Справа № 466/9648/13
Головуючий у 1 інстанції: Едер П.Т.
Провадження № 22-ц/783/3179/14
Доповідач в 2-й інстанції: Бакус В. Я.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області у
складі:

головуючого: судді Бакуса В.Я.,

суддів: Гірник Т.А., Левика Я.А.,

секретаря: Глинського О.А.,

з участю: представника позивача -
Приватного акціонерного товариства
«Акціонерна страхова компанія «Інго
Україна» Хом’яка О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на
рішення Шевченківського районного
суду м. Львова від 13 березня 2014 року у
справі за позовом Приватного
акціонерного товариства «Акціонерна
страхова компанія «Інго Україна» до
ОСОБА_3 про стягнення грошової суми, -

встановила:

рішенням Шевченківського районного
суду м. Львова від 13 березня 2014 року
вищевказаний позов задоволено.
Постановлено стягнути з ОСОБА_3 на
користь ПАТ «Акціонерна страхова
компанія «Інго Україна» () 4 698 грн. 58 коп. відшкодування
суми страхової виплати та судові
витрати в розмірі 229 грн. 41 коп. -
оплачений судовий збір.

Рішення суду оскаржив відповідач,
просить його скасувати й ухвалити нове
рішення, яким у задоволенні вимог
відмовити, посилаючись на те, що
рішення суду є необґрунтованим, не
відповідає нормам матеріального права.
Зокрема, апелянт посилається на те, що
суд не врахував, що його
цивільно-правова відповідальність на
момент ДТП була застрахована, його
страховик відшкодував позивачу
вартість відновлювального ремонту
автомобіля потерпілому з урахуванням
коефіцієнту фізичного зносу складових
цього автомобіля в сумі 9 662 грн. 60 коп.,
а відтак він не повинен сплачувати
різницю між вартістю відновлювального
ремонту автомобіля без урахуванням
фізичного зносу та вартістю
відновлювального ремонту автомобіля з
урахуванням фізичного зносу, що
становить 4 698 грн. 58 коп., оскільки
фізичний знос транспортного засобу не
пов'язаний з ДТП.

Заслухавши суддю-доповідача, учасника
процесу на заперечення апеляційної
скарги, вивчивши матеріали та
обставини справи, перевіривши
законність і обґрунтованість
оскаржуваного рішення, колегія суддів
приходить до наступного висновку.

Задовольняючи вимоги позивача суд
виходив з того, що позивач, як
страховик, виплатив за договором
добровільного страхування автомобіля
власнику автомобіля «Хонда СRV» ОСОБА_4
завдані збитки внаслідок ДТП, яке
трапилось по вині відповідача, в сумі 14
361 грн. 18 коп. А відтак, з урахуванням
того, що страховик відповідача
відшкодував позивачу лише 9 662 грн. 60
коп., невідшкодовану суму в розмірі 4 698
грн. 58 коп. повинен відшкодувати
відповідач.

Однак з таким висновком районного суду
колегія суддів погодитись не може з
наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК рішення суду
повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства вирішив справу згідно із
законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтвердженими тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Проте зазначеним вимогам рішення суду
не відповідає.

Встановлено, що 23 квітня 2012 року у м.
Львові на проспекті Чорновола, 45
сталась дорожньо-транспортна пригода
за участю автомобіля марки «Деу Ланос»,
реєстраційний номер НОМЕР_1, під
керуванням відповідача, та автомобіля
марки «Хонда СRV», реєстраційний номер
НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4

Постановою Личаківського районного
суду м. Львова від 14 травня 2012 року
ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні ДТП та
притягнуто до адміністративної
відповідальності за ст.124 КпАП (а.с.5).

Згідно з ч.4 ст.61 ЦПК вирок у
кримінальному провадженні, що набрав
законної сили, або постанова суду у
справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанова суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

Цивільно-правова відповідальність
відповідача станом на момент ДТП була
застрахована у позивача - ПрАТ
«Страхова компанія «ПЗУ Україна», а
автомобіль «Хонда СRV» р.н. на момент ДТП
був застрахований на умовах КАСКО в
ПрАТ АСК «ІНГО Україна» (а.с.6-9, 30).

Внаслідок ДТП автомобіль «Хонда СRV»
отримав технічні пошкодження.

Згідно рахунку-фактури
спеціалізованої СТО - ТОВ «Арія-
Моторс» № АР00004715 від 27.04.2012 року
вартість відновлювального ремонту
автомобіля «Хонда СRV» складає (без
урахування фізичного зносу) 14 438 грн. 88
коп. (а.с.10).

Згідно висновку експертного
авто-товарознавчого дослідження № 39/12
від 11.05.2012 року, - вартість
відновлювального ремонту автомобіля
«Хонда СRV», за умови його проведення на
СТО, на момент проведення експертного
огляду становить 14 141 грн. 74 коп., а
вартість відновлюваного ремонту, за
умови проведення ремонтних робіт на
СТО, з урахуванням значення
коефіцієнту фізичного зносу складових
автомобіля «Хонда СRV» на момент
проведення експертного огляду
становить 9 662 грн. 60 коп. (а.с.12-19).

Позивач, за умовами Договору
добровільного страхування та згідно
вищевказаного рахунку-фактури
спеціалізованої СТО відшкодував
власнику застрахованого автомобіля
марки «Хонда СRV» ОСОБА_4 14 361 грн. 18 коп.
(за виключенням миття та прибирання
автомобіля), що підтверджується
платіжним дорученням № 5555 від 12 червня
2012 року (а.с.21).

На вимогу позивача до страховика
відповідача - ПрАТ «СК «ПЗУ Україна»
про відшкодування завданих збитків,
остання 14 серпня 2012 року здійснила
компенсацію страхового відшкодування
на користь позивача у розмірі 9 662 грн. 60
коп. (з урахуванням фізичного зносу
автомобіля), що підтверджується
банківською випискою (а.с.23).

Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК шкода, завдана
джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

За змістом ч.2 ст.11 ЦК, однією з підстав
виникнення цивільних прав та
обов'язків є договори та інші
правочини.

Відповідно до ст.979 ЦК за договором
страхування одна сторона (страховик)
зобов'язується у разі настання певної
події (страхового випадку) виплатити
другій стороні (страхувальникові) або
іншій особі, визначеній у договорі,
грошову суму (страхову виплату), а
страхувальник зобов'язується
сплачувати страхові платежі та
виконувати інші умови договору.

Встановлено, що цивільно-правова
відповідальність відповідача станом
на момент ДТП була застрахована у
позивача - ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ
Україна», яка на вимогу позивача 14
серпня 2012 року здійснила компенсацію
страхового відшкодування на користь
позивача у розмірі 9 662 грн. 60 коп., тобто
з урахуванням фізичного зносу
автомобіля марки «Хонда СRV».

Правовідносини у сфері обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів врегульовані
Законом України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів».

Відповідно до ст.3 зазначеного Закону
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
здійснюється з метою забезпечення
відшкодування шкоди, заподіяної життю,
здоров'ю та (або) майну потерпілих
унаслідок ДТП та захисту майнових
інтересів страхувальників.

Згідно із п.22.1 ст.22 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» у разі настання страхового
випадку страховик у межах страхових
сум, зазначених у страховому полісі,
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду,
заподіяну внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно із ст.29 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» у зв'язку з пошкодженням
транспортного засобу відшкодовуються
витрати, пов'язанні з відновлювальним
ремонтом транспортного засобу з
урахуванням зносу, обчислені в порядку,
встановленому законодавством.

За загальним правилом та з огляду на
положення ст.1192 ЦК розмір збитків
визначається відповідно до реальної
вартості втраченого майна на момент
розгляду справи або виконання робіт,
необхідних для відновлення
пошкодженої речі.

Відповідно до п.2.4 методики
товарознавчої експертизи та оцінки
колісних транспортних засобів (КТЗ),
затвердженої Наказом Міністерства
юстиції України, Фонду державного
майна України 24 листопада 2003 р. № 1074/8395,
вартість матеріального збитку (реальні
збитки) визначається як вартісне
значення витрат, яких зазнає власник у
разі пошкодження або зазнає чи може
зазнати власник для відновлення свого
порушеного права користування КТЗ
(втрати товарної вартості).

Стаття ст.1194 ЦК передбачає, що особа,
яка застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатності
страхової виплати (страхового
відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

Встановлено, що оцінена шкода, яка була
заподіяна в результаті
дорожньо-транспортної пригоди майну
автомобілю марки «Хонда СRV», що
належить ОСОБА_4, не перевищує лімітів
відповідальності страховика.

За змістом ч.1 ст.16, п.3 ч.1 ст.20 Закону
України «Про страхування» договір
страхування - це письмова угода між
страхувальником і страховиком, за якою
страховик бере на себе зобов'язання у
разі настання страхового випадку
здійснити страхову виплату
страхувальнику або іншій особі,
визначеній у договорі страхування
страхувальником, на користь якої
укладено договір страхування, а
страхувальник зобов'язується
сплачувати страхові платежі у
визначені строки та виконувати інші
умови договору.

Страхове відшкодування - це страхова
виплата, яка здійснюється страховиком
у межах страхової суми за договорами
майнового страхування і страхування
відповідальності при настанні
страхового випадку.

Згідно розділу 2 Договору
добровільного страхування, який був
укладений між позивачем та ОСОБА_4,
виплата страхового відшкодування
здійснюється без вирахування зносу на
деталі та вузли, що підлягають заміні в
ході відновлювального ремонту
транспортного засобу.

Таким чином, розмір страхових виплат
визначено за домовленістю між
страховиком та страхувальником
(ОСОБА_4) під час укладання договору
страхування.

Згідно з роз'ясненнями, що містяться у
постанові Пленуму Верховного Суду
України від 27 березня 1992 р. № 6 «Про
практику розгляду судами цивільних
справ за позовами про відшкодування
шкоди», при стягненні на користь
потерпілого вартості пошкодженого
майна враховується зношеність
пошкодженого майна. Розрахунок
зношеності проводиться відповідно до
Методики товарознавчої експертизи та
оцінки дорожніх транспортних засобів,
затвердженою наказом Міністерства
юстиції України та Фондом державного
майна України від 24 листопада 2003 р. №
142/5/2092).

Розмір матеріального збитку
визначається як сума вартості
відновлювального ремонту з
урахуванням коефіцієнта фізичного
зносу складників колісного
транспортного засобу та величини
втрати товарної вартості.

Таким чином, між позивачем та ОСОБА_4
були застраховані непрямі збитки і
здійснення такого страхового
відшкодування проводиться страховиком
згідно з цим договором страхування на
підставі заяви страхувальника.

Відшкодування відповідачем втрати
товарної вартості автомобіля не
ставиться.

Оскільки страховою виплатою
вважається грошова сума, яка
виплачується страховиком відповідно
до умов договору страхування при
настанні страхового випадку, а
страховим відшкодуванням - страхова
виплата, яка здійснюється страховиком
у межах страхової суми за договорами
майнового страхування і страхування
відповідальності при настанні
страхового випадку, відтак, з
урахуванням вказаного та
вищевикладеного, підстав для
задоволення вимог позивача до
відповідача немає.

Відповідно до п.п.1, 4 ч.1 ст.309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи та порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

А відтак, з урахуванням викладеного,
апеляційна скарга підлягає до
задоволення, а рішення районного суду в
частині стягнення з відповідача
грошових коштів - до скасування з
ухваленням нового рішення - про відмову
у задоволенні вимог.

Відповідно до ч.2 ст.314 ЦПК України
апеляційний суд ухвалює рішення у
випадках скасування судового рішення і
ухвалення нового або зміни рішення.

Керуючись ст.ст.303, 305, п.2 ч.1 ст.307, п.п.1, 4
ч.1 ст.309, ч.2 ст.314, ст.ст.313,317 ЦПК України,
колегія суддів, -

вирішила:

апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Львова від 13 березня 2014 року
скасувати й ухвалити нове рішення, яким
у задоволені вимог Приватного
акціонерного товариства «Акціонерна
страхова компанія «Інго Україна» до
ОСОБА_3 про стягнення грошової суми
відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, але може бути оскаржене у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання рішенням законної сили.

Головуючий:
Бакус В.Я.

Судді:
Гірник Т.А.

Левик Я.А.