Головуючий суду 1 інстанції - Кордюкова
Доповідач - Малієнко Н.В.
Справа № 428/9327/13-ц
Провадження № 22ц/782/1167/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Луганської області в
складі:

головуючого: Малієнко Н.В.,

суддів: Єрмакова Ю.В., Матвєйшиної О.Б.

при секретарі: Борзило О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань
апеляційного суду Луганської області

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на заочне рішення Сєвєродонецького
міського суду Луганської області

від 24 лютого 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3
про визнання особи такою, що втратила
право користування житловим
приміщенням, -

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом в обґрунтування якого
вказав, що він є власником
однокімнатної квартири АДРЕСА_1. Разом
з ним в квартирі зареєстрована ОСОБА_3,
з якою у 2009 році він припинив шлюбні
відносини. ОСОБА_3 з 2009 року в спірній
квартирі не проживає, не сплачує
комунальні послуги, не отримує
кореспонденцію за даною адресою. Вона
добровільно виїхала до Російської
Федерації, де має постійне місце
проживання, є громадянкою Росії. Він
змушений сплачувати комунальні
платежі і за відповідачку ОСОБА_3 вже
майже 5 років. Тому просив визнати
відповідачку такою, що втратила право
користування житловим приміщенням.

Заочним рішенням Сєвєродонецького
міського суду Луганської області від 24
лютого 2014 року відмовлено в задоволені
заявлених позовних вимог

Посилаючись на ухвалення рішення з
порушенням норм процесуального та
матеріального права, ОСОБА_2 подав
апеляційну скаргу і просить скасувати
заочне рішення та ухвалити нове, яким
задовольнити його позовні вимоги.

Заслухавши доповідача, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах
апеляційної скарги, обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до наступного.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 303 ЦПК України
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України,
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим, тобто суд, виконавши всі
вимоги цивільного судочинства, повинен
вирішити справу згідно із законом,
ухваливши рішення на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин; 5) чи
слід позов задовольнити або в
задоволені позові відмовити; 6) як
розподілити між сторонами судові
витрати; 7) чи є підстави допустити
негайне виконання судового рішення; 8)
чи є підстави для скасування заходів
забезпечення позову.

Колегія суддів вважає, що вказаним
вимогам закону рішення суду першої
інстанції відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог суд першої інстанції виходив з
необґрунтованості позовних вимог з
нормативної точки зору.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 156 ЖК України
члени сім'ї власника жилого будинку
(квартири), які проживають разом з ним у
будинку (квартирі), що йому належить,
користуються жилим приміщенням
нарівні з власником будинку (квартири,
якщо при їх вселенні не було іншої
угоди про порядок користування цим
приміщенням. Відповідно до ч.4 ст. 156 ЖК
України припинення сімейних відносин з
власником будинку квартири) не
позбавляє їх права користування
займаним приміщенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України члени
сім'ї власника житла, які проживають
разом з ним, мають право на
користування цим житлом відповідно до
закону.Житлове приміщення, яке вони
мають право займати, визначається його
власником.

Частиною 2 ст. 405 ЦК України визначено,
що член сім'ї власника житла втрачає
право на користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

До члена сім*ї власника житла
відноситься, в тому числі, і дружина.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач та відповідачка є подружжям з
17.11.1991 року, відповідачка є членом його
сім*ї, зареєстрованою в квартирі
АДРЕСА_1, власником якої є позивач, що
підтверджується штампом про
реєстрацію шлюбу в паспорті позивача,
довідкою про склад сім*ї позивача
виданою КП «Єдиний розрахунковий центр
м. Сєвєродонецька» та свідоцтвом про
право власності на житло. (а.с.4 зв., 5-6, 12).

За таких обставин колегія суддів
вважає, що судом першої інстанції
обґрунтовано зроблено висновок про те,
що відповідачка, як член сім*ї позивача
має право на користування зазначеною
квартирою у відповідності до закону і
таке право не припиняється у разі
припинення сімейних відносин.

У відповідності до ст.ст. 11, 10 ЦПК
України, суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі,
кожна сторона повинна довести ті
обставини на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог або заперечень.

Колегія суддів вважає, що наявний в
матеріалах справи акт КП «Єдиний
розрахунковий центр м. Сєвєродонецька»
від 12.11.2013 року (а.с.7) про відсутність в
квартирі відповідачки з 1.01.2009 року не
може розцінюватись як достатній доказ
на підтвердження позовних вимог
ОСОБА_5, оскільки з нього не вбачається
які домовленості існували між
сторонами щодо відсутності
відповідачки в квартирі та
користування нею квартирою, на який
час, чи існували з приводу цього
поважні причини.

Тому суд першої інстанції правильно
відмовив в задоволенні позову,
оскільки позивач належним чином не
обґрунтував свої вимоги, а сам по собі
факт відсутності відповідачки в
квартирі не свідчить про втрату права
користування житловим приміщенням.

Доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку про невірність
застосування судом норм матеріального
чи порушення процесуального права, яке
призвело до невірного вирішення
справи; за своїм змістом є доводами,
викладеними в позовній заяві, яким суд
першої інстанції дав належну правову
оцінку.

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, керуючись ст. ст.307 308,
315, 324, 325 ЦПК України, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Сєвєродонецького
міського суду Луганської області від 24
лютого 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно,
але може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів після її
проголошення.

Головуючий:

Судді: