Справа № 2-7333/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

30 травня 2014 року Солом`янський
районний суд м.Києва в складі:

головуючого-судді- Лозинської М.І.,

за участі секретаря-Панченко М.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду справу за
позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті
особи: АСТ «Вексель», Моторно
(транспортне страхове бюро) України про
відшкодування збитків,-

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2012 року ОСОБА_1 звернувся
до ОСОБА_2, якою в подальшому було
змінено прізвище на « Краєвську» та
Національної акціонерної страхової
компанії « Оранта» в якому просив
стягнути з НАСК «Оранта» страхове
відшкодування в розмірі 35000 грн.; з
ОСОБА_2 в якості відшкодування
матеріальної шкоди суму в розмірі 89797,49
грн. Свої вимоги мотивував тим, що 17
грудня 2008 року на перехресті вул.
Комінтерну - Жилянська в м. Києві
сталася дорожньо-транспортна пригода з
участю належного позивачу автомобіля «
Лексус», д/н НОМЕР_3, та автомобіля марки
« Пежо», державний реєстраційний номер
НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 Згідно з
постановою Шевченківського районного
суду м. Києва від 28 січня 2009 року
дорожньо-транспортна пригода сталась з
вини відповідачки ОСОБА_2 Внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди
позивачу була заподіяна матеріальна
шкода , спричинена пошкодженням
транспортного засобу «Лексус», д/н
НОМЕР_3 , розмір якої у відповідності до
звіту № 211 від 31.07.2012 року складає 119614,16
грн.

У зв`язку із тим, що згідно з
полісом № ВВ/8779522 цивільно-правова
відповідальність відповідачки ОСОБА_2
застрахована Національною акціонерною
компанією « Оранта» позивач просив
стягнути з НАСК « Оранта» розмір
спричиненої матеріальної шкоди в межах
ліміту у розмірі 35000 грн., а з
відповідача ОСОБА_2, різницю між
заподіяним розміром збитків та сумою,
що підлягає відшкодуванню страховою
компанією , а також кошти, сплачені ним
за виготовлення Звіту № 221 від 31.07.2012
року в розмірі 960 грн.,та за
транспортування пошкодженого
автомобіля евакуатором в розмірі 256
грн., 3 783 ,29 грн. - витрати на проведення
відновлювальних робіт; витрати на
оплату поштових телеграм на ім`я
відповідача у розмірі 184,04 грн., а також
судовий збір.

Відповідно до рішення
Солом`янського районного суду м. Києва
від 07 лютого 2013 року позов ОСОБА_1
задоволено частково та стягнуто з НАСК
« Оранта» на його користь 35 000 грн., суму
відшкодування в межах ліміту
відповідальності, в частині позову до
ОСОБА_2 відмовлено у зв`язку із
пропуском позовної давності. Також
стягнуто з НАСК « Оранта» на користь
ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 350,00 грн.

Згідно з ухвалою Апеляційного
суду м. Києва від 26 червня 2013 року
рішення Солом`янського районного суду
м. Києва рішення Солом`янського
районного суду м. Києва залишено без
змін.

В подальшому згідно з Ухвалою
Вищого спеціалізованого суд України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 13 листопада 2013 року рішення
першої та апеляційної інстанцій в
частині позовних вимог до ОСОБА_2 про
відшкодування шкоди, завданої
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди скасовано, а справа передана на
новий розгляд до суду першої інстанції.

В ході розгляду справи після
скасування рішень, позивач позовні
вимоги до ОСОБА_2 підтримав та просив їх
задоволення з підстав, що викладені у
позові.

Представник відповідача ОСОБА_2
та відповідачка в судовому засіданні
позовні вимоги не визнали . В
обґрунтування заперечень представник
відповідача послався на те, що оскільки
цивільно-правова відповідача
застрахована в АСТ « Вексель» на
підставі Договору добровільного
страхування наземних транспортних
засобів № 202-69808 КЦСП від 18 квітня 2008
року, саме дана страхова компанія
повинна відповідати за збитків, що не
охоплюються полісом цивільно-правової
відповідальності відповідачки. При
цьому вказав, що Господарським судом м.
Києва порушено провадження у справі
про банкрутство АСТ « Вексель» та
строки ліквідації продовжувались на
шість місяців до 18.11.2011 р. та на шість
місяців до 18.05.2012 року. Серед переданих
до ліквідаційної комісії АСТ «Вексель»
страхових справ, справи ОСОБА_1 про
виплату коштів за страховим випадком
не міститься, що на думку представника
відповідача свідчить проте, що з боку
позивача з моменту ДТП не
здійснювалось належних заходів по
врегулюванню питання виплати
страхового відшкодування, а у зв`язку з
початком процедури банкрутства
страховика, позивач не вживав належних
заходів і дій щодо захисту своїх
порушених прав. З огляду на наведене,
представником відповідача заявлено
про сплив строку позовної давності, у
зв`язку із чим вважає, що у задоволенні
позову слід відмовити.

Представник третьої особи- АСТ «
Вексель», арбітражний керуючий Кудляк
Є.В., що була залучена судом до участі у
справу, в судове засідання не з»явився,
подавши через канцелярію суду
клопотання про розгляд справи без його
участі, повідомивши про визнання АСТ «
Вексель» банкрутом згідно з постановою
Господарського суду м.Києва від 18.05.2010
року та відкриття ліквідаційної
процедури та відсутності заяви ОСОБА_1
про включення його до реєстру
кредиторів.

Представник третьої особи-
Моторного ( транспортного) страхового
бюро України , залученої судом до
участі у справу , в судове засідання не
з`явилась, подавши через канцелярію
суду клопотання про розгляд справи у
його відсутність.

Вислухавши пояснення позивача,
відповідачки ОСОБА_2 та ії
представника, дослідивши матеріали
справи, суд виходить із наступного.

Встановлено, що власником
транспортного засобу « Лексус», д.н
НОМЕР_3 є ОСОБА_1.

17 грудня 2008 року на перехресті
вул. Комінтерну та Жилянської в м.Києві
сталася дорожньо-транспортна пригода
за участю належного позивачу вказаного
вище автомобіля та автомобіля « Пежо» ,
дн НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2.

Згідно з постановою
Шевченківського районного суду м.
Києва від 28 січня 2009 року встановлено
,що дорожньо-транспортна пригода
сталася з вини відповідача ОСОБА_2
внаслідок порушення нею пункту 16.6
Правил дорожнього руху України.

Відповідно до звіту
автотоварознавчого дослідження № 221
про оцінку автомобіля « Лексус» ,д.н.
НОМЕР_3 складеного 31.07.2012 року
спеціалістами ПП «
Експерт-Сервіс-Альфа» розмір
матеріального збитку становить 119614,16
грн.

Згідно полісу № ВВ/8779522
цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_2 застрахована Національною
акціонерною компанією « Оранта» з
22.10.2008 року до 21.10.2009 року з лімітом
відповідальності в сумі 35000 тис. грн..,
франшиза 0 грн.

Відповідно до ст.22 Закону України
« Про обов`язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників транспортних засобів» при
настанні страхового випадку страховик
відповідно до лімітів
відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров`ю, майну третьої особи.

Виходячи із цього в межах ліміту
відповідальності страховика
Солом»янським районним судом м.Києва
від 26 червня 2013 року було стягнуто з
НАСК « Оранта» на користь позивача 35
тис. грн.-шкода, заподіяна внаслідок
дорожнього транспортної пригоди.

Рішення в цій частині є таким, що
набрало законної сили.

Відповідно до ст.1194 ЦК України
особа, яка застрахувала свою цивільну
відповідальність у разі недостатності
страхової виплати ( страхового
відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов`язаня сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою ( страховим
відшкодуванням).

Таким чином, враховуючи те
обов`язок по відшкодуванню шкоди в
межах ліміту 35000тис. грн. належить НАСК
« Оранта» , ОСОБА_2 повинна відшкодувати
позивачу непокритий страховим
відшкодуванням розмір шкоди в сумі
84614.16 грн., що є різницею між оціненим
розміром збитків , який згідно із
Звітом автотоварознавчого дослідження
№ 221 складеного 31.07.2012 року становить
119614,16 та лімітом відповідальності 35
тис. грн.

Відповідачкою в ході судового
розгляду заявлено про сплив строків
позовної давності, оскільки дорожньої
транспортна пригода сталась 17.12.2008
року, однак в суд позивач звернувся з
пропуском трирічного строку , а саме 20
серпня 2012 року.

Обгрунтовуючи клопотання про
поновлення строків звернення до суду з
позовом, позивач вказує, що такий строк
ним пропущений з поважних причин,
оскільки протягом усього часу ним
велись переговори з АСТ «Вексель» , з
якою він має відносини по укладеному
договору добровільного страхування з
приводу виплати , проте лише 28 вересня
2011 року він дізнався про те, що його не
отримає.

Скасовуючи рішення суду першої та
апеляційної інстанції , Вищий
спеціалізований суд з розгляду
цивільних і кримінальних справ згідно
з Ухвалою від 30.11.2013 року вказав на те,
що судами не надано оцінку
неповажності причин звернення до суду
та підстав пропуску позивачем строків
звернення з позовом до відповідачки.

Згідно з ч.4 ст.338 ЦПК України
висновки і мотиви, з яких скасовані
рішення є обов`язковими для суду першої
чи апеляційної інстанції при новому
розгляді справи.

Відповідно до частини 5 ст.267 ЦК
України якщо суд визнає поважними
причини пропущення позовної давності,
порушене право позивача підлягає
захисту.

З матеріалів справи вбачається,
що 18.04.2008 року між позивачем та АСТ
«Вексель» укладений договір
добровільного страхування наземних
транспортних засобів № 202-898/08 КЦСП
відповідно до умов якого Страхувальник
має право одержати страхове
відшкодування при настанні страхового
випадку.

Встановлено, що згідно з
Постановою Господарського суду м.
Києва від 18.05.2010 року у справі № 44282-б,
АСТ « Вексель» визнано банкрутом та
відкрито ліквідаційну процедуру, про
що відповідне оголошення було
опубліковане в газеті « Урядовий
кур`єр» від 22 травня 2010 року № 92, заява
про включення до реєстру кредиторів
від ОСОБА_1 ліквідатору не надходило.

З матеріалів справи вбачається,
що 23.10.2009 року позивач звертався до АСТ
« Вексель» про виплату йому страхового
відшкодування за наслідками чого
листом від 26.10.2009 року його було
повідомлено про сплату страхового
відшкодування протягом 2009-січня 2010
року.

В подальшому згідно з листом від
28.09.2011 року АСТ « Вексель» повідомлено
позивача про порушення справи про
банкрутство, у зв`язку із чим 20.08.2012 року
позивач з підстав визначених у ст.1194 ЦК
України звернувся до відповідачки з
даними позовом до суду.

Отже, зважаючи на те, що позивач
вживав дії щодо відновлення своїх
порушених прав, суд вважає , що строк
позовної давності пропущений ним з
поважних причин, оскільки АСТ»
Вексель» зволікав з прийняттям рішення
про виплату позивачу страхового
відшкодування, а тому порушене право
позивача на відшкодування йому
спричиненої шкоди підлягає захисту.

Враховуючи обов`язок
відповідачки по відшкодуванню різниці
збитків непокритих лімітом
відповідальності страхової компанії
відповідача, з ОСОБА_2 підлягає
стягненню 84614,16 грн.

Крім того, до складу матеріальної
шкоди , слід віднести кошти, сплачені
ним за виготовлення Звіту № 221 від
31.07.2012 року в розмірі 960 грн., та за
транспортування пошкодженого
автомобіля евакуатором у розмірі 256
грн.,а тому з відповідача на користь
позивача підлягає стягненню 85830,16 грн.

Позовні вимоги про стягнення
витрат на проведення відновлювальних
робіт в сумі 3783,29 грн. на підставі
рахунку № СА-000055852 від 06.03.2009 року
задоволенню не підлягають, оскільки
перевищують розмір збитків
встановлених спеціалістом, який є
належним та допустимим доказом по
справі, що встановлено судом.

Також не підлягають
відшкодування витрати на оплату
вартості поштових телеграм на ім`я
ОСОБА_2, оскільки не є прямо пов`язані з
виною ОСОБА_2 у дорожньо-транспортній
пригоді.

Посилання представника
відповідача на те, що Звіт
автотоварознавчого дослідження,
проведений спеціалістами ПП «
Експерт-Сервіс -Альфа » не є належним та
допустимим доказом, що підтверджує
розмір спричиненої шкоди та сума є
значно завищеною судом до уваги не
приймається, оскільки судом при
розгляді справи надавалась оцінка
проведеному звіту на підставі чого
суди прийшли до висновку про стягнення
з НАСК « Оранта» суми страхового
відшкодування в межах ліміту.

Виходячи із чого суд вважає, що
така позиція представника відповідача
зводиться до переоцінки доказів
встановлених судом.

Враховуючи наведене, суд вважає,
що позовні вимоги до ОСОБА_2 є
обґрунтованими та доведеними, а тому
підлягають частковому задоволенню з
підстав, що викладені вище.

В порядку ст.88 ЦПК України з
відповідача на користь позивача
підлягає стягненню судовий збір у
розмірі 858,30 грн.

Враховуючи викладене, керуючись
ст.ст.267, 1194 ЦК України,
ст.ст.10,60,61,209,212-215.294 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті
особи: АСТ « Вексель», Моторно
(транспортне) страхове бюро України про
відшкодування збитків задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
85830,16 грн. у якості відшкодування шкоди
завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судовий збір у розмірі 858,16грн.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва через
районний суд протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Суддя