Ухвала іменем україни 18 червня 2014
рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючогоМакарчука М.А., суддів:
Леванчука А.О., Нагорняка В.А., Писаної
Т.О., Юровської Г.В., розглянувши у
судовому засіданні справу за позовом
ОСОБА_4 до Тростянецької районної
державної адміністрації Вінницької
області, Державного підприємства
«Бершадське лісове господарство»,
Державного підприємства «Подільське
державне підприємство геодезії,
картографії та кадастру», Вінницької
обласної державної адміністрації про
визнання права власності на земельну
ділянку, за касаційною скаргою
представника ОСОБА_5, який діє в
інтересах ОСОБА_4, на рішення
апеляційного суду Вінницької області
від 24 лютого 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2009 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом до Тростянецької
районної державної адміністрації
Вінницької області (далі - Тростянецька
РДА), Державного підприємства
«Бершадське лісове господарство» (далі
- ДП «Бершадське лісове господарство»),
Державного підприємства «Подільське
державне підприємство геодезії,
картографії та кадастру», Вінницької
обласної державної адміністрації про
визнання права власності на земельну
ділянку, посилаючись на те, що у зв'язку
з переходом до ОСОБА_4 права власності
на комплекс будівель та споруд кафе
«ІНФОРМАЦІЯ_1», на підставі вимог ст. 377
ЦК України та ст. 120 Земельного кодексу
України (далі - ЗК України), до нього
перейшло право на земельну ділянку,
розташовану біля будівлі вказаного
кафе, однак вказана земельна ділянка
перебуває в постійному користуванні ДП
«Бершадське лісове господарство», що є
порушенням його прав на користування
земельною ділянкою.

Оскільки 03 квітня 2008 року Тростянецька
РДА відмовила позивачу в погодженні
проекту відводу земельної ділянки,
мотивуючи свою відмову тим, що земельна
ділянка знаходиться у постійному
користуванні ДП «Бершадське лісове
господарство», позивач, уточнивши
позовні вимоги, просив визнати
державний акт на право постійного
користування земельною ділянкою,
виданий 29 травня 2007 року ДП «Бершадське
лісове господарство», незаконним,
виданим із порушенням земельного
законодавства та таким, що порушує його
права, скасувати його.

Справа розглядалася судами
неодноразово.

Рішенням Тростянецького районного
суду Вінницької області від 12
листопада 2013 року позов задоволено.
Визнано державний акт на право
постійного користування земельною
ділянкою - серія ЯЯ № 015172, виданий 29
травня 2007 року згідно з розпорядженням
Тростянецької РДА Вінницької області
від 04 грудня 2006 року № 434, який
посвідчує право постійного
користування ДП «Бершадське лісове
господарство» земельною ділянкою
загальною площею 2 675,7927 га на території
Ободівської сільської ради, недійсним.

Рішенням апеляційного
суду Вінницької області від 24 лютого 2014
року рішення суду першої інстанції
скасовано, ухвалено нове рішення, яким
визнано державний акт на право
постійного користування земельною
ділянкою серії ЯЯ № 015172 від 29 травня 2007
року, виданий згідно з розпорядженням
Тростянецької РДА Вінницької області
від 04 грудня 2006 року № 433, який
посвідчує право постійного
користування ДП «Бершадське лісове
господарство» земельною ділянкою
площею 2675,7927 га на території
Ободівської сільської ради, недійсним
у частині щодо права постійного
користування земельною ділянкою
площею 0,18 га, на якій розташований
комплекс будівель та споруд кафе
«ІНФОРМАЦІЯ_1» АДРЕСА_1.

В іншій частині позову
відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 в інтересах
якого діє ОСОБА_5 просить скасувати
рішення апеляційного суду, залишити в
силі рішення суду першої інстанції,
обґрунтовуючи свою вимогу порушенням
судом норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційна скарга
підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Згідно зі ст. ст. 303, 304
ЦПК України під час розгляду справи в
апеляційному порядку суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції. Справа
розглядається апеляційним судом за
правилами, встановленими для розгляду
справи судом першої інстанції, з
винятками і доповненнями,
встановленими законом.

Статтею 213 ЦПК України
передбачено, що рішення суду повинно
бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам
закону рішення апеляційного суду не
відповідає.

Задовольняючи позовні
вимоги, суд першої інстанції виходив з
того, що передаючи у постійне
користування земельну ділянку, що
розташована в урочищі «Ободівська
дача» і на якій розміщено комплекс
будівель та споруд кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1»,
в постійне користування ДП «Бершадське
лісове господарство» було порушено
вимоги земельного законодавства та
права позивача, якому на праві
приватної власності належить комплекс
будівель та споруд кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1».

Апеляційний суд,
скасувавши рішення суду першої
інстанції та ухваливши нове рішення
про визнання недійсним державного акта
в частині щодо права постійного
користування земельною ділянкою
площею 0,18 га, на якій розташовано
комплекс будівель та споруд кафе
«ІНФОРМАЦІЯ_1», виходив із того, що
зазначеним державним актом порушено
право позивача саме щодо користування
земельною ділянкою, на якій
розташовано комплекс будівель та
споруд кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1», тому дійшов
висновку про необхідність визнання
такого акта недійсним лише в цій
частині.

Проте з таким
висновком суду апеляційної інстанції
погодитися не можна.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 17 жовтня 1965 року
Виконавчий комітет Тростянецької
районної ради депутатів трудящих
звернувся з листом до начальника
обласного управління лісного
господарства і заготівель з проханням
виділити ділянку землі площею 2,00 га під
будівництво стаціонарного кафе для
Тростянецької районної спілки
споживчих товариств.

Згідно з актом обстеження лісової
площі, запитуваної до відводу і з
складу Державного лісового фонду від 11
листопада 1965 року з Ободівського
лісництва Бершадського
лісогосподарства для будівництва
стаціонарного кафе виділено ділянку
покриту лісом площею 0,18 га. Ділянку
передано Тростянецькій районній
спілці споживчих товариств
безстроково. Виділена ділянка може
бути передана без шкоди для лісового
господарства.

Рішенням виконкому Вінницької
обласної ради депутатів трудящих від 22
листопада 1965 року № 667 вирішено
відвести Тростянецькій районної
споживчій спілці товариств під
будівництво кафе - 0,18 га землі в лісах
Бершадського лісгоспу Ободівського
лісництва в тимчасове користування без
виключення з держлісфонду.

Згідно з планом площа відводу складає
0,18 га. Рік побудови кафе - 1973.

Згідно з розпорядженням Тростянецької
РДА Вінницької області № 434 від 04
грудня 2006 року виготовлено державний
акт на право постійного користування
земельною ділянкою серії ЯЯ № 015172, який
посвідчує право постійного
користування ДП «Бершадське лісове
господарство» земельною ділянкою
загальною площею 2 675,7927 га на території
Ободівської сільської ради та виданий
29 травня 2007 року.

Згідно з договором купівлі-продажу
нежитлової будівлі, посвідченим 11
грудня 2007 року приватним нотаріусом
ОСОБА_6, позивач ОСОБА_4 придбав у
Тростянецької районної спілки
споживчих товариств комплекс будівель
та споруд кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1», що
знаходиться у АДРЕСА_1. Відчужуваний
комплекс будівель та споруд кафе
«ІНФОРМАЦІЯ_1» належав Тростянецькій
районній спілці споживчих товариств на
підставі свідоцтва про право власності
на нерухоме майно, виданого виконкомом
Ободівської сільської ради
Тростянецького району Вінницької
області від 25 жовтня 2007 року та
зареєстрованого в КП «Тульчинське
МБТІ» Вінницької області від 29
жовтня 2007 року за реєстраційним № 20776163.

18 лютого 2008 року КП «Тульчинське МБТІ»
Вінницької області зареєструвало за
ОСОБА_4 право власності на комплекс
будівель та споруд кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1».

Відповідно до ч. 1 ст. 125 ЗК України право
власності на земельну ділянку та право
постійного користування нею виникає
після одержання її власником або
користувачем документа, що посвідчує
право власності чи право постійного
користування земельною ділянкою, та
його державної реєстрації.

Згідно з ч. 1 ст. 126 ЗК України право
власності на земельну ділянку і право
постійного користування земельною
ділянкою посвідчується державними
актами.

Частинами першою та другою ст. 116 ЗК
України визначено, що громадяни і
юридичні особи набувають права
власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, визначених цим
Кодексом, або за результатами аукціону.
Набуття права на землю громадянами та
юридичними особами здійснюється
шляхом передачі земельних ділянок у
власність або надання їх у
користування.

Вибір місця розташування земельної
ділянки та надання дозволу і вимог на
розроблення проекту її відведення
здійснюються в порядку, встановленому
статтею 151 ЗК України.

Згідно із ч. 3 ст. 152 ЗК України захист
прав громадян та юридичних осіб на
земельні ділянки здійснюється шляхом:
визнання прав; відновлення стану
земельної ділянки, який існував до
порушення прав, і запобігання вчиненню
дій, що порушують права або створюють
небезпеку порушення прав; визнання
угоди недійсною; визнання недійсними
рішень органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування;
відшкодування заподіяних збитків;
застосування інших, передбачених
законом, способів.

Згідно зі ст. 377 ЦК України до особи, яка
придбала житловий будинок, будівлю або
споруду, переходить право власності на
земельну ділянку, на якій вони
розміщені, без зміни її цільового
призначення, у розмірах, встановлених
договором.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 120 ЗК України (в
редакції чинній на час виникнення
спірних правовідносин, - грудень 2007
року) до особи, яка придбала житловий
будинок, будівлю або споруду,
переходить право власності на земельну
ділянку, на якій вони розміщені, без
зміни її цільового призначення, у
розмірах, встановлених договором. Якщо
житловий будинок, будівля або споруда
розміщені на земельній ділянці,
наданій у користування, то в разі їх
відчуження до набувача переходить
право користування тією частиною
земельної ділянки, на якій вони
розміщені, та частиною ділянки, яка
необхідна для їх обслуговування.

Згідно з довідкою відділу Держкомзему
у Тростянецькому районі в державній
статистичній звітності з кількісного
обліку земель (форма-6-зем) земельна
ділянка, на якій розміщено кафе
«ІНФОРМАЦІЯ_1», на території
Ободівської сільської ради
відносились до категорії земель - землі
житлової та громадської забудови із
цільовим призначенням даної ділянки -
землі громадського харчування (а. с. 217
т. 1).

Апеляційний суд, скасовуючи рішення
суду першої інстанції, зазначив, що
Тростянецьке споживче товариство
набуло право власності на споруди кафе
«ІНФОРМАЦІЯ_1» лише 25 жовтня 2007 року в
той час коли ДП «Бершадське лісове
господарство» отримало оспорюваний
державний акт 29 травня 2007 року, а тому
дійшов висновку про те, що на момент
прийняття розпорядження від 04 грудня
2006 року № 434 про передачу ДП
«Бершадське лісове господарство»
земель площею 2675,7927 га, що знаходяться
на території Ободівської сільської
ради Тростянецького району Вінницької
області не знаходились об'єкти
нерухомості.

При цьому апеляційним судом не
застосовано вимоги ст. 3 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень»,
відповідно до якої право власності та
інші речові права на нерухоме майно,
набуті згідно з чинним
нормативно-правовими актами до
набрання чинності цим Законом,
визнаються державою.

Право власності на збудоване до
набрання чинності Законом України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень»
нерухоме майно набувається в порядку,
який існував на час його спорудження, а
не виникає у зв'язку із здійсненням
державної реєстрації права власності
на нього в порядку, передбаченому цим
законом, яка є лише офіційним визнанням
державою такого права, а не підставою
його виникнення.

Таким чином, висновки апеляційного
суду в цій частині є помилковими та не
ґрунтуються на законі, оскільки, як
було встановлено судами, кафе
«ІНФОРМАЦІЯ_1» було побудоване у 1973
році, відповідно і право власності у
Тростянецького споживчого товариства
на зазначені будови виникло у 1973 році, а
отримане 25 жовтня 2007 року свідоцтво про
право власності на нерухоме майно є
лише офіційним визнанням державою
такого права.

Крім того, не можна погодитись з
висновками апеляційного суду про
визнання державного акта недійсним в
якійсь його певній частині, оскільки це
не передбачено чинним законодавством,
оскільки вимога про визнання
неправомірним державного акта на право
приватної власності (користування) на
земельну ділянку є похідною й залежить
від доведеності незаконності підстав
видачі такого державного акта.

Таким чином, встановивши зазначені
обставини та дійшовши висновку про те,
що державний акт на право постійного
користування земельною ділянкою серії
ЯЯ № 015172, який посвідчує право
постійного користування ДП
«Бершадське лісове господарство»
земельною ділянкою загальною площею 2
675,7927 га на території Ободівської
сільської ради, виданий 29 травня 2007
року на підставі розпорядження
Тростянецької РДА Вінницької області
№ 434 від 04 грудня 2006 року з порушенням ч.
1, 2 ст. 120 ЗК України та пункту 2
Порядку розроблення проектів
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки, апеляційний суд на зазначені
вище норми матеріального права уваги
не звернув, не визначився із характером
спірних правовідносин та нормою
матеріального права, яка їх регулює,
дійшов помилкового висновку про те, що
захистити порушене право позивача
можна шляхом визнання оспорюваного
державного акта недійсним в частині
саме щодо користування земельною
ділянкою, на якій розташовано комплекс
будівель та споруд кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1»,
що належить позивачу на праві
приватної власності.

За таких обставин апеляційним судом
скасовано законне та обґрунтоване
рішення суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 339 ЦПК
України, установивши, що апеляційним
судом скасовано судове рішення,
ухвалене згідно із законом, суд
касаційної інстанції скасовує судове
рішення суду апеляційної інстанції і
залишає в силі судове рішення суду
першої інстанції.

Таким чином, у порушення вимог ст. ст. 303
- 304 ЦПК України суд апеляційної
інстанції не врахував норми
матеріального та процесуального права,
які регулюють спірні правовідносини,
тому ухвалене у справі рішення
апеляційного суду підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 336, 339,
345 ЦПК України, колегія суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення апеляційного суду Вінницької
області від 24 лютого 2014 року скасувати,
рішенням Тростянецького районного
суду Вінницької області від 12
листопада 2013 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.А. Макарчук
Судді: А.О. Леванчук В.А. Нагорняк Т.О.
Писана Г.В. Юровська