АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 215/6696/13-Ц 22-ц/774/1332/К/14
Справа № 215/6696/13-ц
Головуючий в І інстанції
Провадження 22-ц7741332К14
Категорія № 26 (ІІІ)
Доповідач Грищенко Н.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді: Грищенко Н.М.,

суддів: Братіщевої Л.А.,
Митрофанової Л.В.,

при секретарі: Бевзі М.О.

за участю: представника позивача -
ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

представника відповідача Відділення
виконавчої дирекції фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Кривому Розі -
Чуплої Ірини Сергіївни,

представника третьої особи Публічне
акціонерне товариство «Північний
гірничо- збагачувальний комбінат» -
Юфєрєвої Олени Миколаївни,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою
Відділення виконавчої дирекції фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м.
Кривому Розі на рішення Тернівського
районного суду м. Кривого Рогу від 24
березня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до Відділення виконавчої
дирекції фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Кривому Розі,
третя особа Публічне акціонерне
товариство «Північний гірничо-
збагачувальний комбінат» про
стягнення моральної шкоди , у зв'язку
із професійним захворюванням , -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до Публічного
акціонерного товариства «Північний
гірничо- збагачувальний комбінат» про
стягнення моральної шкоди , у зв'язку
із професійним захворюванням.

У грудні 2013 року ОСОБА_2, уточнивши
позовні вимоги, звернувся із позовом
до Відділення виконавчої дирекції
фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м.
Кривому Розі ( надалі - Відділення
Фонду), третя особа Публічне
акціонерне товариство «Північний
гірничо- збагачувальний комбінат» про
стягнення моральної шкоди, у зв'язку із
професійним захворюванням, просив суд
стягнути на його користь у
відшкодування моральної шкоди 229400
грн. та 1000 грн. витрат на правову
допомогу.

Рішенням Тернівського районного суду
м. Кривого Рогу від 24 березня 2014 року
позов ОСОБА_2 задоволено частково.
Стягнуто з Відділення Фонду на користь
ОСОБА_2 в рахунок відшкодування
моральної шкоди 45 000 грн., та витрати на
правову допомогу 1000 грн., також на
користь держави 243,60 грн. судового
збору.

В апеляційній скарзі відповідач
Відділення Фонду ставить питання про
скасування рішення суду першої
інстанції та ухвалення нового рішення
про відмову ОСОБА_2 в задоволенні
позовних вимог, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, а також неповне
з'ясування обставин справи.

Вважає, що судом не враховано
звільнення Відділення Фонду від
сплати судового збору.

Крім того, правова допомога стягнута
не пропорційно задоволеним позовним
вимогам у завищеному розмірі.

В матеріалах справи відсутні
докази заподіяння позивачу моральної
шкоди, в тому числі немає висновку МСЕК
про її встановлення.

Вважає , що розмір моральної шкоди,
який стягнуто судом на користь
позивача, є завищеним, не відповідає
вимогам розумності та справедливості.
Також, відповідач вважає, що дана
справа повинна розглядатися в порядку
адміністративного судочинства.

В запереченнях на апеляційну
скаргу ПАТ «ПівнГЗК» просить рішення
суду, як законне та обґрунтоване
залишити без змін, а апеляційну скаргу
без задоволення.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
заявлених вимог та доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2
працював тривалий час з 1981 р. по 30
березня 2000 р. у шкідливих умовах та
тяжкої фізичної праці на Ганівському
кар'єрі ВАТ «Півн ГЗК», де отримав
професійне захворювання з діагнозом:
пиловий бронхіт 2 ст., емфізема легень.(
а.с. 4-6)

Висновком МСЕК від 02.03.2005 року
позивачу первинно встановлено 20%
втрати професійної працездатності у
зв'язку з професійним захворюванням,
безстроково. ( а.с.13-14)

Задовольняючи частково позовні
вимоги, суд першої інстанції
обґрунтовано керувався ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасних випадків на виробництві і
профзахворювань, що призвели втрату
працездатності», яка передбачає
відшкодування Відділенням Фонду
моральної шкоди за наявності факту її
спричинення.

Факт спричинення моральної шкоди
позивачу у зв'язку із професійним
захворюванням встановлений в судовому
засіданні. Позивач обмежений у
фізичній роботі , вимушений
періодично амбулаторно та
стаціонарно лікуватися, переносить
моральні страждання, що позбавляє його
нормальних життєвих зв'язків і вимагає
додаткових зусиль для організації
свого життя. У зв'язку з чим, доводи
апеляційної скарги Відділення Фонду
стосовно не надання позивачем доказів
спричинення йому моральної шкоди не
можуть бути взяті колегією суддів до
уваги.

Доводи апеляційної скарги відповідача
про те, що в даному випадку саме на
органи МСЕК покладений обов'язок
встановлення факту заподіяння
моральної шкоди позивачу, є
безпідставними та такими, що
суперечать «Порядку встановлення
медико-соціальними експертними
комісіями ступеня втрати професійної
працездатності у відсотках
працівникам, яким нанесене ушкодження
здоров'я, пов'язане з виконанням
трудових обов'язків», затвердженого
наказом Міністерства охорони здоров'я
України від 22.11.1995 р. №212, оскільки МСЕК
встановлює даний факт щодо потерпілих
на виробництві, яким не було
встановлено стійку втрату професійної
працездатності, в той час як позивачу з
23.07.2003 року встановлено стійку втрату
професійної працездатності у зв'язку
із професійним захворюванням.

Висновок суду про відшкодування
відповідачем позивачу моральної шкоди
відповідає Рішенню Конституційного
Суду України від 27.01.2004 року № 1-рп/2004р.
відповідно до якого, громадяни, котрим
встановлена стійка втрата професійної
працездатності, мають право на
стягнення на їх користь моральної
шкоди.

Необґрунтованими, є також доводи
апеляційної скарги Відділення Фонду
щодо відмови в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_2 у зв'язку із зверненням
до суду лише у 2013 році з приводу
відшкодування моральної шкоди.
Враховуючи те, що право на
відшкодування моральної шкоди у
зв'язку з ушкодженням здоров'я позивача
ОСОБА_2 пов'язано з виконанням трудових
обов'язків, виникло з 02 березня 2005 року,
тобто з моменту встановлення йому
стійкої втрати професійної
працездатності (а.с. 13), питання про
відшкодування працівнику такої шкоди
слід вирішувати на підставі
нормативної бази, яка діяла на час
виникнення правовідносин, тобто Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності».

Колегія суддів звертає увагу на доводи
апеляційної скарги відповідача щодо
визначеного судом першої інстанції
розміру моральної шкоди та вважає, що
він визначений без повного урахування
роз'яснень п.9 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31.03.1995р., з
подальшими змінами, " Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди",
відповідно до якого, розмір
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди суд визначає в межах заявлених
вимог залежно від характеру та обсягу
заподіяних позивачеві моральних і
фізичних страждань, з урахуванням в
кожному конкретному випадку ступеня
вини відповідача та інших обставин.
Зокрема, враховується характер і
тривалість страждань, стан здоров'я
потерпілого, характер отриманого
позивачем професійного захворювання,
істотність вимушених змін у його
життєвих і виробничих стосунках,
конкретних обставин по справі і
наслідків, що наступили.

Колегія суддів вважає, що з
урахуванням відсотку втрати
професійної працездатності , який
згідно висновку МСЕК становить 20% , з
урахуванням конкретних обставин по
справі, характеру отриманого позивачем
професійного захворювання, і
пов'язаних із ним фізичних і моральних
страждань, інтенсивності і
довготривалості фізичних і психічних
страждань позивача, з урахуванням
істотності вимушених змін у його
життєвих і виробничих стосунках, і
наслідків, що наступили, розмір
моральної шкоди повинен бути
зменшений з 45000 грн. до 10 000 грн.

Також колегія суддів звертає увагу на
доводи апеляційної скарги
відповідача в частині стягнення
судових витрат за надання правової
допомоги.

Пунктом 2 частиною 3 ст.79 ЦПК
України передбачено, що до витрат,
пов'язаних із розглядом судової справи
, належать витрати на правову
допомогу.

Частина 1 ст.88 ЦПК України
передбачає, що стороні, на користь
якої ухвалено судове рішення , суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати.

Відповідно до статті 1 Закону
України «Про граничний розмір
компенсації витрат на правову
допомогу у цивільних та
адміністративних справах» розмір
компенсації витрат на правову
допомогу у цивільних справах , в яких
така компенсація виплачується стороні,
на користь якої ухвалено судове
рішення, іншою стороною, не може
перевищувати 40% встановленої законом
мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі за годину участі
особи , яка надавала правову допомогу, у
судовому засіданні, під час вчинення
окремих процесуальних дій поза
судовим засіданням та під час
ознайомлення з матеріалами справи в
суді, що визначається у відповідному
судовому рішенні.

Як убачається з матеріалів справи
між позивачем ОСОБА_2 та адвокатом
ОСОБА_3 укладено договір про надання
правової допомоги від 08 жовтня 2013 року
( а.с. 37), згідно якого останній
зобов'язався надавати правову
допомогу ОСОБА_2, за що ним було
відповідно квитанції № 34 від 08 жовтня
2013 року сплачено 1000 грн. ( а.с.38).

Як убачається ОСОБА_3 був присутнім в
судових засіданнях 11 грудня 2013 року, 24
березня 2013 року. Загальна тривалість
судових засідань складає 1год. 20 хв., у
зв'язку із чим з розрахунку
мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі за годину участі
ОСОБА_3 в судовому засіданні підлягає
стягненню витрати на правову допомогу
в сумі 1218 грн. х 40% х 1,3= 633,36 грн. Тому
рішення суду в частині стягнення з
відповідача Відділення Фонду на
користь ОСОБА_7 витрат на правову
допомогу підлягає зміненню та
зменшенню стягнутих сум з 1000 грн. до
633,36 грн.

Колегія суддів звертає увагу на
доводи апеляційної скарги в частині
стягнення на користь держави з
Відділення Фонду судового збору в сумі
243,60 грн. та вважає рішення суду першої
інстанції в цій частині таким, що не
відповідає діючому законодавству, та
підлягає скасуванню , з огляду на
наступне.

Відповідно до п.18 ст.5 Закону України
«Про судовий збір» Фонд соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України звільнений від
сплати судового збору.

Частиною 2 ст.88 ЦПК України передбачено,
що якщо сторону, на користь якої
ухвалено рішення , звільнено від
оплати судових витрат, з другої
сторони стягуються судові витрати на
користь осіб, що їх понесли,
пропорційно до задоволеної чи
відхиленої частини вимог. Якщо обидві
сторони звільненні від оплати
судових витрат , вони компенсуються за
рахунок держави у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Керуючись ст.ст. 303, 309, 309, 314-316 ЦПК
України колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Кривому Розі
Дніпропетровської області
задовольнити частково.

Рішення Тернівського районного суду
м. Кривого Рогу від 24 березня 2014 року
в частині стягнутої з Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Кривому Розі
Дніпропетровської області на користь
ОСОБА_2 суми моральної шкоди та в
частині стягнутого розміру витрат на
правову допомогу змінити, зменшивши
розмір моральної шкоди з 45 000 грн. до 10
000 грн., та розмір правової допомоги з
1000 грн. до 633,36 грн.

Рішення Тернівського районного суду
м. Кривого Рогу від 24 березня 2014 року
в частині стягнення з Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Кривому Розі
Дніпропетровської області на користь
держави судового збору в сумі 243,60 грн. -
скасувати.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржено в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: