У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Кафідової О.В., Колодійчука В.М.,
Ткачука О.С., розглянувши у
попередньому судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до
приватного підприємства «ЄвротрансЮг»
про зобов'язання видати наказ про
звільнення, скасування та виплати
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу та вихідну допомогу, за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення
Первомайського міськрайонного суду
Миколаївської області від 03 грудня
2013 року та рішення апеляційного суду
Миколаївської області від 21 січня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду із указаним позовом та, враховуючи
уточнення позовних вимог, просив
зобов'язати відповідача внести зміни
до його трудової книжки про
недійсність запису про його звільнення
з роботи за п. 2 ст. 40 КЗпП України;
видати наказ про його звільнення з
роботи з 30 вересня 2013 року на підставі
ч. 3 ст. 38 КЗпП України; стягнути з
відповідача на свою користь середній
заробіток за час вимушеного прогулу за
період з 15 березня по 10 квітня 2013 року в
сумі 1 314 грн, у зв'язку з незаконним
відстороненням від роботи, а також за
період з 11 квітня по 25 вересня 2013 року в
сумі 7 571 грн, у зв'язку з незаконним
звільненням з роботи; стягнути з
відповідача вихідну допомогу в сумі 4 020
грн; на підставі ст. 117 КЗпП України
стягнути 2 613 грн середнього заробітку
за час затримки розрахунку при
звільненні; стягнути з відповідача
середній заробіток за час не видачі
належно оформленої трудової книжки.

Рішенням Первомайського
міськрайонного суду Миколаївської
області від 03 грудня 2013 року позов
задоволено частково, зобов'язано
приватне підприємство «ЄвротрансЮг»
змінити формулювання підстави
звільнення ОСОБА_4 з п. 2 ст. 40 КЗпП
України на ч. 3 ст. 38 КЗпП України та
внести відповідний запис до трудової
книжки, а саме - за власним бажанням, у
зв'язку з невиконанням роботодавцем
законодавства про працю з 30
вересня 2013 року; стягнуто з приватного
підприємства «ЄвротрансЮг» на користь
ОСОБА_4 середній заробіток за час
вимушеного прогулу за період з 15
березня 2013 року по 10 квітня 2013 року у
зв'язку з незаконним відстороненням
від роботи у розмірі 1 273 грн, середній
заробіток за час вимушеного прогулу у
період з 11 квітня 2013 року по дату
винесення рішення у розмірі 10 787 грн,
вихідну допомогу у сумі 4020 грн, а
всього стягнуто 16 080 грн.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Миколаївської області від 21 січня
2014 року рішення суду першої інстанції
змінено в частині задоволення позовних
вимог ОСОБА_4

Зобов'язано приватне підприємство
«Євротранс Юг» внести зміни до
трудової книжки ОСОБА_4 про недійсність
запису про його звільнення з роботи за
п. 2 ст. 40 КЗпП України.

Зобов'язано приватне підприємство
«Євротранс Юг» видати наказ про
припинення трудових відносин з ОСОБА_4
з 30 вересня 2013 року на підставі ч. 3 ст. 38
КЗпП України - порушення трудового
законодавства роботодавцем та внести
відповідний запис в його трудову
книжку.

Стягнуто з приватного підприємства
«Євротранс Юг» на користь ОСОБА_4 3 406,95
грн середнього заробітку за час
вимушеного прогулу в період з 11 квітня
по 25 вересня 2013 року, а також 599,25 грн
вихідної допомоги, розмір яких
визначено без утримання прибуткового
податку з громадян й інших обов'язкових
платежів.

Рішення суду в частині розподілу
судових витрат скасовано та ухвалено в
цій частині нове рішення.

Стягнуто з приватного підприємства
«Євротранс Юг» на користь ОСОБА_4 2 660
грн понесених ним судових витрат, а
також 668,20 грн судового збору на користь
держави.

Рішення суду про відмову у задоволенні
позовних вимог про стягнення
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні та за час
затримки видачі трудової книжки
залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати рішення Первомайського
міськрайонного суду Миколаївської
області від 03 грудня 2013 року та рішення
апеляційного суду Миколаївської
області від 21 січня 2014 року, ухвалити
нове рішення про задоволення позовних
вимог в повному обсязі, посилаючись на
неправильне застосування судами норм
матеріального та порушення норм
процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача у справі,
перевіривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційна скарга
підлягає відхиленню з огляду на
наступне.

Згідно ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами
касаційного оскарження є неправильне
застосування судом норм матеріального
чи порушення норм процесуального
права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під
час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги,
дослідивши матеріали справи, суд
касаційної інстанції дійшов висновку
про відхилення касаційної скарги та
залишення без змін рішення Гірницького
районного суду м. Макіївки Донецької
області від 04 березня 2014 року та ухвали
апеляційного суду Донецької області
від 02 квітня 2014 року, оскільки судові
рішення законні та обґрунтовані.

Суди першої та апеляційної інстанцій,
ухвалюючи оскаржувані рішення,
правильно застосувавши
положення Кодексу законів про працю
України, та на підставі належним чином
оцінених доказів, поданих сторонами,
дійшли обґрунтованих висновків про
часткове задоволення позовних вимог.

Згідно зі ст. 10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, а відповідно
до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази
за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному,
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.
Жоден доказ не має для суду наперед
встановленого значення. Суд оцінює
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів в їх сукупності.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку про порушення
судами норм процессуального права, яке
призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд
касаційної інстанції при попередньому
розгляді справи відхиляє касаційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
відсутні підстави для скасування
судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Первомайського міськрайонного
суду Миколаївської області від 03
грудня 2013 року у не зміненій частині та
рішення апеляційного суду
Миколаївської області від 21 січня 2014
року - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
О.В.
Кафідова

В.М. Колодійчук

О.С. Ткачук