Справа № 686/4057/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.06.2014

Хмельницький міськрайонний суд в
складі :

головуючої - судді Порозової І.Ю.

секретаря Грицак О.С.,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Хмельницькому справу за позовом ОСОБА_1
в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до
публічного акціонерного товариства
«Креді Агріколь Банк», ОСОБА_4, з участю
третіх осіб служби у справах дітей
виконавчого комітету Хмельницької
міської ради, ОСОБА_5 та приватного
нотаріуса ОСОБА_6 про визнання
недійсним договору іпотеки,

ВСТАНОВИВ
:

28.02.2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду в
інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 з
позовом до АТ
«Індустріально-Експортний банк» (після
зміни назви публічне акціонерне
товариство «Креді Агріколь Банк») та
ОСОБА_4 про визнання недійсним договору
іпотеки, укладеного між відповідачами
21.02.2008 року в забезпечення виконання
зобов'язань ОСОБА_4 за кредитним
договором від 20.02.2008 року, за умовами
якого іпотекодержатель надає
позичальнику кредит в розмірі 160000
доларів США строком до 19.02.2011 року.
Предметом договору іпотеки є
двокімнатна квартира АДРЕСА_1. В
обгрунтування позовних вимог ОСОБА_1
зазначив, що вказаний договір укладено
в час, коли прваво користування
квартирою мав неповнолітній син
іпотекодавця ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, при
цьому договір укладено без згоди
органу опіки і піклування.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_7 наполягає на
задоволенні позову.

Відповідач ОСОБА_4 позов визнав.

Представник публічного акціонерного
товариства «Креді Агріколь Банк» проти
позову заперечив.

Треті особи ОСОБА_5 та представник
служби у справах дітей вважають позов
обгрунтованим.

Третя особа, приватний нотаріус
ОСОБА_6 проти позову заперечила.

Заслухавши учасників процесу,
дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку про відсутність
підстав для задоволення позову,
виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 21.02.2008 року в
забезпечення виконання зобов'язань
ОСОБА_4 за кредитним договором від
20.02.2008 року, за умовами якого
іпотекодержатель надає позичальнику
кредит в розмірі 160000 доларів США
строком до 19.02.2011 року, ОСОБА_4 передав в
іпотеку банку двокімнатну квартиру
АДРЕСА_1. На час передачі квартири в
іпотеку ОСОБА_4 надав нотаріусу довіку
про склад сім'ї, згідно якої в квартирі
були зареєстровані лише повнолітні
особи. Дружина іпотекодавця
ОСОБА_5надала нотаріально посвідчену
заяву про те, що дає згоду на передачу
квартири в іпотеку банку. П.3.7 договору
іпотеки іпотекодавець свідчить, що
відсутнє право користування
неповнолітніми, малолітніми вказаною в
договорі квартирою.

Вказані обставини підтверджуються
договором іпотеки від 21.02.2008 року;
кредитним договором від 20.02.2008 року;
витягом з реєстру прав власності,
довідкою про склад сім'ї, на підставі
якої укладався договір іпотеки; заявою
ОСОБА_5.

Статтею 1 Закону України від 5 червня 2003
року № 898- ІV «Про іпотеку» встановлено,
що іпотека - вид забезпечення виконання
зобов'язання нерухомим майном, що
залишається у володінні і користуванні
іпотекодавця, згідно з яким
іпотекодержатель має право в разі
невиконання боржником забезпеченого
іпотекою зобов'язання одержати
задоволення своїх вимог за рахунок
предмета іпотеки переважно перед
іншими кредиторами цього боржника у
порядку, встановленому цим Законом.

В силу ч. 3 ст. 17, ч. 3 ст. 18 Закону №
2402-ІІІ (в редакції на час виникнення
спірних відносин) батьки або особи, які
їх замінюють, не мають права без
дозволу органів опіки і піклування
укладати договори, які підлягають
нотаріальному посвідченню або
спеціальній реєстрації, відмовлятися
від належних дитині майнових прав,
здійснювати розподіл, обмін,
відчуження житла, зобов'язуватися від
імені дитини порукою, видавати
письмові зобов'язання. Органи опіки та
піклування зобов'язані здійснювати
контроль за додержанням батьками або
особами, які їх замінюють, майнових та
житлових прав дітей при відчуженні
жилих приміщень та купівлі нового
житла.

З приписів ст. 12 Закону № 2623-ІV (в
редакції на час виникнення спірних
відносин) убачається, що держава
охороняє і захищає права та інтереси
дітей при вчиненні правочинів щодо
нерухомого майна. Неприпустимо
зменшення або обмеження прав і
охоронюваних законом інтересів дітей
при вчиненні будь-яких правочинів
стосовно жилих приміщень. Органи опіки
та піклування здійснюють контроль за
дотриманням батьками та особами, які їх
замінюють, житлових прав і
охоронюваних законом інтересів дітей.
Для здійснення будь-яких правочинів
стосовно нерухомого майна, право
власності на яке або право
користування яким мають діти, потрібна
попередня згода органів опіки та
піклування. Посадові особи органів
опіки та піклування несуть персональну
відповідальність за захист прав і
охоронюваних законом інтересів дітей
при наданні згоди на вчинення
правочинів щодо належного дітям
нерухомого майна.

Згідно з ч.ч. 1, 6 ст. 203 ЦК України (в
редакції на час виникнення спірних
відносин), зміст правочину не може
суперечити цьому Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
моральним засадам суспільства.
Правочин, що вчиняється батьками
(усиновлювачами), не може суперечити
правам та інтересам їхніх малолітніх,
неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

В силу ч. 1 ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частиною першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу.

Як роз'яснив Пленум Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у п. 44 постанови від 30 березня 2012
року № 5 «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин», суди повинні виходити
із того, чи мала дитина право власності
на предмет іпотеки чи право
користування предметом іпотеки на
момент укладення договору іпотеки.
Будь-які дії, вчинені без згоди
іпотекодержателя після укладення
договору іпотеки (наприклад,
реєстрація неповнолітньої дитини в
житловому будинку, народження дитини
після укладення договору іпотеки) не є
підставою для визнання такого договору
недійсним із підстави невиконання
вимог закону про отримання згоди
органу опіки та піклування.

Довідка ОСББ «Ковчег», що
подавалася нотаріусу під час укладення
договору іпотеки від 21.02.2008 року,
вказує, що на той момент малолітній
ОСОБА_2 не проживав в квартирі.
Зауваження представника відповідача
щодо відсутності дати видачі довідки
спростовуються самим договором
іпотеки, п. 3.7 якого ОСОБА_4 засвідчив, що
квартира не перебуває у користуванні
малолітніх (неповнолітніх) дітей.
Колишній голова ОСББ «Ковчег» ОСОБА_8
пояснив, що представленої довідки він
не видавав , при цьому зауважив, що
подібних довідок взагалі ніколи не
видавав, оскільки це входить в
обов'язки паспортиста. Нотаріус ОСОБА_6
пояснила, що вказану довідку ОСОБА_4
надавав особисто в час підписання
договору. Крім того, з пояснень
нотаріуса та представлених нею
документів вбачається, що попередньо в
вересні 2006 року ОСОБА_4 вже передавав
квартиру в іпотеку за іншим договором
кредиту і надавав довідку ОСББ
«Ковчег» про склад сім'ї, згідно якої,
станом на вересень 2006 року в квартирі
зареєстровані лише ОСОБА_4 та ОСОБА_5,
вказаний документ спростовує
пояснення свідків та всі представлені
представником позивача довідки,
зокрема від 26.02.2014 року, 20.03.2014 року та
10.03.2014 року про те, що неповнолітній
ОСОБА_2 з 21.10.2005 року проживав та був
зареєстрований в АДРЕСА_1, аналогічно
спростовує і відомості, що містяться в
інвентарній справі БТІ, а саме копії
паспортів ОСОБА_4 та ОСОБА_5, крім того
нотаріус ОСОБА_6 пояснила, що на момент
підписання договору іпотеки 21.02.2008 року
в паспортах вказаних осіб були
відсутні відмітки про дітей. Матеріали,
що були підставою для посвідчення
договору іпотеки нотаріусом, оглянуті
судом, копії паспортів ОСОБА_2 до них не
долучалися.

Таким чином з наданих документів, що
необхідні для укладення договору
іпотеки вбачається, що неповнолітні
особи в квартирі зареєстровані не були,
а тому для здійснення цього правочину
не потрібна була попередня згода
органу опіки та піклування, а отже і
прав малолітніх дітей на час укладення
договору не було порушено.Договір
іпотеки укладено відповідно до вимог
чинного законодавства а тому підстав
для задоволення позову немає.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК
України, ст.3 Конвенції «Про права
дитини»; ст.ст. 29 ч.3, 203 ч.1,6, 215 ч.1 ЦК
України, ч.2 ст. 177 СК України, ст. 12
Закону України «Про основи соціального
захисту бездомних громадян і
безпритульних дітей», ч.3 ст. 17, ч.2 ст. 18
Закону України «Про охорону дитинства»
п.44 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду з розгляду
цивільних і кримінальних справ № 5 від
30.03.2012 року «Про практику застосування
законодавства із кредитних
правовідносин», суд

В И Р І Ш И
В :

ОСОБА_1 в позові відмовити.

На рішення може бути подано
апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя