Справа № 2-175/6200/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2014 року Дніпропетровський
районний суд Дніпропетровської
області у складі:

головуючої судді Озерянської Ж.М.

при секретарі Рись Н.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у сел. Ювілейному цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, що діє і як законний
представник малолітнього сина ОСОБА_4,
третя особа: Головне управління
Державної міграційної служби України в
Дніпропетровській області про
визнання осіб такими, що втратили право
користування квартирою і зняття їх з
реєстрації, -

в с т а н о в и в :

В грудні 2013 року позивачка звернулася
до суду з позовом в якому просила
постановити рішення яким визнати
відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4,
такими, що втратили право на
користування квартирою АДРЕСА_1,
зобов'язавши Головне управління
Державної міграційної служби України в
Дніпропетровській області зняти їх з
реєстрації за даною адресою.

В обґрунтування позову вказала, що на
підставі Договору купівлі-продажу
квартири від 06 липня 2010 року їй
належить квартира АДРЕСА_1. При
оформлені договору купівлі-продажу
ОСОБА_2 надала нотаріусу довідку, що
вона сама зареєстрована в даній
квартирі і в п. 12 Договору
купівлі-продажі взяла на себе
зобов'язання знятися з реєстрації до 15
липня 2010 року, звільнити квартиру від
речей і передати квартиру їй, ОСОБА_1
тобто покупцю, до 07 липня 2010 року.
Дійсно, відповідачка ОСОБА_2 звільнила
квартиру від речей, але до даного часу
зостається в ній зареєстрована. Також
їй стало відомо, що в її квартирі
зареєстровані ОСОБА_3 разом з своїм
неповнолітнім сином ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, які не проживали в
квартирі навіть па день оформлення
договору купівлі-продажу. Про їх
реєстрацію їй не було відомо.
Відповідачі не проживають в належній
їй квартирі з 15 липня 2010 року, а тому
втратили право на проживання в ній,
незважаючи на те, що зостаються в ній
зареєстрованими до цього часу, а тому
вона звернулася до суду за захистом
своїх прав.

Позивачка ОСОБА_1 у судовому засіданні
позовні вимоги підтримала та просила
задовольнити їх в повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_2 у судовому
засіданні позовні вимоги визнала.

Відповідачка ОСОБА_3, що діє і як
законний представник малолітнього
сина ОСОБА_4 у судове засідання не
з'явилася.

Представник Головного управління
Державної міграційної служби України в
Дніпропетровській області у судове
засідання не з'явився, надав суду заяву
в якій просив розглядати справу без їх
представника (а.с.24).

Вислухавши позивачку, відповідача
ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи,
суд прийшов до висновку, що позовні
вимоги підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Згідно ст. 319 ЦК України власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном за власним розсудом.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник
має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні права користування і
розпорядження своїм майном.

Встановлено, що на підставі договору
купівлі-продажу квартири, посвідченого
приватним нотаріусом
Дніпропетровського районного
нотаріального округу
Дніпропетровської області ОСОБА_6 і
зареєстрованого в реєстрі за № 1948,
укладеного 06 липня 2010 року між ОСОБА_2
та ОСОБА_1, остання придбала квартиру
АДРЕСА_1 (а.с.8).

Згідно п. 12 Договору купівлі-продажу,
відповідачка ОСОБА_2 взяла на себе
зобов'язання знятися з реєстрації до 15
липня 2010 року, звільнити квартиру від
своїх речей і передати її покупцю до
07 липня 2010 року. Однак встановлено, що
відповідачка ОСОБА_2 звільнила
квартиру від речей, але до даного часу
зостається в ній зареєстрована.

На даний час в квартирі АДРЕСА_1
зареєстровані: ОСОБА_1, її онук ОСОБА_7,
та відповідача по справі - ОСОБА_2,
ОСОБА_3 та її малолітній син ОСОБА_4, що
підтверджується довідкою
Сурсько-Литовської сільської ради
Дніпропетровського району
Дніпропетровської області № 1567 від 19
грудня 2013 року (а.с.12).

Відповідачі в спірній квартирі не
проживають з 15 липня 2010 року, особистих
речей в квартирі не мають, вони не
сплачують комунальні послуги, не
приймають участі в поточних
косметичних ремонтах квартири, грошові
кошти на утримання квартири не надають.
Вказане визнано також відповідачкою
ОСОБА_2 у судовому засіданні.

У відповідності до ч. 1 ст. 15 ЦК
України кожна особа має право на
захист свого цивільного права у
разі його порушення, невизнання або
оспорювання.

Таким чином, судом встановлено, що
відповідачі не проживають в квартирі
без поважної причини понад чотири роки,
у позивачки виникли перешкоди у
користуванні своїм майном, а тому суд
вважає за необхідне позовні вимоги
задовольнити та визнати ОСОБА_2, ОСОБА_3
та ОСОБА_4 такими, що втратили право
користування житловим приміщенням
квартирою АДРЕСА_1, що є підставою для
зняття їх з реєстрації за вищевказаною
адресою.

Керуючись ст. ст. 10, 27, 31, 57, 88, 215, 223 ЦПК
України, ст. 15, 16, 317, 319, 391 ЦК України, ст.
41 Конституції України, суд -

в и р і ш и в:

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 -
такими, що втратили право користування
житловим приміщенням: квартирою
АДРЕСА_1, що є підставою для зняття з
реєстрації за вищевказаною адресою
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 -
Головним управлінням Державної
міграційної служби України в
Дніпропетровській області.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Суддя:
Озерянська Ж.М.