Справа № 265/1687/14-ц
Провадження № 2/265/1170/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2014 року
місто
Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста
Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Адамової Т. С.,

при секретарях Мальській Г.Ю.,
Хайтуловій Я.В.,

розглянувши цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ПАТ «ММК ім.. Ілліча» про
встановлення факту проживання однією
сім'єю та відшкодування моральної
шкоди, треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3 та
ОСОБА_4, -

В С Т А Н О В И В:

12 березня 2014 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в особі Відділення
виконавчої дирекції Фонду у м.
Маріуполі Донецької області,
Публічного акціонерного товариства
"Маріупольський металургійний
комбінат ім. Ілліча" про встановлення
факту проживання з померлим
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 однією сім'єю без
реєстрації шлюбу, стягнення страхової
виплати у вигляді одноразової допомоги
у розмірі п'ятирічної заробітної плати
та відшкодування моральної шкоди у
розмірі 70000 гривень. В обґрунтування
заявлених вимог посилалася на те, що 15
вересня 20134 року на території ПАТ «ММК
ім.. Ілліча» стався нещасний випадок,
внаслідок якого, під час виконання
своїх трудових обов'язків загинув її
чоловік ОСОБА_5, який працював на
підприємстві складачем поїздів. За
результатом проведення комісією
територіального управління
Держгірпромнагляду в Донецькій
області спеціального розслідування
нещасного випадку, який стався 16
вересня 2013 року, складено Акт про
нещасний випадок, пов'язаний з
виробництвом форми Н-1 від 11 жовтня 2013
року. З метою отримання страхової
виплати у розмірі п'ятирічної
заробітної плати, вона звернулася до
Відділення виконавчої дирекції Фонду у
м. Маріуполі Донецької області,
Публічного акціонерного товариства
"Маріупольський металургійний
комбінат ім. Ілліча", однак їй було
відмовлено з посиланням на те, що
оскільки між нею та її померлим
чоловіком за рішенням суду шлюб
розірвано, для того, щоб мати право на
отримання допомоги, вона має
звернутися до суду для встановлення
факту проживання однією сім'єю з
померлим чоловіком не менше 5 років на
день його смерті. З 25 серпня 1984 року по 18
вересня 1994 року вона знаходилася в
зареєстрованому шлюбі з померлим
ОСОБА_5 та від шлюбу мають доньку
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. 18 вересня 1994 року
рішенням Орджонікідзевського
районного суду шлюб було розірвано та
видано свідоцтво про розірвання шлюбу.
Незважаючи на припинення шлюбу вони з
чоловіком та донькою продовжувати
проживати однією сім'єю, були пов'язані
одним побутом та мали взаємні права та
обов'язки, мали спільний бюджет, разом
вели домашнє господарство та
відпочивали однією сім'єю. Просила
стягнути з Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в особі Відділення
виконавчої дирекції Фонду у м.
Маріуполі Донецької області страхову
виплату у вигляді одноразової допомоги
у розмірі п'ятирічної заробітної плати
її померлого чоловіка. Крім того,
просила стягнути з ПАТ «ММК ім.. Ілліча»
моральну шкоду у розмірі 70000 гривень,
посилаючись на те, що її чоловік
загинув при виконанні трудових
обов'язків на території ПАТ «ММК ім..
Ілліча», вона втратила близьку людину.
Звістка про загибель чоловіка призвела
до того, що вона постійно перебуває у
напруженому психічному стані, втратила
інтерес до життя, вона залишилася
фактично на самоті.

Ухвалою Орджонікідзевського районного
суду від 10 червня 2014 року позовні
вимоги ОСОБА_1 до Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в особі Відділення
виконавчої дирекції Фонду у м.
Маріуполі Донецької області про
стягнення страхової виплати у вигляді
одноразової допомоги в розмірі
п'ятирічної заробітної плати, -
залишені без розгляду за заявою
позивачки.

В ході розгляду справи позивачка
зменшила позовні вимоги до ПАТ «ММК ім..
Ілліча» та просила стягнути з
підприємства моральну шкоду у розмірі
35000 гривень.

У судовому засіданні позивачка
підтримала змінені позовні вимоги до
ПАТ «ММК ім.. Ілліча» та надала
пояснення аналогічні викладеним у
позовній заяві. Просила встановити
факт проживання з померлим ІНФОРМАЦІЯ_3
ОСОБА_5 однією сім'єю без реєстрації
шлюбу та стягнути з ПАТ «ММК ім..
Ілліча» спричинену їй моральну шкоду у
розмірі 35000 гривень.

Представник позивачки ОСОБА_7, діюча на
підставі довіреності, у судовому
засіданні підтримала уточнені позовні
вимоги до ПАТ «ММК ім.. Ілліча» та
надала пояснення, аналогічні
викладеним у позовній заяві. Просила
змінені позовні вимоги до ПАТ «ММК ім..
Ілліча» задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача ПАТ «ММК ім..
Ілліча» Томашков О.О., діючий на
підставі довіреності, у судове
засідання не з'явився, надав заяву з
проханням розглядати справу без його
участі. Будучі раніше присутнім у
судовому засіданні змінені позовні
вимог позивачки щодо відшкодування
моральної шкоди у розмірі 35000 гривень
визнав у повному обсязі.

Треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_2,
залучені судом до участі у справі за
клопотанням представника ПАТ «ММК ім..
Ілліча» у судовому засіданні не
заперечували проти задоволення
позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ «ММК ім..
Ілліча» про встановлення факту
проживання однією сім'єю з ОСОБА_5,
померлим ІНФОРМАЦІЯ_3, та відшкодування
моральної шкоди у сумі 35000 гривень.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
допитавши свідків, дослідивши письмові
матеріали справи, вважає, що позовні
вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню,
за наступних підстав.

Судом встановлено, що 15 вересня 2013 року
під час виконання своїх трудових
обов'язків з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, який
працював в ПАТ «ММК ім.. Ілліча»
складачем поїздів стався нещасний
випадок, внаслідок якого останній
загинув.

Згідно акту за формою Н-1 про нещасний
випадок, пов'язаний з виробництвом від
11 жовтня 2013 року, були встановлені
причини нещасного випадку -
недосконалість технологічного процесу
по встановленню гальмівних башмаків
при виконанні маневрової роботи зі
сталевозними сполуками, що виразилося
у можливості заходження складачам
поїздів у небезпечну зону між бортами
візків; невиконання посадових
обов'язків в частині забезпечення
безпечного проведення маневрової
роботи, та контролю за діями підлеглого
персоналу; та особиста необережність
потерпілого, який приступив до
установки гальмівного башмаку, не
дочекавшись повної зупинки составу
(а.с. 13-20).

Як вбачається з акту проведення
спеціального розслідування нещасного
випадку, який стався 15 вересня 2013 року о
08.05 годині на території ПАТ «ММК ім..
Ілліча» від 10 жовтня 2013 року,
відповідальними особами, дії або
бездіяльність яких привели до
нещасного випадку, є ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с. 21-31).

Відповідно до свідоцтва про смерть
серії НОМЕР_1, виданого
Орджонікідзевським відділом державної
реєстрації актів цивільного стану
реєстраційної служби Маріупольського
міського управління юстиції Донецькій
області 16 вересня 2013 року, ОСОБА_5 помер
ІНФОРМАЦІЯ_3, про що в книзі реєстрації
смертей було зроблено відповідний
актовий запис за №1170 (а.с.32).

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України
забезпечення безпечних і нешкідливих
умов праці покладається на власника
або уповноважений ним орган.

Статтею 13 Закону України «Про охорону
праці» роботодавець зобов'язаний
створити на робочому місці в кожному
структурному підрозділі умови праці
відповідно до нормативно-правових
актів, а також забезпечити додержання
вимог законодавства щодо прав
працівників у галузі охорони праці.

Відповідно до Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності " №1105-14 від 23.09.1999 року
було визначено пакет видів соціальних
послуг та матеріального забезпечення,
які надаються потерпілим на
виробництві у разі настання страхового
випадку. Серед цих виплат, статтями 1, 21,
28, 34, 35 Закону №1105-14 передбачалось
зокрема і право потерпілих на
відшкодування їм моральної шкоди за
рахунок Фонду. Однак, відповідно Закону
України Про внесення змін до Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності "
№717-16 від 08.10.2008 року, а саме пунктом 1,
абзацу третього пункту 5, пункту 9,
абзацу третього пункту 10, пункту 11
розділу І, скасовано право
застрахованих громадян, що потерпіли
на виробництві від нещасного випадку
або професійного захворювання, на
відшкодування моральної шкоди за
рахунок Фонду.

Проте, статтею 237-1 КЗпП України
передбачається відшкодування
власником або уповноваженим ним
органом працівникові моральної шкоди.
Відшкодування такої шкоди провадиться
тоді, коли порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

Моральна шкода відшкодовується
працівникові безпосередньо
роботодавцем за таких умов: наявності
факту порушення роботодавцем законних
прав працівника; у разі виникнення у
працівника моральних страждань, або
втрати нормальних життєвих зв'язків,
або виникнення необхідності для
працівника додаткових зусиль для
організації свого життя; за наявності
причинного зв'язку між попередніми
умовами.

Згідно з роз'ясненнями, даними в п. 13
постанови Пленуму Верховного Суду
України «Про судову практику у справах
про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» (зі змінами,
внесеними постановою Пленуму
Верховного Суду України від 25 травня 2001
року та 27.02.2009 року), відповідно до ст.
237-1 КЗпП України за наявності порушення
прав працівника у сфері трудових
відносин, зокрема виконання робіт у
небезпечних для життя і здоров'я
умовах, яке призвело до його моральних
страждань, втрати нормальних життєвих
зв'язків чи вимагає від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя, обов'язок відшкодування
моральної (немайнової) шкоди
покладається на власника або
уповноважений ним орган незалежно від
форми власності, виду діяльності чи
галузевої належності.

Відповідно до ч.2 ст. 1168 Цивільного
Кодексу України моральна шкода,
завдана смертю фізичної особи,
відшкодовується її чоловікові
(дружині), батькам (усиновлювачам),
дітям, а також особам, які проживали з
нею однією сім'єю.

Відповідно до п.2 ст.256 ЦПК України суд
вправі встановити факт, від якого
залежить виникнення, зміна або
припинення особистих чи майнових прав
фізичних осіб, якщо законом не
визначено іншого порядку їх
встановлення.

Згідно ч.2 ст.3 СК України, сім'ю
складають особи, які спільно
проживають, пов'язані спільним побутом,
мають взаємні права та обов'язки.

Як вбачається з свідоцтва про
розірвання шлюбу серії НОМЕР_2,
виданого відділом реєстрації актів
громадянського стану Іллічівського
райвиконкому міста Маріуполя 18 квітня
1994 року, 18 квітня 1994 року ОСОБА_5 та
ОСОБА_1 розірвали шлюб (а.с. 34).

Однак, судом встановлено, що ОСОБА_1 та
ОСОБА_5 проживали разом, вели спільне
господарство та разом з донькою
мешкали однією сім'єю за адресою:
АДРЕСА_1.

Вказані обставини підтверджуються
копією особового рахунку НОМЕР_3 у
квартирі АДРЕСА_1, згідно якого в даній
квратирі зареєстровані ОСОБА_1, її
чоловік ОСОБА_5 та донька ОСОБА_6 (а.с. 39).

Згідно свідоцтва про народження серії
НОМЕР_4, виданого 02 лютого 1985 року
відділом ЗАГС Іллічівського
райвиконкому міста Жданова,
ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася ОСОБА_6,
батьками зазначені: ОСОБА_5 та ОСОБА_1
(а.с. 42).

Як вбачається з акту, складеного КК
«Східна» 07 жовтня 2013 року, за адресою:
АДРЕСА_1, проживав сумісно з ОСОБА_1
колишній чоловік ОСОБА_5 по день своєї
смерті, до дня смерті проживали разом
та вели сумісне господарство (а.с. 35).

Крім того, допитані в судовому
засіданні свідки ОСОБА_9, ОСОБА_10,
ОСОБА_11 та ОСОБА_12 підтвердили факт
проживання однією сім'єю ОСОБА_1 та
ОСОБА_5 по день смерті останнього
однією сім'єю за адресою АДРЕСА_1.
Зазначили, що їм взагалі не було відомо
про те, що шлюб між ними було розірвано,
вважають, що це було зроблено
формально.

Таким чином, викладені обставини дають
суду підстави вважати, що ОСОБА_1 та
ОСОБА_5 разом з донькою мешкали однією
сім'єю та вели сумісне господарство за
адресою: АДРЕСА_1, у зв'язку з чим, суд
вважає за необхідне встановити факт
проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_5 по день
смерті останнього однією сім'єю за
вказаною адресою.

Таким чином, згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України
позивачка ОСОБА_1 є особою, яка має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини.

Судом встановлено, що у зв'язку зі
смертю ОСОБА_5 внаслідок нещасного
випадку на виробництві, позивачці по
справі ОСОБА_1 завдано моральну шкоду,
яка полягає у душевних, психічних
стражданнях, яких вони зазнала у
зв'язку із його загибеллю.

Відповідно до п.9 постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику у справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди» (зі
змінами, та доповненнями від 25 травня
2001 року та 27.02.2009 року) розмір
відшкодування моральної шкоди суд
визначає залежно від характеру та
обсягу страждань (фізичних, душевних,
психічних тощо), яких зазнав позивач,
характеру немайнових витрат (їх
тривалості, можливості відновлення
тощо) та з урахуванням інших обставин.
Зокрема, враховуються стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,
при цьому суд має виходити із засад
розумності, виваженості та
справедливості.

Тому суд, враховуючи вимоги розумності,
справедливості і домірності завданої
моральної шкоди, з огляду на важкі
незворотні наслідки, а саме смерть
близької людини, чоловіка, постійний
характер негативних наслідків для
позивачки, обмеження життєдіяльності,
порушення та зміну звичайного укладу
життя і особистих зв'язків, а також з
урахуванням порушень вимог
законодавства про охорону праці з боку
загиблого ОСОБА_5, вважає за необхідне
стягнути з відповідача на користь
позивачки ОСОБА_1 35000 гривень, в порядку
відшкодування моральної шкоди, що буде
еквівалентним завданим їй моральним
стражданням.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з
відповідача ПАТ «ММК ім.. Ілліча» на
користь позивачки підлягають
стягненню витрати, пов'язані із сплатою
судового збору у розмірі 243 гривни 60
копійок.

Керуючись ст.ст. 213-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ПАТ «ММК
ім.. Ілліча» про встановлення факту
проживання однією сім'єю та
відшкодування моральної шкоди, треті
особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, -
задовольнити.

Встановити факт проживання однією
сім'єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та
ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3.

Стягнути з ПАТ «ММК ім.. Ілліча»,
розташованого за адресою: 87504 місто
Маріуполь вулиця Левченко 1, на користь
ОСОБА_1, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1,
в рахунок відшкодування моральної
шкоди грошову суму у розмірі 35000
(тридцять п'ять тисяч) гривень.

Стягнути з ПАТ «ММК ім.. Ілліча» на
користь ОСОБА_1 витрати, пов'язані із
сплатою судового збору у розмірі 243
гривни 60 копійок.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Донецької області через
Орджонікідзевський районний суд міста
Маріуполя Донецької області шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня його оголошення або у
разі неприсутності сторін під час
проголошення судового рішення
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя _______________