Номер провадження 2/489/308/14
РІШЕННЯ

Іменем України

23 квітня 2014 року
місто
Миколаїв

Ленінський районний суд міста
Миколаєва у складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

при секретарі Антоненко А. С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м.
Миколаєві цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, реєстраційної служби
Миколаївського міського управління
юстиції, третя особа Публічне
акціонерне товариство "Енергобанк" про
скасування права власності та
зобов"язання вчинити певні дії,

встановив

В листопаді 2013 року ОСОБА_1 звернулась
до суду з позовом до ОСОБА_2 мотивуючи
свої вимоги тим, що 25.02.2012 між нею та
відповідачем було укладено договір
купівлі-продажу, який був посвідчений
приватним нотаріусом Миколаївського
міського нотаріального округу ОСОБА_3,
за яким вона, як покупець набула права
власності на нежитлові приміщення
загальною площею 235,4 кв. м. на першому
поверсі житлового будинку АДРЕСА_1.

Відповідно до умов договору відповідач
гарантував, що на момент укладення
цього договору вказані нежитлові
приміщення не перебувають під арештом
чи забороною відчуження, не є внеском
до статутного фонду юридичних осіб,
судового спору по ним не має, ніякі
інші особи на них прав не мають,
відносно них не укладено будь-яких
договорів по відчуженню, у заставі вони
не перебувають, не передані в найм
(оренду), тимчасове чи довічне
користування. Окрім того, нотаріусом
під час вчинення договору
купівлі-продажу перевірялися
відповідні реєстри та будь-яких
застережень про обтяження майна при
укладенні договору, його нотаріальному
посвідченні виявлено не було. В іпотеку
вона належне їй майно не передавала,
поручителем ні за кого не виступало,
кредитів у банках не брала.

Однак, у серпні 2012 року ПАТ "Енергобанк"
звернулось до Ленінського районного
суду м. Миколаєва з позовом до ОСОБА_1
про звернення стягнення на предмет
іпотеки - зазначені нежитлові
приміщення. Під час розгляду справи
виявилось, що 08.07.2008 між ПАТ "Енергобанк"
та ОСОБА_4 був укладений кредитний
договір, в забезпечення виконання
зобов'язання за яким між банком та
ОСОБА_5 були укладені й договори
іпотеки, предметами іпотеки виступають
нежитлові приміщення за адресою:
АДРЕСА_4, загальною площею 185,5 кв. м. та
нежитлове приміщення за адресою:
АДРЕСА_3, загальною площею 68,9 кв. м.

19.10.2011 Ленінським районним судом м.
Миколаєва було винесено ухвалу за
позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про стягнення
боргу за договором позики, вказаною
ухвалою визнано мирову угоду, укладену
між ОСОБА_6 та ОСОБА_5, відповідно до
якої в рахунок стягнення боргу за
договором позики припинено право
власності ОСОБА_5 на зазначені
нежитлові приміщення та визнано право
власності на заначені приміщення за
ОСОБА_6

Рішенням виконкому Миколаївської
міської ради № 1254 від 21.12.2011 та № 1255 від
21.12.2011 нежитловим приміщенням по
АДРЕСА_4 та АДРЕСА_3 надано нову адресу:
АДРЕСА_1 та оформлене право власності
на нежитлові приміщення за новою
адресою за ОСОБА_6

На підставі договору дарування від
13.02.2012 укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_2,
посвідченого приватним нотаріусом
Миколаївського міського нотаріального
округу ОСОБА_3 зареєстрованого в
реєстрі за № 357, право власності на
зазначені нежитлові приміщення набув
ОСОБА_2

Рішенням Ленінського районного суду м.
Миколаєва винесено рішення яким
частково задоволено позов ПАТ
"Енергобанк" та в рахунок погашення
заборгованості кредитним договором
від 08.07.2008, звернено стягнення на
предмет іпотеки - зазначені нежитлові
приміщення, що належать позивачу,
шляхом реалізації з прилюдних торгів.

Зазначає, що їй, як покупцеві, були
продані нежитлові приміщення, які на
момент укладання договору
купівлі-продажу фактично перебували
під забороною відчуження та в заставі
(іпотеці) у ПАТ "Енергобанк", в
результаті чого їй проти її волі та
всупереч умов договору перейшли права
та обов'язки іпотекодавця. Згоди на
укладення цього договору ПАТ
"Енергобанк" не надавав.

Посилаючись на викладене позивач
просила суд скасувати її права
власності на нежитлові приміщення
загальною площею 235,4 кв. м. на першому
поверсі житлового будинку за літ. А-5, що
розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та
зобов'язати державну реєстраційну
службу Головного управління юстиції у
Миколаївській області внести
відповідний запис про скасування права
власності за нею на зазначені
нежитлові приміщення.

Ухвалою Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 23.01.2014 до участі у справі
у якості співвідповідача залучено
реєстраційну службу Миколаївського
міського управління юстиції.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав позов, просив його
задовольнити.

Представник відповідача позов визнала,
просила його задовольнити.

Представник третьої особи ОСОБА_7 позов
не визнав, надав письмові заперечення
проти позову.

Відповідач реєстраційна служба
Миколаївського міського управління
юстиції свого представника в судове
засідання не направила в судове
засідання представника не направили,
про час і місце розгляду справи
повідомлені належним чином.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, судом
встановлено такі обставини та
відповідні правовідносини.

На підставі договору купівлі-продажу
від 25.02.2012, посвідченого приватним
нотаріусом Миколаївського міського
нотаріального округу ОСОБА_3
зареєстрованого в реєстрі за № 574,
ОСОБА_1 належать нежитлові приміщення
загальною площею 235,4 кв. м. на першому
поверсі житлового будинку за літ. А-5, що
розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 5;
6).

30.11.2012 Ленінським районним судом м.
Миколаєва ухвалене рішення у справі за
позовом ПАТ "Енергобанк" до ОСОБА_1 про
визнання нежитлових приміщень
предметом іпотеки та звернення
стягнення на предмет іпотеки. Вказаним
рішенням позовні вимоги банку
задоволені частково, у рахунок
погашення заборгованості за кредитним
договором від 08.07.2008 № 25, укдаженим між
ПАТ "Енергобанк" та ОСОБА_4, яка
складається із 1 953 107,77 грн., звернуто
стягнення на предмет іпотеки -
нежитлові приміщення, загальною площею
235,4 кв. м., розташовані на першому
поверсі житлового будинку за літ.
АДРЕСА_1 та належать на праві власності
ОСОБА_1 шляхом їх реалізації з
прилюдних торгів за початковою ціною
на рівні не нижчому за звичайні ціни на
цей вид майна (а. с. 7-10).

Ухвалою апеляційного суду
Миколаївської області від 28.01.2013,
зазначене рішення Ленінського
районного суду м. Миколаєва залишене
без змін (а. с. 11-17).

На виконання вказаного рішення суду,
Ленінським районним судом м. Миколаєва
22.02.2013 видано виконавчі листи, в тому
числі про звернення стягнення на
предмет іпотеки - нежитлові приміщення,
загальною площею 235,4 кв. м., розташовані
на першому поверсі житлового будинку
АДРЕСА_1 та належать на праві власності
ОСОБА_1 (а. с. 34).

12.04.2013 державний виконавець
Ленінського ВДВС ММУЮ виніс постанову
про відкриття виконавчого провадження
№ 37483573 з примусового виконання
зазначеного виконавчого листа (а. с.
37-38).

Позивач у своєму позові зазначає, що
їй, як покупцеві, були продані
нежитлові приміщення, які на момент
укладання договору купівлі-продажу
фактично перебували під забороною
відчуження та в заставі (іпотеці) у ПАТ
"Енергобанк", в результаті чого їй проти
її волі та всупереч умов договору
перейшли права та обов'язки
іпотекодавця. Згоди на укладення цього
договору ПАТ "Енергобанк" не надавав.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 22.10.2013 ухваленим у справі
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання недійсним договору
купівлі-продажу нерухомого майна,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1, в
задоволенні позову відмовлено (а. с.
65-66).

Ухвалою апеляційного суду
Миколаївської області від 23.12.2013,
зазначене рішення Ленінського
районного суду м. Миколаєва залишено
без змін (а. с. 67-68).

Відповідно до ч. 3 ст. 12 Закону України
"Про іпотеку" правочин щодо відчуження
іпотекодавцем переданого в іпотеку
майна або його передачі в наступну
іпотеку, спільну діяльність, лізинг,
оренду чи користування без згоди
іпотекодержателя є недійсним.

Як вбачається з матеріалів справи
ОСОБА_2 не був іпотекодавцем спірного
майна при передачі його ПАТ
"Енергобанк" в іпотеку, тому підстав для
задоволення позовних вимог суд не
вбачає.

Постановою Пленуму Верховного Суду
України від 06.11.2009 за № 9 роз"яснено, що
не підлягають задоволенню позови
власників майна про визнання
недійсними наступних правочинів щодо
відчуження цього майна, які були
вчинені після недійсного правочину.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав.

Позивачем не доведено яким чином
наявність реєстрації права власності
порушує її права та чому вона обрала
саме такий спосіб захисту, а не
повернення грошових коштів отриманих
відповідачем за правочином, який
позивач вважає нікчемним, та
відщкодування винними особами шкоди та
збитків.

Згідно зі ст. 23 Закону України "Про
іпотеку" у разі переходу права
власності (права господарського
відання) на предмет іпотеки від
іпотекодавця до іншої особи, у тому
числі в порядку спадкування чи
правонаступництва, іпотека є дійсною
для набувача відповідного нерухомого
майна, навіть у тому випадку, якщо до
його відома не доведена інформація про
обтяження майна іпотекою. Особа, до
якої перейшло право власності на
предмет іпотеки, набуває статус
іпотекодавця і має всі його права і
несе всі його обов'язки за іпотечним
договором у тому обсязі і на тих умовах,
що існували до набуття ним права
власності на предмет іпотеки.

Враховуючи те, що є рішення суду, що
набрало законної сили про звернення
стягнення на предмет іпотеки,
власником якого є ОСОБА_1 суд вважає, що
право власності позивача буде
скасовано після реалізації предмета
іпотеки та при цьому позивач не
позбавлена можливості захисту своїх
прав шляхом повернення грошових коштів
отриманих відповідачем за правочином,
який позивач вважає нікчемним, та
відщкодування винними особами шкоди та
збитків.

За таких обставин, суд дійшов висновку,
що в задоволенні позовних вимог
належить відмовити за
необгрунтованістю.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 3, 15, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України суд

вирішив

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, реєстраційної служби
Миколаївського міського управління
юстиції, третя особа Публічне
акціонерне товариство "Енергобанк" про
скасування права власності та
зобов"язання вчинити певні дії
відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Миколаївської
області через Ленінський районний суд
м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя
В. В.
Кокорєв