Ухвала

іменем україни

18 червня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,

суддів: Дем'яносова
М.В., Коротуна В.М.,

Ступак О.В.,
Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Вінницькій області до ОСОБА_3, треті
особи на стороні позивача: ОСОБА_4,
ОСОБА_5, про знесення самочинного
будівництва, за касаційною скаргою
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Вінницькій області на ухвалу
Бершадського районного суду
Вінницької області від 06 березня 2014
року та ухвалу апеляційного суду
Вінницької області від 08 квітня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2014 року Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю у
Вінницькій області звернулася до суду
з указаним позовом, обґрунтовуючи свої
вимоги тим, що за зверненням ОСОБА_4 19
липня 2014 року проведено перевірку
законності виконання будівельних
робіт з будівництва літньої кухні з
погребом, здійснених ОСОБА_3 за адресою:
АДРЕСА_1, за результатами якої
встановлено, що будівельні роботи
здійснюються з порушенням вимог п. 3.25
ДБН 360-92 «Містобудування. Панування і
забудова міських і сільських
поселень», що є порушенням ст. 9 Закону
України «Про архітектурну діяльність».
З метою усунення виявлених недоліків
головним державним інспектором
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Вінницькій області забудовнику
внесено припис про зупинення
підготовчих та будівельних робіт, які
не відповідають законодавству та
будівельним нормам, приведення
будівельного паспорта на забудову та
будівництво об'єкта у відповідність до
вимог містобудівного законодавства.
Проте відповідачем припис не було
виконано, внаслідок чого ОСОБА_3
притягнуто до адміністративної
відповідальності за вчинення
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 188-42 КУпАП та
накладено штраф у розмірі 5 100 грн.
Оскільки перебудова об'єкта
містобудування з метою усунення
порушень законних прав та інших осіб,
істотного порушення будівельних норм є
неможливою, це є підставою для
прийняття рішення про знесення об'єкта
будівництва в порядку ст. 38 Закону
України «Про регулювання
містобудівної діяльності» та ст. 376 ЦК
України.

Ухвалою Бершадського районного суду
Вінницької області від 06
березня 2014 року, залишеною без змін
ухвалою апеляційного суду Вінницької
області від 08 квітня 2014 року, закрито
провадження у справі. Роз'яснено
позивачу його право звернутися з
позовом до адміністративного суду.

У касаційній скарзі позивач просить
скасувати рішення судів першої й
апеляційної інстанцій, справу
направити на новий розгляд до суду
першої інстанції, обґрунтовуючи свою
вимогу порушенням судами норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів дійшла висновку про те, що
касаційна скарга підлягає задоволенню
з наступних підстав.

Закриваючи провадження у справі, суд
першої інстанції, з висновками якого
погодився й апеляційний суд, виходив з
наявності передбачених
п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України підстав,
оскільки справа не підлягає розгляду у
порядку цивільного судочинства, так як
однією зі сторін спору, який виник між
сторонами у справі, є суб'єкт владних
повноважень, який реалізує надані йому
чинним законодавством владні
управлінські функції стосовно
забезпечення законності, правопорядку,
охорони прав, свобод і законних
інтересів громадян, отже, спір є
публічно-правовим, який відноситься до
адміністративної юрисдикції.

Проте погодитися з такими висновками
не можна з таких підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України
однією з підстав закриття провадження
у справі є подання заяви, яка не
підлягає розгляду в судах у порядку
цивільного судочинства.

Відповідно до вимог ст. 15 ЦПК України
суди розглядають в порядку цивільного
судочинства справи щодо захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин, а також з
інших правовідносин, крім випадків,
коли розгляд таких справ проводиться
за правилами іншого судочинства.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України справа
адміністративної юрисдикції -
це переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, в якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, у тому числі на
виконання делегованих повноважень.

У ст. ст. 2, 17 КАС України визначено, що
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів суб'єктів права у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування при здійсненні ними
власних управлінських функцій;
компетенція адміністративних судів
поширюється на спори фізичних чи
юридичних осіб із суб'єктами владних
повноважень щодо оскарження його
рішень ( нормативно-правових актів чи
правових актів індивідуальної дії),
дій чи бездіяльності.

Отже, з огляду на вищезазначене справою
адміністративної юрисдикції є
переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, який виник між
конкретними суб'єктами стосовно їхніх
прав та обов'язків у правовідносинах,
які передбачають владний вплив
уповноваженого законом одного
(суб'єкта владних повноважень) на
поведінку іншого (підпорядкованого)
суб'єкта, які відповідно до
законодавства зобов'язані виконувати
його вимоги та приписи.

Крім того, вжитий у цій процесуальній
нормі термін «суб'єкт владних
повноважень» означає орган державної
влади, орган місцевого самоврядування,
їхню посадову чи службову особу, інший
суб'єкт при здійсненні ними владних
управлінських функцій на основі
законодавства, у тому числі на
виконання делегованих повноважень (п.
7 ч. 1 ст. 3 КАС України).

Таким чином, до компетенції
адміністративних судів належать спори
фізичних чи юридичних осіб з органами
державної влади, органами місцевого
самоврядування, їхньою посадовою
особою, предметом яких є перевірка
законності рішень, дій чи
бездіяльності цих органів (осіб),
відповідно й прийнятих або вчинених
ними при здійсненні владних
управлінських функцій.

Критеріями розмежування справи
цивільного судочинства від справи
адміністративного судочинства є
одночасно: суб'єктивний склад
учасників процесу та характер спірних
правовідносин.

Проте при визначенні процесуального
статусу сторін, суд не з'ясував
належним чином зміст і характер
правовідносин, що виникли, і не
врахував, що цивільні процесуальні
правовідносини можуть виникнути
тільки між носіями цивільних
процесуальних прав і обов'язків у
цивільному процесі, сторонами в якому
є особи, матеріально-правовий спір між
якими є предметом розгляду і
вирішення судом.

Згідно з п. 2 постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року № 6 «Про
практику застосування судами статті 376
Цивільного кодексу України (про
правовий режим самочинного
будівництва)» відповідно до статті 376
ЦК суди розглядають спори щодо
самочинного будівництва, зокрема: про
визнання права власності на самочинно
збудоване нерухоме майно власником
земельної ділянки; про визнання права
власності на самочинно збудоване майно
на земельній ділянці, що не була
відведена особі, яка здійснила
самочинне будівництво; про
відшкодування витрат на будівництво,
здійснене на земельній ділянці, яку
особі не було відведено; про знесення
самочинно збудованного нерухомого
майна; про зобов'язання особи, яка
здійснила (здійснює) самочинне
будівництво, провести відповідну
перебудову; про стягнення витрат,
пов'язаних із приведенням земельної
ділянки до попереднього стану.

Пунктом 5 зазначеної постанови
установлено, що відповідно до вимог
статті 376 ЦК право на звернення до суду
з позовом про знесення або перебудову
самочинно збудованого об'єкта
нерухомості мають як органи державної
влади, так і органи місцевого
самоврядування.

Відповідно до положень статті 38 Закону
України «Про регулювання
містобудівної діяльності» від 17 лютого
2011 року № 3038-VI право на звернення до
суду з позовом про знесення самочинно
збудованих об'єктів містобудування
належить також відповідним інспекціям
державного архітектурно-будівельного
контролю. Такий позов може бути
пред'явлено до суду у разі, якщо особа в
установлений строк добровільно не
виконала вимоги, встановлені у приписі
про усунення порушень вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил із
визначенням строку для добровільного
виконання припису, та/або якщо
перебудова об'єкта є неможливою.

Спір у справі, що розглядається, не
стосується захисту прав, свобод і
інтересів фізичних чи юридичних осіб у
сфері публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, а пов'язаний із захистом
порушених, на думку Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Вінницькій області, її прав
у зв'язку зі здійсненням ОСОБА_3
будівництва, яке Інспекція вважає
самочинним, та підлягає захисту
відповідно до вимог ст. 376 ЦК України,
тому розгляд таких справ згідно з
положеннями ст. 15 ЦПК України
відбувається за правилами цивільного
судочинства.

Отже, закриваючи провадження у справі,
суд не взяв до уваги характеру спірних
правовідносин та його суб'єктного
складу, не врахував, що в даному випадку
виник спір про право, а не спір між
фізичною особою та суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його
рішень, дій чи бездіяльності, а тому
даний спір не є публічно-правовим та
належить до компетенції загальних
судів.

Ураховуючи, що судами першої й
апеляційної інстанцій порушено норми
процесуального права, що унеможливлює
встановлення фактичних обставин, які
мають значення для правильного
вирішення справи, тому колегія суддів
дійшла висновку про те, що касаційна
скарга підлягає задоволенню, а
постановлені у справі ухвали -
скасуванню з направленням справи до
суду першої інстанції для продовження
розгляду.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Вінницькій області задовольнити.

Ухвалу Бершадського районного суду
Вінницької області від
06 березня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Вінницької області
від 08 квітня 2014 року
скасувати, справу направити до суду
першої інстанції для продовження
розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна
Судді: М.В.
Дем'яносов

В.М. Коротун

О.В. Ступак

С.П. Штелик