Справа № 666/1276/14-ц
Рішення

Іменем України

19.06.2014 року Дніпровський районний суд
м. Херсона у складі:

головуючого судді
Ратушної В.О.,

при секретарі
Яковлєвій О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Херсоні цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя
особа: ОСОБА_3, Приватний нотаріус
Херсонського міського нотаріального
округу ОСОБА_4 про визнання договору
дарування 1/2 частини квартири
недійсним тастягнення матеріальної та
моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася до суду із
зазначеним позовом, в якому
посилається на ті обставини, що 22
грудня 2011 року між нею та відповідачем
було укладено договір дарування 1/2
частини квартири АДРЕСА_1, посвідченого
приватним нотаріусом Херсонського
міського нотаріального округу ОСОБА_4,
і зареєстровано в реєстрі № 2741.

Вказаний договір повинен бути визнаний
недійсним в судовому порядку, виходячи
з наступного.

В неї та відповідача є непрацездатна
матір, якій 67 років. У їх матері разом з
нею і відповідачем є троє дітей, а
саме: вона - ОСОБА_1, ОСОБА_5 та ОСОБА_2. На
сімейній нараді за домовленістю між
нею і її братами та ініціативою їх
матері, вони вирішили що їх мати буде
доживати старість зі своїм молодшим
сином - ОСОБА_2, який в свою чергу
погодився її доглядати. але за умови,
якщо я подарую йому 1/2частину своєї
квартири АДРЕСА_1

Вказана квартира належала їй на
підставі Договору купівлі-продажу від
09.07.2004 р., посвідченого приватним
нотаріусом Херсонського міського
нотаріального округу ОСОБА_6 за
реєстровим № 2591.

Вказана квартира була подарована під
умовою що відповідач буде підтримувати
фінансово їх матір, а саме: здавати її в
оренду. Так, здаючи вказану квартиру в
оренду є постійний дохід, який повністю
повинен йти на матір. Тобто договір
дарування був укладений з метою
забезпечення нагляду та матеріальної
підтримки для матері з боку
відповідача, який зобов'язався її
доглядати та матеріально
забезпечувати у випадку оформлення з
її боку на його ім'я договору дарування
1/2 частини квартири. Відповідач
неодноразово, на протязі 3-х років,
переконував її переоформити свою
частину квартири на нього, мотивуючи це
тим, що він доглядатиме за матір'ю і
буде допомагати їй у лікуванні, тобто
утримувати її до смерті. Більш того, щоб
доказати їй свої наміри він взяв матір
жити до себе. Вона вважала, що такі
домовленості будуть існувати та
виконуватись реально, безумовно
довіряючи своєму брату, з яким на той
час перебувала у хороших відносинах.
Така поведінка відповідача спонукала
її до того, що вона поїхала до
нотаріуса, і 22.12.2011 р. із відповідачем
уклала договір дарування 1/2 частини
квартири.

Дарувати вказану частину квартири вона
зовсім не бажала, але задля блага та
утримання матері, які пообіцяв їй
відповідач вона погодилася її
подарувати. Друга 1/2 частини вказаної
квартири належала їх матері, яка також
як і вона подарувала відповідачу свою
частину квартири, і наданий час
проживає разом із відповідачем. Тобто
на момент складання договору дарування
між нею та відповідачем була
домовленість про те, що позивач дарує 1/2
частину квартири, а відповідач в свою
чергу буде доглядати за їх матір'ю, буде
опікуватися нею та матеріально
забезпечувати її. Якщо б не було такої
домовленості то вона б ніколи не
подарувала вказану частку квартири
своєму брату.

Після укладення договору дарування
відповідач деякий час виконував взяті
на себе зобов'язання, але потім
перестав доглядати матір та надавати
їй матеріальну підтримку.

Таким чином відповідач зовсім не
виконує покладені на нього обов'язки, а
саме: ніяких грошових коштів, одержаних
за оренду подарованої частини квартири
не надає матері.Так у липні 2012 року
ОСОБА_3 подала на неї до суду про
стягнення аліментів на своє утримання,
в розмірі 500 щомісячно, починаючи з
01.08.2012 р. вказуючи на те, що вона
ухиляється від її утримання.

Більш того, сам текст договору
дарування вона не читала а тільки
підписала його, повністю довіряючи
своєму брату, який обіцяв що буде
утримувати їх матір, і тому думала що
умова про те, що відповідач за
подарування частку квартири буде
доглядати матір включено до договору
дарування. Так вона будучи юридично не
обізнаною думала, що вказаний договір
дарування містить обов'язок
відповідача матеріально допомагати
матері, а саме передавати їй грошові
кошти, виручені від здавання квартири в
оренду, вона його уклала. При укладанні
договору вона неправильно сприймала
істотні умови договору, що вплинуло на
її волевиявлення, неправильно
зрозуміла його природу, права та
обов'язки сторін.

Таким чином, вона подарувала 1/2 частини
квартири відповідачу під впливом
помилки, будучи юридично необізнаною.

Вона зверталась до відповідача з
вимогою, щоб він і у подальшому
виконував покладені на нього договором
дарування обов'язки, проте він
відповів, що договором дарування це не
передбачено, гроші від здавання
квартири потрібні йому для власного
будівництва, що він є законним
власником подарованої квартири, а вона
самостійно зобов'язана утримувати їх
матір. Після цього вони з Відповідачем
не спілкуються.

Вказаними діями відповідача, який ввів
її в оману, наперед знаючи, що ніяких
домовленостей стосовно утримання їх
матері, за оформлену 1/2 ч. квартири,
виконувати не буде, їй завдана моральна
шкода. Насамперед вона не очікувала від
своїх родичів такої зухвалої
поведінки, ніколи не думала про те, що
її рідний брат може так з нею вчинити. В
зв'язку із цими подіями, вона почала
дуже нервувати, погано спати, погано
почуватись, в неї часто паморочиться
голова, трапляються нервові зриви, вона
стала дуже дратівливою, та
неврівноваженою. 30 листопада та 30
грудня 2012 року вона звернулася до
поліклініки № 2 лікарні КЗ
«Херсонської міської лікарні ім.
О.Лучанського» із скаргою на свій стан.
Так, їй поставили діагноз астенічний
невроз та призначили лікування:
еглоніл.

30 листопада 2012 року їй зробили
кардіограму, яка показала що в неї
невизначена аритмія серця.

30 грудня 2012 року вона знову звернулася
до лікаря з тими ж симптомами. Їй знову
поставили діагноз астенічний невроз.

Моральну шкоду вона оцінює в 50 000,00 грн.

Просить визнати недійсним договір
дарування укладений між ОСОБА_1, як
дарувальника та ОСОБА_2, як обдарованим
22 грудня 2011 року на 1/2 частини квартири
АДРЕСА_1, посвідчений приватним
нотаріусом Херсонського міського
нотаріального округу ОСОБА_4, і
зареєстровано в реєстрі № 2741.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
моральну шкоду в розмірі 50 000,00 грн.,
матеріальну шкоду в розмірі 164,29 грн.
Судові витрати покласти на
відповідача.

В судовому засіданні позивач та її
представник підтримали заявлені
вимоги, просили позов задовольни у
повному обсязі з обставин викладених
в позові .

Відповідач ОСОБА_2, його представник та
третя особа ОСОБА_3 позовні вимоги не
визнали, вважають позов
необґрунтованим та таким, що не містить
дійсних обставин, просять в позові
відмовити.

Приватний нотаріус ОСОБА_4 надала до
суду заяву в якій просила слухати
справу без її участі .

Вислухавши пояснення сторін, свідків,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку про те, що позов
не підлягає задоволенню з наступного.

Судом встановлено, що 22 грудня 2011року
між ОСОБА_1 та Володимировичем був
укладений договір дарування 1/2 частини
квартири АДРЕСА_1, посвідчений
нотаріусом Херсонського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 та
зареєстрований за №2740.

Згідно вказаного договору ОСОБА_1
подарувала ОСОБА_2 належну їй частину
квартири зі згоди чоловіка. Відповідно
до тексту договору «дарувальник» та
«обдарований», однаково розуміють
значення і умови цього договору та його
правові наслідки для кожної із сторін
та усіх зацікавлених осіб Сторони
підтверджують дійсність їх намірів,
при його укладанні, та відсутність
будь-яких заперечень щодо кожної з умов
цього договору, і те що він не носить
характеру фіктивного або удаваного
правочину.

З текстом правочину сторони були
ознайомлені, про що свідчать особисті
підписи та свідчення в судовому
засіданні.

Позивач та її представник в судовому
засіданні посилаються на ті обставини,
що спірний договір був укладений під
умовою, що відповідач буде
підтримувати фінансово їх матір та
доглядати за нею, чого не відбулося.
Тому вважають, що договір укладений під
впливом помилки та оману і повинен бути
визнаний судом недійсним.

Суд не може погодитись з доводами
позивача, оскільки позивачем не надано
жодного доказу на підтвердження того,
що Договір дарування укладений
внаслідок помилки або обману.

Відповідно до ст..717,719,722 ЦК України за
договором дарування одна сторона
/дарувальник/ передає або
зобов'язується передати в майбутньому
другій стороні /обдарованому/
безоплатно майно /дарунок/ у власність.

Договір дарування 1/2частини квартири
було укладено 22.12.2011р. особисто
позивачем, чоловік позивачки надав
свою згоду на дарування. Відповідач
прийняв дарунок та зареєстрував своє
право власності в ХДБТІ.

Отже, твердження про відсутність згоди
позивача на укладання договору
дарування, так само як і те, що нею
помилково були сприйняті істотні умови
договору, спростовується самим
Договором дарування, який повністю
відповідає вимогам закону, є укладеним,
таким що відбувся і створює права та
обов'язки лише для сторін.

Посилання ОСОБА_1 на те, що за Договором
дарування відповідач не виконує взяті
на себе зобов'язання спростовуються
тим, що обов'язок обдарованого на
користь третьої особи , згідно зі ст..725
ЦК України, може бути встановлений
виключно договором дарування. Договір
дарування від 22.12.2011р. жодних обов'язків
відповідача щодо третіх осіб не
містить а отже враховуючи можливість
визнання правочину недійсним лише з
підстав, визначених законом, з цих
підстав Договір дарування не може бути
визнаний недійсним.

Твердження позивача про укладання
договору дарування внаслідок впливу
на волевиявлення шляхом обману з боку
відповідача, спростовується змістом
п.13 Договору дарування.

Крім цього, в судовому засіданні третя
особа вказала на ті обставини, що
спірна квартира в цілому фактично
належала їй, оскільки була куплена за
її особисті кошти, договір купівлі
продажу був укладений продавцем з нею
та позивачку, за її особистим
волевиявленням, оскільки позивач-її
рідна донька і в майбутньому вона мала
намір залишити квартиру їй. Гроші за
купівлю квартири вона не давала і
ніколи в ній не проживала. Знаючи, що
спірна квартира їй фактично не
належить, що стосунки між нею та
донькою не склалися, остання за її
проханням без вагань оформила договір
дарування 1/2частини квартири на свого
рідного брата, щоб усунутись від
обов'язків догляду за нею. На даний час
вона проживає у відповідача, який
повністю піклується за нею. Дані
обставини не спростовуються і
позивачкою.

Отже, суд вважає, що правових підстав
для визнання договору недійсним у суду
не має.

Керуючись ст. ст. 11-15, 60,130,174, 208, 209, 213, 214,
215, 294 ЦПК України, ст. ст..717,719,722 ЦК
України, суд -

В и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2
третя особа: ОСОБА_3, Приватний нотаріус
Херсонського міського нотаріального
округу ОСОБА_4 про визнання договору
дарування 1/2 частини квартири
недійсним та стягнення матеріальної
та моральної шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку через суд першої
інстанції шляхом подачі в 10-денний
строк з дня проголошення рішення
апеляційної скарги, з подачею до
апеляційного суду.

Суддя
В.О. Ратушна