Ухвала іменем україни18 червня 2014 року

м. Київ Колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ у складі:
головуючого: Макарчука М.А.,
суддів:
Леванчука А.О.,
Мазур Л.М.,Нагорняка В.А., Писаної Т.О.,
розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості, за
касаційною скаргою ОСОБА_3 в інтересах
та за довіреністю публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» на рішення
апеляційного суду Івано-Франківської
області від 19 листопада 2013 року, в с т а
н о в и л а: В липні 2013 року ПАТ
КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
№ DNH4КS20910153 від 17 серпня 2005 року
посилаючись на те, що відповідач свої
зобов'язання за умовами договору не
виконує, суму кредиту та нараховані
проценти за користування кредитними
коштами у встановлені договором строки
не сплачує, внаслідок чого виникла
заборгованість на загальну суму 84 252,40
грн, яку позивач просив стягнути з
боржника. Рішенням
Івано-Франківського міського суду
Івано-Франківської області від 02
жовтня 2013 року позовні вимоги
задоволено.Стягнуто з ОСОБА_2 на
користь ПАТ КБ «ПриватБанк»
заборгованість за кредитним договором
№ DNH4КS20910153 від 17 серпня 2005 року в сумі
84252 грн 40 коп. та судові витрати.
Рішенням апеляційного суду
Івано-Франківської області від
19 листопада 2013 року, рішення
Івано-Франківського міського суду
Івано-Франківської області від 02
жовтня 2013 року скасовано та ухвалено
нове рішення, яким в задоволенні позову
відмовлено. У касаційній скарзі
ОСОБА_3 в інтересах та за довіреністю
ПАТ КБ «ПриватБанк» просить рішення
апеляційного суду Івано-Франківської
області від 19 листопада 2013 року
скасувати, а рішення
Івано-Франківського міського суду
Івано-Франківської області від 02
жовтня 2013 року залишити в силі,
посилаючись на порушення цим судом
норм процесуального права та
неправильне застосуванням норм
матеріального права. Колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ, заслухавши
суддю-доповідача, обговоривши доводи
касаційної скарги та перевіривши
матеріали справи, дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами для касаційного оскарження
є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права. Судом першої
інстанції встановлено, що факт
наявності заборгованості за кредитним
договором у позивачки доведений, тому
підлягає стягненню з неї
заборгованість за кредитним договором
на користь позивача. Скасовуючи
рішення суду першої інстанції та
ухвалюючи нове рішення про відмову у
задоволенні позову, апеляційний суд
виходив з того, що позивачем пропущений
строк позовної давності звернення до
суду з указаним позовом. Із висновками
апеляційного суду погодитись не можна
з огляду на наступне. Відповідно до ст.
ст. 1049, 1050 ЦК України за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти. За змістом
ст. 526 ЦК України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства. Статтею 257 ЦК України
встановлено загальну позовну давність
тривалістю у три роки. Згідно з ч. 1 ст. 258
ЦК України для окремих видів вимог
законом може встановлюватися
спеціальна позовна давність: скорочена
або більш тривала порівняно із
загальною позовною давністю. Частиною
1 ст. 259 ЦК України визначено, що позовна
давність, встановлена законом, може
бути збільшена за домовленістю сторін.
Позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення (ч. 3
ст. 267 ЦК України). Якщо суд визнає
поважними причини пропущення позовної
давності, порушене право підлягає
захисту (ч. 5 ст. 267 ЦК України). Пунктом 7
ч. 11 ст. 11 Закону України «Про захист
прав споживачів», яким кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув, у системному зв'язку з
самою ч. 11 ст. 11 зазначеного
Закону стосується позасудового
порядку повернення споживчого кредиту
і спрямований на те, що встановити
судовий контроль за вирішенням таких
вимог кредитодавця з метою захисту
прав споживача як слабшої сторони
споживчого кредиту (правова позиція
висловлена в постанові Верховного Суду
України від 20 листопада 2013 року
№6-126цс13, яка в силу ст. 360-7 є
обов'язковою для судів. Судом
установлено, що 17 серпня 2005 року між
ПАТ КБ «ПриватБанк» та
ОСОБА_4, який діяв на підставі
довіреності/доручення № 2256 від 12
травня 2005 року, і ОСОБА_2 укладено
договір про надання споживчого
кредиту, за умовами якого відповідач
отримав кредит в сумі 6 570 грн 76 коп.
строком до 17 лютого 2009 року. Оскільки,
взяті на себе зобов'язання за кредитним
договором відповідач не виконав,
позивач змушений був звернутися до
суду за захистом своїх порушених прав.
Як вбачається з матеріалів справи, ні
боржник, ні його представник ОСОБА_2 із
заявою про застосування строків
позовної давності до місцевого суду не
зверталися. Така заява подана
представником боржника 18
листопада 2013 року до апеляційного суду
Івано-Франківської області (а.с.
38). Застосовуючи правові наслідки
пропуску строку позовної давності
апеляційний суд не врахував вимоги ч. 3
ст. 267 ЦК України та не дав правову
оцінку заяві про застосування строків
позовної давності, яка була подана
після ухвалення судового рішення у
справі. Посилання апеляційного суду на
те, що правові наслідки пропуску строку
позовної давності підлягають
застосуванню незалежно від заяви
сторони є помилковими і зроблені без
урахування правової позиції
Верховного Суду України від 20
листопада 2013 року № 6-126цс13. Оскільки
апеляційний суд неправильно
застосував норми матеріального права,
не врахував правові висновки
Верховного Суду України від 20
листопада 2013 року у справі №6-126цс13 та
не з'ясував всіх обставин у цій справі,
то ухвалене ним рішення підлягає
скасуванню з направленням справи на
новий розгляд до суду апеляційної
інстанції. Керуючись ст. 336, 338, 345 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у х в а л и л а : Касаційну скаргу
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк»
задовольнити частково. Рішення
апеляційного суду Івано-Франківської
області від 19 листопада
2013 року скасувати, справу передати на
новий розгляд до суду апеляційної
інстанції. Ухвала оскарженню не
підлягає. Головуючий:
Макарчук М.А. Судді:

Леванчук А.О.

Мазур Л.М.

Нагорняк В.А

Писана Т.О.