Справа№480/2706/13-ц
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Миколаївський районний суд
Миколаївської області в складі:
головуючого - судді
за участю представника позивача
розглянувши 24 березня 2014 року у
відкритому судовому засіданні в м.
Миколаєві цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до Надбузької сільської ради
Миколаївського району Миколаївської
області, ОСОБА_3, третя особа, яка не
заявляє самостійні вимоги щодо
предмета спору - реєстраційна служба
Миколаївського районного управління
юстиції про визнання права власності
на земельну ділянку,
В листопаді 2013 року позивачка
ОСОБА_2 звернулась в Миколаївський
районний суд Миколаївської області з
позовом до Надбузької сільської ради
Миколаївського району Миколаївської
області, ОСОБА_3, третя особа, яка не
заявляє самостійні вимоги щодо
предмета спору - реєстраційна служба
Миколаївського районного управління
юстиції про визнання права власності
на земельну ділянку.
Свої вимоги представник позивача
мотивувала тим, що 22.10.1999 року між нею
та ОСОБА_3 укладено договір
купівлі-продажу земельної ділянки, за
яким ОСОБА_3 продав, а ОСОБА_2 купила
земельну ділянку розміром 0,12 га для
будівництва та обслуговування
житлового будинку та господарських
будівель, що знаходиться в АДРЕСА_1
Придбавши зазначену земельну
ділянку позивачка не звернулась до
відповідних органів для отриманні
державного акту на землю. На
сьогоднішній день отримання
державного акту законом не
передбачено, а тому реєстраційна
служба відмовила їй у реєстрації
вказаного договору дарування у зв`язку
з ненаданням саме державного акту.
Враховуючи викладене позивачка
просила задовольнити позов.
Представник позивача ОСОБА_1 позов
підтримала та підтвердила викладені в
позові обставини і просила
Представник відповідача - Надбузької
сільської ради Миколаївського району
Миколаївської області в судове
засідання не з`явився, однак подав до
суду заяву про визнання позову та
розгляд справи у її відсутності.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання
не з`явився, однак подав до суду заяву
про визнання позову та розгляд справи
Представник третьої в судове
засідання не з`явився, про час та місце
розгляду справи був повідомлений
Дослідивши докази по справі, суд
приходить до наступного.
В судовому засіданні
встановлено, що 22.10.1999 року між
ОСОБА_3 та позивачкою ОСОБА_2 укладено
договір купівлі-продажу земельної
ділянки, за яким ОСОБА_3 продав, а ОСОБА_2
купила земельну ділянку розміром 0,12
га для будівництва та обслуговування
житлового будинку та господарських
будівель, що знаходиться в АДРЕСА_1
Відповідно до ст. 22 Земельного Кодексу
України ( в редакції від 06.04.1999 року, яка
діяла на час виникнення вказаних
правовідносин) право власності на
землю або право користування наданою
земельною ділянкою виникає після
встановлення землевпорядними
організаціями меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості) і одержання
документа, що посвідчує це право.
Згідно ст. 23 Земельного Кодексу України
( в редакції від 06.04.1999 року, яка діяла
на час виникнення даних правовідносин)
право власності або право постійного
користування землею посвідчується
державними актами, які видаються і
реєструються сільськими, селищними,
міськими, районними Радами народних
Відповідно до п.п.1,4 ст. 19 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень»
окрім іншого, державна реєстрація прав
проводиться на підставі договорів,
укладених у порядку, встановленому
законом; державних актів на право
власності або постійного користування
на земельну ділянку у випадках
встановлених законом.
Тобто, на час укладання договору
купівлі-продажу вказаної земельної
ділянки, законодавством, який діяв на
той час, момент виникнення права
власності на земельну ділянку
пов`язувався не з укладанням договору,
а з отриманням державного Акту, який
був належним правовстановлюючим
документом, якій посвідчує право
власності на земельну ділянку.
Декретом Кабінету Міністрів України
№15-92 «Про приватизацію земельних
ділянок» від 26.12.1992 року було зупинено
видачу державних актів на земельні
ділянки надані громадянам під
будівництво та обслуговування жилого
будинку та господарських будівель на
період з 15.01.1993 року по 01.02.2002 року.
З 01.05.2009 року Законом України «Про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України щодо документів, що
посвідчують право на земельну ділянку,
а також порядку поділу та об`земельних
ділянок» у пункті 2 Прикінцевих та
перехідних положень було передбачено,
що право власності на земельні ділянки
, придбані за цивільно-правовими
угодами, по яким не було видано
державних Актів, посвідчуються цими
угодами ( тобто у даному випадку
договором дарування) та долученими до
них державними актами попередніх
власників, на яких здійснено
відповідну позначку нотаріусом, який
посвідчував перехід права власності.
Таким чином, правовстановлюючим
документом позивача для реєстрації
права власності його земельної ділянки
може бути державний Акт на ім`я
Отже, з системного аналізу
вищезазначених вимог Закону, які діяли
на час виникнення вказаних
правовідносин, вбачається, що
позивачці ОСОБА_2 необхідно було своє
право власності на земельну ділянку
зареєструвати в Надбузькій сільській
раді Миколаївського району
Миколаївської області та отримати
Державний акт на право власності на
Згідно п. 27 Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України №703 від 22 червня 2011
року, що діяв на час звернення позивача
до реєстраційної служби для реєстрації
права власності на земельну ділянку,
документами, що підтверджують
виникнення, перехід та припинення
права власності та інших речових прав
на нерухоме майно, ( в даному випадку ) є
державний акт на право власності на
земельну ділянку, рішення суду , що
набрало законної сили, щодо права
власності та інших речових прав на
Відповідно до рішення державного
реєстратора прав на нерухоме майно
Реєстраційної служби Миколаївського
районного управління юстиції
Миколаївської області від 01.11.2013 року
ОСОБА_2 було відмовлено у державній
реєстрації права власності на
земельну ділянку, що розташована за
Разом з цим, згідно вимог ст. 328
Цивільного Кодексу України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
Право власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не
встановлена судом.
Згідно статті 15 Цивільного Кодексу
України кожна особа має право на
захист свого цивільного права у разі
його порушення, невизнання або
Кожна особа має право на захист свого
інтересу, який не суперечить
загальним засадам цивільного
Відповідно до вимог статті 16
Цивільного Кодексу України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.
Способами захисту цивільних прав та
інтересів може бути також і визнання
З врахуванням вищезазначеного, суд
приходить до висновку, що позивачка
ОСОБА_2 правомірно набула право
власності на земельну ділянку шляхом
її купівлі - продажу, а тому позов є
обґрунтованим та підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 10, 11,60,209,213,215 ЦПК
України, суд
Визнати за ОСОБА_2 право власності на
земельну ділянку для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
розміром 0,12 гектарів, яка розташована
за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер
На рішення може бути подана апеляційна
скарга до Апеляційного суду
Миколаївської області через
Миколаївський районний суд
Миколаївської області протягом 10 днів
з моменту його проголошення.
Суддя