справа № 619/949/13-ц
провадження 2/619/128/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М
У К Р А Ї Н И

18 червня 2014 року
Дергачівський районний суд
Харківської області

у складі: головуючого судді
Якименко Л.О.

при секретарі
Ломановій І.А.

за участю
представника

позивачів
ОСОБА_1

представника
відповідача

ОСОБА_2
ОСОБА_3

представника
відповідача

ОСОБА_4
ОСОБА_5

представника 3-ї
особи

прокуратури
Дергачівського

району Харківської
області Лісничої О.М.

представника 3-ї
особи

Дергачівської
міської ради

Харківської
області Пономарьової І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Дергачі
цивільну справу за позовом ОСОБА_8 в
інтересах неповнолітньої ОСОБА_9,
ОСОБА_10 в інтересах неповнолітньої
ОСОБА_11, ОСОБА_12 в інтересах
неповнолітніх ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15
в інтересах неповнолітньої ОСОБА_16,
ОСОБА_17 в інтересах неповнолітнього
ОСОБА_18, ОСОБА_19 в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_20 до ОСОБА_2, ТОВ
«Галлан ЛТД», приватного нотаріуса
Харківського міського нотаріального
округу Харківської області ОСОБА_4,
треті особи Служба у справах дітей
Дергачівської районної державної
адміністрації Харківської області,
Реєстраційна служба Дергачівського
районного управління юстиції у
Харківській області, Прокуратура
Дергачівського району Харківської
області, Головне управління юстиції у
Харківській області, Регіональне
відділення Фонду Державного майна у
Харківській області, Дергачівська
міська рада Харківської області про
визнання правочину недійсним.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_8 в інтересах неповнолітньої
ОСОБА_9, ОСОБА_10 в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_11, ОСОБА_12 в
інтересах неповнолітніх ОСОБА_13,
ОСОБА_14, ОСОБА_15 в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_16, ОСОБА_17 в
інтересах неповнолітнього ОСОБА_18,
ОСОБА_19 в інтересах неповнолітнього
ОСОБА_20 звернулися в суд з позовом до
ОСОБА_2, ТОВ «Галлан ЛТД», приватного
нотаріуса Харківського міського
нотаріального округу Харківської
області ОСОБА_4, треті особи Служба у
справах дітей Дергачівської районної
державної адміністрації Харківської
області, Реєстраційна служба
Дергачівського районного управління
юстиції у Харківській області,
Прокуратура Дергачівського району
Харківської області, Головне
управління юстиції у Харківській
області, Регіональне відділення Фонду
Державного майна у Харківській
області, Дергачівська міська рада
Харківської області про визнання
правочину недійсним.

В підтвердження позову позивачі
посилаються на те, що 09.11.2010 року між ТОВ
«Галлан ЛТД» та ОСОБА_2 було укладено
договір купівлі-продажу гуртожитку, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, який
був посвідчений приватним нотаріусом
Харківського міського нотаріального
округу ОСОБА_4, зареєстровано в реєстрі
за № 1806. Станом на дату укладання
вказаного договору купівлі-продажу у
гуртожитку за вказаною адресою
постійно проживали та були
зареєстровані малолітні та
неповнолітні діти разом зі своїми
батьками, а саме:

- неповнолітня ОСОБА_11,
ІНФОРМАЦІЯ_1, яка зареєстрована та
проживає у гуртожитку разом зі своєю
матір'ю ОСОБА_10, яка зареєстрована у
вказаному гуртожитку з 06.08.1988 року;

- малолітній ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_2,
який проживає разом зі своєю матір'ю
ОСОБА_12, яка зареєстрована у вказаному
гуртожитку з 19.01.2001 року;

- малолітня ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3,
яка проживає разом зі своєю матір'ю
ОСОБА_8, яка зареєстрована у вказаному
гуртожитку з 27.03.2001 року;

- малолітній ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_4,
який проживає разом зі своєю матір'ю
ОСОБА_12, яка зареєстрована у вказаному
гуртожитку з 19.01.2001 року;

- малолітня ОСОБА_16, ІНФОРМАЦІЯ_5,
яка проживає разом зі своєю матір'ю
ОСОБА_15, яка зареєстрована у вказаному
гуртожитку з 16.04.2003 року;

- малолітній ОСОБА_20, ІНФОРМАЦІЯ_6,
який проживає разом зі своєю матір'ю
ОСОБА_19, яка зареєстрована у вказаному
гуртожитку з 20.12.2003 року.

Факт проживання вказаних дітей
разом зі своїми батьками у гуртожитку
за адресою: АДРЕСА_1, також
підтверджується довідками виконавчого
комітету Дергачівської міської ради
Харківської області №№ 394, 395, 482, 483, 484,
що містяться у матеріалах справи.

У відповідності до ч. 3 ст. 29 ЦК
України місцем проживання фізичної
особи у віці від десяти до чотирнадцяти
років є місце проживання її батьків
(усиновлювачів) або одного з них, з ким
вона проживає, якщо інше місце
проживання не встановлено за згодою
між дитиною та батьками.

В свою чергу, у відповідності до ч.
4 ст. 29 ЦК України місцем проживання
фізичної особи, яка не досягла десяти
років, є місце проживання її батьків.

Таким чином, в силу положень, ст. 29
ЦК України, місцем проживання
неповнолітньої ОСОБА_11, малолітнього
ОСОБА_14, малолітньої ОСОБА_9,
малолітнього ОСОБА_13, малолітньої
ОСОБА_16 та малолітнього ОСОБА_20, на
момент укладання спірного договору
купівлі продажу, було місце проживання
їх батьків.

Факт проживання та реєстрації
місця проживання батьків вищевказаних
дітей у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1,
на момент укладення спірного договору
купівлі-продажу, підтверджується
відповідними відмітками про
реєстрацію місця проживання у
паспортах гр. ОСОБА_10, ОСОБА_12, ОСОБА_8,
ОСОБА_15 та ОСОБА_19

Враховуючи те, що на момент
укладання спірного договору
купівлі-продажу, у гуртожитку, що був
відчужений за вказаним договором,
проживали та були зареєстровані діти,
була обов'язковою попередня згода
органу опіки та піклування на
укладання такого договору. Тобто,
укладання спірного договору
купівлі-продажу гуртожитку було
можливе лише у разі забезпечення прав
та законних інтересів дітей, які в
ньому проживали.

Однак, як вбачається з спірного
договору купівлі-продажу та матеріалів
справи, попередньої згоди органу опіки
та піклування на його укладання
сторонами договору отримано не було.

Вказане підтверджується
відповіддю на колективне звернення,
наданою Службою у справах дітей
Дергачівської РДА Харківської області
від 31.02.2013 року № 01-16/257, в якій вказано,
що до служби ні фізичні, ні юридичні
особи не зверталися за наданням
дозволу органу опіки та піклування на
вчинення будь-яких правочинів стосовно
гуртожитку, який розташований за
адресою: АДРЕСА_1, у зв'язку з цим дане
питання Дергачівською РДА, як органом
опіки та піклування, не розглядалося.
Виходячи з цього, відповідний дозвіл,
як того вимагає ст. 12 Закону України
«Про основи соціального захисту
бездомних осіб і безпритульних дітей»
та не було отримано відповідної згоди
органу опіки та піклування на
укладення такого договору. Внаслідок
вищевказаного порушення норм Закону не
були дотримані гарантії збереження
права дітей на житло.

Згідно з ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам.

Статтею 215 ЦК України, зокрема,
визначено, що підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою-третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

В свою чергу, у відповідності до ч.
1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не
створює юридичних наслідків, крім тих,
що пов'язані з його недійсністю. У разі
недійсності правочину кожна із сторін
зобов'язана повернути другій стороні у
натурі все, що вона одержала на
виконання цього правочину, а в разі
неможливості такого повернення,
зокрема тоді, коли одержане полягає у
користуванні майном, виконаній роботі,
наданій послузі, відшкодувати вартість
того, що одержано, за цінами, які
існують на момент відшкодування.

З урахуванням того, що оскаржений
договір купівлі-продажу гуртожитку був
укладений з порушенням вимог діючого
законодавства та йому суперечить,
порушує права та законні інтереси
дітей, є достатні підстави для
визначення такого договору недійсним
та застосування наслідків його
недійсності.

В судовому засіданні позивач
ОСОБА_12 підтримала позовні вимоги і
пояснила, що гуртожиток був проданий
незаконно, порушено її права і права її
неповнолітніх дітей.

Позивач ОСОБА_17 позовні вимоги
підтримала і просила визнати правочин
недійсним.

Представник позивачів - ОСОБА_1
позовні вимоги підтримала і пояснила,
що будь-якої згоди органу опіки та
піклування надано не було, тобто було
порушено ст. 12 Закону України «Про
основи соціального захисту бездомних
осіб і безпритульних дітей» та не було
отримано відповідної згоди органу
опіки та піклування на укладення
такого договору. Внаслідок порушення
норм Закону не були дотримані гарантії
збереження права дітей на житло, тобто
були порушені права дітей, що є
підставою для визнання договору
купівлі-продажу недійсним.

Представник відповідача ОСОБА_2 -
ОСОБА_3 позовні вимоги не визнав і
пояснив, що нотаріусом були перевірені
мешканці гуртожитку і жодної
неповнолітньої дитини не було
зареєстровано в гуртожитку. Статус
будинку АДРЕСА_1 - приватний будинок.

Представник відповідача ТОВ
«Галлан ЛТД» не прибув у судове
засідання, про час та місце розгляду
справи повідомлявся належним чином, що
підтверджується поштовим
повідомленням, про причини неявки суду
не повідомив, тому суд вважає можливим
розглянути справу за його відсутності.

Представник відповідача
приватного нотаріуса ХМНО Харківської
області ОСОБА_4 - ОСОБА_5 позовні вимоги
не визнав і пояснив, що позов є
необґрунтованим. Сама міська рада
порушила права мешканців гуртожитку.
Приватний нотаріус ОСОБА_4 діяла згідно
з законом, жодної неповнолітньої
дитини в будинковій книзі
зареєстровано не було, тому нічиїх прав
порушено не було.

Представник третьої особи служби
у справах дітей Дергачівської РДА
Харківської області - ОСОБА_21 позовні
вимоги підтримала і пояснила, що
нотаріус після ознайомлення з
будинковою книгою, повинна була
перевірити наявність неповнолітніх
дітей, які б могли мешкати в гуртожитку.

Представник третьої особи
прокуратури Дергачівського району
Харківської області - Ліснича О.М.
позовні вимоги підтримала і просила їх
задовольнити.

Представник третьої особи
головного управління юстиції у
Харківській області - ОСОБА_22 позовні
вимоги підтримав і просив їх
задовольнити.

Представник третьої особи
Дергачівської міської ради -
Пономарьова І.В. позовні вимоги
підтримала і пояснила, що при укладанні
договору купівлі-продажу були порушені
права неповнолітніх дітей відносно
проживання в гуртожитку.

Представник третьої особи
Реєстраційної служби Дергачівського
районного управління юстиції в судове
засідання не з'явився, сповіщався про
час і місце розгляду справи належним
чином. Про поважні причини неявки суду
не повідомив, тому суд вважає за
можливе розглянути справу за його
відсутності, так як про свій вступ у
справу він суду не повідомив.

Представник третьої особи
Регіонального відділення Фонду
Державного майна у Харківській області
в судове засідання не з'явився,
сповіщався про час і місце розгляду
справи належним чином. Про поважні
причини неявки суду не повідомив, тому
суд вважає за можливе розглянути
справу за його відсутності, так як про
свій вступ у справу він суду не
повідомив.

Суд, вислухавши сторони,
представників 3-х осіб, свідків,
дослідивши матеріали справи, як докази,
вважає позов таким, що не підлягає
задоволенню.

Судом було достовірно
встановлено, що 09.11.2010 року між ТОВ
«Галлан ЛТД» та ОСОБА_2 було укладено
договір купівлі-продажу гуртожитку, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, який
був посвідчений приватним нотаріусом
Харківського міського нотаріального
округу ОСОБА_4, зареєстровано в реєстрі
за № 1806.

На підставі ст.ст. 10, 11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи в межах
заявлених позивачем вимог та
зазначених і доведених сторонами
обставин.

У відповідності до ст. 15 ЦК України
кожна особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання. Способом
захисту цивільних прав та інтересів у
відповідності до ст. 16 ЦК України є
визнання правочину недійсним.

Доказами відповідно до ст. 57 ЦПК
України є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Докази
мають бути належними (ст. 58 ЦПК України)
та допустимими (ст. 59 ЦПК України).

Крім того, відповідно до вимог ст.
60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
грунтуватися на припущеннях.

Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного
Суду України № 9 «Про судову практику
розгляду цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» роз'яснено, що
правочин може бути визнаний недійсним
лише з підстав, визначених законом та
із застосуванням наслідків
недійсності передбачених законом.

Загальними вимогами чинності
правочину є такі: зміст правочину не
може суперечити ЦК України та іншим
вимогам цивільного законодавства, а
також моральним засадам суспільства;
особа, яка вчиняє правочин, повинна
мати необхідний обсяг цивільної
дієздатності; волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі;
правочин має вчинятись у формі,
встановленій законом; правочин має
бути спрямований на спільне настання
на реальне настання правових
наслідків, що обумовлені ним; не може
суперечити правам та інтересам осіб.
Правочин може визнаватись недійсним за
наявності дефектів у будь-якому
елементі правочину.

Частиною 1 ст. 215 ЦК України передбачено,
що підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу.

Згідно ч. 3 ст. 203 ЦК України
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі.

Відповідно до ч. 5 ст. 203 ЦК України
правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним.

Відповідно до ч. 6 ст. 203 ЦК України
правочин, що вчиняється батьками
(усиновлювачами), не може суперечити
правам та інтересам їхніх малолітніх,
неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Позивачі не надали суду доказів, а
саме правових документів, на підставі
яких була проведена їх реєстрація в
Дергачівському РВ ГУМВС України в
Харківській області. Тобто доказів про
набуття позивачами разом з їх
неповнолітніми дітьми права на
вселення та проживання у гуртожитку не
мається. Право громадян на одержання
жилого приміщення передбачено ст. 31 ЖК
України.У відповідності до ст. 58 ЖК
України на підставі рішення про
надання жилого приміщення в будинку
державного або громадяького житлового
фонду виконавчий комітет міської ради
видає громадянинові ордер, який є
єдиною підставою для свелення в надане
жиле приміщення. Позивачі в судовому
засіданні пояснили, що вселялися в
гуртожиток на підставі клопотання
Дергачівського міського голови про їх
реєстрацію до органів паспортної
служби Дергачівського РВ, що не
передбачено чинним законодавством.

У відповідності до ст. 655 ЦК
України за договором купівлі-продажу
одна сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму.

Судом був досліджений договір
купівлі-продажу гуртожитку літ. «А-2»,
що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.
85 том справи 2) укладений між ТОВ
«Галлан ЛТД» в особі директора ОСОБА_24 -
продавець та ОСОБА_2 - покупець,
засвідчений приватним нотаріусом
Харківського міського нотаріального
округу ОСОБА_4 за реєстровим № 1806, де
мається запис нотаріуса про те, що нею
перевірено та повернуто: будинкову
книгу для прописки громадян, що
проживають в будинку АДРЕСА_1, виданої
паспортним столом м. Дергачі МВС СРСР
25.08.1982 року, де записів щодо обліку
дітей малолітнього чи неповнолітнього
віку немає.

Суд дійсно погоджується з тим, що
відповідно до вимог ст. 12 Закону
України № 2623-IV «Про основи соціального
захисту бездомних осіб і безпритульних
дітей»: держава охороняє і захищає
права та інтереси дітей під час
вчинення правочинів щодо нерухомого
майна; неприпустиме зменшення або
обмеження прав та інтересів дітей під
час вчинення будь-яких правочинів щодо
жилих приміщень; органи опіки та
піклування здійснюють контроль за
дотриманням батьками та особами, які їх
заміняють, житлових прав і
охоронюваних законом інтересів дітей
відповідно до закону; для вчинення
будь-яких правочинів щодо нерухомого
майна, право власності на яке або право
користування яким мають діти,
необхідний попередній дозвіл органів
опіки та піклування, що надається
відповідно до закону. Посадові особи
органів опіки та піклування несуть
персональну відповідальність за
захист прав та інтересів дітей при
наданні дозволу на вчинення правочинів
щодо нерухомого майна, яке належить
дітям.

Суд також бере до уваги і
практику вирішення спорів стосовно
визнання з цих підстав недійсним
договору іпотеки. У відповідності до п.
44 постанови № 5 Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин» від 30.03.2012 року дійсно
вказано, що згідно зі ст. 32 ЦК України,
ст. 177 СК України та ст. 17 Закону України
від 26 квітня 2001 року «Про охорону
дитинства» батьки не мають права без
дозволу органу опіки і піклування
укладати договір, який підлягає
нотаріальному посвідченню або
спеціальній реєстрації, відмовлятися
від належних дитині майнових прав,
здійснювати розподіл, обмін,
відчуження житла, зобов'язуватися від
імені дитини порукою, видавати
письмові зобов'язання. У зв'язку з
наведеним суди повинні виходити із
того, чи мала дитина право власності на
предмет іпотеки чи право користування
предметом іпотеки на момент укладення
договору іпотеки. Виходячи з
вищевикладеного, суд приходить до
висновку, що неповнолітні діти
позивачів, як і самі позивачі, на момент
укладання договору купівлі-продажу 09
листопада 2010 року не мали ні права
власності, ні права на користування
жилим приміщенням у гуртожитку по
АДРЕСА_1, а тому підстав визнавати
договів недійсним не має.

Представником 3-ї особи прокуратури
Дергачівського району Харківської
області Лісничою О.М. суду було надано в
якості доказу у справі письмові
пояснення гр. ОСОБА_25, який начебто
працював на посаді начальника ПМК-33 з
1980 по 1996 роки і на балансі якого
перебував вищевказаний гуртожиток.
Ордери на вселення на той час не
передбачалися для гуртожитків. Суд
зазначений доказ не бере до уваги, так
як вважає його неналежним і
недопустимим, так як вищевказаний
громадянин не відомо з яких причин
надавав прокурору Муха А. пояснення, та
більше того про кримінальну
відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК
України не попереджався. (а.с. 190-191 том
справи 2).

Допитані в судовому засіданні
свідки ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_23, ОСОБА_28
суду пояснили, що вони були членами
комісії по обстеженню приміщення
гуртожитка, так як надійшла заява
мешканців гуртожитку АДРЕСА_1. Кому
належав будинок вони не знали і не
виясняли згоду власника на огляд
будинку.

Відповідно до ст. 50 Закону України «Про
нотаріат» нотаріальна дія або відмова
у її вчиненні, нотаріальний акт
оскаржуються до суду. Право на
оскарження нотаріальної дії або
відмови у її вчиненні, нотаріального
акта має особа, прав та інтересів якої
стосуються такі дії чи акти. Матеріали
справи не містять доказів звернення
позивачів зі скаргою на дії нотаріуса
та визнання дій нотаріуса незаконними.
З огляду на викладене, суд дійшов
висновку, що дії приватного нотаріуса
ОСОБА_4 відповідають вимогам,
передбаченим Законом України «Про
нотаріат».

Зважаючи на викладене, суд
вважає, що обставини, на які
посилаються позивачі, як на підставу
визнання договору купівлі-продажу
недійсним, не свідчать про його
недійсність.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 58, 59, 60 ЦПК
України, ст.ст. 15, 16, 203, 215, 655 ЦК України,
31, 58 ЖК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_8 в
інтересах неповнолітньої ОСОБА_9,
ОСОБА_10 в інтересах неповнолітньої
ОСОБА_11, ОСОБА_12 в інтересах
неповнолітніх ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15
в інтересах неповнолітньої ОСОБА_16,
ОСОБА_17 в інтересах неповнолітнього
ОСОБА_18, ОСОБА_19 в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_20 - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Харківської області
шляхом подачі в 10-денний строк з дня
проголошення вступної і резолютивної
частини рішення апеляційної скарги
через Дергачівський районний суд, а
особами, які приймали участь у справі,
але не були присутні при оголошенні
рішення у той же строк з моменту
отримання копії рішення. Строк
виготовлення мотивувальної частини
рішення 23 червня 2014 року.

Суддя:
Якименко
Л.О.