У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової
палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних
справ у складі:

головуючого Ткачука О.С., суддів:
Кафідової О.В., Умнової О.В.,Колодійчука
В.М., Фаловської І.М., розглянувши в
судовому засіданні справу за позовом
ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про визнання права
власності на будинок; за зустрічним
позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про поділ
спільного майна подружжя, за
касаційною скаргою, поданою
представником ОСОБА_7 - ОСОБА_8, на
рішення Київського районного суду м.
Одеси від 02 грудня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Одеської області від
22 січня 2014 року, до якої, в порядку
передбаченому ст. 329 ЦПК України
приєдналася законний представник
малолітньої ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, -
ОСОБА_10,

в с т а н о в и л а :

У березні 2013 року ОСОБА_6 звернувся до
суду з позовом, у якому просив визнати
за ним право власності на житловий
будинок з надвірними спорудами за
адресою: АДРЕСА_2, що в цілому
складається з житлового будинку
визначеного в технічній документації
під літ. «Б», сараїв літ. «Г», «Ж»,
навісу літ. «Е», огорожі « 1, 2, мостіння
-1», що знаходиться на земельній
ділянці, площею 0,049 га. При цьому,
позивач посилався на те, що за час
перебування у шлюбі ним разом з
відповідачем було придбано житловий
будинок з надвірними спорудами за
вказаною адресою та квартиру за
адресою: АДРЕСА_1.

Після розірвання шлюбу, за
домовленістю між сторонами, вказана
квартира перейшла у власність ОСОБА_7, а
право власності на спірний будинок
повинно бути визнано за ним, однак, в
дійсності, ОСОБА_7, користуючись
квартирою та вважаючи її своєю
власністю, перешкоджає йому в
користуванні спірним будинком
посилаючись на своє право спільної
сумісної власності. Інших житлових
об'єктів спільної сумісної власності
немає. Вважаючи, що при розподілі
спільного майна подружжя одне житлове
приміщення повинно бути виділено
одному з подружжя, а інше - іншому,
ОСОБА_6 звернувся до суду з даним
позовом.

ОСОБА_7 позовні вимоги не визнала,
подала до суду зустрічний позов, у
якому просила поділити спільну сумісну
власність, що належить ОСОБА_7 та ОСОБА_6
наступним чином.

За ОСОБА_7 визнати право власності на:
житловий будинок з надвірними
спорудами за адресою: АДРЕСА_2, що в
цілому складається з житлового
будинку, зазначеного на плані під літ.
«Б», житловою площею - 36,8 кв. м.,
загальною площею - 54,9 кв. м., сараїв літ.
«Г», «Ж», навісу літ. «Е», огорожі № 1, 2,
5-7, мостіння - 1, що находиться на
земельній ділянці площею 484 кв. м; на 2/3
частини тягача Е-марки DAF FT 95ХР430,
реєстраційний номер НОМЕР_1; на 2/3
частини тягача Е-марки DAF FT 95.430,
реєстраційний номер НОМЕР_2; на 2/3
частини напівпричепа контейнеровозу
марки ВАRTILEТТІ моделі F111PL,
реєстраційний номер НОМЕР_3; на
2/3 частини напівпричепа бортового
марки SCHMITZ SO1, реєстраційний номер
НОМЕР_4; на 2/3 частини легкового
автомобілю LEXUS GX 470, реєстраційний номер
НОМЕР_5.

Визнати за ОСОБА_6 право власності на
наступне майно: грошові кошти, що
знаходяться на депозитному рахунку,
відкритому за договором від 23 вересня
2005 року, укладеним з членом кредитної
спілки ОСОБА_6 на суму внеску 10 тис. грн;
грошові кошти, що знаходяться на
депозитному рахунку, відкритому за
договором від 13 березня 2007 року,
укладеним з членом кредитної спілки
ОСОБА_6 на суму внеску 202 200 грн; грошові
кошти, що знаходяться на депозитному
рахунку, відкритому за договором від 05
квітня 2007 року, укладеним з членом
кредитної спілки ОСОБА_6 на суму внеску
250 тис. грн; грошові кошти, що
знаходяться на депозитному рахунку,
відкритому за договором від 24 вересня
2007 року, укладеним з членом кредитної
спілки ОСОБА_6 на суму внеску 10 тис. грн;
грошові кошти, що знаходяться на
депозитному рахунку, відкритому за
договором від 05 квітня 2008 року,
укладеним з членом кредитної спілки
ОСОБА_6 на суму внеску 1 354 475 грн 50
коп.; грошові кошти, що знаходяться на
депозитному рахунку, відкритому за
договором від 26 вересня 2008 року,
укладеним з членом кредитної спілки
ОСОБА_6 на суму внеску 10 тис. грн;
грошові кошти, що знаходяться на
депозитному рахунку, відкритому за
договором від 06 квітня 2009 року,
укладеним з членом кредитної спілки
ОСОБА_6 на суму внеску 1 660 000 грн;
грошові кошти, що знаходяться на
депозитному рахунку, відкритому за
договором від 26 вересня 2009 року,
укладеним з членом кредитної спілки
ОСОБА_6 на суму внеску 10 тис. грн;
грошові кошти, що знаходяться на
депозитному рахунку, відкритому за
договором від 13 листопада 2007 року,
укладеним з членом кредитної спілки
ОСОБА_6 на суму внеску 505 000 грн, що
еквівалентно 10 тис. доларів США за
курсом НБУ станом на 13 листопада
2007 року; грошові кошти, що знаходяться
на депозитному рахунку, відкритому за
договором від 13 листопада 2007 року,
укладеним з членом кредитної спілки
ОСОБА_6 на суму внеску 25 250 грн, що
еквівалентно 5 тис. доларів США за
курсом НБУ станом на 13 листопада
2007 року, та додатковим договором про
додатковий внесок на депозитний
рахунок «Ощадний» грошової суми у
розмірі 25 250 грн., що еквівалентно
5 тис. доларів США за курсом НБУ
станом на 14 листопада 2007 року; грошові
кошти, що знаходяться на депозитному
рахунку, відкритому за договором від 14
листопада 2007 року, укладеним з членом
кредитної спілки ОСОБА_6 на суму внеску
505 000 грн, що еквівалентно 10 тис. доларів
США за курсом НБУ станом на 14 листопада
2007 року.

Крім того, визнати за ОСОБА_6 право
власності на 1/3 частину тягача Е-марки
DAF FT 95ХР430, реєстраційний номер НОМЕР_1;
на 1/3 частину тягача Е-марки DAF FT 95.430,
реєстраційний номер НОМЕР_2; на 1/3
частину напівпричепа контейнеровозу
марки ВАRTILEТТІ моделі F111PL,
реєстраційний номер НОМЕР_3; на 1/3
частину напівпричепа бортового марки
SCHMITZ SO1, реєстраційний номер НОМЕР_4; на
1/3 частину легкового автомобілю LEXUS GX 470,
реєстраційний номер НОМЕР_5.

В обґрунтування свого зустрічного
позову ОСОБА_7 вказувала на те, що за час
перебування у шлюбі у сторін
народилася дочка, ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_2,
яка проживає з нею, а тому її частка
повинна бути збільшена; крім того, при
розподілі майна квартира за адресою:
АДРЕСА_1, перейшла у власність
позивача, спірний будинок також
повинен бути переданий їй у власність.

Рішенням Київського районного суду м.
Одеси від 02 грудня 2013 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду
Одеської області від 22 січня 2014 року,
первісний позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_6 право власності на
житловий будинок з надвірними
спорудами за адресою: АДРЕСА_2, що в
цілому складається з житлового будинку
визначеного в технічній документації
під літ. «Б», сараїв літ. «Г», «Ж», навісу
літ. «Е», огорожі « 1, 2, мостіння -1», що
знаходиться на земельній ділянці,
площею 0,049 га.

В задоволенні зустрічних позовних
вимог ОСОБА_7 про поділ спільного майна
подружжя, а саме: спірного будинку,
коштів на депозитних рахунках,
транспортних засобів, відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_7
- ОСОБА_8 просить скасувати оскаржувані
судові рішення судів першої та
апеляційної інстанцій і направити
справу на новий розгляд до суду першої
інстанції, посилаючись на порушення
судами обох інстанцій норм
процесуального права та неправильне
застосування норм матеріального права.

Крім того, в порядку передбаченому ст.
329 ЦПК України до вказаної вище
касаційної скарги приєдналася
законний представник малолітньої
ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, - її мати ОСОБА_10,
яка підтримала вимоги касаційної
скарги представника ОСОБА_7 -
ОСОБА_8

Вимоги відповідної заяви про
приєднання до касаційної скарги,
ОСОБА_10 обґрунтувала тим, що з 20 серпня
2013 року власником вказаного вище
житлового будинку з надвірними
спорудами на підставі відповідного
договору дарування є її дочка,
малолітня ОСОБА_9,
ІНФОРМАЦІЯ_1, тому ухвалені у справі
судові рішення ОСОБА_10 вважає
незаконними.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. ст. 213, 214 ЦПК
України рішення повинно бути законним
і обґрунтованим та відповідати на
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Судами обох інстанцій встановлено
наступні обставини. 20 вересня 1996
року між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 було
зареєстровано шлюб Відділом
реєстрації актів громадянського стану
виконкому Одеської міської Ради
народних депутатів, актовий запис від 20
вересня 1996 року (а.с.6).

В період шлюбу в сторін народилась
дочка ОСОБА_11.

Рішенням Київського районного суду м.
Одеси від 22 червня 2012 року шлюб між
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 розірвано (а. с. 7, 8).

За час шлюбу сторонами було придбано
спірне майно: житловий будинок з
надвірними спорудами, розташований на
земельній ділянці, площею 0,049 га, за
адресою: АДРЕСА_2, на підставі договору
купівлі-продажу від 20 вересня 2007 року,
укладеного між ОСОБА_12 та ОСОБА_7
(а. с. 13); грошові кошти на депозитних
рахунках у кредитній спілці «Перше
кредитне товариство», що
підтверджується відповідними
договорами від 23 вересня 2005 року,
від 13 березня 2007 року, від 05 квітня 2007
року, від 24 вересня 2007 року, від 05
квітня 2008 року, від 26 вересня 2008 року,
від 06 квітня 2009 року, від 26 вересня
2009 року та грошові кошти на депозитних
рахунках у Філії № 4 «Альянс-Інвест», що
підтверджується договорами від 13
листопада 2007 року, від 13 листопада 2007
року, від14 листопада 2007 року.

Крім того, сторонами за час шлюбу було
придбано майно: земельна ділянка,
площею 0,049 га, за адресою: АДРЕСА_2, на
якій розташований спірний будинок, на
підставі державного акту на право
власності на земельну ділянку,
виданого на ім'я ОСОБА_7 на підставі
рішення Одеської міської ради від 25
грудня 2008 року та квартира за адресою:
АДРЕСА_1, на підставі свідоцтва про
право власності від 16 січня 2004 року.

В судовому засіданні встановлено та
визнано представниками сторін, що у
спільній сумісній власності сторін
знаходяться два житлові об'єкти:
квартира за адресою: АДРЕСА_1 та спірний
житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2.

Перший житловий об'єкт - квартира за
вищевказаною адресою знаходиться у
користуванні ОСОБА_7

Другий житловий об'єкт - спірний
будинок за вищевказаною адресою
знаходиться у користування ОСОБА_6

Факт того, що квартира за адресою:
АДРЕСА_1, при розподілі майна подружжя
переходить в одноособову власність
ОСОБА_7 сторонами не оспорюється.

Інших житлових об'єктів, що знаходяться
в сумісній власності подружжя, які б
передбачали можливість проживання
ОСОБА_6 немає.

Ухвалюючи у справі судове рішення про
задоволення первісного позову і
відмову в задоволенні зустрічних
позовних вимог, суд першої інстанції, з
висновками якого погодився і
апеляційний суд, керувався тим, що
сторонами визнається і не оскаржується
факт передачі у власність ОСОБА_7
квартири за адресою: АДРЕСА_1, тому суди
визнали такі позовні вимоги ОСОБА_6
доведеними та підлягаючими
задоволенню.

Вирішуючи вимоги позивача по
зустрічному позову щодо грошових
коштів на депозитних рахунках, суди
виходячи з принципу диспозитивності
цивільного судочинства, передбаченого
ст. 11 ЦПК України, враховуючи те, що
представник ОСОБА_7 наполягав на
визнанні права власності на вказані
грошові кошти за ОСОБА_6, замість
вищевказаного житла, а представник
ОСОБА_6 заперечував проти визнання за
ОСОБА_6 права власності на вказані
кошти, мотивуючи свої заперечення тим,
що спірний будинок є єдиним можливим
місцем проживання ОСОБА_6, дійшли
висновків про відмову в цій частині
позову.

Щодо вимог ОСОБА_7 про визнання права
власності на зазначені вище
транспортні засоби, то суди дійшли
висновків про те, що позовні вимоги у
вказаній частині задоволенню також не
підлягають, у зв'язку з тим, що спірні
транспортні засоби були відчужені
сторонами відповідно до норм діючого
законодавства в період шлюбу і на час
розгляду справи жодній із сторін не
належать.

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 21
грудня 2007 року «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя» вирішуючи спори між
подружжям про майно, необхідно
встановлювати обсяг спільно нажитого
майна, наявного на час припинення
спільного ведення господарства,
з'ясовувати джерело і час його
придбання. Спільною сумісною власністю
подружжя, що підлягає поділу (статті 60,
69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України),
відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК
України можуть бути будь-які види
майна, за винятком тих, які згідно із
законом не можуть їм належати
(виключені з цивільного обороту),
незалежно від того, на ім'я кого з
подружжя вони були придбані чи внесені
грошовими коштами, якщо інше не
встановлено шлюбним договором чи
законом.

Спільною сумісною власністю подружжя,
зокрема, можуть бути: квартири, жилі й
садові будинки; земельні ділянки та
насадження на них, продуктивна і робоча
худоба, засоби виробництва,
транспортні засоби; грошові кошти,
акції та інші цінні папери,
паєнакопичення в житлово-будівельному,
дачно-будівельному,
гаражно-будівельному кооперативі;
грошові суми та майно, належні подружжю
за іншими зобов'язальними
правовідносинами, тощо.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 70 СК України
у разі поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

При розгляді справи судами обох
інстанцій не враховано вказаних вище
роз'яснень Пленуму Верховного Суду
України та не дотримано принципів
рівності часток при поділі об'єктів
права спільної сумісної власності
подружжя.

Так, у п. 22 вказаної вище постанови
Пленуму Верховного Суду України
роз'яснено, що поділ спільного майна
подружжя здійснюється за правилами,
встановленими статтями 69-72 СК України
та ст. 372 ЦК України.

Вартість майна, що підлягає поділу,
визначається за погодженням між
подружжям, а при недосягненні згоди -
виходячи з дійсної його вартості на час
розгляду справи.

В рамках розгляду даної справи за
клопотанням представника ОСОБА_7
02 липня 2013 року судом першої інстанції
(а. с. 238 т. 1) призначено судову
будівельно-технічну експертизу з метою
з'ясування ринкової вартості спірного
житлового будинку АДРЕСА_2, однак такої
експертизи проведено не було, що
унеможливило визначення дійсної
вартості будинку на час розгляду
справи.

Крім того, судами обох інстанцій не
спростовано доводи ОСОБА_7 про
необхідність поділу між колишнім
подружжям спірних транспортних
засобів, у зв'язку з тим, що на даний час
в провадженні Приморського районного
суду м. Одеси розглядається
справа за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6,
треті особи: ОСОБА_13, ОСОБА_14, про
витребування майна із чужого
незаконного володіння, предметом спору
у вказаній справі є зазначені
транспортні засоби.

Ухвалюючи рішення про визнання права
власності на житловий будинок за
ОСОБА_6, суд першої інстанції, з
висновком якого погодився й суд
апеляційної інстанції, виходив з того,
що оскільки сторонами визнається і не
оскаржується передача у власність
ОСОБА_7 квартири за адресою: АДРЕСА_1,
інших житлових об'єктів, що знаходяться
в сумісній власності подружжя, які б
передбачали можливість проживання
ОСОБА_6 немає, позовні вимоги ОСОБА_6
доведені та підлягають задоволенню.

Вказана квартира є предметом спору по
справі що знаходиться у провадженні
апеляційного суду Одеської області за
апеляційною скаргою ОСОБА_7 на рішення
Київського районного суду м. Одеси від
12 жовтня 2012 року про поділ спільної
сумісної власності подружжя.

Таким чином Київський районний суд при
прийнятті рішення від 02
грудня 2013 року визнав встановленим
факт права власності ОСОБА_7 на вказану
квартиру за рішенням суд яке не
набрало законної сили та керувався
вказаним встановленим фактом при
вирішенні даного спору по суті.

Заслуговують на увагу і доводи
законного представника малолітньої
ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, - її матері ОСОБА_10,
яка підтримала вимоги касаційної
скарги представника ОСОБА_7 -
ОСОБА_8, про те, що з 20 серпня 2013 року
власником спірного житлового будинку з
надвірними спорудами на підставі
відповідного договору дарування є її
дочка, малолітня ОСОБА_9,
ІНФОРМАЦІЯ_1, а не сторони у даній
справі, та те що оскаржуваними в
касаційному порядку судовими
рішеннями порушено майнові права та
інтереси малолітньої ОСОБА_9, яка
залучена до участі у розгляді даної
справи не була.

Разом з тим, висновки судів обох
інстанцій про безпідставність
зустрічних позовних вимог ОСОБА_7 про
поділ між подружжям зазначених вище
грошових вкладів шляхом визнання за
ОСОБА_6 права власності на них, з
врахуванням положень ст. 11 ЦПК України,
є обґрунтованими. Матеріали справи та
доводи касаційної скарги висновків
судів в цій частині не спростовують.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ дійшла до висновків що на
підставі норм ст. 338 ЦПК України
оскаржувані судові рішення судів
першої та апеляційної інстанцій
підлягають скасуванню в частині
вирішення первісних позовних вимог та
зустрічних позовних вимог про поділ
спільного майна подружжя у вигляді
спірного житлового будинку з
надвірними спорудами за адресою:
АДРЕСА_2, та спірних транспортних
засобів.

В іншій частині, а саме в частині
вирішення зустрічних позовних вимог
ОСОБА_7 про поділ між подружжям спірних
грошових вкладів шляхом визнання за
ОСОБА_6 права власності на них, судові
рішення судів обох інстанцій є
законним і обґрунтованим.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу представника ОСОБА_7 -
ОСОБА_8 до якої приєдналася законний
представник малолітньої ОСОБА_9,
ІНФОРМАЦІЯ_1, - ОСОБА_10 задовольнити
частково.

Рішення Київського районного суду м.
Одеси від 02 грудня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Одеської області від
22 січня 2014 року в частині вирішення
позову ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про визнання
права власності на будинок та
вирішення зустрічного позову ОСОБА_7 до
ОСОБА_6 про поділ спільного майна
подружжя у вигляді спірного житлового
будинку АДРЕСА_2, з надвірними
спорудами, та спірних транспортних
засобів - скасувати, справу в цій
частині направити на новий розгляд до
суду першої інстанції.

В іншій частині рішення Київського
районного суду м. Одеси від 02
грудня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Одеської області від 22 січня 2014
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. ТкачукСудді:О.В.
Кафідова В.М. Колодійчук О.В. Умнова
І.М. Фаловська