У Х В А Л А

Іменем України

18 червня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Закарпатської області в складі:

судді-доповідача - Готри Т.Ю.,

суддів - Джуги С.Д., Кеміня М.П.,

при секретарі: Гаврилко В.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
ухвалу Ужгородського міськрайонного
суду від 08 травня 2014 року по справі за
заявою ОСОБА_3 про зміну способу та
порядку виконанню рішення,-

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_3 звернулася до Ужгородського
міськрайонного суду з заявою, в якій
просила суд замінити порядок та спосіб
виконання рішення Ужгородського
міськрайонного суду від 06.06.2012 року
встановивши, що дане рішення підлягає
виконанню шляхом звернення стягнення
на іпотечне майно, а саме домоволодіння
розташоване в АДРЕСА_1, яке належить
ОСОБА_4, способом реалізації предмета
іпотеки шляхом проведення прилюдних
торгів, в рахунок погашення
заборгованості ОСОБА_2 перед ОСОБА_3 по
договору позики.

На обґрунтування заяви зазначала, що
06.06.2012 року Ужгородським міськрайонним
судом винесено рішення про стягнення з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суми боргу за
договором позики в розмірі 400 995 грн.
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки, а саме домоволодіння, що
знаходиться в АДРЕСА_1. На підставі
даного рішення було видано виконавчий
лист та відкрито виконавче
провадження. Боржник вказане рішення
добровільно не виконав.

Однак, як їй стало відомо, у серпні 2012
року вказане нерухоме майно перейшло
від ОСОБА_2 до ОСОБА_5

27.09.2012 року апеляційний суд
Закарпатської області змінив
вищевказане рішення Ужгородського
міськрайонного суду та у вимогах
ОСОБА_3 про звернення стягнення на
предмет іпотеки відмовив. Ухвалою від
15.11.2012 року апеляційний суд
Закарпатської області роз'яснив
порядок виконання свого рішення від
27.09.2012 року. На підставі даної ухвали
були зняті всі заборони та арешти зі
спірного майна. 20.03.2013 року ухвалою ВССУ
рішення апеляційного суду
Закарпатської області від 27.09.2012 року
скасовано, а справу повернуто на новий
апеляційний розгляд. 21.062.013 року
апеляційний суд Закарпатської області
залишив без змін рішення Ужгородського
міськрайонного суду від 06.062.012 року.

Однак ОСОБА_5 відчужив дане нерухоме
майно ОСОБА_4 за договором
купівлі-продажу від 07.03.2013 року.

Вважає, що згідно ст. 23 ЗУ «Про іпотеку»
до ОСОБА_4 перейшли всі права та
обов'язки за іпотечним договором.

Вона зверталася до суду із заявою про
заміну сторони у виконавчому
провадженні боржника ОСОБА_2 іншою
особою ОСОБА_4, однак ухвалою
апеляційного суду Закарпатської
області від 20.12.2013 року у задоволенні
такої зави відмовлено. Тому
звертається з даною заявою про зміну
способу і порядку виконання рішення.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного
суду від 08 травня 2014 року у задоволенні
заяви ОСОБА_3 - відмовлено.

Не погоджуючись з даною ухвалою ОСОБА_2
подала апеляційну скаргу на неї в якій
просить скасувати ухвалу як таку, що
постановлена з порушенням норм
процесуального та матеріального права
та постановити нову ухвалу про
задоволення заяви. В обґрунтування
скарги посилається на невірне
застосування судом ст. 373 ЦПК України.
Вважає, що про можливість застосування
ст. 373 ЦПК України свідчить постанова
про повернення виконавчого документа
стягувачеві від 21.12.2012 року.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши
підстави апеляційної скарги, вважає що
вона не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
рішенням Ужгородського міськрайонного
суду від 06.06.2012 року стягнуто з ОСОБА_2
на користь ОСОБА_3 суму боргу за
договором позики шляхом звернення
стягнення на іпотечне майно, а саме
домоволодіння, що знаходиться по
АДРЕСА_1 в розмірі 400 995 грн. (а.с.5).

Дане рішення переглядалося судами
апеляційної та касаційної інстанції і,
остаточно, ухвалою апеляційного суду
Закарпатської області від 21.06.2013 року
воно було залишено без змін (а.с.7-13).

На підставі вищезазначених судових
рішень постановою від 10.07.2013 року було
відкрито виконавче провадження №38800690
(а.с.24).

Як вбачається з витягу з реєстру прав
власності на нерухоме майно 19.07.2012 року
право власності на предмет іпотеки
було зареєстровано за ОСОБА_5 на
підставі рішення Ужгородського
міськрайонного суду від 26.03.2012 року
(а.с.20, 21).

Після чого згідно нотаріально
посвідченого договору купівлі-продажу
від 07.03.2013 року ОСОБА_5 відчужив дане
нерухоме майно ОСОБА_4 (а.с.18, 19).

Відмовляючи в задоволенні заяви ОСОБА_3
про заміну способу та порядку
виконання рішення, суд першої
інстанції виходив з того, що немає
обставин які утруднюють виконання
рішення суду.

З даним висновком суду першої
інстанції повністю погоджується
колегія суддів виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 373 ЦПК України за
наявності обставин, що утруднюють
виконання рішення (хвороба боржника
або членів його сім'ї, відсутність
присудженого майна в натурі, стихійне
лихо тощо), за заявою державного
виконавця або за заявою сторони суд,
який видав виконавчий документ, у
десятиденний строк розглядає питання
про відстрочку або розстрочку
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання рішення в
судовому засіданні з викликом сторін і
у виняткових випадках може відстрочити
або розстрочити виконання, змінити чи
встановити спосіб і порядок виконання
рішення.

Під порядком виконання рішення слід
розуміти визначену законодавством
послідовність і зміст вчинення
виконавчих дій державним виконавцем, а
також прав і обов'язків суб'єктів
виконавчого провадження під час їх
вчинення. Поняття зміни способу
виконання рішення випливає зі ст. 16 ЦК,
в якій йдеться про можливі способи
захисту цивільних прав та інтересів.
При цьому зміна способу чи порядку
виконання рішення суду можлива лише у
виняткових випадках.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що
в рішенні Ужгородського
міськрайонного суду від 06.06.2012 року
чітко визначено спосіб його виконання.
Також суд абсолютно вірно вказав, що
новий власник майна ОСОБА_4 в силу
приписів ст. 23 ЗУ «Про іпотеку» набув
статусу іпотекодавця і звернення
стягнення на іпотечне майно можливе
незалежно від того хто є власником
такого майна.

Таким чином судом першої інстанції
вірно встановлено, що якихось
виняткових випадків, які утруднюють чи
унеможливлюють виконання рішення
Ужгородського міськрайонного суду від
06.06.2012 року немає, а відтак правомірно
відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_3

При цьому безпідставним є посилання
апелянта на постанову про повернення
виконавчого документа стягувачеві від
21.12.2012 року оскільки після цього 10.07.2013
року було відкрито виконавче
провадження з приводу виконання
рішення Ужгородського міськрайонного
суду від 06.06.2012 року.

Крім того, колегія суддів додатково
констатує, що даною заявою ОСОБА_3
фактично не ставиться питання про
зміну способу виконання рішення (як в
заяві так і в рішенні вказано спосіб
виконання шляхом звернення стягнення
на предмет іпотеки). Зі змісту
прохальної частини заяви ОСОБА_3
вбачається, що вона фактично просить
замінити боржника ОСОБА_6 на ОСОБА_4, що
не допускається в порядку ст. 373 ЦПК
України.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що суд першої інстанції
дійшов вірного висновку про
відсутність підстав для задоволення
заяви.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 312 ЦПК України
розглянувши скаргу на ухвалу суду
першої інстанції, апеляційний суд
відхиляє скаргу і залишає ухвалу без
змін, якщо судом першої інстанції
постановлено ухвалу з додержанням
вимог закону.

Керуючись статтями 307, 312, 314, 315, 373 ЦПК
України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного
суду від 08 травня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, після чого протягом
двадцяти днів може бути оскаржена у
касаційному порядку безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач:

Судді: