АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/3891/14
Категорія: договірні
Доповідач - Швецова Л.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі :

головуючого - Швецової Л.А.

суддів - Даниленко В.М.,
Малінської С.М.

при секретарі - Андрійко О.В..

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою Харківської
міської ради на рішення Дзержинського
районного суду м. Харкова від 02 квітня
2014 року за позовом ОСОБА_2 до
Харківської міської ради про визнання
права власності в порядку спадкування
за заповітом, -

В С
Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2013 року ОСОБА_2
звернулася до суду з вказаним позовом,
в обгрунтування якого посилалася на те,
що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати - ОСОБА_3,
якій за життя, на підставі свідоцтва
про право власності, виданого головою
Дзержинської районної ради м. Харкова
Шумілкіним В.А., належала квартира за
АДРЕСА_1.

Відповідно до заповіту,
посвідченого секретарем Безруківської
сільської ради Дергачівського району
Харківської області 07березня 2000 року,
ОСОБА_3, все своє майно, де б воно не
знаходилось і в чому б воно не
виражалось і взагалі все те, що буде їй
належати на день смерті по Закону,
заповіла позивачу ОСОБА_2.

Позивач зазначила, що у
встановлений законом шестимісячний
строк вона до нотаріальної контори не
зверталась, проте, вважає себе такою, що
фактично прийняла спадщину, оскільки
її мати ОСОБА_3, у зв'язку з тяжкою
хворобою, починаючи з 2002 року і подень
смерті мешкала разом з позивачем, що
підтверджується відповідною довідкою.

Проте, нотаріальна контора
відмовила ОСОБА_2 у видачі свідоцтва
про право власності на вказану
квартиру в порядку спадкування за
заповітом, у зв'язку з пропуском
шестимісячного строку для звернення.

На підставі викладеного ОСОБА_2
просила суд визнати за нею право
власності на квартиру АДРЕСА_1 в
порядку спадкування за заповітом після
смерті ОСОБА_3

Заочним рішенням Дзержинського
районного суду м. Харкова від 02 квітня
2014 року позовні вимоги ОСОБА_2 до
Харківської міської ради про визнання
права власності в порядку спадкування
за заповітом - задоволено.

Не погоджуючись із зазначеним
рішенням суду першої інстанції
Харківська міська рада звернулася на
це рішення з апеляційною скаргою, в
якій просить скасувати вказане
рішення, як таке що постановлено з
порушенням норм матеріального та
процесуального права та ухвалити по
справі нове рішення, яким відмовити
ОСОБА_2 в задоволенні її позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
представників сторін, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції, колегія суддів
дійшла висновку про відсутність
підстав для задоволення апеляційної
скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив із того, що на час
відкриття спадщини донька померлої
ОСОБА_5 - ОСОБА_2 постійно проживала
разом із спадкодавцем, протягом строку,
встановленого статтею 1270 ЦК України
про відмову від спадщини не заявила,
отже вважається такою, що прийняла
спадщину, але отримати у встановленому
законом порядку свідоцтво про право на
спадщину не має можливості через
відмову нотаріальної контори у видачі
свідоцтва про право на спадщину.

Колегія суддів погоджується з
такими висновками з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати - ОСОБА_3,
якій за життя, на підставі свідоцтва
про право власності, виданого головою
Дзержинської районної ради м. Харкова
Шумілкіним В.А., належала квартира за
АДРЕСА_1.

Відповідно до заповіту,
посвідченого секретарем Безруківської
сільської ради Дергачівського району
Харківської області 07 березня 2000 року,
ОСОБА_3, все своє майно, де б воно не
знаходилось і в чому б воно не
виражалось і взагалі все те, що буде їй
належати на день смерті по Закону,
заповіла позивачу ОСОБА_2.

Статтею 1261 ЦК України передбачено,
що у першу чергу право на спадкування
за законом мають діти спадкодавця, той
з подружжя, який його пережив, та
батьки.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 1268, ч.1 ст. 1269
та ч. 1 ст. 1270 ЦК України спадкоємець за
заповітом чи за законом має право
прийняти спадщину або не прийняти її.
Спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї. Спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, але на час відкриття спадщини
не проживав постійно із спадкодавцем,
має подати нотаріусу заяву про
прийняття спадщини. Для прийняття
спадщини встановлюється строк у шість
місяців, який починається з часу
відкриття спадщини.

Згідно акту від 28.08.2013 року,
складеного депутатом Дергачівської
міської ради Лучмою Л.М., в присутності
сусідів, при обстеженні домоволодіння
за адресою АДРЕСА_2, було встановлено,
що в період з 2002 по 2007 рік, у зв'язку з
тяжкою хворобою та необхідністю
догляду і медичного обслуговування, у
вказаній квартирі проживала мати
ОСОБА_2 - ОСОБА_3

Інших претендентів на спадщину
після померлої ОСОБА_3 не має, даних про
інші заповіти суду не надано.

Нотаріальною конторою було
відмовлено ОСОБА_2 у видачі свідоцтва
про право власності на вказану
квартиру в порядку спадкування за
заповітом, у зв'язку з пропуском
шестимісячного строку для звернення.

Враховуючи викладене, судова
колегія погоджується з висновком суду
першої інстанції стосовно того, що на
час відкриття спадщини позивачка
постійно проживала разом із
спадкодавцем, а відсутність реєстрації
померлої ОСОБА_3 за адресою позивача не
є підставою для відмови в задоволенні
позовних вимог, оскільки положення ст.
1268 ЦК України цього не вимагають.

Цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін (ч.1 ст. 10 ЦПК України). Даний
принцип полягає у прояві в змагальній
формі ініціативи та активності осіб,
які беруть участь у справі. Принцип
змагальності забезпечує повноту
дослідження обставин даної справи.

Сторони зобов'язані визначити
коло фактів, на які вони можуть
посилатися як на підставу своїх вимог
і заперечень, і довести обставини,
якими вони обґрунтовують ці вимоги й
заперечення (ч.1 ст.60 ЦПК України), крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу.

Відповідно до ст.57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема, звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.

За таких обставин, доводи
апеляційної скарги не є суттєвими, і не
дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального чи
процесуального права, які призвели або
могли призвести до неправильного
вирішення справи. Відповідач будь
яких доказів, які б спростовували
висновки суду - не надав.

На підставі викладеного,
керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313 - 315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

Керуючись ст. 303, 304, 307, 308, 313, п.1 ч.1
ст. 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів, -

У Х
В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Харківської
міської ради - відхилити.

Рішення Дзержинського районного
суду м. Харкова від 02 квітня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення.

Касаційна скарга може бути подана
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів з дня набрання
ухвалою апеляційної інстанції
законної сили.

Головуючий суддя -

Судді -