Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №285/859/14-ц
Головуючий у 1-й інст. Літвин
Доповідач Коломієць О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого судді: Коломієць О.С.

суддів: Зарицької
Г.В., Якухно О.М.

при секретарі

судового засідання: Крижанівської
М.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Житомирі
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
Новоград-Волинської міської ради, за
участю третьої особи - Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Житомирській області про
визнання права власності на самочинне
будівництво

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Новоград-Волинського
міськрайонного суду Житомирської
області від 29 квітня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

В лютому 2014 року позивач звернулась до
суду з даним позовом. В обґрунтування
позовних вимог зазначила, що їй на
праві власності належить земельна
ділянка з розташованим на ній житловим
будинком АДРЕСА_1. В 1997 році вона
самовільно збудувала прибудову до
будинку та літню кухню з прибудовою,
які відповідно до висновку Звіту № 63
міського архітектурно-планувального
комунального підприємства,
відповідають вимогам надійності і
безпечної експлуатації, однак в їх
узаконенні Інспекцією ДАБК у
Житомирській області було відмовлено.
В зв'язку з чим позивач звернулась до
суду та просила взнати за нею право
власності на самочинно збудовану
прибудову з ганком до власної частини
житлового будинку та літньої кухні з
прибудовою АДРЕСА_1, житловою площею 13
кв.м, загальною площею 36,4 кв.м,
розташовані на земельній ділянці 0,0260
га.

Рішенням Новоград-Волинського
міськрайонного суду Житомирської
області від 29 квітня 2014 року в
задоволенні позову відмовлено за
безпідставністю.

В апеляційній скарзі, посилаючись на
порушення судом норм матеріального і
процесуального права, позивач просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та задовольнити позовні
вимоги.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
положення ч.5 ст. 376 ЦК України,
відповідно до роз'яснень, зазначених в
п. 27 постанови Пленуму ВС України № 6
від 30.03.2012 р. «Про практику застосування
судами статті 376 ЦК України», не є
підставою для визнання за власником
житлового будинку самостійного права
власності на самочинно побудовані
господарсько-побутові будівлі й
споруди, які є приналежністю головної
речі, що були зведені після набуття ним
права власності на будинок чи садибу.
Крім того, суд звернув увагу на те, що
позивачем не доведено, яким чином
порушуються її права саме
Новоград-Волинською міською радою.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідно до договору купівлі-продажу
від 26.11.1980 р. позивачу належить 27/100
житлового будинку АДРЕСА_1. Згідно
державного акту на право власності на
землю серії ІV-ЖТ № 049210 від 16.07.2001 р.
ОСОБА_2 передано у приватну власність
земельну ділянку площею 0,0260 га,
розташовану за вказаною вище адресою
для обслуговування житлового будинку і
господарських будівель.

В період з 1993 р. по 1997 р. позивачем, на
підставі рішень виконавчого комітету
Новоград-Волинської міської ради
народних депутатів Житомирської
області № 181 від 12.05.1993 р. та № 273 від
28.06.1995 р., було проведено добудову
прибудови з ганком власної частини
житлового будинку та літньої кухні з
прибудовою по вул. Чернишевського, 8 в
м.Новоград-Волинський. Оскільки,
відповідно до рішення № 181 від 12.05.1993 р.,
позивачу було надано дозвіл на
здійснення добудови з розміщенням в
ній кімнати та кухні загальним
розміром 4,2 м по ширині та 6,5 м по
довжині до частини вказаного будинку, а
позивач самовільно збільшила розмір
добудови на 3,06 м, то вказану добудову
було визнано самочинним будівництвом і
Інспекцією ДАБК у Житомирській області
відмовлено у прийнятті зазначених
об'єктів до експлуатації.

Відповідно до вимог статті 328 ЦК
України право власності набувається
на підставах що не заборонені законом.

Норма стаття 376 п.5 ЦК України
передбачає, що на вимогу власника
(користувача) земельної ділянки суд
може визнати за ним право власності на
нерухоме майно, яке самочинно
збудоване на ній, якщо це не порушує
права інших осіб.

Проте, як роз'яснив Пленум Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в постанові від 30 березня 2012 року
№ 6 «Про практику застосування судами
статті 376 Цивільного кодексу України
(про правовий режим самочинного
будівництва) за загальним правилом
кожна особа має право на захист свого
цивільного права лише в разі його
порушення, невизнання або оспорювання
(частина перша статті 15 ЦК, частина
перша статті 3 ЦПК України. У зв'язку із
цим звернення до суду з позовом про
визнання права власності на самочинне
будівництво має здійснюватися за
наявності даних про те, що порушене
питання було предметом розгляду
компетентного державного органу,
рішення якого чи його відсутність
дають підстави вважати про наявність
спору про право.

В пункті 27 вказаної постанови
зазначено, що розташовані на земельній
ділянці поряд із житловим будинком
господарсько-побутові будівлі й
споруди: сараї, гаражі, літні кухні тощо
відповідно до положень статей 186, 381 ЦК
є приналежністю головної речі
(будинку). У зв'язку із цим положення
частини п'ятої статті 376 ЦК не є
підставою для визнання за власником
такого житлового будинку самостійного
права власності на самочинно
побудовані господарсько-побутові
будівлі й споруди, що були зведені
після набуття ним права власності на
будинок чи садибу. Прийняття в
експлуатацію таких об'єктів
нерухомості має здійснюватися
відповідною інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю у
спосіб, визначений Порядком прийняття
в експлуатацію індивідуальних
(садибних) житлових будинків, садових,
дачних будинків, господарських
(присадибних) будівель і споруд,
прибудов до них, громадських будинків I
та II категорії складності, які
збудовані без дозволу на виконання
будівельних робіт і проведення
технічного обстеження їх будівельних
конструкцій та інженерних мереж,
затвердженим наказом Міністерства
регіонального розвитку, будівництва та
житлово-комунального господарства
України від 24 червня 2011 року N 91.

Суд першої інстанції обґрунтовано
відмовив у позові, оскільки спірні
об'єкти нерухомого майна, що були
зведені позивачем після набуття нею
права власності на будинок, є
приналежністю до головної речі
(будинку), тому на них не може бути
самостійно визнано право власності,
відповідно до ст. 376 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги про
проведення позивачем реконструкції
житлового будинку, а не добудови,
спростовується змістом рішень
виконавчого комітету
Новоград-Волинської міської ради
народних депутатів Житомирської
області № 181 від 12.05.1993 р. та № 273 від
28.06.1995 р., відповідно до яких останній
було надано дозвіл на будівництво
сараю в блоці з літньою кухнею розміром
3,5 м. по ширині та 7,0 м по довжині на
належній земельній ділянці та добудову
з розміщенням в ній кімнати та кухні
загальним розміром 4,2 м по ширині та 6,5 м
по довжині до частини належного на
праві власності будинку. Крім того,
норма частини першої ст.376 ЦК України
підлягає застосуванню й до випадків
самочинної реконструкції об'єкта
нерухомості, у результаті якої об'єкт
набуває нових якісних характеристик
(зміна конфігурації, площі та кількості
приміщень тощо).

Інші доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують і на
законність ухваленого рішення не
впливають.

Згідно ст. 308 ЦПК України суд
апеляційної інстанції відхиляє
апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що рішення суду
першої інстанції ухвалено з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, підстави для
його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Новоград-Волинського
міськрайонного суду Житомирської
області від 29 квітня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий
Судді