Справа № 369/4093/14-ц
Провадження №2-о/369/93/14
РІШЕННЯ

Іменем України

12.06.2014 року Києво-Святошинський
районний суд Київської області в
складі головуючої судді
Медвідь
Н.О.

при секретарі
Солдатенко В.С.

розглянувши у судовому засіданні в м.
Києві цивільну справу за заявою
ОСОБА_1, зацікавлена особа Державна
міграційна служба про встановлення
факту постійного проживання на
території України, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з
заявою про встановлення факту
постійного проживання на території
України, посилаючись на те, що він
фактично з трирічного віку проживає на
території України.

ІНФОРМАЦІЯ_2 він народився в с.
Молодіжний, Молодіжного району,
Карагандинської області, Республіки
Казахстан. Після смерті матері,
починаючи з 1989 року, він проживає на
території України, навчався в
Сімферопольській спеціальній
загальноосвітній школі-інтернаті І-ІІ
ступенів №1 Міністерства освіти, науки,
молоді та спорту АР Крим.

В 2006 році закінчив Дар'ївську вечірню
загальноосвітню школу І-ІІІ ступенів
Білозерського району Херсонської
області.У 2009 році закінчив вечірню
(змінну) школу Дергачівської районної
ради Харківської області.

Згідно запису в свідоцтві НОМЕР_1 від
02.08.2004 він з 18.01.2003 по 20.07.2003 навчався в
Кременчуцькій ВК за спеціальностю
станочник ж/б виробів. В термін з 14.03.2003
по 17.09.2003 пройшов курс навчання в
Кременчуцькій ВК за спеціальностю
слюсар.

В період з 28.03.2001 по 28.03.2011 відбував
покарання в установах Державної
кримінально-виконавчої служби.

Протягом останніх п'яти років за межі
України він не виїзджав. ІНФОРМАЦІЯ_3 в
нього народилася донька - ОСОБА_2.

Станом на теперішній час він разом зі
своєю дружиною та дочкою, проживає в
АДРЕСА_1

18.03.2014 він звернувся до Державної
міграційної служби України з заявою
про прийняття його до громадянства
України, проте, у відповідь йому було
надано письмову відмову, мотивуючи тим,
що ним документально не підтверджено
факт постійного проживання на
території України станом на 13.11.1991.

Тому просив встановити факт
постійного, безперервного проживання
його на території України з 1989 року по
теперішній час.

В судовому засіданні заявник заяву
підтримав.

Представник зацікавленої особи заяву
визнав, пояснив, що якщо судом буде
встановлено факт постійного його
проживання на території України, то є
підстава для видачі паспорта заявнику
та встановлення громадянства України,
також не заперечує, що заявник
неодноразово звертався до міграційної
служби щодо встановлення громадянства

Суд, вислухавши осіб, які приймали
участь у розгляді справи, свідків,
вивчивши матеріали справи, заяву
задовольняє з наступних підстав:

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2
заявник народився в с. Молодіжний,
Молодіжного району, Карагандинської
області, Республіки Казахстан, про що
зроблено актовий запис № 169 у його
свідоцтві про народження.Після смерті
матері, починаючи з 1989 заявник проживає
на території України, що
підтверджується заявою його тітки, яка
в 1989 році забрала його проживати до
себе за адресою: АДРЕСА_2

Як вбачається з довідки від 17.06.2011, з
04.03.1997 заявник навчався в
Сімферопольській спеціальній
загальноосвітній школі-інтернаті І-ІІ
ступенів №1 Міністерства освіти, науки,
молоді та спорту АР Крим.

В 2006 році заявник закінчив Дар'ївську
вечірню загальноосвітню школу І-ІІІ
ступенів Білозерського району
Херсонської області, що
підтверджується свідоцтвом про базову
загальну середню освіту та додатком до
нього.У 2009 році заявник закінчив
вечірню (змінну) школу Дергачівської
районної ради Харківської області, що
підтверджується Атестатом про повну
загальну середню освіту та додатком до
нього.

Згідно запису в свідоцтві НОМЕР_1 від
02.08.2004 заявник з 18.01.2003 по 20.07.2003
навчався в Кременчуцькій ВК за
спеціальностю станочник ж/б виробів.

Згідно свідоцтва НОМЕР_2 від 02.08.2004 в
термін з 14.03.2003 по 17.09.2003 пройшов курс
навчання в Кременчуцькій ВК за
спеціальністю слюсар.

В період з 28.03.2001 по 28.03.2011 заявник
відбував покарання в установах
Державної кримінально-виконавчої
служби.

ІНФОРМАЦІЯ_3 в заявника народилася
донька - ОСОБА_2.

У судовому порядку можуть бути
встановлені факти, від яких залежить
виникнення, зміна або припинення
особистих чи майнових прав фізичних
осіб, якщо законом не визначено іншого
порядку їх встановлення (ст. 256 ЦПК
України).

У заяві фізичної особи про
встановлення факту, що має юридичне
значення, повинно бути зазначено
причини неможливості одержання
документів, що посвідчують цей факт, і
до заяви додається довідка про
неможливість відновлення втрачених
документів (ч. 2 ст. 258 ЦПК України).

Державною міграційною службою України
в заяві про прийняття його до
громадянства України, відмовлено,
оскільки не підтверджено факт
постійного проживання ОСОБА_1 на
території України станом на 13.11.1991.

Згідно зі ст. 3 Закону № 2235-ІІІ
громадянами України є усі громадяни
колишнього СРСР, які на момент
проголошення незалежності України (24
серпня 1991 року) постійно проживали на
території України.

Порядок набуття та припинення
громадянства України регулюються
Конституцією України, Законом України
"Про громадянство України",
міжнародними договорами України.
Громадянство України - це правовий
зв'язок між фізичною особою і Україною,
що знаходить свій вияв у взаємних
правах та обов'язках.

Відповідно до ст.4 Конституції України,
в Україні існує єдине громадянство.
Поняття громадянства України станом на
1991 рік було визначено, як постійний
правовий зв'язок особи та Української
держави, що знаходить свій вияв у
взаємних правах та обов'язках. Порядок
визначення належності до громадянства
України містилися у Законі "Про
правонаступництво України" від 12
вересня 1991р., у ст. 9 якого закріплено, що
всі громадяни Союзу РСР, які на момент
проголошення незалежності України (24
серпня 1991 року) проживали на території
України, є громадянами України, а також
у Законі України "Про громадянство
України" від 8 жовтня 1991р.

За приписами ст.2 Закону України "Про
громадянство України" від 08.10.1991 №1636-XII
(який діяв на момент виникнення спірних
правовідносин), громадянами України є:
1) усі громадяни колишнього СРСР, які на
момент проголошення незалежності
України (24 серпня 1991 року) постійно
проживали на території України; 2)
особи, які на момент набрання чинності
Законом України "Про громадянство
України" (13 листопада 1991 року) постійно
проживали в Україні, незалежно від
раси, кольору шкіри, політичних,
релігійних та інших переконань, статі,
етнічного та соціального походження,
майнового стану, місця проживання,
мовних чи інших ознак і які не є
громадянами інших держав; 3) особи, які
народилися або постійно проживали на
території України, а також їх нащадки
(діти, онуки), якщо вони на 13 листопада
1991 року проживали за межами України, не
перебувають у громадянстві інших
держав і до 31 грудня 2004 року подали у
встановленому цим Законом порядку
заяву про визначення своєї належності
до громадянства України; 4) особи, які
набули громадянства України
відповідно до цього Закону.

Для набуття громадянства України за
територіальним походженням необхідно
подати заяву про набуття громадянства
України до служби громадянства,
іміграції та реєстрації фізичних осіб,
які встановлюють належність до
громадянства України відповідно до ст.
3 Закону № 2235-ІІІ та видають особам, які
набули громадянство, паспорт
громадянина України.

Такими органами на місцях є відділи,
відділення у справах громадянства,
іміграції та реєстрації фізичних осіб
міських, районних управлінь (відділів)
МВС України, які підпорядковані
відповідним територіальним органам і
Державному департаменту у справах
громадянства, іміграції та реєстрації
фізичних осіб, який є урядовим органом
державного управління і діє у складі
МВС України.

Те, що заявник постійно проживав на
території України підтвердив в
судовому засіданні свідок ОСОБА_4 який
пояснив, що він з заявником відбував
покарання в колонії. В 2004 році заявника
перевели в колонію для дорослих. Після
звільнення свідок переїхав на
проживання до м. Києва, куди пізніше,
після звільнення запросив проживати і
заявника, де останній прожив майже
місяць а потім з»їхав. Відтоді він
спілкується з заявником, та бачить
майже кожен день, оскільки заявник грає
на гітарі у підземному переході через
який свідок ходить на роботу.

Свідок ОСОБА_5 пояснив, що з заявником
він знайомий з 2011 року, постійно бачить
його коли йде з роботи в переході, він
грає на гітарі.

Крім цього факт проживання заявника на
момент 1991 року на території України
підтверджується заявою сусідів тітки
заявника.

Довідкою консульського відділу
посольства республіки Казахстан в
Україні та республіки Молдова № 31-25
від 04.02.2013 заявник не є громадянином
Казахстану.

Таким чином, враховуючи вищезазначені
докази, суд приходить до висновку
задоволення заяви про встановлення
факту.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
ЗУ «Про громадянство», ст..ст. 10, 11, 209,
212-214, 215,256 , 257 ЦПК, суд,-

В И Р І Ш И В :

Заяву задовольнити.

Встановити факт постійного,
безперервного проживання ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_2, на території України з 1989
року по теперішній час.

Рішення суду може бути оскаржено до
Апеляційного суду Київської області
через Києво-Святошинський протягом 10
днів з дня його проголошення.

Суддя: