Справа №2-4752/11 14.04.2014 14.04.2014 14.04.2014
Провадження №22-ц/784/1223/14
Головуючий першої інстанції :
Доповідач апеляційного суду: Галущенко
У Х В А Л А

Іменем
України

2014р, квітня місяця, 14 дня,
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого: Галущенка О.І

суддів: Самчишиної
Н.В.

Серебрякової Т.В.

із секретарем

судового засідання:
Богуславською О.М.

з участю:

позивачки - ОСОБА_4

відповідача - ОСОБА_5

представників:

позивачки - ОСОБА_6

відповідача - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за

апеляційною
скаргою

ОСОБА_5 на рішення Заводського
районного суду м. Миколаєва від
06.03.2014р., у справі за

позовом

ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про поділ
спільного сумісного майна подружжя,

встановила:

02.12.2011 р. ОСОБА_4 звернулася з
позовом до ОСОБА_5 про поділ спільного
сумісного майна подружжя.

Позивачка зазначала, що за час
перебування у зареєстрованому шлюбі з
08.08.1992 р. до 03.06.2011 р. з відповідачем
нажите спільне майно, яке складається з
речей домашньої обстановки та
побутової техніки на суму 74600грн.,
автомобіля «КІА GERATE» НОМЕР_1, 2009 р. вип.
залишковою вартістю 89293 грн. 85 коп.,
грошових коштів на суму 30.000 грн.

Крім того, в період шлюбу за
рахунок спільних коштів та трудових
затрат здійснено поліпшувальний
ремонт будинку, який до 1998 р. належав
сестрі відповідача, а з 22.01.1998 р.
відповідачу на підставі договору
дарування.

Вартість
ремонтно-відновлювальних робіт
будинку складає 40219 грн., що істотно
збільшуває вартість будинку та є
підставою для визнання будинку
спільною сумісною власністю.

Посилаючись на наявність спору
щодо користування спільним майном
після припинення сімейних відносин,
позивачка уточнила позовні вимоги та
просила здійснити поділ спільного
сумісного майна шляхом передачі у
власність відповідача усього рухомого
та нерухомого майна і грошових
накопичень, а на її користь стягнути з
відповідача компенсацію ? частки
вартості усього спільного сумісного
майна, з урахуванням спільних вкладень
в ремонт будинку.

Рішенням Заводського районного
суду м. Миколаєва від 06.03.2014. р
постановлено про часткове задоволення
позову.

Цим рішенням стягнуто з
відповідача на користь позивачки 52559
грн. 14 коп. грошової компенсації ?
частки вартості спільного рухомого
майна та грошової компенсації ? частки
вартості невід'ємних поліпшень будинку
у розмірі 20110 грн..

У задоволенні позовних вимог про
стягнення ? частки спільних грошових
накопичень відмовлено.

Цим же рішенням постановлено про
відшкодування позивачці за рахунок
відповідача витрати на судовий збір у
розмірі 538 грн. 49 коп. та на проведення
експертизи у розмірі 1880 грн. 92 коп.

В апеляційній скарзі відповідач
ставить питання про скасування рішення
лише в частині стягнення грошової
компенсації невід'ємних поліпшень
будинку , посилаючись на порушення
судом норм матеріального права та
невідповідність висновків суду
дійсним обставинам спору з яких, на
його думку, вбачається, що
ремонтно-будівельні роботи з
поліпшення будинку не можуть
вважатися майном або річчю, а за таких
обставин не входять до складу
спільного сумісного майна подружжя та
поділу не підлягають.

Перевіряючи законність та
обгрунтованість рішення в межах
оскарження, визначених ст. 303 ЦПК
України, колегія суддів приходить
висновку про те, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню виходячи з
таких підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 60, 70,71
СК України майно набуте подружжям за
час шлюбу є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, а їх
частки у спільному майні рівними.

З матеріалів справи вбачається, і
це встановлено судом першої інстанції,
що за час шлюбу подружжям у спільну
сумісну власність набуте майно, яке
складається з речей домашньої
обстановки та побутової техніки на
суму 15824 грн. 27 коп., автомобіля «КІА
GERATE» НОМЕР_1, 2009 р. вип. залишковою
вартістю 89293 грн. 75 коп.

Вартість речей домашньої
обстановки, побутової техніки та
автомобіля визначена судом на основі
пояснень сторін, висновків судової
експертизи та з врахуванням
документів державної реєстрації
транспортного засобу.

Зазначених висновків суду, у тому
числі, щодо переліку спільного майна,
сторони не оспорюють.

Крім того, в період шлюбу за
рахунок спільних коштів та трудових
затрат здійснено поліпшувальний
ремонт будинку, який належить
відповідачу, на суму 40219 грн.

Встановлене підтверджується
поясненнями сторін та висновком
судової експертизи.

Зазначеним доказам суд дав
належну юридичну оцінку та прийшов
правильного і обґрунтованого
зібраними доказами висновку про те, що
спільні витрати подружжя на
поліпшувальний ремонт будинку входять
до складу спільного майна подружжя та
відповідно до приписів ст. ст. 70, 71 СК
підлягають поділу між ними у рівних
частках.

За таких обставин судом правильно
постановлено про стягнення з власника
будинку ? частки спільних витрат на
користь позивачки у розмірі 20110 грн.

Доводи апелянта щодо
необгрунтованого віднесення
ремонтно-будівельних робіт до об'єктів
права спільної сумісної власності
подружжя, не заслуговують на увагу,
оскільки відповідно до приписів ч.1 ст.
60 СК та з врахуванням положень ст.ст. 177,
179 ЦК України об'єктами цивільних прав
і, зокрема об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, є будь-які
предмети матеріального світу, у тому
числі результати робіт, які мають
вартісну оцінку та набуті за час
перебування подружжям у шлюбі.

Відповідно до цих норм
матеріального права результати
ремонтно-будівельних робіт з
поліпшення будинку, які зроблено за
рахунок спільних коштів та які мають
вартісну оцінку, обґрунтовано
віднесені судом до об'єктів права
спільної сумісної власності, яке
підлягає поділу між подружжям у разі
виникнення спору.

Інші доводи апеляційної скарги
також не можуть бути враховані,
оскільки не спростовують висновків
суду щодо дійсних обставин справи та
положень закону, які підлягають
застосуванню у спірних
правовідносинах.

Встановлене не дає підстав для
скасування чи зміни оскаржуваного
рішення.

Керуючись ст. 303, 307, 308, 314 - 315 ЦПК
України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 -
відхилити, а рішення Заводського
районного суду м. Миколаєва від 06.03.2014
р. - залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але з цього часу на протязі двадцяти
днів може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий:
О.І. Галущенко

Судді:
Н.В. Самчишина

Т.В. Серебрякова