Справа № 216/1590/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

11.06.2014 Центрально-Міський районний суд
м.Кривого Рогу Дніпропетровської
області в складі :

головуючого судді : Бутенко М.В.,

при секретарі Артеменко
А.Ю.,

за учасі:

позивача ОСОБА_1,

представникам відповідача Чорної
Т.А.,

третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Кривому
Розі Дніпропетровської області
цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до
Криворізької міської ради
Дніпропетровської області, третя особа
- ОСОБА_3, про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2014 року ОСОБА_4 звернулась до
суду з указаним позовом, зазначаючи, що
під час шлюбу її батьки придбали
будинок АДРЕСА_1. ІНФОРМАЦІЯ_1 року
помер її батько, ОСОБА_5 Спадщину після
смерті батька прийняла її мати, ОСОБА_6,
якій було видано свідоцтво про право
власності на 1/2 частку будинку як
спільного майна, набутого подружжям
під час перебування в зареєстрованому
шлюбі, та свідоцтво про право на
спадщину на 1/2 частку будинку. Однак за
життя мати не зареєструвала право
власності на нерухоме майно в бюро
технічної інвентаризації. ІНФОРМАЦІЯ_2
року її мати померла. За життя мати
склала заповіт, відповідно до якого все
наявне в неї на момент смерті майно
вона заповідала їй, позивачу, та її
рідній сестрі, ОСОБА_3 Осіб з числа
спадкоємців першої черги за законом,
які не були охвачені заповітом і які б
мали право на обов'язкову частку в
спадщині, не має. У встановлений
законодавством шестимісячний строк
після відкриття спадщини вона
звернулась до нотаріальної контори з
заявою про прийняття спадщини. ОСОБА_3
відмовилась від прийняття спадщини на
її користь. Постановою про відмову у
вчиненні нотаріальної дії від 7 лютого
2014 року їй було відмовлено у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом у зв'язку з відсутністю
державної реєстрації на нерухоме
спадкове майно. Вона вважає, що
отримавши свідоцтво про право
власності на 1/2 частку будинку як
спільного майна подружжя та свідоцтво
про право на спадщину на 1/2 частку
будинку, її мати набула право власності
на будинок, хоча й не зареєструвала
його в бюро технічної інвентаризації.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_4
просила встановити факт, що за життя
ОСОБА_6 прийняла спадщину після смерті
ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, та
визнати за нею право власності в
порядку спадкування за заповітом на
спадщину, що відкрилась після смерті
ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, а
саме на будинок АДРЕСА_1.

У судовому засіданні ОСОБА_4 позов
підтримала та просила його
задовольнити.

У судовому засіданні представник
виконавчого комітету
Центрально-Міської районної в місті
Кривому Розі Дніпропетровської
області ради Чорна Т.А. позов визнала
та не заперечувала проти його
задоволення.

У судовому засіданні третя особа
ОСОБА_3 позов визнала та не
заперечувала проти його задоволення.

Заслухавши пояснення сторін і третьої
особи, дослідивши матеріали справи,
давши відповідну правову оцінку
зібраним у матеріалах справи доказам,
суд приходить до висновку про те, що
позов підлягає задоволенню з таких
підстав.

Судом встановлено, що під час шлюбу
батьки позивача, ОСОБА_5 та ОСОБА_6,
придбали будинок АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер батько
позивача, ОСОБА_5

Спадщину після його смерті прийняла
мати позивача, ОСОБА_6, якій 23 березня 2001
року було видано свідоцтво про право
власності на 1/2 частку вказаного
будинку як спільного майна, набутого
подружжям за час перебування в
зареєстрованому шлюбі, та свідоцтво
про право на спадщину за законом на 1/2
частку будинку.

Однак за життя ОСОБА_6 не зареєструвала
право власності на зазначене нерухоме
майно в бюро технічної інвентаризації.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року остання померла.

За життя, 25 листопада 2008 року, ОСОБА_6
склала заповіт, відповідно до якого все
наявне в неї на момент смерті майно
вона заповідала позивачу ОСОБА_4 та
ОСОБА_3

10 грудня 2013 року ОСОБА_4 звернулась до
нотаріальної контори з заявою про
прийняття спадщини.

25 грудня 2013 року ОСОБА_3 звернулась до
нотаріальної контори з заявою про
відмову від прийняття спадщини.

Постановою про відмову у вчиненні
нотаріальної дії від 7 лютого 2014 року
відмовлено ОСОБА_4 у видачі свідоцтва
про право на спадщину за заповітом
після смерті ОСОБА_6 у зв'язку з
відсутністю державної реєстрації на
нерухоме спадкове майно.

Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо
право власності на нерухоме майно
відповідно до закону підлягає
державній реєстрації, право власності
виникає з моменту державної
реєстрації.

Частиною 3 ст. 3 Закону України від 1
липня 2004 року «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» визначено, що права на
нерухоме майно, які підлягають
державній реєстрації відповідно до
цього Закону, виникають з моменту такої
реєстрації.

Згідно із ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону
права на нерухоме майно, що виникли до
набрання чинності цим Законом,
визнаються дійсними у разі відсутності
їх державної реєстрації, передбаченої
цим Законом, за таких умов: якщо
реєстрація прав була проведена
відповідно до законодавства, що діяло
на момент їх виникнення, або якщо на
момент виникнення прав діяло
законодавство, що не передбачало
обов'язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на
житлові будинки, споруди регулювалася
підзаконними нормативними актами,
зокрема, такими як Інструкція про
порядок реєстрації будинків та
домоволодінь у містах і селищах
міського типу Української РСР,
затверджена заступником Міністра
комунального господарства Української
РСР 31 січня 1966 року і яка втратила
чинність на підставі наказу
Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995
року № 56, Тимчасове положення про
порядок реєстрації прав власності на
нерухоме майно, затверджене наказом
Міністерства юстиції України від 7
лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в
Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з
подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали
державну реєстрацію будівель, споруд,
державну реєстрацію права власності на
нерухоме майно, проте виникнення права
власності на будинки, споруди не
залежало від державної реєстрації до
часу набрання чинності ЦК України та
Законом України від 1 липня 2004 року «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень».

Отже, у разі відсутності державної
реєстрації права власності на нерухоме
майно, створене та оформлене в
передбаченому законом порядку до
набрання чинності Законом України від 1
липня 2004 року «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень», спадкоємці, які прийняли
спадщину, мають право на оформлення
спадкових прав та отримання свідоцтва
про право на спадщину.

Ураховуючи викладене, суд приходить до
висновку про те, що позовні вимоги
ОСОБА_4 є законними та обґрунтованими,
тому їх слід задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись
Законом України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень». ст. ст. 10, 11, 60, 212-215
ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_4 до Криворізької міської
ради Дніпропетровської області, третя
особа - ОСОБА_3, про визнання права
власності задовольнити.

Встановити факт, що за життя ОСОБА_6
прийняла спадщину після смерті ОСОБА_5,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Визнати за ОСОБА_4 право власності в
порядку спадкування за заповітом на
спадщину, що відкрилась після смерті
ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2
року, а саме на будинок АДРЕСА_1, який
складається з: житлового будинку А-1,
літньої кухні Б, вбиральні В,
водоколонки І, замощення ІІ, огорожі №
1-2, замощення І.

Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, а також особи, які не
брали участі у справі, якщо суд вирішив
питання про їх права та обов'язки, мають
право оскаржити в апеляційному порядку
рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Центрально-Міський районний суд міста
Кривого Рогу Дніпропетровської
області протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подачі
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подачі
апеляційної скарги рішення суду, якщо
його не було скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.

Суддя
М.В.Бутенко