АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/ 3878 /2014
інстанції - Притула Н.Г.
Доповідач - Поливач Л.Д.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

16 квітня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Поливач Л.Д.

суддів: Шахової О.В., Головачова Я.В.

при секретарі Охневській Т.В.

за участю осіб:
представника відповідача Хмирова Е.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «Надра» про визнання
поруки припиненою;

за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Шевченківського районного
суду м.Києва від 21 січня2014 року

в с т а
н о в и л а:

Рішенням Шевченківського районного
суду м.Києва від 21.01.2014 року в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до
ПАТ КБ «Надра» про визнання поруки
припиненою відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3
подав апеляційну скаргу, в якій просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення про задоволення позовних
вимог. Посилається на незаконність
ухваленого рішення, невідповідність
висновків суду фактичним обставинам
справи, порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

Апелянт зазначив, що на дату звернення
до суду правовідносини між ним та
відповідачем ПАТ КБ «Надра» припинені,
зважаючи на викладене нижче.

Пунктом 2.1. Договору поруки від 27.06.2008
передбачено, що Кредитор має право
вимагати від Поручителя виконання
зобов'язання, що витікає із кредитного
договору при умові, якщо в установлений
строк виконання Позичальником
зобов'язання в цілому чи в будь-якій
його частині не будуть виконані, а
також при умові обов'язкового
направлення Поручителю повідомлення з
вимогою виконати зобов'язання
Позичальника.

Відповідно до вимог пункту 2.4.
зазначеного договору Повідомлення, що
направляється Кредитором Поручителю,
повинно бути здійснено у письмовій
формі і буде вважатися поданим
належним чином, якщо воно надіслано
рекомендованим чи цінним листом (за
адресою, що вказана у договорі) чи
надана особисто Поручителю.

Як видно з розрахунку заборгованості
ОСОБА_4 за договором №294/11/27/2008- 840 від
27.06.2008, станом на 22.06.2010 року, доданим
Відповідачем до своєї позовної заяви,
ОСОБА_4 припинив платежі по кредиту
29.04.2009 року. Згідно з п.п. 3.3.3. Кредитного
договору ОСОБА_4 зобов'язаний щомісячно
до 10 числа поточного місяця вносити
мінімальний платіж по кредиту, в свою
чергу Банк починаючи з 13 числа
поточного місяця, застосовує до
Позичальника штрафні санкції.

Отже,виходячи з викладених вище умов
кредитного договору, на думку апелянта,
банк набув права на пред'явлення до
нього, як поручителя, вимоги саме 13.05.2009
року, але будь - яких вимог, протягом
шести місяців з зазначеної дати, банком
пред'явлено до нього не було.

Банк не спростував доводів викладених
в позовній заяві, доказів виконання
своїх обов'язків за договором поруки не
надав, а тому суд першої інстанції
безпідставно відмовив в задоволенні
позову.

В суді апеляційної інстанції
представник відповідача ПАТ КБ «Надра»
Хмиров Е.О. заперечував проти
задоволення апеляційної скарги,
посилаючись на законність та
обґрунтованість ухваленого судом
рішення. Позивач ОСОБА_3 повторно в
судове засідання не з'явився, про час та
місце розгляду справи повідомлявся за
адресою зазначеною ним особисто в
позовній заяві та апеляційній скарзі.
Повідомлення суду повернулось на
адресу апеляційного суду з відміткою
про те, що лист повернуто у зв'язку з
закінченням терміну його зберігання.
Колегія суддів дійшла висновку про те,
що позивач зловживає своїми правами та
навмисно не отримує листи суду з метою
затягування розгляду справи. Навіть,
допустивши наявність факту
неотримання ОСОБА_3 викликів суду з
поважних причин, він подавши
апеляційну скаргу та не отримуючи
тривалий час будь - якої інформації про
її прийняття апеляційним судом мав би
з'ясувати відомості про її рух, але він
цього не зробив, що свідчить про
зловживання апелянтом своїми
процесуальними правами. Неявка
позивача в судове засідання не
унеможливлює встановлення фактичних
обставин, що мають значення для
правильного вирішення справи.

Таким чином, колегія суддів дійшла до
висновку про можливість розгляду
справи за його відсутності.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність та обґрунтованість
ухваленого рішення в цій частині,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
відхиленню.

Як встановлено судом першої інстанції
та вбачається з матеріалів справи,
27.06.2008 року між ВАТ КБ «Надра»,
правонаступником якого є ПАТ КБ
«Надра». та ОСОБА_4 було укладено
кредитний договір №294/П/27/2008-840. За даним
договором Банк надав ОСОБА_4 у
тимчасове користування на умовах
забезпеченості, повернення,
строковості та платності грошові кошти
у сумі 160 787,00 доларів США в порядку і на
умовах, визначених Договором (п.1.1.
Договору) строком до 25.06.2038 року зі
сплатою 15,49 % річних (п.п. 1.3.1, 1.4
Договору). Кошти надавались для купівлі
земельної ділянки (п.1.2 Договору).

Пунктом 2.4 Кредитного договору
передбачено, що в якості забезпечення
виконання Позичальником зобов'язань
щодо погашення Кредиту, сплати
відсотків та інших платежів,
передбачених цим Договором, можливих
штрафних санкцій. Банк укладає в день
укладання Договору з ОСОБА_3 договір
поруки.

27.06.2008 року між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_3
було укладено договір поруки.

За даним Договором Поручитель
поручається перед Кредитором за
належне виконання ОСОБА_4 взятих на
себе зобов'язань, що витікають з
Кредитного договору №294/П/27/2008-840 від
27.06.2008 року в тому числі: повернути до
25.06.2038 року кредит в сумі 160 787,00 доларів
США; сплатити відсотки за користування
кредитними коштами із розрахунку 15,49%
річних; сплатити інші платежі,
передбачені Кредитним договором;
сплатити можливі штрафні санкції
(штраф, пеня) (п.1.1 Договору). За умовами
пункту 1.2 Договору поруки, Поручитель
відповідає перед Кредитором в повному
обсязі.

Відповідальність Поручителя виникає
як у випадку невиконання Позичальником
будь-якої частини Зобов'язань, так і при
невиконанні Позичальником зобов'язань
в цілому (п.1.3 Договору Поруки).

Порядок виконання зобов'язання
Поручителя визначається розділом 2
Договору Поруки.

Зокрема, пункт 2.1 Договору визначає, що
Кредитор набуває право вимагати від
Поручителя виконання Зобов'язання, що
витікає із Кредитного договору при
умові, якщо в установлений Кредитним
договором строк виконання
Позичальником Зобов'язання в цілому чи
в будь-якій його частині не будуть
виконані, а також при умові
обов'язкового направлення Поручителю
повідомлення з вимогою виконати
Зобов'язання Позичальника в цілому (або
в тій чи іншій його частині) (п.2.1
Договору поруки).

Поручитель зобов'язаний виконати взяті
на себе зобов'язання по цьому Договору,
не пізніше 3 банківських днів з моменту
отримання повідомлення від Кредитора
про невиконання Позичальником
зобов'язань і необхідності їх
виконання Поручителем (п.2.2 Договору).

За умовами пункту 2.4 Договору
Поруки, повідомлення, що направляється
Кредитором Поручителю повинно бути
здійснено у письмовій формі і буде
вважатись поданим належним чином, якщо
воно надіслано рекомендованим чи
цінним листом (за адресою, що вказана у
Договорі чи надана особисто
Поручителю.

Договір поруки підписаний ОСОБА_3, що
свідчить про те, що він ознайомився з
його умовами та погодився з ними.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 25.05.2012 року стягнуто
солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на користь
ПАТ КБ «Надра» заборгованість за
кредитним договором в розмірі 1 702 913,16
грн.

Апелянт зазначає, що Банк набув права
на пред'явлення до нього вимоги 13.05.2009
року, тобто після того, як ОСОБА_4
припинив вносити платежі. В договорі
поруки не встановлено строку його
закінчення, а тому до нього мають бути
застосовані положення ч.4 ст.559 ЦК
України. ОСОБА_3 посилається на те, що
він не отримував від Банку
повідомлення з вимогою виконати
зобов'язання позичальника, а тому в
банківській установі відсутні правові
підстави висувати йому вимоги як
поручителю за договором, так як 13.10.2009
року його зобов'язання за договором
поруки припинились. Але, колегія суддів
вважає, що зазначені апелянтом доводи
не свідчать про припинення поруки.

Колегія суддів вважає, що доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір
є обов'язковим для виконання сторонами.
Зміст договору становлять умови
(пункти), визначені на розсуд сторін і
погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК
України).

Відповідно до ст.546 ЦК України договір
поруки є видом забезпечення виконання
зобов'язання.

Відповідно до ст.553 ЦК України за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником.

Стаття 526 ЦК України визначає, що
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору.

Згідно із ст.554 ЦК України у разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України
порука припиняється після закінчення
строку, встановленого в договорі
поруки. У разі, якщо такий строк не
встановлено, порука припиняється, якщо
кредитор протягом шести місяців від
дня настання строку виконання
основного зобов'язання не пред'явить
вимоги до поручителя.

Судом правомірно не взято до уваги
посилання позивача на ту обставину, що
порука припинилась через шість місяців
після останнього платежу, проведеного
Позичальником, оскільки на той час ще
не настав кінцевий термін виконання
Основного зобов'язання та в Договорі
чітко визначено, що кредитні кошти
мають бути повернуті до 25.06.2038 року,
тобто визначено строк виконання
основного зобов'язання, тому судом не
встановлено передбачених законом
підстав для припинення поруки.

Суд дійшов правомірного висновку про
відмову в задоволенні позовних вимог,
оскільки позивачем не надано суду
належних та допустимих доказів на
підтвердження заявлених вимог.

Отже, твердження апелянта про
незаконність та необґрунтованість
рішення, неповне з'ясування обставин,
які мають значення для справи,
невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи, порушення
та невірне застосування судом норм
матеріального та процесуального права,
на думку суду є необґрунтованими, а
обставини, на які він посилається -
недоведеними та не підтверджені
належними та допустимими доказами по
справі, оскільки доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Справу було розглянуто судом на
підставі встановлення фактичних
обставин, що мають значення для
правильного вирішення справи та
належних письмових доказів.

Виходячи з вищевикладеного, колегія
суддів приходить до висновку, що
рішення суду першої інстанції
відповідає вимогам матеріального та
процесуального закону. Підстав для
його скасування з мотивів, викладених в
апеляційній скарзі, колегія не
знаходить.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, 308, 313,
314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м.Києва від 21 січня2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили шляхом
подання до цього суду касаційної
скарги.

Головуючий:

Судді: