Справа № 2-4235/10
РІШЕННЯ

Іменем України

25.04.2014 року Києво-Святошинський
районний суд Київської області у
складі:

головуючого судді
Дубас Т.В.

за участю секретаря
Дідур М.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
заявою ОСОБА_1 про перегляд судового
рішення у зв'язку з нововиявленими
обставинами у цивільній справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
відшкодування шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

У березні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
Києво-Святошинського районного суду
Київської області із заявою про
перегляд судового рішення у зв'язку з
нововиявленими обставинами у
цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про відшкодування шкоди.

Свої вимоги заявник мотивував тим, що
рішенням Києво-Святошинського
районного суду Київської області віл
08.11.2010 р. були задоволені вимоги
позивача ОСОБА_2 по справі № 2-4235/2010 р. за
її позовом до заявника про
відшкодування матеріальної та
моральної школи, заподіяної в
результаті дорожньо-транспортної
пригоди, яка мала місце 22.10.2008 р.

Після постановлення вищезазначеного
рішення та набрання ним чинності, а
саме 13 березня 2014 року заявнику стали
відомі обставини, які є істотними для
справи, і які не були і не могли бути
відомі на час розгляду цієї справи, а
саме фальшивість деяких документів, їх
підроблення - накладної без номеру від
27.09.2009 р. ПП ОСОБА_3 про виготовлення і
встановлення пам'ятника за 23 000 грн., які
привели до прийняття необґрунтованого
та незаконного рішення суду.

Кім того, суди помилково врахували як
майнову шкоду надану позивачем до
позовної заяви квитанцію № 008177 на суму
8 840 грн. за надання місця на кладовищі,
тоді як згідно ст.. 25 Закону України
«Про поховання та похоронну справу»
місце для поховання померлого на
території кладовища виділяється
безоплатно. Таким чином з особи, яка
взяла на себе зобов'язання поховати
померлого, а це мати померлого ОСОБА_2
не повинні були стягувати грошові
кошти за поховання сина, якщо такі
дійсно стягувалися.

Таким чином суд першої інстанції
необґрунтовано стягнув з відповідача 31
840 грн. матеріальної шкоди на користь
позивача.

Тому заявник просив скасувати рішення
Києво-Святошинського районного суду,
Київської області від 08.11.2010 п. по
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, заподіяної в
результаті дорожньо-транспортної
пригоди.

Заявник та його представник в судовому
засіданні вимоги підтримали та просили
їх задоволити.

Позивач вимоги заяви визнала частково.

Вислухавши думку осіб які брали участь
у розгляді справи, дослідивши
матеріали справи та письмові докази у
їх сукупності, суд приходить до
висновку, що заява про перегляд рішення
за ново виявленими обставинами
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що 22.10.2008 року
близько 20-10 годин ОСОБА_1 керуючи за
довіреністю автомобілем НОМЕР_1,
рухаючись на ньому по вул. Київській в
м. Вишневе Києво-Святошинського району
Київської області скоїв наїзд на
пішохода ОСОБА_4

Внаслідок зазначеної
дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4
отримав тілесні ушкодження: ВЧМТ,
закрита тарвма грудної клітини,
закрита травма живота, відкритий
перелом правої гомілки.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4. який є сином
позивача у справі - ОСОБА_2 помер.

Зазначені обставини підтверджуються
постановою про порушення кримінальної
справи Києво-Святошинського РВ ГУ МВС
України в Київській області від 27.10.2008
року, постановою про визнання
потерпілим від 23.06.2009 року, свідоцтвом
про смерть ОСОБА_4 виданого 31.10.2008 року.

У відповідності до положень ч. 2 ст. 1187
ЦК України шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі володіє транспортним засобом,
механізмом іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному
болю та стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я; 2) у
душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна; 4) у приниженні
честі та гідності фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної або
юридичної особи.

Відповідно до роз'яснень, що містяться
у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 31.03.1995 р. №4 "Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди" при
визначенні розміру відшкодування
моральної шкоди суд приймає до уваги
стан здоров'я потерпілого, тяжкість
вимушених змін у його житті, ступінь
зниження престижу, ділової репутації,
час та зусилля необхідні для
відновлення попереднього стану. При
цьому суд має виходити з засад
розумності, виваженості та
справедливості.

Згідно до загальних підстав
цивільно-правової відповідальності
обов'язковому з'ясуванню при вирішенні
спору про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди підлягають:
наявність такої шкоди, протиправність
діяння її заподіювача, наявність
причинного зв'язку між шкодою і
протиправним діянням заподіювача та
вини останнього в її заподіянні. Суд,
зокрема, повинен з'ясувати, чим
підтверджується факт заподіяння
позивачеві моральних чи фізичних
страждань або втрат немайнового
характеру, за яких обставин чи якими
діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в
якій грошовій сумі чи в якій
матеріальній формі позивач оцінює
заподіяну йому шкоду та з чого він при
цьому виходить, а також інші обставини,
що мають значення для вирішення спору.

Зважаючи на рекомендації, викладені у
п. 3 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про
застосування цивільного
процесуального законодавства при
перегляді судових рішень у зв'язку з
нововиявленими обставинами»
нововиявлені обставини - це юридичні
факти, які мають істотне значення для
розгляду справи та існували на час
розгляду справи, але не були і не могли
бути відомі заявнику, а також
обставини, які виникли після набрання
судовим рішенням законної сили та
віднесені законом до нововиявлених
обставин (частина друга статті 361 ЦПК).
Необхідними умовами нововиявлених
обставин, визначених пунктами 1, 2
частини другої статті 361 ЦПК, є те, що
вони існували на час розгляду справи;
ці обставини не могли бути відомі
заявникові на час розгляду справи; вони
входять до предмета доказування у
справі та можуть вплинути на висновки
суду про права та обов'язки осіб, які
беруть участь у справі.

Для визначених пунктами 3, 4 частини
другої статті 361 ЦПК нововиявлених
обставин необхідними умовами є те, що
вони існували на час розгляду справи,
але підстави виникли після ухвалення
рішення у справі (зокрема, шляхом
скасування судового рішення, яке стало
підставою для його ухвалення),
спростовують обставини, встановлені
судом на час розгляду справи, та мають
важливе значення для її розгляду.
Нововиявлені обставини мають
підтверджуватися фактичними даними
(доказами), що в установленому порядку
спростовують факти, покладені в основу
судового рішення. Суд має право
скасувати судове рішення у зв'язку з
нововиявленими обставинами лише за
умови, що ці обставини можуть вплинути
на юридичну оцінку обставин, здійснену
судом у судовому рішенні, що
переглядається.

Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів. У випадках,
встановлених законом, до суду можуть
звертатися органи та особи, яким надано
право захищати права, свободи та
інтереси інших осіб, або державні чи
суспільні інтереси.

Статтею 10 ЦПК України передбачено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

У ст. 60 ЦПК України визначено, що кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.ч. 3, 4, ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини. Вирок у
кримінальному провадженні, що набрав
законної сили, або постанова суду у
справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

У відповідності до ст. 361 ЦПК України
рішення або ухвала суду, якими
закінчено розгляд справи, що набрали
законної сили, а також судовий наказ
можуть бути переглянуті у зв'язку з
нововиявленими обставинами.
Підставами для перегляду рішення,
ухвали суду чи судового наказу у
зв'язку з нововиявленими обставинами є:
1) істотні для справи обставини, що не
були і не могли бути відомі особі, яка
звертається із заявою, на час розгляду
справи; 2) встановлені вироком суду, що
набрав законної сили, завідомо
неправдиві показання свідка, завідомо
неправильний висновок експерта,
завідомо неправильний переклад,
фальшивість документів або речових
доказів, що потягли за собою ухвалення
незаконного або необґрунтованого
рішення; 2-1) встановлення вироком суду,
що набрав законної сили, вини судді у
вчиненні злочину, внаслідок якого було
ухвалено незаконне або необґрунтоване
рішення; 3) скасування судового рішення,
яке стало підставою для ухвалення
рішення чи постановлення ухвали, що
підлягають перегляду; 4) встановлена
Конституційним Судом України
неконституційність закону, іншого
правового акта чи їх окремого
положення, застосованого судом при
вирішенні справи, якщо рішення суду ще
не виконане.

З огляду на ст. 362 ЦПК України чітко
передбачено, що заяви про перегляд у
зв'язку з нововиявленими обставинами
можуть бути подані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі,
протягом одного місяця з дня
встановлення обставини, що є підставою
для перегляду. При цьому заява про
перегляд судового рішення у зв'язку з
нововиявленими обставинами з підстави,
передбаченої пунктом 1 частини другої
статті 361 цього Кодексу, може бути
подана не пізніше трьох років з дня
набрання судовим рішенням законної
сили. У разі якщо така заява подана до
суду після закінчення цього строку, суд
відмовляє у відкритті провадження за
нововиявленими обставинами, незалежно
від поважності причини пропуску цього
строку. Строк для подання заяви про
перегляд у зв'язку з нововиявленими
обставинами обчислюється: 1) у випадках,
встановлених пунктом 1 частини другої
статті 361 цього Кодексу, - з дня
встановлення обставин, що мають
істотне значення для справи; 2) у
випадках, встановлених пунктами 2, 2-1
частини другої статті 361 цього Кодексу,
- з дня, коли вирок у кримінальній
справі набрав законної сили; 3) у
випадках, встановлених пунктом 3
частини другої статті 361 цього Кодексу,
- з дня набрання законної сили судовим
рішенням, яким скасовано судове
рішення, що стало підставою для
ухвалення рішення чи постановлення
ухвали, які підлягають перегляду; 4) у
випадках, встановлених пунктом 4
частини другої статті 361 цього Кодексу,
- з дня ухвалення Конституційним Судом
України відповідного рішення.

Як встановлено в судовому засіданні
від 24 квітня 2014 року, позивач ОСОБА_2
визнала ту обставину, що кошти які були
сплачені нею згідно накладної ПП
ОСОБА_3 від 27 вересня 2009 року, були
повернуті нею, а відповідні роботи не
проводились, а отже витрат в сумі 23 000
грн. на встановлення пам'ятника
померлому та його оздоблення які були
стягнуті з відповідача, позивачем не
понесено.

Крім того, як вбачається з квитанції №
008177 від 2.11.2008 року витрати на ритуальні
послуги в сумі 8840 грн. та з квитанції №
008125 від 29.10.2008 р. в сумі 8 711 грн. понесла
донька позивачки ОСОБА_5, що визнала в
судовому засіданні позивач ОСОБА_2

А отже, суд, не вбачає порушеного права
позивачки ОСОБА_2 щодо стягнення з
відповідача витрат понесених на
встановлення пам'ятника та наданні
ритуальних послуг, за зазначеними
квитанціями.

Тому, позовні вимоги підлягають
частковому задоволенню, а з
відповідача ОСОБА_1 підлягає
стягненню на користь ОСОБА_2
матеріальна шкода, а саме: витрати за
послуги ТОВ «Борис» -1434.69 грн., витрати
на продукти - 855.61 грн., витрати на
поминки від 31.10.2008 року - 3620 грн., та від
06.12.2008 року - 2655 грн., а всього на суму 8
565,30 грн.

Суд визнає обґрунтованими твердження
Позивача, що внаслідок протиправних
дій Відповідача вона отримав моральні
страждання, однак, розмір моральної
шкоди в сумі 500 000 грн., суд
вважає завищеним і з врахуванням вимог
розумності та справедливості, а також
інших обставин, які мають істотне
значення, суд визначає розмір
відшкодування моральної шкоди 100 000
грн. 00 коп.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові
витрати суд покладає на відповідача.

Зважаючи на вищенаведене, з огляду
на рекомендації, викладені у Постанові
Пленуму Верховного суду України «Про
судове рішення у цивільній справі» № 14
від 18 грудня 2009 року та Постанові
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 30 березня 2012
року № 4 «Про застосування цивільного
процесуального законодавства при
перегляді судових рішень у зв'язку з
нововиявленими обставинами», 15, 16, 23, 1187
ЦК України та керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 11, 15,
60, 61, 88 209, 212-215, 218, 361-365 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Скасувати рішення
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 08 листопада 2010
року у цивільній за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про відшкодування шкоди у
зв'язку з нововиявленими обставинами
та ухвалити нове рішення.

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
матеріальну шкоду в розмірі 8 565,30 грн.,
та моральну шкоду в сумі 100 000 грн., 500
грн. судового збору, та 120 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи, а всього 109 185, 30 грн.
(сто дев'ять тисяч сто вісімдесят п'ять
гривень та тридцять копійок).

В решті позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до
Апеляційного суду Київської області
протягом 10 днів, починаючи з дня
наступного після його проголошення.

Суддя
Дубас
Т.В.