АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 211/2666/14-ц
Головуючий у 1-ій інстанції
№ провадження 22/ц/774/1455/К/14
Доповідач - Митрофанова Л.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді: Митрофанової Л.В.

суддів: Остапенко В.О.,
Савіної Г.О.

при секретарі: Булах К.А.

за участі: позивача ОСОБА_2, відповідача
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Довгинцівського районного
суду м. Кривого Рогу від 23 травня 2014
року по цивільній справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення
аліментів на утримання дитини , -

В С Т А Н О В И Л А :

В квітні 2014 року ОСОБА_2
звернулась з позовом до ОСОБА_3 про
стягнення аліментів в якому просила
стягнути з відповідача аліменти за
минулий час - за рік та вісім місяців, та
просила стягувати у подальшому
аліменти в розмірі 1/2 частини його
заробітку на утримання
неповнолітнього сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Довгинцівського районного
суду м. Кривого Рогу від 23 травня 2014
року позов ОСОБА_2 задоволено частково,
стягнуто з ОСОБА_3 аліменти на користь
ОСОБА_2, на утримання неповнолітнього
сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4
частини з усіх видів його заробітку
(доходу), але не менше 30% прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку
до досягнення ним повноліття,
починаючи стягнення з 28 квітня 2014 року.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь позивача
судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Рішення в частині стягнення аліментів
допущено до негайного виконання в
межах платежу за один місяць.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить
питання про скасування рішення суду в
частині відмови у задоволенні позову
та ухвалення в цій частині нового
рішення по справі, яким повністю
задовольнити її позовні вимоги
посилаючись на те, що судом першої
інстанції не надано оцінки тому, що з
моменту народження дитини відповідач
не піклувався сином, не надавав ніякої
матеріальної допомоги, тому з нього
необхідно стягнути витрати, які
позивач несла до моменту звернення до
суду, та розмір аліментів повинен
становити 1/2 частину всіх доходів
відповідача.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
заявлених позовних вимог, доводів
апеляційної скарги та заперечень на
неї, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони з 24.11.2007
року перебували у зареєстрованому
шлюбі. Від спільного проживання мають
сина: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. 26.02.2014 року
Довгинцівським районним судом м.
Кривого Рогу винесено рішення про
розірвання шлюбу між сторонами, дитина
проживає разом з матір'ю.

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позовних вимог позивача та
стягнення з відповідача аліментів на
утримання неповнолітньої дитини в
розмірі ? частини з усіх видів його
доходів суд першої інстанції керувався
вимогами ст.ст. 180, 182 СК України,
врахував матеріальний стан сторін та
виходив з факту невиконання ОСОБА_3
його обов'язку з утримання його
неповнолітньої дитини.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Так, ст. 180 СК України покладає обов'язок
на батьків утримувати дитину до
досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України при
визначенні розміру аліментів суд
враховує стан здоров'я та матеріальне
становище дитини; стан здоров'я та
матеріальне становище платника
аліментів; наявність у платника
аліментів інших дітей, непрацездатних
чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
інші обставини, що мають істотне
значення.

Аналогічне роз'яснення щодо обставин,
які враховуються судом при визначенні
розміру аліментів надане Пленумом
Верховного Суду України в абз. 3 п. 17
Постанови «Про застосування судами
окремих норм Сімейного кодексу України
при розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів» №
3 від 15.05.2006 року.

Розмір аліментів на одну дитини не може
бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст. 182
СК України та, відповідно до ч.3 ст. 70
Закону України «Про виконавче
провадження» від 21.04.1999р. №606-ХІV, та не
повинен перевищувати 50% заробітної
плати особи, з якої проводиться
стягнення.

З огляду на вище викладене суд першої
інстанції в достатньо повному обсязі
встановив права і обов'язки сторін,
перевірив всі доводи та дав їм
правильну юридичну оцінку та ухвалив
рішення, яке відповідає вимогам
законодавства.

Доводи апеляційної скарги позивача про
те, що відповідач не виконував свої
обов'язки із утримання неповнолітньої
дитини з моменту народження дитини та
про те, що з нього необхідно стягнути
попередні витрати не можуть бути
підставою для скасування законного
рішення та ухвалення рішення про
задоволення вказаних позовних вимог з
огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 191 СК України,
аліменти на дитину присуджуються за
рішенням суду від дня пред'явлення
позову.

Частина 1 ст. 191 СК України встановлює,
що аліменти присуджуються з дня
пред'явлення позову, незалежно від
того, коли відповідач перестав
утримувати дитину. День пред'явлення
позову є день, коли позивач подав заяву
до суду і вона була зареєстрована, при
цьому не має значення, скільки часу
буде слухатися справа і коли буде
постановлено рішення.

Таким чином висновок суду першої
інстанції про те, аліменти на утримання
дитини необхідно стягнути з моменту
подачі позову до суду відповідають
вимогам чинного законодавства та не
суперечить вимогам ч.1 ст.191 СК України.

Разом з тим ст. 191 СК України встановлює
виняток, коли аліменти можуть бути
присуджені за минулий час до
пред'явлення позовної заяви. Це правило
застосовується тоді, коли позивач
подає докази про те, що відповідач знав,
що повинен платити кошти на утримання
дитини, але він постійно міняв місце
проживання, роботи, ухилявся від
обов'язку утримувати дитину. Позивач
змушений був через органи міліції
розшукувати відповідача (розшукова
справа) через його родичів, батьків
(листи, телеграми тощо).

Позивачкою не було надано суду першої
інтенції належних та допустимих
доказів тому, що відповідач постійно
міняв місце проживання, що вона
розшукувала його через органи міліції,
родичів, тощо, у зв'язку із чим аліменти
на утримання дитини необхідно
стягувати з моменту пред'явлення
позову, а не з того моменту коли
відповідач припинив надавати
матеріальну допомогу неповнолітній
дитині.

Отже, вирішуючи даний спір, суд першої
інстанції в достатньо повному обсязі
встановив права і обов'язки сторін,
обставини по справі, перевірив доводи і
дав їм належну правову оцінку, ухвалив
рішення, яке відповідає вимогам закону.
Висновки суду достатньо обґрунтовані і
підтверджені письмовими матеріалами
справи та поясненнями учасників
процесу.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Довгинцівського районного
суду м. Кривого Рогу від 23 травня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: