Вищий спеціалізований суд україни
з розгляду цивільних і кримінальних
справ
Ухвала

23 червня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,

суддів: Гончара В.П.,

Дербенцевої Т.П.,

Євтушенко О.І., Парінової
І.К.,

розглянувши заяву Товариства з
обмеженою відповідальністю «Агрофірма
«Шаргород» про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 5 березня

2014 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Агрофірма
«Шаргород» про визнання недійсним
договорів оренди землі,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з указаним позовом, обґрунтовуючи
вимоги тим, що він є власником на
підставі державних актів серії ЯЖ №
788643 від 3 квітня 2009 року та серії ЯЖ

№ 759495 від 3 грудня 2008 року земельних
ділянок, площею 1,4953 га, 2,3826 га, що
розташовані на території
Каришківської сільської ради
Барського району Вінницької області з
цільовим призначенням для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва. 2 квітня 2009 року між ним та
ТОВ «Агрофірма «Шаргород» був
укладений договір оренди земельної
ділянки № 98 та № 100. Посилаючись на те,
що вказаний договір він не підписував,
позивач просив визнати недійсними
договір оренди земельної ділянки № 98
від 2 квітня 2009 року, укладений між ним
та ТОВ «Агрофірма «Шаргород» та
договір оренди земельної ділянки № 100
від

2 квітня 2009 року укладений між ним та
ТОВ «Агрофірма «Шаргород».

Рішенням Барського районного суду
Вінницької області від

20 червня 2013 року, у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_3 було відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Вінницької
області від 16 грудня 2013 року,
рішення Барського районного суду
Вінницької області від

20 червня 2013 року скасовано та ухвалено
нове рішення, яким позовні вимоги
ОСОБА_3 задоволено. Визнано недійсними
договори оренди земельної ділянки № 98
від 2 квітня 2009 року та № 100 від 2 квітня

2009 року укладені між ОСОБА_3 та ТОВ
«Агрофірма «Шаргород» і
зареєстрованим у Вінницькій
регіональній філії «Центру ДЗК» 1
червня

2010 року № 66 та № 37. Стягнуто
з ТОВ «Агрофірма «Шаргород» на користь
ОСОБА_3 900 грн 48 коп за проведення
експертизи. Вирішено питання щодо
розподілу судових витрат.

Ухвалою колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 5 березня 2014 року касаційну
скаргу ТОВ «Агрофірма «Шаргород» на
рішення апеляційного суду Вінницької
області від 16 грудня 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_3 до ТОВ «Агрофірма
«Шаргород» про визнання недійсним
договорів оренди землі відхилено, а
рішення апеляційного суду Вінницької
області від 16 грудня 2013 року залишено
без змін.

До Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ надійшла заява
представника ТОВ «Агрофірма
«Шаргород» - Цибулько А.М. про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 5 березня 2014
року з підстав неоднакового
застосування судами касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, зокрема ст. ст. 257,
261, 267 ЦК України.

Як приклад неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах, заявник наводить:

- ухвалу колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 8 серпня 2012 року в справі за
позовом про визнання недійсними
договорів оренди землі, якою рішення
суду апеляційної інстанції скасовано
та залишено в силі рішення суду першої
інстанції.

Відповідно до статті 355 ЦПК України
заява про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Зі змісту заяви та доданої до неї копії
судового рішення не вбачається
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11, заява
про перегляд судових рішень у
цивільних справах із підстави,
передбаченої пунктом 1 частини першої
статті 355 ЦПК України, може бути подана
за сукупності таких умов: судом (судами)
касаційної інстанції при розгляді двох
або більше справ неоднаково
застосовано одні й ті самі норми
матеріального права; справи стосуються
спорів, які виникли з подібних
правовідносин; має місце ухвалення
різних за змістом судових рішень судом
(судами) касаційної інстанції.

Неоднакове застосування одних і тих
самих норм матеріального права
полягає, зокрема: у різному тлумаченні
судами змісту і сутності правових норм,
що призвело до різних висновків про
наявність чи відсутність суб'єктивних
прав та обов'язків учасників
відповідних правовідносин; у різному
застосуванні правил конкуренції
правових норм при вирішенні колізій
між ними з урахуванням юридичної сили
цих правових норм, а також їх дії у часі,
просторі та за колом осіб, тобто різне
незастосування закону, який підлягав
застосуванню; у різному визначенні
предмета регулювання правових норм,
зокрема застосуванні різних правових
норм для регулювання одних і тих самих
правовідносин або поширенні дії норми
на певні правовідносини в одних
випадках і незастосуванні цієї самої
норми до аналогічних відносин в інших
випадках, тобто різне застосування
закону, який не підлягав застосуванню;
у різному застосуванні правил аналогії
права чи закону у подібних
правовідносинах.

Під судовими рішеннями у подібних
правовідносинах слід розуміти такі, де
тотожними є предмет спору, підстави
позову, зміст позовних вимог та
встановлені судом фактичні обставини,
а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин. Зміст
правовідносин із метою з'ясування їх
подібності в різних судових рішеннях
суду (судів) касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

Ухвалення різних за змістом судових
рішень означає, що суд (суди) касаційної
інстанції при розгляді двох або більше
справ за подібних правовідносин при
однаковому їх матеріально-правовому
регулюванні дійшов (дійшли)
неоднакових правових висновків.

Виходячи з вищевикладеного, колегія
суддів не знаходить підстав для
допуску справи до провадження
Верховного Суду України, оскільки зі
змісту ухвали колегії суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 8 серпня 2012 року не вбачається
тотожності встановлених фактичних
обставин справи.

Отже, наведені заявником доводи не
містять ознак, які згідно вимог
вищевказаної норми є підставами для
перегляду судового рішення, а тому у
допуску справи до провадження слід
відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом ОСОБА_3 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Агрофірма
«Шаргород» про визнання недійсним
договорів оренди землі, за заявою
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Агрофірма
«Шаргород» про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 5 березня 2014 року до
провадження Верховного Суду України
відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О. Гвоздик
судді:В.П. Гончар Т.П. Дербенцева О.І.
Євтушенко І.К. Парінова