Єдиний унікальний номер 244/1419/14-ц
Номер провадження 22-ц/775/4908/2014
Головуючий у 1 інстанції Радченко В.Є.
Доповідач Папоян В.В.
У Х В А Л А

І М Е Н
Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2014 року Апеляційний суд
Донецької області в складі:

головуючого Папоян В.В.,

суддів: Біляєвої В.В., Гусєва В.В.,

при секретарі Саєнко В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Донецьку апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на рішення Сніжнянського
міського суду Донецької області від 28
квітня 2014 року по справі за позовом
прокурора м.Сніжне Донецької області,
якій діє в інтересах держави в особі
виконавчого комітету Сніжнянської
міської ради до ОСОБА_1 про
відшкодування шкоди, -

В С
ТА Н О В И В :

Прокурор м.Сніжне Донецької
області звернувся до суду з заявою в
інтересах держави в особі виконавчого
комітету Сніжнянської міської ради до
ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної
шкоди, заподіяної установі у зв'язку з
оплатою працівнику часу вимушеного
прогулу. На обґрунтування якого
зазначав, що в період перебування
відповідача на посаді міського голови
Сніжнянської міської ради останній
видав розпорядження про звільнення з
посади головного спеціаліста
організаційного відділу виконкому
Сніжнянської міської ради ОСОБА_2, яка
постановою Сніжнянського міського
суду від 25 вересня 2013 року була
поновлена на посаді та на її користь
стягнуто 7594 грн. 73 коп. середнього
заробітку за час вимушеного прогулу.
Зазначене рішення виконане виконкомом
Сніжнянської міської ради. Посилаючись
на те, що винним у незаконному
звільненні ОСОБА_2 є саме відповідач,
просив стягнути з нього на користь
виконавчого комітету Сніжнянської
міської ради 7594 грн. 73 коп.

Рішенням Сніжнянського міського суду
Донецької області від 28 квітня 2014 року
позовні вимоги задоволено. З
відповідача на користь виконавчого
комітету Сніжнянської міської ради
стягнуто 7594 грн. 73 коп. та розподілено
судові витрати.

С зазначеним рішенням не погодився
відповідач та надала апеляційну скаргу
в якій просить рішення суду скасувати і
ухвалити нове, яким відмовити у
задоволенні позовних вимог. На
обґрунтування апеляційної скарги
апелянт посилався на порушення норм
матеріального та процесуального права.
Зокрема вважає, що висновок суду є
помилковим оскільки судом не
враховано, що звільнення працівника
відбувалося за п.1 ст. 36 КЗпП України, а
тому відсутні підставі для покладення
на відповідача обов'язку покрити шкоду.

В судовому засіданні апеляційного суду
відповідач доводи апеляційної скарги
підтримав, просили рішення суду
скасувати, та ухвалити нове.

Інші особи, які приймають участь по
справі у судове засідання апеляційного
суду не з'явилися, про час та місце
розгляду справи повідомлені належним
чином. Відповідно до ст.. 305 ЦПК України
неявка сторін, або інших осіб, які
беруть участь по справі, належним чином
повідомлених про час і місце розгляду
справи, не перешкоджає розглядові
справи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
сторони, дослідивши матеріали справи
та перевіривши доводи апеляційної
скарги, апеляційний суд вважає, що
апеляційна скарга відповідачів не
підлягає задоволенню виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, суд
правильно встановив правовідносини,
які склалися між сторонами і надав їм
належну оцінку.

При розгляді справи судом першої
інстанції встановлено, що
розпорядженням міського голови
Сніжнянської міської ради ОСОБА_1 №
99-рк від 22 липня 2013 року ОСОБА_2
звільнено з посади головного
спеціаліста організаційного відділу
виконкому Сніжнянської міської ради за
п.1 ст. 36 КЗпП України.

Постановою Сніжнянського міського
суду від 25 вересня 2013 року, яка залишена
без змін ухвалою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 13 листопада 2013 року, ОСОБА_2
поновлена на посаді і на її користь
стягнуто 7594 грн. 73 коп. середнього
заробітку за час вимушеного прогулу.
Зазначене судове рішення набрало
законної сили, виконане виконкомом
Сніжнянської міської ради та
поновленому працівнику сплачено
стягнуту суму.

Згідно ст. 237 КЗпП суд покладає на
службову особу, винну в незаконному
звільненні або переведенні працівника
на іншу роботу, обов'язок покрити шкоду,
заподіяну підприємству, установі,
організації у зв'язку з оплатою
працівникові часу вимушеного прогулу
або часу виконання нижчеоплачуваної
роботи. Такий обов'язок покладається,
якщо звільнення чи переведення
здійснено з порушенням закону або якщо
власник чи уповноважений ним орган
затримав виконання рішення суду про
поновлення на роботі.

За таких обставин, суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку, що
незаконним звільненням ОСОБА_2 з
займаної посади ОСОБА_1, якій згідно ст.
42 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» діяв саме як
службова особа, завдав шкоду, яка
згідно ст.. 237 КЗпП України підлягає
стягненню з останнього.

Апеляційний суд не приймає до уваги
доводи апеляційної скарги що
звільнення працівника відбувалося за
п.1 ст. 36 КЗпП України, а тому відсутні
підставі для покладення на відповідача
обов'язку покрити шкоду, оскільки
відповідно до роз'яснень викладених у
п. 33 постанови Пленуму Верховного Суду
в N 9 від 06.11.92 «Про практику розгляду
судами трудових спорів» визначено, що
при незаконному звільненні або
переведенні на іншу роботу,
невиконанні рішення про поновлення
працівника на роботі, що мало місце
після введення в дію п. 8 ст. 134 та нової
редакції ст. 237 КЗпП (з 11 квітня 1992 року),
настає повна матеріальна
відповідальність винних у цьому
службових осіб і обов'язок покрити
шкоду, заподіяну підприємству,
установі, організації у зв'язку з
оплатою працівникові часу вимушеного
прогулу або часу виконання
нижчеоплачуваної роботи, може бути
покладено при допущенні ними в цих
випадках будь-якого порушення закону, а
не лише явного, як передбачалось
раніше.

Відповідно до ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, доказуванню не
підлягають. Зі змісту постанови
Сніжнянського міського суду від 25
вересня 2013 року, яка набрала чинності
та на час розгляду справи не скасована,
убачається, що фактично звільнення
ОСОБА_2 відбулося з ініціативи
роботодавця та з порушенням вимог
чинного законодавства.

За таких обставин, встановивши, що
ОСОБА_2 поновлена на роботі у зв'язку з
незаконним звільненням і їй проведена
оплата вимушеного прогулу, суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку про наявність правових
підстав для покладення на відповідача
обов'язку покрити шкоду, заподіяну у
зв'язку з оплатою працівникові часу
вимушеного прогулу.

Враховуючі вищевикладене апеляційний
суд приходить до висновку, що судом
першої інстанції повно, всебічно і
об'єктивно досліджені всі обставини по
справі, враховані всі надані сторонами
докази, яким дана належна оцінка і суд
дійшов обґрунтованого висновку про
задоволення цих позовних вимог.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції. Доводи апеляційної
скарги не дають підстав для висновку
про неправильне застосування судом
норм матеріального чи процесуального
права що призвело або могло призвести
до неправильного вирішення справи та
не спростовують правильні правові
висновки суду. Рішення суду першої
інстанції винесено з додержання вимог
матеріального та процесуального права
і відсутні підстави для його
скасування.

Керуючись ст. 303, 308, 314, 315 ЦПК України
апеляційний суд, -

У Х В А Л
И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Сніжнянського міського
суду Донецької області від 28 квітня 2014
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена
безпосередньо до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Судді: