Справа №2-3949/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/заочне/

06 червня 2014 року Солом'янський
районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Оксюти Т.Г.

при секретарі : Шимонович
Р.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду, в м. Києві справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя
особа: Солом'янський районний відділ
Державної міграційної служби України у
м. Києві про визнання особи такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась з позовом до
відповідача та просила визнати ОСОБА_2
таким, що втратив право користування
квартирою АДРЕСА_1, яка належить
позивачу на праві власності та
зобов'язати Солом'янський районний
відділ Державної міграційної служби
України у м. Києві зняти ОСОБА_2 з
реєстраційного обліку за вказаною
адресою.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона є
власником квартири АДРЕСА_1 на підставі
договору дарування від 14.12.2004 року.

У вказаній квартирі був зареєстрований
відповідач, якому позивач у 2013 році
запропонувала добровільно знятись з
реєстраційного обліку.

Однак, відповідач ОСОБА_2 в
добровільному порядку не знявся з
реєстраційного обліку за вказаною
адресою та на даний час його місце
перебування невідоме. В квартирі
відповідач не проживає, його особисті
речі в квартирі відсутні.

Позивач вважає, що відповідач втратив
право користування квартирою АДРЕСА_1,
у зв'язку з чим просила позов
задовольнити.

Позивач в судове засідання не
з'явилась, про дату та час розгляду
справи повідомлена належним чином,
надала заяву в якій позовні вимоги
підтримала у повному обсязі та просила
справу розглядати без її участі, проти
ухвалення заочного рішення не
заперечувала.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, про час та місце розгляду
справи повідомлявся належним чином,
однак причини неявки суду не повідомив.

Суд, відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК
України вважає за можливе розглянути
справу на підставі наявних у ній
матеріалів у його відсутність,
оскільки неявка відповідача не
перешкоджає постановленню заочного
рішення, проти чого не заперечувала
позивач.

Третя особа Солом'янський районний
відділ Головного управління ДМС
України в м. Києві в судове засідання
свого представника не направила, про
дату та час розгляду справи
повідомлена належним чином, про
причини неявки суду не повідомила.

Згідно ч. 2 ст. 197 ЦК України фіксування
судового засідання технічним засобом
здійснює секретар судового засідання
або за розпорядженням головуючого
інший працівник апарату суду. У разі
неявки в судове засідання всіх осіб,
які беруть участь у справі, чи в разі
якщо відповідно до положень цього
Кодексу розгляд справи здійснюється
судом за відсутності осіб, які беруть
участь у справі, фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Врахувавши заяву позивача, дослідивши
матеріали справи, суд приходить до
висновку, що позов підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є
власником квартири АДРЕСА_1 на підставі
договору дарування квартири від 14.12.2004
року, посвідченого державним
нотаріусом П'ятої Київської державної
нотаріальної контори.

Згідно довідки форми №3 виданої
Центром обслуговування споживачів №2
29.01.2014 року за №349, у квартирі АДРЕСА_1,
зареєстровані: позивач ОСОБА_1 - власник
особового рахунку, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1
- донька та відповідач ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2

З матеріалів справи вбачається, що
позивач у 2013 році запропонувала
відповідачу ОСОБА_2 в добровільному
порядку знятись з реєстраційного
обліку.

Однак, відповідач ОСОБА_2 в
добровільному порядку не знявся з
реєстраційного обліку за вищевказаною
адресою, в квартирі не проживає та його
особисті речі в ній відсутні.

Позивач просила визнати ОСОБА_2 таким,
що втратив право на користування жилим
приміщенням за адресою: АДРЕСА_1, на що
слід зазначити наступне.

Згідно ч.1 ст.316 ЦК України правом
власності є право особи на річ (майно),
яке вона здійснює відповідно до закону
за своєю волею, незалежно від волі
інших осіб.

Згідно ч.1 ст.317 ЦК України власникові
належить права володіння, користування
та розпоряджання своїм майном.

Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні» громадяни
України, а також іноземець чи особа без
громадянства, які перебувають в
Україні на законних підставах,
зобов'язані протягом десяти днів після
прибуття до нового місця проживання
зареєструвати місце проживання.

Згідно ч.1 ст.7 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні», зняття з
реєстрації місця проживання
здійснюється протягом семи днів на
підставі заяви особи, запиту органу
реєстрації за новим місцем проживання
особи, остаточного рішення суду (про
позбавлення права власності на житлове
приміщення або права користування
житловим приміщенням, визнання особи
безвісно відсутньою або померлою),
свідоцтва про смерть.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_2 змінивши своє місце проживання
не знявся з реєстраційного обліку з
місця попереднього проживання та не
зареєструвався за місцем нового
проживання.

Відповідно до ст. ст. 391, 405 ЦК України
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпоряджання
своїм майном.

Встановлено, що відповідач ОСОБА_2. у
спірній квартирі не проживає більше
року, залишив її добровільно, його
особистих речей у квартирі немає,
комунальні послуги та витрати по
утриманню будинку (поточний ремонт) не
несе, так само як і інших витрат, також
не приймає участі у спільному побуті.

Крім того відповідач не є членом сім'ї
власника позивача ОСОБА_1

Отже, ОСОБА_2, будучи зареєстрованим у
квартирі, що належить позивачу, порушує
її права та законні інтереси на свій
розсуд володіти, користуватись і
розпоряджатись належним майном, що
передбачені законодавством України.

Згідно вимог ст. ст. 27, 28, 29, 30 ЦПК України
засобами доказування в цивільній
справі є пояснення сторін і третіх
осіб, показання свідків, письмові
докази, речові докази і висновки
експертів. Суд приймає до розгляду лише
ті докази, які мають значення для
справи. Обставини, які за законом
повинні бути підтвердженні певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування. Кожна сторона
має довести ті обставини, на які
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

За таких обставин, суд дійшов висновку,
що позивач довела ті обставини, на які
посилалась, як на підставу своїх
позовних вимог, а тому позов підлягає
задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до п. 2 ст. 82 ЦПК України якщо
у встановлений судом строк судові
витрати не будуть оплачені, заява
відповідно до ст. 207 залишається без
розгляду, або витрати стягуються за
судовим рішенням у справі,коли оплата
судових витрат була відстрочена або
розстрочена до ухвалення цього
рішення.

З огляду на викладене, суд приходить до
висновку, про стягнення з відповідача
на користь держави суми судового збору
243,60 грн.

Керуючись ст. ст. 316, 317, 391, 405 ЦК України,
ч.1 ст. 6, ч.1 ст.7 ЗУ «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в України», ст.ст. 10, 27-30, 58, 60,
169, 209, 212, 213, 215, 218, 224, 226 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа:
Солом'янський районний відділ
Державної міграційної служби України у
м. Києві про визнання особи такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН -
невідомий, таким, що втратив право
користування житловим приміщенням за
адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН -
невідомий на користь держави судовий
збір в сумі 243,60 грн.

Заочне рішення може бути оскаржене
позивачем до Апеляційного суду м. Києва
через Солом'янський районний суд м.
Києва протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, який його постановив, за
письмовою заявою відповідача, яка може
бути подана протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Суддя