Провадження № 2/742/845/14
унікальний № 742/2563/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

20 червня 2014 року Прилуцький
міськрайонний суд Чернігівської
області в складі:

головуючого - судді
Рябота В.І.,

при секретарі Риндя Л.А.,

розглянувши у відкритому попередньому
судовому засіданні цивільну справу за
позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
житлово-будівельного кооперативу №9
про визнання права власності в порядку
спадкування,-

В С Т А
Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2
звернулися до суду з даною позовною
заявою до житлово-будівельного
кооперативу №9 про визнання права
власності в порядку спадкування,
пояснюючи, що вони являються
спадкоємицями за заповітом після
смерті матері та бабусі ОСОБА_3, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_3. За життя ОСОБА_3
отримала ордер від 08.02.1990 року
виконкому Прилуцької міської ради на
вселення в квартиру АДРЕСА_1 площею 51,3
кв.м.. Після смерті спадкодавця
відкрилася спадщина, до складу якої
також входить право власності на дану
квартиру. Проте позивачі не можуть
реалізувати своє право на одержання
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом на зазначену квартиру через
відсутність його правової реєстрації,
оскільки спадкодавець з певних причин
не зареєстрував своє право власності
на нього, а тому позивачі і просять суд
визнати за ними право власності в
порядку спадкування за заповітом на
спірну квартиру в рівних частках, тобто
по ? частині а також визнати дану
квартиру окремим об»єктом нерухомого
майна.

Позивачка ОСОБА_1 та представник
позивачів в судовому засіданні
підтримали заявлені позовні вимоги в
повному обсязі.

Представник відповідача -
житлово-будівельного кооперативу №9, в
судовому засіданні позовні вимоги
визнав та не заперечував проти їх
задоволення.

Суд, зважаючи на визнання відповідачем
позову та з урахуванням думки
позивачки та їх представника,
відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України,
вважає за можливе постановити рішення
у попередньому судовому засіданні.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, вважає, що
позов підлягає задоволенню з наступних
підстав:

Згідно копії свідоцтва про смерть
НОМЕР_4 вбачається, що ОСОБА_3 померла
ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Прилуки, актовий запис
№ 329 (а.с. 19).

Згідно копії свідоцтва про
народження НОМЕР_1 вбачається, що
батьками ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
являються ОСОБА_5 та ОСОБА_3, актовий
запис № 362 від 20 травня 1975 року (а.с.8).

Згідно копії свідоцтва про
укладення шлюбу НОМЕР_2 вбачається, що
шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 (дошлюбне
прізвище - ОСОБА_3) укладений 12 червня 1993
року, актовий запис № 238 від 12 червня 1993
року (а.с.10).

Згідно копії свідоцтва про
народження НОМЕР_3 вбачається, що
батьками ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
являються ОСОБА_6 та ОСОБА_1, актовий
запис № 3 від 10 січня 1994 року (а.с.9).

Згідно копії заповіту, складеного
та посвідченого приватним нотаріусом
Прилуцького міського нотаріального
округу Чернігівської області 26 серпня
2010 року вбачається, що ОСОБА_3 заповіла
все своє майно, що належить їй та буде
належати на день смерті на праві
власності, в рівних частках кожній
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 11).

Згідно даних технічного паспорту на
квартиру АДРЕСА_1 вбачається, що
відомості про власника даного
нерухомого майна відсутні, про що можна
зробити висновок, що право власності на
квартиру не зареєстровано. (а.с. 14-17).

Згідно ордеру на вселення в квартиру
АДРЕСА_1 вбачається що такий виданий на
ім»я ОСОБА_3, членом її сім»ї була
ОСОБА_1 (а.с.12).

Згідно довідки житлово-будівельного
кооперативу №9 від 20 травня 2014 року №360
вбачається, що в дійсно проживає
ОСОБА_1, квартира рахується за ОСОБА_3,
яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3(а.с.7).

У відповідності до ст. 13 Закону
України «Про власність», який набув
чинності 15.04.1991 року і діяв до 27.04.2007
року, об»єктами права індивідуальної
власності є, крім іншого, жилі будинки
та квартири.

За ст. 15 цього ж Закону член житлового,
житлово-будівельного, дачного,
гаражного чи іншого кооперативу або
товариства, який повністю вніс свій
пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж,
іншу будівлю або приміщення, надані
йому в користування, набуває права
власності на це майно. Громадянин, який
став власником цього майна, має право
розпоряджатися ним на свій розсуд:
продавати, обмінювати, здавати в
оренду, укладати інші угоди, не
заборонені законом.

Згідно ч.4 ст. 3 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень» права
на нерухоме майно, що виникли до
набрання чинності цим Законом, тобто до
03.08.2004 року визнаються дійсними у разі
відсутності їх держаної реєстрації,
передбаченої цим Законом, за таких
умов: якщо реєстрація прав була
проведена відповідно до законодавства,
що діяло на момент їх виникнення, або,
якщо на момент виникнення прав діяло
законодавство, що не передбачало
обов»язкової реєстрації прав.

Державна реєстрація права власності на
житлові будинки, споруди регулювалася
підзаконними нормативними актами,
зокрема, такими як Інструкція про
порядок реєстрації будинків та
домоволодінь у містах і селищах
міського типу Української РСР,
затверджена заступником Міністра
комунального господарства Української
РСР 31 січня 1966 року і яка втратила
чинність на підставі наказу
Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995
року № 56, Тимчасове положення про
порядок реєстрації прав власності на
нерухоме майно, затверджене наказом
Міністерства юстиції України від 7
лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в
Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з
подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали
державну реєстрацію будівель, споруд,
державну реєстрацію права власності на
нерухоме майно, проте виникнення права
власності на будинки, споруди не
залежало від державної реєстрації до
часу набрання чинності ЦК таЗаконом
України від 1 липня 2004 року "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Оскільки законодавство на час повної
виплати ОСОБА_3 пайового внеску за
кооперативну квартиру АДРЕСА_1, не
передбачало обов»язкової реєстрації
права власності на даний вид майна,
остання набула та відповідно стала
повноправним власником вказаної
квартири.

За ст. 1216 ЦК України спадкуванням є
перехід прав та обов»язків (спадщини)
від фізичної особи, яка померла
(спадкодавця), до інших осіб
(спадкоємців).

Відповідно до ст. 1273 ч. 1 ЦК України,
спадкоємець за заповітом може
відмовитися від прийняття спадщини
протягом строку, встановленого статтею
1270 цього закону. Заява про відмову від
прийняття спадщини подається до
нотаріальної контори за місцем
відкриття спадщини.

Таким чином, з огляду на
вищевикладене та, оцінюючи в
сукупності добуті в судовому засіданні
докази, суд знаходить достовірно
встановленим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2
являються єдиними спадкоємцями за
заповітом після смерті матері та
бабусі ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3, та
приймаючи до уваги, що позивачі
фактично прийняли спадщину відповідно
до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, то вони мають
право ставити перед судом питання про
визнання за ними права власності в
порядку спадкування на спадкове майно
після смерті матері та бабусі.

На підставі викладеного та ст.ст.
1220, 1221, 1270 ЦК України, керуючись ст.ст. 10,
60, 130, 212, 215 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
житлово-будівельного кооперативу №9
про визнання права власності в порядку
спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на
квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 51,3
кв.м., по ? частині - по 25,65 кв.м. за кожною,
в порядку спадкування за заповітом
після смерті ОСОБА_3, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Прилуки Чернігівської
області.

Визнати квартиру АДРЕСА_1, окремим
об»єктом нерухомого майна.

Рішення суду може бути оскаржено
шляхом подачі протягом десяти днів з
дня його проголошення апеляційної
скарги до апеляційного суду
Чернігівської області через
Прилуцький міськрайонний суд.

Суддя:
В.Рябота