АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/ 4790 /2014
інстанції - Тітов М.Ю.
Доповідач - Поливач Л.Д.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

16 квітня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Поливач Л.Д.

суддів: Шахової О.В., Головачова Я.В.

при секретарі Охневській Т.В.

за участю осіб:
представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача Білик Л.А.

третьої особи ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до
Публічного акціонерного товариства
«Універсал Банк», третя особа: ОСОБА_4
про припинення поруки;

за апеляційною скаргою ОСОБА_5, поданою
представником ОСОБА_2

на рішення Оболонського районного суду
м.Києва від 17 лютого2014 року

в с т а
н о в и л а:

Рішенням Оболонського районного суду
м.Києва від 17.02.2014 року в задоволенні
позову ОСОБА_5 до ПАТ «Універсал Банк»
про припинення поруки відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду,
ОСОБА_2, діючи в інтересах ОСОБА_5, подав
апеляційну скаргу, в якій просить суд
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення про задоволення позовних
вимог. Посилається на незаконність
ухваленого рішення, невідповідність
висновків суду фактичним обставинам
справи, порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

Апелянт зазначає, що суд першої
інстанції при ухваленні рішення не
взяв до уваги той факт, що Договором
поруки №064-2008-1214-Р від 17.04.2008 року чітко
передбачена обов'язкова згода
поручителя на зміну умов Кредитного
договору, якщо такими змінами
збільшується обсяг відповідальності
поручителя, а також те, що такої згоди
на підвищення відсоткової ставки, в
разі звільнення Позичальника з
основного місця роботи, поручитель не
надавав.

Крім того, 05.01.2010 року між Банком та
Позичальником було укладено Додаткову
угоду б/н до Кредитного договору
№064-2008-1214 від 17.04.2008 року щодо зміни
процентної ставки, а отже і щодо
збільшення обсягу відповідальності
Поручителя, оскільки вказана додаткова
угода також є механізмом виконання
п.1.1.3 Кредитного договору, та
передбачає, зокрема, зміну строку, з
якого застосуванню підлягає процентна
ставка в розмірі 9,95 % річних, в разі
звільнення Позичальника з роботи, а
саме не з 05 січня 2010 року (першого
робочого дня, що слідує за днем
звільнення Позичальника з основного
місця роботи), а пізніше - з 05 квітня 2010
року.

Також, під час розгляду справи
відповідач надав суду екземпляр
договору поруки, який поручитель
взагалі не бачив та не підписував,
оскільки судом першої інстанції було
досліджено оригінали договору поруки,
який надавався банком (з умовою про
підвищення відсоткової ставки до 9,95%
річних в разі звільнення Позичальника
з основного місця роботи) та оригінал
договору поруки, наданий Позивачем, в
якому зміни відсоткової ставки в разі
звільнення Позичальника не
передбачається. Позивачем в судовому
засіданні було зазначено, що в
екземплярі договору поруки, що наданий
Банком, стоїть не її підпис. Третя особа
ОСОБА_4, про що зафіксовано в журналі
судового засідання від 17.02.2014 року,
пояснив, що в наданому Банком оригіналі
Договору поруки стоїть підпис, схожий
на його, та що він міг підписати
оспорюваний Договір поруки замість
Поручителя ОСОБА_5

В суді апеляційної інстанції
представник позивача ОСОБА_2 та третя
особа ОСОБА_4 підтримали апеляційну
скаргу в повному обсязі, посилаючись на
доводи, викладені в ній. Представник
відповідача ПАТ «Універсал Банк»
БіликЛ.А. заперечувала проти
задоволення апеляційної скарги,
посилаючись на законність та
обґрунтованість ухваленого судом
рішення. Позивачка ОСОБА_5 в судове
засідання не з'явилась, про час та місце
розгляду справи повідомлялась
належним чином. Неявка позивачки в
судове засідання не унеможливлює
встановлення фактичних обставин, що
мають значення для правильного
вирішення справи.

Таким чином, колегія суддів дійшла до
висновку про можливість розгляду
справи за її відсутності.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність та обґрунтованість
ухваленого рішення в цій частині,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
відхиленню.

Як встановлено судом першої інстанції
та вбачається з матеріалів справи,
17.04.2008 року між ПАТ «Універсал Банк» та
ОСОБА_4 було укладено кредитний
договір №064- 2008-1214, відповідно до якого
ОСОБА_4 надано в кредит грошові кошти в
розмірі 262000 швейцарських франків,
строк кредитування по 10.04.2038 року,
розмір процентної ставки за
користування кредитом - 4,5% річних з
17.04.2008 року по 10.04.13, 9,95% річних з 11.04.2013
року по 10.04.2038 року.

Сторони погодили, що у разі звільнення
ОСОБА_4 з основного місця роботи
встановлюється нові процентні ставки
за користування кредитом, а саме базова
процентна ставка у розмірі 9,95%,
починаючи з першого робочого дня, що
слідує за днем звільнення його з
основного місця роботи, при цьому
додаткова угода до договору щодо
внесення змін між сторонами не
укладається. При цьому це є істотним
порушенням умов договору та вважається
підставою зміни відповідачем (за його
бажанням) терміну погашення кредиту та
інших платежів (п.1.1.3 кредитного
договору).

Крім того, 17.04.2008 рокуміж позивачем та
відповідачем укладено договір поруки,
відповідно до якого позивач
зобов'язалась перед банком за
невиконання ОСОБА_4 усіх його
зобов'язань, що виникли з кредитного
договору №064-2008-1214 від 17.04.2008 року в
повному обсязі як існуючих в
теперішній час, так і тих, що можуть
виникнути в майбутньому. Поручитель
ОСОБА_5 засвідчує, що їй добре відомі
усі умови вищезазначеного кредитного
договору і вона погоджується з ними.
Відповідач не вправі без згоди
поручителя змінювати умови кредитного
договору, внаслідок чого збільшується
обсяг відповідальності поручителя.

Згідно п. 2.1 договору поруки банк не
вправі без згоди поручителя змінювати
умови кредитного договору, внаслідок
чого збільшується обсяг
відповідальності поручителя.

Суд першої інстанції не вбачав
підстав для задоволення позову ОСОБА_5
Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції та
вважає, що доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, виходячи з наступного.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України
за договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником.

Порука припиняється з припиненням
забезпеченого нею зобов'язання, а також
у разі зміни зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності (ч. 1 ст. 559 ЦК України).

В апеляційній скарзі позивач зазначає,
що суд першої інстанції при винесенні
рішення не взяв до уваги той факт, що
Договором поруки №064-2008-1214-Р від 17.04.2008
року чітко передбачена обов'язкова
згода поручителя на зміну Кредитного
договору, якщо збільшується обсяг
відповідальності, а також те, що такої
згоди на підвищення відсоткової ставки
в разі звільнення Позичальника з
основного місця роботи поручитель не
надавала.

Але, уклавши Кредитний договір сторони
погодили усі його істотні умови, в тому
числі щодо строку, суми кредитування,
процентної ставки і т.д.. Сторонами
погоджено умови та порядок підвищення
розміру процентної ставки та
встановлено обставини, при наявності
яких Банк вправі підвищити процентну
ставку по Кредитному договору. При
укладенні договору поруки, позивачка
була ознайомлена з умовами кредитного
договору, не заперечувала проти них.

Всі істотні умови, з якими мала
ознайомитись позивачка були викладені
в тексті Кредитного договору та
Договору поруки, з якими перед його
укладанням та підписанням позивач
знайомиться, а тільки потім підписує.
Своїм підписом на кожній сторінці
Договору поруки Поручитель
підтвердила той факт, що вона в повній
мірі ознайомлена з усіма умовами
Основного договору і погоджується з
ними (п.1.2 Договору поруки), зокрема з
сумою Основного договору, розміром
процентної ставки, терміном повного
виконання зобов'язань боржника, іншими
умовами Основного договору, серед яких
і умова про збільшення процентної
ставки за користування кредитом до 9,95 %
річних у разі звільнення Позичальника
з основного місця роботи.

Отже, виходячи з викладеного, позивач в
повному обсязі ознайомлена з умовами
та змістом договору, зокрема і з п.1.1.3
Кредитного договору, яким передбачено,
що у разі звільнення Позичальника з
основного місця роботи встановлюються
нові процентні ставки за користування
кредитом за цим Договором, а саме:
базова процентна ставка - у розмірі 9,95 %
річних та підвищена процентна ставка -
у розмірі 29,85% річних, починаючи з
першого робочого дня, що слідує за днем
звільнення Позичальника з основного
місця роботи, при цьому Додаткова угода
до договору щодо внесення змін між
сторонами не укладається. Таким чином,
оскільки вказана умова про можливу
зміну розміру процентної ставки була
передбачена при укладенні Кредитного
договору, з яким ознайомилась
Поручитель при підписанні Договору
поруки, то не можна говорити про зміну
умов договору, про яку Поручитель не
була повідомлена, оскільки ніяких змін
не відбулось, зміна розміру процентної
ставки є механізмом виконання умов
Кредитного договору, а саме пункту 1.1.3.

Крім того, 29.05.2013 року набрало законної
сили рішення Дарницького районного
суду м. Києва від 06.03.2013 року у справі за
позовом ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_4,
ОСОБА_5. про стягнення заборгованості
за кредитним договором, яким
встановлено наявність підстав для
солідарної відповідальності
Позичальника і Поручителя по
кредитному договору у зв'язку з
порушенням умов Кредитного договору,
та відповідно стягнуто солідарно з
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ПАТ
«Універсал Банк» заборгованість за
Кредитним договором в розмірі 299834,53
швейцарських франків, що в еквіваленті
становить 2394178,72 грн.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Не заслуговує на увагу суду посилання
апелянта на укладення між Банком та
Позичальником 05.01.2010 року Додаткової
угоди б/н до Кредитного договору
№064-2008-1214 від 17.04.2008 року щодо зміни
процентної ставки, а отже і щодо
збільшення обсягу відповідальності
Поручителя, оскільки вказана додаткова
угода також є механізмом виконання
п.1.1.3 Кредитного договору, та
передбачає, зокрема, зміну строку, з
якого застосуванню підлягає процентна
ставка в розмірі 9,95 % річних в разі
звільнення Позичальника, а саме не з 05
січня 2010 року (першого робочого дня, що
слідує за днем звільнення Позичальника
з основного місця роботи), а пізніше - з
05 квітня 2010 року. Обсяг
відповідальності поручителя
укладенням вказаної Додаткової угоди
ніяким чином не збільшується, а
навпаки, нею відстрочується
застосування Банком збільшеної
відсоткової ставки 9,95% річних. Тому
укладення додаткової угоди до Договору
поруки в даному випадку не є
обов'язковим, оскільки жодних нових
змін нею не вносилось.

Необгрунтованими є твердження
позивача про те, що під час розгляду
справи відповідач надав суду екземпляр
договору поруки, який апелянт взагалі
не бачив та не підписував, оскільки
судом першої інстанції було досліджено
оригінали договору поруки, який
надавався банком (з умовою про
підвищення відсоткової ставки до 9,95%
річних в разі звільнення Позичальника
з основного місця роботи) та оригінал
договору поруки, наданий позивачем, в
якому зміни відсоткової ставки в разі
звільнення Позичальника не
передбачається. Позивачем в судовому
засіданні було зазначено, що в
екземплярі договору поруки, що наданий
Банком, стоїть не її підпис. Третя особа
ОСОБА_4, про що зафіксовано в журналі
судового засідання від 17.02.2014 року,
пояснив, що в наданому Банком оригіналі
Договору поруки стоїть підпис, схожий
на його, та що він міг підписати
оспорюваний Договір поруки замість
Поручителя ОСОБА_5

Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу свої вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Однак, питання про призначення судової
почеркознавчої експертизи ні
позивачем, ні третьою особою під час
розгляду справи не ставилось, жодних
доказів недійсності оспорюваного
правочину позивачем до суду надано не
було.

Таким чином, судом першої інстанції
обґрунтовано відмовлено у задоволенні
позову про визнання договору поруки
припиненим.

Крім того, слід зазначити, що у своїй
апеляційній скарзі апелянт просить
рішення Оболонського районного суду м.
Києва від 17.02.2014 року скасувати
повністю, та ухвалити нове рішення,
яким припинити поруку за Договором
поруки №064-2008-1214-Р від 17.04.2008 року, який
укладений між ОСОБА_5 і ПАТ «Універсал
Банк» з моменту зміни процентної
ставки та збільшення обсягу
відповідальності Поручителя, а саме з 05
квітня 2010 року,хоча в суді першої
інстанції заявлялась вимога про
припинення договору поруки, починаючи
з 04.01.2010 року, що відображено і в
оскаржуваному рішенні. Жодним чином
позовні вимоги протягом усього часу
розгляду справи в суді першої
інстанції Позивачем не змінювались,
заяви про зміну предмету позову до суду
не подавались.

Таким чином, судом першої інстанції
були в повній мірі досліджені та
оцінені всі надані сторонами докази, і
обґрунтовано не знайдено підстав для
задоволення позовної заяви та
припинення договору поруки.

Отже, твердження апелянта про
незаконність та необґрунтованість
рішення, неповне з'ясування обставин,
які мають значення для справи,
невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи, порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, на думку суду є
необґрунтованими, а обставини, на які
він посилається - недоведеними та не
підтверджені належними та допустимими
доказами по справі, оскільки
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Справу було розглянуто судом на
підставі встановлення фактичних
обставин, що мають значення для
правильного вирішення справи та
належних письмових доказів.

Виходячи з вищевикладеного, колегія
суддів приходить до висновку, що
рішення суду першої інстанції
відповідає вимогам матеріального та
процесуального закону. Підстав для
його скасування з мотивів, викладених в
апеляційній скарзі, колегія не
знаходить.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307, 308, 313,
314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, подану
представником ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Оболонського районного суду
м.Києва від 17 лютого2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили шляхом
подання до цього суду касаційної
скарги.

Головуючий:

Судді: