Справа № 761/346/14-ц
Провадження №2/761/1871/2014
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
19 березня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді: Волошина
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Кредитної спілки
«Український фінансовий союз» про
повернення суми депозитного вкладу,
нарахованих процентів та штрафних
В грудні 2013 р. позивачка ОСОБА_1
звернулась до Шевченківського
районного суду м. Києва з позовом до
відповідача КС «Український
фінансовий союз», в якому просила суд:
стягнути з відповідача на користь
позивачки заборгованість за
депозитними договорами №Ф1-2330 від 16
січня 2008 р., №Ф1-4529 від 21 квітня 2009 р. та
№Ф1-3813 від 12 листопада 2008 р. у розмірі
Свої позовні вимоги позивачка
обґрунтовувала тим, що між сторонами
були укладені депозитні договори:
№Ф1-2330 від 16 січня 2008 р. (далі по тексту -
договір №1) та №Ф1-3813 від 12 листопада 2008
р. (далі по тексту - договір №2).
Відповідно до умов договору №1
позивачка внесла грошову суму у
розмірі 3000,0 грн. терміном на 13 місяців.
По закінченню терміну дії договору №1
позивачка отримала лише нараховані
проценти по вкладу, однак суму вкладу
відповідач відмовився повертати, при
цьому сторони уклали між собою
додатковий договір №ГО-17 про
здійснення пролонгації на строк 2
місяці - з 17 лютого по 17 квітня 2009 р., по
закінченню дії якого, відповідач знову
відмовився виплатити суму депозитного
вкладу. Сторони переоформили даний
вклад шляхом укладення договору №Ф1-4529
від 21 квітня 2009 р. (далі по тексту -
договір №3) у сумі 3000,0 грн. терміном на 12
місяців, проте і даний договір
залишився невиконаним.
Відповідно до умов договору №2
позивачка внесла грошову суму у
По закінченню дії договору №2
відповідач виплатив проценти у розмірі
731 грн., при цьому основна сума вкладу та
залишок від суми процентів залишились
Станом на дату подачі позову
заборгованість відповідача за
складається з: основного боргу у
грн. та штрафних санкцій у розмірі 437,67
грн. У зв'язку із чим, позивачка
вимушена була звернутись до суду за
захистом своїх прав.
До судового засідання від позивачки
надійшла заява про розгляд справи за її
відсутності, позовні вимоги підтримала
в повному обсязі та просила суд їх
задовольнити, проти винесення заочного
рішення не заперечувала.

Відповідач свого представника для
участі у розгляді справи не направив,
хоча про час та місце розгляду справи
сторона відповідача була оповіщена
належним чином, про поважність причин
неявки свого представника суду
повідомлено не було, як і не було
клопотань про розгляд справи за
відсутності сторони відповідача,
заперечення проти позову не
подавалися.

Оскільки сторона позивача не
заперечувала проти проведення
заочного розгляду справи і відповідно
до ст. ст. 169, 224 ЦПК України суд
постановив ухвалу про заочний розгляд
справи на підставі наявних у справі
доказів.

Суд, розглянувши подані сторонами
документи, повно і всебічно з'ясувавши
всі фактичні обставини справи, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, вважає, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору, вимог кодексу, актів
законодавства, а при відсутності таких
вимог - відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Як вбачається з матеріалів справи і це
встановлено судом, між сторонами було
укладено ряд договорів про внесення
внеску (вкладу) члена кредитної спілки
на депозитний рахунок, а саме 16 січня 2008
р. договір №Ф1-2330 за програмою
Новорічний депозит, 12 листопада 2008 р.
договір №Ф1-3813 за програмою
Благосостояние та 21 квітня 2009 р.
договір №Ф1-4529 за програмою Депозитна
весна.

Відповідно до умов договору №1,
позивачка внесла на депозитний рахунок
грошову суму у розмірі 3000,0 грн. строком
на 13 міс. під 23% річних. Після закінчення
строку дії даного договору, а саме 16
лютого 2009 р., сторонами було укладено
Додатковий договір №ГО-17 до договору
№1, за умовами якого пролонговано строк
дії договору №1 до 17 квітня 2009 р.

Згідно п. 6.2 договору №1 зобов'язання за
цим договором припиняється з моменту
виплати спілкою вкладнику або іншим
уповноваженим на те особам, всієї суми
вкладу та процентів за ним, а також в
інших випадках, передбачених
законодавством України та цим
договором.

Оскільки стороною позивача не
ставилась вимога про виплату процентів
за даним договором, під час судового
розгляду не перевірявся факт повноти
та правильності нарахування процентів
за договором №1. При цьому, твердження
позивачки, що сума депозитного вкладу
їй виплачена не була, а відбулось
переоформлення вкладу шляхом
укладення договору №3, не можуть бути
взяті до уваги судом як доказ
невиконання умов договору №1 щодо
повернення суми вкладу, так як, згідно
наданої позивачкою копії членської
книжки, по договору №1 позивачці 21
квітня 2009 р. було повернуто внесок у
розмірі 3000,0 грн. та закрито даний
депозитний рахунок, що не оспорювалось
стороною позивача під час розгляду
справи у суді. Більш того, зі змісту
договору №3 не вбачається, що він
укладений на продовження дії договору
№1, а квитанція прибуткового касового
ордеру №725 про прийняття відповідачем
від позивачки суми депозитного вкладу
у розмірі 3000,0 грн. по договору №3 (а.с.6)
свідчить про самостійність умов
договору №3.

Так, згідно умов договору №3 позивачка
внесла на депозитний рахунок грошову
суму у розмірі 3000,0 грн. строком на 12 міс.
під 29 % річних.

Відповідно до п.п.2), 3) п.3.2 договору №3
відповідач зобов'язувався повернути
всю суму вкладу, прийнятого від
позивачки, згідно з умовами цього
договору, а також нарахувати та
сплачувати вкладнику проценти за
користування вкладом у строки та в
розмірах, які передбачені умовами
цього договору.

Згідно п. 1.2 договору №3 днем закінчення
строку дії договору є 21 квітня 2009 р.

Однак, стороною відповідача станом на
дату розгляду справи в суді не виконано
умови договору №3, зокрема, не сплачено
проценти за користування грошовими
коштами та не повернуто суми
депозитного внеску, що підтверджується
відсутністю будь-яких відміток по
операціям з видачі коштів по
депозитному рахунку за договором №3 в
членській книжці позивачки та не
спростовано під час судового розгляду
стороною відповідача.

Відтак, станом на дату подання позовної
заяви наявна заборгованість
відповідача по договору №3 у розмірі 3870
грн., де 3000,0 грн. - сума неповернутого
депозитного вкладу, 870 грн. -
заборгованість по сплаті процентів.

Крім того, між сторонами було укладено
договір №2, за умовами якого позивачка
внесла на депозитний рахунок грошову
суму у розмірі 10000,0 грн. строком на 6 міс.
під 29 % річних.

Відповідно до п.п.2), 3) п.3.2 договору №2
відповідач зобов'язувався повернути
всю суму вкладу, прийнятого від
позивачки, згідно з умовами цього
договору, а також нарахувати та
сплачувати вкладнику проценти за
користування вкладом у строки та в
розмірах, які передбачені умовами
цього договору.

Згідно положень п. 2.3 договору №2
проценти на вклад нараховуються за
фактичну кількість днів користування
спілкою грошовими коштами та
починається з наступного дня після
отримання спілкою суми внеску (вкладу)
на депозитний рахунок, а припиняються в
день закінчення строку вкладу чи день
дострокового розірвання. Виплата
процентів здійснюється вкладнику 12
числа кожного місяця.

При цьому, як вбачається із членської
книжки позивачки, по видатковим
операціям по договору №2 позивачці
виплачено лише суму нарахованих
процентів у розмірі 731,46, а відтак,
станом на момент розгляду справи в суді
заборгованість відповідача по
договору №2 становить 10 718,54 грн., де 10000,0
грн. - сума неповернутого депозитного
вкладу, 718,54 грн. - заборгованість по
сплаті процентів.

Згідно п. 5.3 договору №2 та №3 у випадку
невиконання або не належного виконання
умов цього договору, сторони несуть
відповідальність у відповідності до
чинного законодавства України.

У відповідності з ч. 1 ст. 530 ЦК України,
якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події.

Згідно ч. 7. ст.10 Закону України «Про
кредитні спілки», повернення вкладів
провадиться за взаємною згодою сторін
або не пізніше строку, передбаченого
відповідним договором.

У відповідності з ч. 1 ст. 23 цього Закону
внески (вклади) членів кредитної спілки
на депозитні рахунки, а також
нарахована на такі кошти та пайові
внески плата (проценти) належать членам
кредитної спілки на праві приватної
власності.

Статтею 41 Конституції України
визначено, що ніхто не може бути
протиправно позбавлений права
власності. Право приватної власності є
непорушним.

Частиною 2 ст. 23 Закону України «Про
кредитні спілки» передбачено, що
кожний член кредитної спілки має право
одержати належні йому кошти, у порядку
і строки, які визначені відповідно до ч.
7 ст. 10 цього Закону, статуту кредитної
спілки або укладеними з членом
кредитної спілки договорами.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором.

За змістом ст. 625 ЦК України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Таким чином, в судовому засіданні
знайшов підтвердження той факт, що
відповідач свої зобов'язання за
укладеними договорами №2 та №3 перед
позивачкою не виконав, а тому суд
вважає, що з відповідача на користь
позивачки підлягає стягненню
заборгованість у розмірі 14588,54 грн., що
складається з: 13000,0 грн. - суми
депозитних вкладів та 1588,54 грн. -
процентів за договорами.

При цьому, враховуючи положення ст. ст.
10, 11 ЦПК України, роз'яснення наданих в
п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду
України «Про судове рішення у
цивільній справі», згідно яких, суд
розглядає цивільні справи в межах
заявлених позивачем вимог та
зазначених і доведених ним обставин,
суд приходить до висновку, що заявлені
позивачкою позовні вимоги щодо
стягнення 3% річних від суми
заборгованості у розмірі 437,67 грн.
підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з
відповідача на користь держави
підлягає судовий збір у розмірі 243,6 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 60, 88, 169, 179, 208, 209,
212-215, 218, 223-228, 232, 294 ЦПК України; ст. 41
Конституції України; ст. ст. 525, 526, 530, 610,
612, 625, 1216, 1218, 1296 ЦК України; ст. ст. 10, 23
Закону України «Про кредитні спілки»;
п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду
України «Про судове рішення у
цивільній справі», суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Кредитної спілки
«Український фінансовий союз» про
повернення суми депозитного вкладу,
нарахованих процентів та штрафних
санкцій - задовольнити частково.

Стягнути з Кредитної спілки
«Український фінансовий союз» на
користь ОСОБА_1 заборгованість за
договором №Ф1-3813 про внесення внеску
(вкладу) члена кредитної спілки на
депозитний рахунок за програмою
Благосостояние від 12 листопада 2008 р. та
договором №Ф1-4529 про внесення внеску
(вкладу) члена кредитної спілки на
депозитний рахунок за програмою
Депозитна весна від 21 квітня 2009 р. у
розмірі 14588 /чотирнадцять тисяч п'ятсот
вісімдесят вісім/ грн. 54 коп. та 437
/чотириста тридцять сім/ грн. 67 коп. у
рахунок 3% річних за прострочення
виконання грошового зобов'язання.

В решті позову відмовити.

Стягнути з Кредитної спілки
«Український фінансовий союз» на
користь держави судовий збір у розмірі
243 /двісті сорок три/ грн. 60 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене в
загальному порядку. У цьому разі строк,
протягом якого розглядалася заява, не
включається до строку на апеляційне
оскарження рішення.

Рішення суду може бути оскаржене до
Апеляційного суду м. Києва через
Шевченківський районний суд м. Києва
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя: