Єдиний унікальний номер 261/7298/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/4569/2014
Головуючий 1 інстанції - Трінька О.В.
Доповідач - Гапонов А.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2014 року

Апеляційний суд Донецької області в
складі:

Головуючого судді Гапонова А.В.,

суддів Бугрим Л.М., Халаджи О.В.,

при секретарі Лавицькому Д.Д.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Донецьку апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на рішення Петровського
районного суду м. Донецька від 10 квітня
2014 року по справі за позовом Державного
підприємства «Регіональні електричні
мережі» в особі Донецької філії
Державного підприємства «Регіональні
електричні мережі» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за спожиту
без облікову електричну енергію, -

В С Т А Н О В И В :

Рішенням рішення Петровського
районного суду м. Донецька від 10 квітня
2014 року задоволенні позовні вимоги
Державного підприємства «Регіональні
електричні мережі» в особі Донецької
філії Державного підприємства
«Регіональні електричні мережі» до
ОСОБА_1 та стягнуто з відповідача на
користь позивача 1439, 72 гривні
заборгованості за спожиту без облікову
електричну енергію та 229, 40 гривень
судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1,
просить рішення Петровського
районного суду м. Донецька від 10 квітня
2014 року скасувати, у задоволенні
позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної
скарги апелянт зазначив, що суд першої
інстанції не врахував, що пройшов строк
позовної давності, відповідно до ст.257
ЦК України, крім того позивачем не
доведено факт порушення Правил
користування електричною енергією.

У судовому засіданні відповідач доводи
скарги підтримав просив її
задовольнити.

Представник позивача проти доводів
скарги заперечувала, просила залишити
у силі рішення суду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторін, дослідивши матеріали цивільної
справи, та перевіривши наведені в
скарзі доводи, апеляційний суд вважає,
що апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що
відповідач ОСОБА_1 є абонентом ДП
"Регіональні електричні мережі",
відповідно користується послугами
позивача

Відповідно до п. 37 Правил користування
електричною енергією для населення,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 26 липня 1999 року
№1357 енергопостачальник має право
перевіряти справність приладів обліку
та проводити обстеження
електроустановок споживачів щодо
виявлення споживання електричної
енергії поза приладами обліку,
вимагати від споживача відшкодування
збитків, завданих порушенням,
допущеними споживачем під час
користування електричною енергією.

Згідно ж з п. 53 Правил у разі виявлення
представником енергопостачальника
порушення споживачем правил
користування електричною енергією, у
тому числі фактів розкрадання
електричної енергії, складається акт,
який підписується представником
енергопостачальника та споживачем.
Один примірник акта вручається
споживачу, другий залишається у
енергопостачальника. Споживач має
право внести до акта свої зауваження.

Розмір завданих енергопостачальнику
збитків розраховується відповідно до
оформленого акта про виявлення
порушення за добовою величиною
розрахункового споживання електричної
енергії за кількістю днів з дня
останнього контрольного зняття
представником енергопостачальника
показань чи технічної перевірки
приладу обліку до моменту усунення
порушення за тарифами (цінами) для
населення, що діяли у період, за який
нараховується розмір збитків, але не
більше терміну позовної давності.

Розмір відшкодування збитків,
заподіяних енергопостачальнику
внаслідок користування електричною
енергією, обчислюється відповідно до
методики, затвердженої НКРЕ.

Як вбачається з акту від 29.11.2010 р. № 26838
відповідач ОСОБА_1, порушив умови
договору, а саме «самовільно переніс
лічильник».

Таким чином, враховуючи вищенаведене
суд приходить до висновку, що вказаний
акт складений працівниками ДФ ДП
«Регіональні електричні мережі», які
діяли як посадові особи з дотриманням
відповідних положень вказаних вище
Правил.

Відповідно до п. 48 вказаних Правил
споживач несе відповідальність згідно
із законодавством за прострочення
терміну внесення платежів за
електричну енергію, порушення правил
користування електричною енергією,
ухилення або несвоєчасне виконання
рішень та приписів Державної інспекції
з енергетичного нагляду за режимами
споживання електричної енергії,
розкрадання електричної енергії у разі
самовільного підключення до
електромереж і споживання електричної
енергії без приладів обліку,
пошкодження приладу обліку,
розукомплектування та пошкодження
об'єктів електроенергетики,
розкрадання майна цих об'єктів,
насильницькі дії, що перешкоджають
посадовим особам енергопостачальника
виконувати свої службові обов'язки.

Згідно зі ст. 526 ЦК Украйни зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Відповідно до ст.257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Як вбачається з матеріалів справи,
порушення користування електричною
енергією виявлено 29.11.2010 року (а.с.3).

З печатки на поштовому конверту (а.с.10)
вбачається, що позивач звернувся до
суду 28.11.2013 року, тобто майже за день до
того, як сплинув строк позовної
давності.

Апеляційний суд вважає, що судом першої
інстанції правильно встановлені
правовідносини, що склалися між
сторонами і їм надана належна правова
оцінка, в судовому рішенні повно
відображені обставини, що мають
значення для справи, висновки суду про
встановлені обставини і правові
наслідки є вичерпними, відповідають
дійсності і підтверджуються
достовірними доказами, дослідженими в
судовому засіданні.

Доводи апелянта про застосування
строку позовної давності не можуть
бути задоволені, оскільки на момент
звернення до суду строк позовної
давності не сплинув.

Оскільки апеляційним судом не
встановлено порушень судом першої
інстанції при розгляді цієї справи
вимог матеріального чи процесуального
законів або неправильної оцінки
досліджених по справі доказів, рішення
суду першої інстанції відповідає
вимогам ст.213 ЦПК України, підстав для
задоволення апеляційної скарги і
скасування судового рішення немає.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, відхилити.

Рішення Петровського районного суду м.
Донецька від 10 квітня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення.

Касаційна скарга може бути подана
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили цією ухвалою.

Судді: