Єдиний унікальний номер 271/542/14-ц
Номер провадження 22-ц/775/3685/2014
Головуючий у 1 інстанції Заставенко М.О.
Доповідач Корчиста О.І.
18 квітня 2014 року Апеляційний суд
Донецької області в складі:
суддів: Хейло
Я.В., Корчистої О.І.
розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Донецьку
апеляційну скаргу Відділення
виконавчої дирекції фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в
Червоногвардійському районі м.
Макіївки Донецької області на рішення
Червоногвардійського районного суду м.
Макіївки Донецької області від 13
березня 2014 року по цивільній справі за
позовною заявою ОСОБА_2 до Відділення
виконавчої дирекції фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в
Червоногвардійському районі м.
Макіївки Донецької області про
відшкодування моральної шкоди,
Рішенням Червоногвардійського
районного суду м. Макіївки Донецької
області від 13 березня 2014 року з
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в
Червоногвардійському районі м.
Макіївки Донецької області на користь
ОСОБА_2 на відшкодування моральної
шкоди стягнуто 12 000 гривень.

В апеляційній скарзі відповідач
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в
Червоногвардійському районі м.
Макіївки Донецької області просить
скасувати рішення суду, ухвалити нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
позовних вимог, посилаючись на те, що
висновки суду першої інстанції не
ґрунтуються на нормах матеріального
права, не відповідають доказам по
справі.

Судом першої інстанції встановлено,
що позивач працював на АП «Шахта ім. А.Ф.
Засядько» з 28 травня 1991 року по 08 жовтня
2003 року на посаді електрослюсаря та
переводився на посаду прохідника 5
розряду з повним робочим днем. У зв'язку
з виконанням своїх трудових обов'язків
отримав професійне захворювання, у
зв'язку з чим, 24 лютого 2005 року
висновком МСЕК йому було встановлено 40%
втрати професійної працездатності
вперше та визнано інвалідом ІІІ групи
(а.с.3). Суд стягнув на користь позивача
на відшкодування моральної шкоди 12 000
гривень, при цьому вважав, що саме
відповідач повинен відшкодувати
позивачу заподіяну моральну шкоду
ушкодженням здоров'я та втратою
працездатності.

В судовому засіданні представник
відділення виконавчої дирекції
підтримала доводи апеляційної скарги,
позивач в судове засідання не з'явився,
про час і місце судового засідання
повідомлений належним чином, про
причини неявки суд не повідомив.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи
представника відповідача, дослідивши
матеріали справи, апеляційний суд
вважає, що апеляційна скарга підлягає
відхиленню з наступних підстав:

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Апеляційний суд вважає, що рішення
ухвалене з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
доводи апеляційної скарги висновки
суду не спростовують.

Судом першої інстанції встановлено,
що 24 лютого 2005 року позивачу вперше
була встановлена стійка втрата
працездатності в зв'язку із
професійним захворюванням в розмірі 40 %
відповідно до висновку МСЕК.

Задовольняючи частково позовні
вимоги про відшкодування моральної
шкоди, суд першої інстанції дійшов до
правильного висновку, що право
позивача на зазначену страхову виплату
виникло з часу встановлення йому МСЕК
стійкої втрати працездатності, діючим
на час виникнення правовідносин
законодавством був передбачений
обов'язок Фонду сплатити моральну
шкоду потерпілому.

Доводи апеляційної скарги
відповідача щодо неправильного
застосування судом першої інстанції
норм матеріального права неспроможні.
Положення ст. ст. 21, 28, 34 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» в редакції, що діяла до
прийняття Закону України "Про
Державний бюджет України на 2006 рік" та
Закону України "Про Державний бюджет
України на 2007 рік" та змін до Закону,
передбачали обов'язок Фонду провести
потерпілому страхову виплату за
моральну шкоду за наявності факту
заподіяння йому такої шкоди.

За змістом ст. ст. 21, 28, 30, 34, 35 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності"
право на отримання потерпілим
страхових виплат у разі настання
стійкої втрати працездатності, у тому
числі виплати за моральну шкоду,
виникає в особи з дня встановлення їй
такої стійкої втрати працездатності
вперше висновком МСЕК.

Позивачу була вперше встановлена
стійка втрата працездатності 24 лютого
2005 року в зв'язку із професійним
захворюванням, що випливає з довідки
МСЕК, таким чином, право на
відшкодування моральної шкоди виникло
у позивача ще до набрання чинності як
Законом України "Про Державний бюджет
України на 2006 рік", так і Законом
України "Про Державний бюджет на 2007 рік"
та внесення змін до Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності".

Згідно ст. 58 Конституції України
закони та інші нормативно-правові акти
не мають зворотної дії в часі, крім
випадків, коли вони пом'якшують або
скасовують відповідальність особи.

Норми Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" передбачали
відшкодування моральної шкоди
застрахованим особам як страхову
виплату, тому покладення на відділення
Фонду обов'язку по сплаті такої
страхової виплати не є цивільною
відповідальністю зазначеного органу.

Доводи апеляційної скарги
відповідача про відсутність медичного
висновку щодо заподіяння позивачу
моральної шкоди також не можуть бути
прийняті до уваги. Законом не
передбачена обов'язковість такого
висновку, позивачем в судовому
засіданні доведені моральні
страждання, які отриманні внаслідок
ушкодження здоров"я та втрати
працездатності, що правильно враховано
судом першої інстанції.

За таких обставин суд першої
інстанції прийшов до обґрунтованого
висновку про те, що позивач має право на
відшкодування моральної шкоди, розмір
моральної шкоди визначений судом на
підставі здобутих по справі доказів,
доводи апеляційної скарги відповідача
висновки суду не спростовують, підстав
для її задоволення апеляційний суд не
вбачає.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315 ЦПК України,
апеляційний суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу Відділення
виконавчої дирекції фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в
Червоногвардійському районі м.
Макіївки Донецької області відхилити.

Рішення Червоногвардійського
районного суду м. Макіївки Донецької
області від 13 березня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді