У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Рівненської області в складі:

головуючий суддя: Хилевич С.В.

судді: Василевич В.С., Ковальчук Н.М.

секретар судового засідання Ковальчук
Л.В.

за участю представника позивача,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне
рішення Костопільського районного
суду від 29 січня 2014 року у справі за
позовом Костопільського
багатогалузевого житлово-комунального
підприємства до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за послуги з утримання
будинку та прибудинкової території,

в с т а н о в и л а:

Заочним рішенням Костопільського
районного суду від 29 січня 2014 року
зазначений позов задоволено: стягнуто
з ОСОБА_1 на користь Костопільського
багатогалузевого житлово-комунального
підприємства (далі - Костопільське ЖКП)
2 045,39 гривень заборгованості за послуги
з утримання будинку та прибудинкової
території та 229,40 гривень судового
збору.

27 лютого 2014 року ухвалою цього суду
заяву відповідача про перегляд
заочного рішення залишено без
задоволення.

У поданій на рішення суду апеляційній
скарзі ОСОБА_1 покликався на його
незаконність через порушення судом
норм матеріального та процесуального
права.

На її обґрунтування зазначав про
неврахування судом обставин,
викладених у листі Костопільською
міської ради, де вказано про належність
будинку до державної форми власності.
Тому вважав, що обслуговування будинку
має здійснюватись за рахунок податків,
які надходять до місцевого бюджету.
Вважав відсутніми договірні відносини
між сторонами з приводу надання послуг
з утримання будинків та прибудинкової
території. Натомість переконаний, що
долучений до справи договір є
фіктивним. У матеріалах справи
відсутні докази про надання послуг
позивачем.

Справа була розглянута за його
відсутності, чим порушено норми
процесуального права, а сам він був
позбавлений можливості надавати
пояснення у справі, подавати докази на
заперечення проти позову, виступати в
судових дебатах. Безпідставним є
відхилення судом його клопотання про
витребування оригіналу договору про
надання послуг з утримання будинків та
прибудинкової території та акту
виконаних Костопільским ЖКП робіт.

Крім того, спірним є розмір
заборгованості, оскільки позовні
вимоги обмежуються трирічним строком
стягнення, а в матеріалах справи
міститься розрахунок, де строк
стягнення перевищує три роки.

Просив заочне рішенням
Костопільського районного суду віл 29
січня 2014 року скасувати та ухвалити
нове - про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, думку
осіб, які беруть участь у справі, і
з'явились в судове засідання,
перевіривши матеріали справи і доводи
відповідача, колегія суддів прийшла до
висновку про відхилення апеляційної
скарги.

Матеріалами справи встановлено, що
будинок АДРЕСА_1 знаходиться в
комунальній власності міста і
відповідно до рішення виконавчого
комітету Костопільської міської ради
№849 від 15.10.2001 року переданий на баланс
Костопільського ЖКП (а.с. 58). ОСОБА_1 є
співвласником квартири № 27 в цьому
будинку та є споживачем послуг, які
надаються позивачем.

Зазначені факти підтверджуються ніким
не оспореним договором про надання
послуг з утримання будинків та споруд і
прибудинкових територій, укладеним між
сторонами 18 листопада 2009 року (а.с. 10-11,
зв.).

З наданого Костопільським ЖКП
розрахунку вбачається, що станом на 1
грудня 2013 року за відповідачем
рахується 2 045, 39 гривень заборгованості
зі сплати послуг з утримання будинку та
прибудинкової території за час із
липня 2010 року по листопад 2013 року (а.с.
5-5, зв.).

Вважаючи, що ця заборгованість виникла
в зв'язку з невиконанням ОСОБА_1 умов
договору та неоплатою надаваних
позивачем послуг з утримання будинку і
прибудинкової території,
Костопільський ЖКП у грудні 2013 року
звернувся до суду, вимагаючи стягнути 2
045, 39 гривень заборгованості з
відповідача на його користь.

Відповідно до ст. 360, ч. 2 ст. 382 ЦК України
співвласник відповідно до своєї частки
у праві спільної часткової власності
зобов'язаний брати участь у витратах на
управління, утримання та збереження
спільного майна. Власникам квартир у
дво- або багатоквартирному житловому
будинку належать на праві спільної
сумісної власності приміщення
загального користування, опорні
конструкції будинку, механічне,
електричне, сантехнічне та інше
обладнання за межами або всередині
квартири, яке обслуговує більше однієї
квартири, а також споруди, будівлі, які
призначені для забезпечення потреб
усіх власників квартир, а також
власників нежитлових приміщень, які
розташовані у житловому будинку.

Частина 2 ст. 10 Закону України "Про
приватизацію державного житлового
фонду" передбачає обов'язок власників
квартир багатоквартирних будинків, які
також визнаються і співвласниками
допоміжних приміщень у будинку,
технічного обладнання, елементів
зовнішнього благоустрою, брати участь
у загальних витратах, пов'язаних з
утриманням будинку і прибудинкової
території відповідно до своєї частки у
майні будинку.

Згідно зі ст. 526, ч. 1 ст. 530, ч. 1 ст. 543 ЦК
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін). У разі солідарного
обов'язку боржників (солідарних
боржників) кредитор має право вимагати
виконання обов'язку частково або в
повному обсязі як від усіх боржників
разом, так і від будь-кого з них окремо.

Повно і правильно з'ясувавши обставини
справи та застосувавши до спірних
відносин норми матеріального права,
які підлягали застосуванню, суд першої
інстанції обґрунтовано задовольнив
позов Костопільського ЖКП.

Доводи апеляційної скарги про те, що
спірну заборгованість повинен
сплачувати орган місцевого
самоврядування як власник
багатоквартирного будинку, де проживає
ОСОБА_1, а також про фіктивність
долученого до справи договору про
надання послуг, на увагу не
заслуговують, оскільки є
необґрунтованими і суперечать
матеріалам справи.

Так само спростовуються і покликання
відповідача на порушення норм
процесуального права, що полягало у
позбавленні його права надавати
пояснення, подавати докази і
заперечувати проти позову, виступати у
судових дебатах в зв'язку із його
неявкою до суду.

Так, згідно зі ст.10, ч. 3 ст. 27 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, що беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Особи,
які беруть участь у справі, зобов'язані
добросовісно здійснювати свої
процесуальні права і виконувати
процесуальні обов'язки.

Оскільки у справі ухвалено заочне
рішення, тобто без участі відповідача,
який був належним чином повідомлений
про час і місце розгляду справи, але не
виявив наміру брати участь у засіданні
суду першої інстанції, тому його доводи
про позбавлення судом процесуальних
прав і обов'язків є хибними.

Щодо посилань на збільшений розмір
заборгованості через його обчислення
понад три роки, то відповідачем не
враховано, що відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 264
ЦК України позовна давність
переривається пред'явленням позову до
одного з кількох боржників, а час, що
минув до переривання перебігу позовної
давності, до нового строку не
зараховується.

Як убачається, позовна давність
переривалася поданням Костопільським
ЖКП заяви про видачу судового наказу
про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості
за час із липня 2010 року по липень 2013
року. 11 вересня 2013 року на підставі цієї
заяви було видано судовий наказ, на
який за його суттю, призначенням та
правовою природою наказного
провадження поширюються правила щодо
переривання позовної давності, а 29
листопада 2013 року - його скасовано (а.с.
6-9, зв.).

Підставою для залишення апеляційної
скарги без задоволення згідно із ч. 1 ст.
308 ЦПК України є додержання судом при
ухваленні оскаржуваного рішення норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303. 307, 308, 313-315, 324-325 ЦПК
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а
заочне рішення Костопільського
районного суду від 29 січня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:
Судді: