відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, їх
представника - адвоката ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Лубенського міськрайонного
суду Полтавської області від 04
листопада 2013 року

по справі за позовом ОСОБА_5 в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_6 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної
та моральної шкоди, завданої внаслідок
злочину, -

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року ОСОБА_5 звернулася до
суду із позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3, в
якому, з урахуванням уточнень, просила
солідарно стягнути з останніх на
користь малолітнього ОСОБА_6 в її особі
1 546,23 грн. матеріальної шкоди та 500,00 грн.
моральної шкоди.

В обґрунтування позову зазначалося, що
син відповідачів у 2008 році вчинив
кримінальне правопорушення щодо
малолітнього ОСОБА_6. Позивачка
вказувала, що внаслідок отриманих
травм її дитина набула захворювання,
які потребують лікування та
матеріальних затрат.

Рішенням Лубенського міськрайонного
суду Полтавської області від 04
листопада 2013 року позов ОСОБА_5 в
інтересах неповнолітнього ОСОБА_6 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди
задоволено частково.

Стягнуто в солідарному порядку з
ОСОБА_2,ОСОБА_3, як законних
представників неповнолітнього ОСОБА_8
на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду в
розмірі 1 546,23 грн.

В решті позовних вимог відмовлено.

Відповідач ОСОБА_2, посилаючись на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, невірне
застосування норм матеріального права
та порушення норм процесуального
права, просив скасувати рішення суду в
частині солідарного стягнення
майнової шкоди та ухвалити нове
рішення про відмову у задоволенні
вказаної вимоги.

Вказує на недоведеність причинного
зв'язку між травмами, отриманими ОСОБА_6
від удару в 2008 році та хворобами,
витрати на лікування яких понесено
позивачкою.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
осіб, які приймали участь у розгляді
справи, перевіривши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку про відхилення апеляційної
скарги з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено місцевим судом, 18
серпня 2008 року малолітній син
відповідачів ОСОБА_8 навмисно наніс
удар синові позивачки, що потягло
сутичку між ними. Наступного дня ОСОБА_8
на ґрунті неприязних відносин навмисно
наніс удари малолітньому ОСОБА_6,
завдавши останньому тілесні
ушкодження середньої тяжкості.

За вказаним фактом порушено
кримінальну справу, яка постановою
старшого слідчого СВ Лубенського МВ
УМВС України в Полтавській області від
06 листопада 2011 року закрита
провадженням у зв'язку з недосягненням
винним одинадцятирічного віку.

Відповідно до ст.1178 ЦК України шкода,
завдана малолітньою особою (яка не
досягла чотирнадцяти років),
відшкодовується її батьками
(усиновлювачами) або опікуном чи іншою
фізичною особою, яка на правових
підставах здійснює виховання
малолітньої особи, - якщо вони не
доведуть, що шкода не є наслідком
несумлінного здійснення або ухилення
ними від здійснення виховання та
нагляду за малолітньою особою.

До загальних умов виникнення
зобов'язань з відшкодування шкоди
належать: шкода, протиправність
поведінки заподіювача шкоди, наявність
причинного зв'язку між протиправною
поведінкою та її результатом - шкодою,
вина завдавача шкоди.

Разом із тим, структура спеціального
делікту, що має місце в даній
конкретній ситуації, передбачає, що
обов'язок з відшкодування завданої
малолітньою особою (як частково
дієздатною) шкоди покладається на
законних представників дитини за умови
наявності причинного зв'язку між діями
дитини і винною протиправною
бездіяльністю представників.

Рішенням апеляційного суду
Полтавської області від 22 липня 2013 року
позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_3
про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди задоволено частково.
При цьому вказаний акт судової влади
встановив наявність обставин, що
зумовлюють виникнення зобов'язальних
відносин щодо відшкодування шкоди.

В силу норми ч.3 ст.61 ЦПК України,
місцевий суд обґрунтовано визнав
такими, що не підлягають доказуванню,
підстави залучення відповідачів до
відповідальності за шкоду, заподіяну
їх дитиною.

Крім того, встановлено, що внаслідок
залишкових явищ від отриманої закритої
черепно-мозкової травми ОСОБА_6 за
призначеннями лікарів продовжував
лікування у 2013 році.

На придбання ліків позивачем витрачено
1 546,23 грн. /а.с.37-49/.

Враховуючи, що рішенням, яке набрало
законної сили, встановлена винна
бездіяльність відповідачів, яка
потягла заподіяння шкоди їх дитиною, а
також, що реальні збитки позивачки
підтверджені належними та допустимими
доказами, суд першої інстанції
обґрунтовано задовольнив позовні
вимоги щодо компенсації матеріальних
збитків.

Доводи апеляційної скарги висновки
суду першої інстанції не спростовують,
спрямовані на переоцінку доказів,
фактично зводяться до незгоди з
оцінкою обставин справи, наданою
районним судом.

Колегія судів критично сприймає
сумніви ОСОБА_2 щодо природи виникнення
у малолітнього ОСОБА_6 таких
захворювань як цефалічний синдром,
лікворно-гіпертензійний синдром та
вегето-судинна дистонія.

Вказані хвороби було діагностовано
судово-медичними експертизами,
проведеними під час розслідування
кримінальної справи за фактом побиття
малолітнього, і їх було визнано шкодою
у розумінні ст.1178 ЦК України рішенням
суду апеляційної інстанції, яке
набрало законної сили.

Таким чином, збитки, відшкодування яких
вимагала ОСОБА_5, понесені нею на
лікування малолітнього сина за
діагнозами, які були встановлені на час
отримання ним тілесних ушкоджень.

При цьому відповідач намагається
коментувати призначення лікарів,
давати їм свою оцінку, не будучи
фахівцем у галузі медицини, що є
неприпустимим.

Належних і допустимих доказів
відсутності причинного зв'язку між
травмою малолітнього ОСОБА_8, отриманою
у 2008 році, і захворюваннями, витрати на
лікування яких стягнуто рішенням суду,
- відповідачами не надано.

Призначена апеляційним судом
комплексна судово-медична експертиза
не відбулася через недостатність
медичної документації.

З огляду на те, що рішення суду
відповідає вимогам закону, зібраним по
справі доказам, обставинам справи,
підстав для його скасування з мотивів,
викладених в апеляційній скарзі,
колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.303, 304, 307, 308, 314, 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Лубенського міськрайонного
суду Полтавської області від 04
листопада 2013 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку шляхом подання
касаційної скарги протягом 20 днів до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

ГОЛОВУЮЧИЙ: /підпис/
Л.І. Пилипчук

СУДДІ:
/підпис/ Ю.В. Дряниця

/підпис/
Л.М. Хіль

ЗГІДНО:

Суддя апеляційного суду

Полтавської області
Л.І. Пилипчук