У Х В А Л А

іменем україни

18 червня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Кузнєцова В. О.,

суддів: Ізмайлової Т. Л.,
Мостової Г. І.,

Мартинюка В. І.,
Остапчука Д. О.,

розглянувши у судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
повернення власнику
вантажопасажирського автомобіля, а у
разі неможливості -відшкодувати його
вартість, за касаційною скаргою ОСОБА_3
на рішення Зміївського районного суду
Харківської області від 04 лютого 2014
року та ухвалу апеляційного суду
Харківської області від 25
березня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_4, у якому з
урахуванням уточнень просив повернути
йому вантажопасажирський автомобіль
марки ІЖ-2715, д.н.з. НОМЕР_4, 1993
року випуску, двигун № НОМЕР_2, кузов №
НОМЕР_3, вантажний фургон, а у разі
неможливості повернути вказаний
автомобіль, відшкодувати його вартість
у сумі 6 500 грн.

Посилався на те, що 03 жовтня 2008 року
він скасував довіреність від
06 травня 2005 року, якою уповноважив
ОСОБА_4 та ОСОБА_5
експлуатувати та розпоряджатись
належним йому автомобілем, про що
останні були повідомлені в
установленому законом порядку. 30
березня 2010 року йому стало відомо, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 помер, а його
автомобіль продано. Просив
задовольнити позов.

Рішенням Зміївського районного суду
Харківської області від 04 лютого 2014
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Харківської області
від 25 березня 2014 року, в задоволенні
позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, ухвалені у
справі судові рішення просить
скасувати та направити справу на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, обговоривши доводи касаційної
скарги та перевіривши матеріали
справи, дійшла висновку, що скарга
підлягає задоволенню на таких
підставах.

Відмовляючи в задоволенні позову,
суд першої інстанції, з висновками
якого погодився і апеляційний суд,
виходив із того, що позивач пропустив
строк позовної давності, встановлений
ст. 257 ЦК України.

Проте з такими висновками судів
повністю погодитись не можна з огляду
на наступне.

Судами встановлено, що ОСОБА_3 є
власником автомобіля марки ІЖ-2715, д.н.з.
НОМЕР_4, 1993 року випуску, двигун №
НОМЕР_2, кузов № НОМЕР_3.

06 травня 2005 року ОСОБА_3 видав
довіреність , якою уповноважив ОСОБА_4
та ОСОБА_5 експлуатувати та
розпоряджатись вказаним автомобілем.

03 жовтня 2008 року позивач скасував
вказану довіреність, про що
06 жовтня 2008 року був повідомлений
ОСОБА_4

Із листа УДАІ ГУМВС України в
Харківській області від 30 березня
2010 року вбачається, що спірний
автомобіль було продано
ОСОБА_5, який ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер.

Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові
належать права володіння, користування
та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 391 ЦК України
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпоряджання
своїм майном.

З наведеної норми права вбачається,
що власник (титульний володілець) може
вимагати усунення всяких порушень його
права. Таке право забезпечується йому
за допомогою негаторного позову.
Негаторний позов - це позадоговірна
вимога власника, що володіє річчю, до
третьої особи про усунення перешкод у
здійсненні правомочностей
користування та (або) розпорядження
майном. Перешкодою в здійсненні
правомочностей власника є
неправомірні дії порушника цих прав.
Підставою негаторного позову є
обставини, що обґрунтовують право
позивача на користування і
розпорядження майном, а також
підтверджують, що поведінка третьої
особи створює перешкоди у здійсненні
цих правомочностей. Як відповідач
виступає особа, що своїм
противоправним поводженням створює
перешкоди, що заважають нормальному
здійсненню права власності (права
титульного володіння).

Оскільки порушення прав позивача
щодо спірного майна носить триваючий
характер, а спірні правовідносини
ґрунтуються на вимозі позивача, яка має
характер негаторного позову, то на
порушення приписів ст. ст. 212-214,
303 ЦПК України суди дійшли до
передчасного висновку про відсутність
підстав для задоволення позову у
зв'язку з пропуском строку позовної
давності.

Порушення судами при розгляді справи
норм процесуального права (ст.
ст. 10, 60, 179 ЦПК України) унеможливили
встановлення фактичних обставин, що
мають значення для її правильного
вирішення, тому ухвалені ними судові
рішення не можуть вважатись законними
і обґрунтованими та в силу ст. 338 ЦПК
України підлягають скасуванню із
передачею справи на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Зміївського районного суду
Харківської області від 04 лютого 2014
року та ухвалу апеляційного суду
Харківської області від 25 березня 2014
року скасувати, справу направити на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
В. О. Кузнєцов

Судді:
Т. Л. Ізмайлова

В. І. Мартинюк

Г. І. Мостова

Д. О. Остапчук