АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/4102/14
Головуючий 1 інстанції -
Справа № 643/3412/14-ц
Доповідач - Гальянова І.Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

Головуючого-судді:
Гальянової І.Г.

суддів:
Міненкової Н.О.

Костенко Т.М.

при секретарі
Сватенко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3
на рішення Московського районного суду
міста Харкова від 18 квітня 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
стягнення аліментів ,-

ВСТАНОВИЛА:

11 березня 2014 року позивач
звернулась у суд з позовом , в якому
просила стягнути з відповідача на її
користь на утримання двох дітей
аліменти в розмірі 900 грн. на кожну
дитину щомісячно та на її утримання 500
грн. щомісячно до досягнення сина
ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 трьох років.

Свої вимоги обгрунтовувала тим, що
з відповідачем знаходилась у шлюбі з
18.12.2010 року . Від шлюбу вони мають сина
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, які проживають з нею та
знаходяться на її утриманні.

Як на підставу стягнення з
відповідача аліментів позивач
зазначає на те,що відповідач
матеріальну допомогу на утримання
дітей та на неї не надає, не має
постійної роботи та має нерегулярний
заробіток.

В судовому засіданні суду першої
інстанції позивач підтримав позовні
вимоги , а також зазначила ,що спільне
господарство з відповідачем не веде,
спільне життя не склалось, відповідач
не приділяє належної уваги сім»ї та
сімейні відносини між ними
припинились.

Відповідач в судовому засіданні
суду першої інстанції позовні вимоги
позивача визнав частково. Не
заперечував, що раніш працював в таксі
та мав неофіційний заробіток, однак
працевлаштувався в ФГ «Ажур-Н» з
окладом 1339 грн., а тому сплачувати
аліменти в розмірі 2300 ,00 грн. на
утримання дітей і дружини не має
можливості, у зв»язку з чим просив
стягнути аліменти в частині до
заробітку.

Рішенням Московського районного
суду м.Харкова від 18 квітня 2014 року
позовні вимоги позивача задоволені
частково. Суд стягнув з відповідача на
користь позивача на утримання двох
дітей аліменти в розмірі 1/3 частині з
усіх видів заробітку (доходу)
відповідача , але не менше ніж 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку на кожну
дитину , починаючи з 11.03.2014 року і до
досягнення ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3
повноліття, після чого стягувати з
відповідача на користь позивача
аліменти на утримання сина ОСОБА_5 в
розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку
(доходу) відповідача , але не менше 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку до досягнення
ним повноліття. Суд стягнув з
відповідача на користь позивача на її
утримання аліменти в розмірі 1/6 частини
всіх видів заробітку(доходу)
щомісячно,починаючи з 11.03.2014 року і до
досягнення сином ОСОБА_5 трьох років та
вирішив питання щодо судових витрат у
справі.

В апеляційній скарзі позивач
просить скасувати вказане рішення суду
на ухвалити нове рішення по суті її
позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги
обгрунтовує тим, що суд необґрунтовано
взяв до уваги надану відповідачем
довідку про працевлаштування від 18
квітня 2014 року та не взяв до уваги її
доводи щодо мінливого доходу
відповідача.

Заслухавши доповідь судді,
пояснення сторін, перевіривши
матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, судова колегія
приходить до висновку,що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Згідно до вимог ч.1 ст. 303 ЦПК
України, під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність та
обгрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Задовольняючи частково позовні
вимоги позивача та визначаючи розмір
стягнення з відповідача на користь
позивача аліментів на утримання двох
дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів
заробітку( доходу ) відповідача , а на її
утримання - в розмірі 1/6 частини його
заробітку (доходу) суд першої інстанції
виходив з того, що відповідач працює,
отримує заробітну плату , а визначаючи
розмір таких аліментів виходив з того,
що такий розмір не повинен бути більшим
1/2 частини його заробітку (доходу).

При цьому, судом першої
інстанції встановлено, підтверджено
наявними у справі доказами та
сторонами цей факт не заперечується, що
перебуваючи у шлюбі, сторони мають двох
дітей, сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судом також встановлено,
підтверджено наявними у справі
доказами та відповідачем не
спростовано, що відповідач проживає
окремо від дітей та доказів, які б
свідчили,що він в добровільному
порядку надає дітям та дружині
матеріальну допомогу, він суду не
надав.

Згідно до вимог ст. 184 СК України , на
застосуванні якої при визначенні
розміру аліментів, просила позивач,
якщо платник аліментів має
нерегулярний, мінливий дохід, частину
одержує в натурі, а також за наявності
інших обставин, що мають істотне
значення, суд за заявою платника або
одержувача може визначити розмір
аліментів у твердій грошовій сумі, яка
підлягає індексації відповідно до
закону. Якщо розмір аліментів,
визначений судом у твердій грошовій
сумі, менше мінімальному розміру,
передбаченого частиною другою статті
182 СК України, то дитині призначається
відповідно до закону державна допомога
в розмірі різниці між визначеним
розміром аліментів і 30 відсотками
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку.

Таким чином, за змістом вказана
норма СК України передбачає можливість
встановлення судом розміру стягнення з
платника аліментів у твердій грошовій
сумі, якщо платник аліментів має
нерегулярний , мінливий дохід та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення , при цьому він може
бути меншим, ніж встановлений ст. 182 СК
України.

Судом першої інстанції встановлено,
підтверджено наявними у справі
доказами та позивачем цей факт не
спростовано, що відповідач
працевлаштувався в ФГ «Ажур-Н» з
окладом 1339,00 грн. ( а.с.24).

Доказів, які б свідчили, що
матеріальний стан відповідача
дозволяє надавати матеріальну
допомогу в розмірі 900 грн. на місяць на
кожну дитину та 500 грн. на її утримання
позивач, в порушення вимог ст. 60 ЦПК
України, суду не надала.

Оскільки відповідач працює , то
суд першої інстанції прийшов до
обгунтованого висновку про стягнення з
відповідача на користь позивача
аліментів в частці від його заробітку (
доходу) та вірно визначив розмір таких
аліментів.

Визначаючи розмір аліментів які
підлягають стягненню з відповідача на
утримання позивача до досягнення сином
ОСОБА_5 трьох років, суд першої
інстанції обгрунтовано виходив з того,
що такий розмір, з урахуванням
стягнення з відповідача аліментів на
двох дітей не повинен перевищувати ?
частину його заробітку (доходу).

Доводи, викладені позивачем в
апеляційній скарзі, вказаний висновок
суду не спростовують та не дають
підстав для скасування чи зміни
ухваленого у справі рішення.

З огляду на наведене, судова
колегія приходить до висновку про
залишення суду першої інстанції без
змін.

Керуючись статтями 303, 308, 313, 315, 317,
319, 218 ЦПК України, судова колегія ,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
відхилити.

Рішення Московського районного
суду міста Харкова від 18 квітня 2014
року, залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий, суддя:

Судді :