Якимівський районний суд
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

2/330/148/2014

Справа № 330/326/14-ц

"11" червня 2014 р. Якимівський районний
суд Запорізької області у складі:

головуючого судді - Федорець С.В.

при секретарі - Дворецькому О.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у смт Якимівка цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
Приватної акціонерного товариства
«Страхова компанія «Провідна» про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, суд

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся з позовом
до відповідачів про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди за
наступними підставами.

12.11.2011 року, приблизно о 20-15
годині, відповідач ОСОБА_2, керуючи
автомобілем НОМЕР_1, рухався по пр. 50
років Перемоги у м. Мелітополі.
Наближаючись до нерегульованого
пішохідного переходу, ОСОБА_2, в
порушення вимог ПДР України, не знизив
швидкість автомобіля та вчасно не
помітив пішохода, здійснив на нього
наїзд. Після цього автомобіль
відповідача виїхав на зустрічну смугу
руху та зіткнувся з автомобілем НОМЕР_2,
яким керував позивач. Внаслідок цього
автомобілю позивача були спричинені
механічні ушкодження. Цивільно-правова
відповідальність ОСОБА_2 була
застрахована у відповідності до полісу
у ПАТ «СК «Провідна». Вироком
Мелітопольського міськрайонного суду
від 20.11ю2012 року, який набрав законної
чинності, ОСОБА_2 був визнаний винним за
ч. 2 ст. 286 КК України. Так, позивач вказує
на те, що в результаті вказаного ДТП, з
вини відповідача ОСОБА_2 йому була
заподіяна матеріальна шкода у вигляді
вартості відновлювального ремонту
автомобілю, яка складає 44984,50 гривень,
ця сума не була відшкодована жодним з
відповідачів. За проведення
автотоварознавчого дослідження
позивачем було сплачено 500 гривень.
Крім того, позивач зазначає, що,
оскільки на момент ДТП він працював
водієм на власному автомобілі у ТОВ
«Полінформ», а з того часу ніде не
працює, оскільки не відновив
автомобіль і не має можливості його
використовувати за призначенням, то
йому також спричинено матеріальну
шкоду у вигляді втраченого заробітку.
Також позивачем автомобіль Шевролет
Авео, який був пошкоджений в результаті
ДТП, був придбаний в кредит. Оскільки
позивач після ДТП втратив можливість
працювати, він не мав змоги виплачувати
кредит і тому, на думку позивача, сума
заборгованості також підлягає
стягненню на його користь. Крім того,
позивач вказує на те, що йому винними
діями відповідача ОСОБА_2 було
заподіяно моральну шкоду, оскільки він
постійно перебуває у стані нервового
напруження у зв'язку з неможливістю
відновлення автомобілю та
використання його для роботи,
погіршилися стосунки у родині через
матеріальні труднощі, також значно
погіршився стан здоров'я позивача, він
змушений звертатися до лікарів та
проходити лікування.

На підставі викладеного
позивача просив стягнути солідарно з
відповідачів матеріальну шкоду у
розмірі 127384,50 гривень, судові витрати
по сплаті судового збору та стягнути з
відповідача ОСОБА_2 моральну шкоду у
розмірі 10000 гривень.

Користуючись правами,
передбаченими ст. 31 ЦПК України, в ході
розгляду справи представник позивача
змінив розмір позовних вимог. Так,
оскільки страхове відшкодування
позивачеві ПАТ «СК «Провідна» було
виплачено у розмірі 37290,90 гривень,
позивач просить стягнути з ПАТ «СК
«Провідна» на його користь різницю між
фактично виплаченою сумою та вартістю
відновлювального ремонту автомобілю -
7693,60 гривень. З відповідача ОСОБА_2
позивач просить стягнути вартість
автотоварознавчого дослідження у
розмірі 500 гривень, суму морального
збитку у розмірі 10000 гривень, суму 61002,24
гривень - заборгованість позивача за
кредитом, а також неотриманий
позивачем прибуток за період з моменту
аварії по день звернення з позовом до
суду, виходячи з середнього заробітку
позивача - 130 гривень в день, - у розмірі
109070 гривень.

У судовому засіданні
позивач та його представник на
задоволенні позову наполягають.

Відповідач ОСОБА_2 та його
представник у судовому засіданні
заперечують проти задоволення позову,
зазначивши, що, по-перше, вимоги
позивача про стягнення моральної шкоди
у розмірі 10000 гривень недостатньо
обґрунтовані, оскільки дійсно
автомобіль позивача був пошкоджений
внаслідок ДТП, винним у скоєнні якого є
відповідач ОСОБА_2, однак посилання
позивача на значне погіршення стану
здоров'я не підтверджені доказами,
оскільки на лікуванні позивач фактично
не перебував, останній раз звертався до
лікаря майже рік тому і немає ніяких
даних про те, що на теперішній час, як
зазначає позивач, він має проблеми зі
здоров'ям, які є наслідком ДТП. Крім
того, на думку представника
відповідача, позивачем не було
доведено того, що він дійсно працював
на момент ДТП і саме внаслідок аварії
був позбавлений роботи і, як наслідок,
заробітку. Також він звертає увагу суду
на те, що ДТП відбулося у 2011 році, однак
позивач до теперішнього часу не
працевлаштований, а посилання на те, що
він може працювати лише водієм на
власному автомобілі, який до
теперішнього часу не відновлений,
ніяким чином, на думку представника
відповідача, не підтверджені. Також
безпідставними, як вважає представник
відповідача, є пояснення позивача з
приводу того, що саме внаслідок втрати
роботи через ДТП він не мав змоги
погашати кредит і тому сума
заборгованості підлягає стягненню з
відповідача ОСОБА_2 Враховуючи
викладене, сторона відповідача просить
задовольнити позов частково - стягнути
з ОСОБА_2 на користь позивача 500 гривень
моральної шкоди, у іншій частині позову
- відмовити.

Представник відповідача ПАТ
«СК «Провідна» у судове засідання не
з'явився, надавши заяву з проханням
слухати справу у його відсутність та
письмові заперечення проти позову, в
яких зазначив, що позовні вимоги до ПАТ
«СК «Провідна» не визнає у повному
обсязі, скільки, у відповідності до
вимог законодавства, страховою
компанією відшкодовується вартість
відновлювального ремонту
транспортного засобу з урахуванням
зносу, а не розмір матеріального
збитку. Так, ПАТ «СК «Провідна» було
зроблено розрахунок суми страхового
відшкодування, за яким вартість
відновлювального ремонту
транспортного засобу позивача склала
37790,90 гривень, саме ця сума була
перерахована позивачеві. Сума
ремонтних робіт 44984,50 гривень,
зазначена позивачем, на думку
відповідача є не вартістю
відновлювального ремонту, а
матеріальним збитком, тому повністю ця
сума відшкодуванню страховою
компанією не підлягає. Враховуючи
викладене, ПАТ «СК «Провідна» просить
відмовити позивачеві у задоволенні
вимог про стягнення на його користь
суми 7693,60 гривень - різниці між сумою,
виплаченою страховиком, та сумою
матеріального збитку, визначеною
позивачем на підставі висновків
автотоварознавчого дослідження.

Заслухавши пояснення
позивача та його представника,
відповідача ОСОБА_2 та його
представника, вивчивши матеріали
справи, суд вважає, що позов підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Дійсно,
12.11.2011 року, приблизно о 20-15 годині,
відповідач ОСОБА_2, керуючи автомобілем
НОМЕР_1, рухався по пр. 50 років Перемоги
у м. Мелітополі. Наближаючись до
нерегульованого пішохідного переходу,
ОСОБА_2, в порушення вимог ПДР України,
не знизив швидкість автомобіля та
вчасно не помітив пішохода, здійснив на
нього наїзд. Після цього автомобіль
відповідача виїхав на зустрічну смугу
руху та зіткнувся з автомобілем НОМЕР_2,
яким керував позивач. Цивільно-правова
відповідальність ОСОБА_2 була
застрахована у відповідності до полісу
у ПАТ «СК «Провідна». Вироком
Мелітопольського міськрайонного суду
від 20.11.2012 року, який набрав законної
чинності, ОСОБА_2 був визнаний винним за
ч. 2 ст. 286 КК України.

Внаслідок цього ДТП автомобілю
позивача були спричинені механічні
ушкодження.

Ці факти
відповідачем не заперечуються, тому на
підставі ст. 61 ч. 1 ЦПК України суд
вважає їх достовірно встановленими.

При цьому позивач зазначає про те, що
вартість відновлювального ремонту
його автомобілю складає 44984,50 гривень.
Ця сума визначена позивачем на
підставі висновку спеціаліста №352-Д
автотоварознавчого дослідження від
06.12.2011 року (а.с. 34-45).

Представник відповідача СК «Провідна»
вважає, що заявлена позивачем сума є не
вартістю відновлювального ремонту, а
матеріальною шкодою.

Так, дійсно, у відповідності до ст. 29
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів», у разі
пошкодження транспортного засобу
страховиком відшкодовуються витрати,
пов'язані з відновлювальним ремонтом
транспортного засобу з урахуванням
зносу. Згідно до ст. 32 вказаного Закону,
шкода, пов'язана з втратою товарного
вигляду транспортного засобу,
страховиком не відшкодовується.

Як вбачається з наданого позивачем
висновку автотоварознавчого
дослідження (а.с. 34-45), заявлена
позивачем сума 44984,50 гривень - є саме
вартістю відновлювального ремонту
автомобілю Шевролет Авео, д/ НОМЕР_2. При
цьому, згідно до наданого дослідження,
при вирахуванні цієї суми було
враховано також і коефіцієнт зносу
транспортного засобу. Матеріальна ж
шкода у цьому дослідженні визначена у
сумі 48019,50 гривень.

В
той час відповідачем ПАТ СК «Провідна»
надано саме розрахунок матеріального
збитку, який склав 37790,90 (а.с. 183). Саме ця
сума була визнана відповідачем та
перерахована позивачеві.

Враховуючи вище викладене, суд
приходить до висновку про
безпідставність посилань представника
відповідача СК «Провідна», а також їх
суперечливість, оскільки, посилаючись
на норми ст. 29 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», СК «Провідна» визнала саме
суму матеріального збитку, а не
вартість відновлювального ремонту.

Також судом приймається до уваги те, що
СК «Провідна» посилається на обов'язок
страховика направити свого працівника
або аварійного комісара або експерта
на місце настання страхового випадку.
Неявка такої особи надає право
потерпілому самостійно обирати
аварійного комісара або експерта для
визначення розміру шкоди.

При цьому, згідно до наданих копій
повідомлення про настання події та
заяви про виплату страхового
відшкодування (а.с. 142-143), страховику
було повідомлено про настання
страхового випадку ще 15.11.2011 року.
Однак, уповноважена особа від СК
«Провідна» провела огляд
транспортного засобу (згідно акту - а.с.
144-171) лише 19.02.2014 року.

Таким чином, суд вважає, що позивач,
обравши у грудні 2011 року експерта для
визначення розміру заподіяної шкоди,
не порушив вимоги діючого
законодавства і посилання
представника СК «Провідна» на те, що
визначення вартості відновлювального
ремонту була визначена не експертом
страховика, а іншою особою, що
перешкоджає у визнанні належним
доказом наданого позивачем висновку
автотоварознавчого дослідження, є
безпідставними.

Враховуючи вище викладене, суд
приходить до висновку про те, що
вартість відновлювального ремонту
автомобілю, належного позивачеві,
позивачем була визначена у
відповідності до законодавства і, на
підставі норм Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», повинна бути виплачена
відповідачем СК «Провідна». Таким
чином, сума 7693,60 гривень (різниця між
виплаченою страховиком 37290,90 гривень та
визначеною автотоварознавцем 44984,50
гривень) підлягає стягненню з
відповідача ПАТ СК «Провідна» у
повному обсязі.

Також, на думку суду, підлягає
стягненню з відповідача ОСОБА_2 на
користь позивача сума 500 гривень,
сплачена позивачем за проведення
автотоварознавчого дослідження,
оскільки ця сума належним чином
підтверджена наданою позивачем
квитанцією (а.с. 34) і понесена позивачем
для встановлення розміру
матеріального відшкодування, на яке
він має право внаслідок неправомірних
дій відповідача ОСОБА_2 Також судом
враховується те, що, у відповідності до
вимог Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів», ця сума не може
бути включена до страхового
відшкодування і страховиком не
виплачується.

Щодо заявлених позивачем вимог про
стягнення з відповідача ОСОБА_2 суми
морального збитку 10000 гривень, суд
виходить з наступного.

У
відповідності до Постанови Пленуму
Вищого Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про деякі питання застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів про відшкодування шкоди,
завданої джерелом підвищеної
небезпеки» від 01.03.2013 року, фізична
особа, що на відповідній правовій
підставі володіє транспортним засобом,
механізмом або іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку,
зобов'язана відшкодувати шкоду,
завдану джерелом підвищеної небезпеки.

Як було встановлено у судовому
засіданні, саме з вини відповідача
ОСОБА_2 було пошкоджено автомобіль, що
належить позивачеві. Внаслідок цього
позивач не мав змоги використовувати
вказаний транспортний засіб за
призначенням, тобто був змушений
змінити звичний розпорядок свого життя
та життя своєї сім'ї. При цьому судом
враховується те, що на момент ДТП
позивач мешкав разом з матір'ю -
пенсіонеркою, дружиною, що перебувала у
відпустці по догляду за дитиною, та
двома неповнолітніми дітьми, що
підтверджується наданими довідкою про
склад сім'ї (а.с. 13), довідкою про
отримання (не отримання) допомоги (а.с.
12) та копією пенсійного посвідчення
(а.с. 11).

Однак, безпідставними при цьому вважає
суд посилання позивача на погіршення
стану його здоров'я внаслідок ДТП,
оскільки, як вбачається з наданої
позивачем довідки №5 від 21.10.2013 року
(а.с. 17), ОСОБА_1 дійсно звертався до КУ
«Мелітопольська міська лікарня №2» ММР
ЗО з приводу виклику лікаря додому,
після чого було проведено амбулаторне
лікування. Але звертався він до
лікувального закладу 15.10.2011 року, а ДТП
відбулося 12.11.2011 року, тобто після
спливу майже місяця після звернення
позивача до лікаря. Таким чином, суд
приходить до висновку про те, що
погіршення стану здоров'я позивача
відбулося саме внаслідок ДТП. Цей факт
також неможливо встановити і з наданої
позивачем копії амбулаторної картки
позивача (а.с. 31-33).

Також не підтверджено, на думку суду,
посилання позивача на те, що саме
внаслідок ДТП він був позбавлений
джерела існування і тому значно
погіршилися стосунки у його родині,
оскільки сім'я не мала можливості
виплачувати кредит. Так, як встановлено
у судовому засіданні, позивач після ДТП
не позбавлений працездатності, однак
не працював і навіть не перебував на
обліку у центрі зайнятості населення.

Враховуючи вище викладене, суд
приходить до висновку про те, що
заявлена позивачем моральна шкода
підлягає частковому відшкодуванню і її
розмір, співмірний із завданими
позивачеві моральними стражданнями,
складає 4000 гривень.

Щодо заявленої позивачем вимоги про
стягнення з відповідача ОСОБА_2 на його
користь 109070 гривень, суд виходить з
наступного.

Так, обґрунтовуючи дану суму, позивач
вказує, що внаслідок ДТП, винуватцем
якого є відповідач ОСОБА_2, належний
позивачеві автомобіль став
непридатним для застосування за
призначенням, через що позивач, робота
якого була пов'язана саме з
використанням особистого автомобілю,
залишився без заробітку. Позивач
зазначає, що він виконував замовлення
таксі у кількості 260 шт. на календарний
місяць, середня вартість такого
замовлення складає 15 гривень. Виходячи
з цього, заробіток позивача, за його
розрахунками, становив 130 гривень на
день. Таким чином, з моменту аварії до
моменту звернення до суду з позовом
втрачений заробіток, на думку позивача
складає 109070 гривень.

Однак,
ці посилання суд вважає
безпідставними, оскільки позивачем
було надано довідку, видану директором
МФ ТОВ «Полінформ» (а.с. 15), згідно до
якої позивач з 10.05.2008 року працює за
договором водієм у МФ ТОВ «Полінформ»,
а з 12.11.2011 року через ДТП не працює. Але,
у відповіді, наданій на запит суду
директором ТОВ «Полінформ» (а.с. 132)
зазначено, що ТОВ «Полінформ»
працівників-водіїв на роботу не
приймає, а надає послуги з продажу
інформації. Позивач дійсно купував
інформаційні послуги на
пасажироперевезення у ТОВ «Полінформ»
і припинив свою діяльність 12.11.2011 року.

Таким
чином, суд приходить до висновку про те,
що посилання позивача на те, що на
момент аварії він працював водієм і
отримував дохід 130 гривень на день, є
хибними. Доведеним, на думку суду, є
лише факт того, о позивач купував
інформаційні послуги щодо
пасажирських перевезень, однак це не
доводить того, що він виконував 260
заказів на пасажирські перевезення і
середня вартість заказу складає 15
гривень. Тобто, позивачем, на думку
суду, не надано доказів отримання ним
саме зазначеного ним заробітку.

Крім
того, суд також приймає до уваги те, що,
як випливає з наданих позивачем
документів та його пояснень, внаслідок
аварії він не втратив працездатність,
також він не має спеціальності «водій»,
тому пояснення позивача з приводу того,
що іншої роботи він не зміг знайти, є
необґрунтованими. Суду не надано і
доказів того, що позивач звертався до
центру зайнятості населення з метою
отримання пропозицій щодо роботи.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку про те, що суму 109070 гривень,
заявлену позивачем, неможна вважати
доходом, втраченим з вини відповідача,
тому ця сума стягненню з відповідача на
користь позивача не підлягає.

Щодо
заявленої позивачем суми 61002,24 гривень,
суд виходить з наступного.

Так,
позивач обґрунтовує цю суму тим, що ним
був отриманий кредит на придбання
автомобілю у ТОВ «Дельта-Банк». Однак,
через ДТП і втрату позивачем роботи,
він не зміг виконати свої зобов'язання
за кредитним договором, внаслідок чого
за рішенням суду з нього та його
дружини, ОСОБА_4, солідарно було
стягнуто суми: 49708,19 гривень (тіло
кредиту), 9271,67 гривень (заборгованість
за відсотками), 1418,40 гривень (комісія за
користування кредитом), 603,98 гривень
(державне мито).

Однак,
ці посилання позивача суд вважає
безпідставними, оскільки, як вже було
вказано вище, не працював та не мав
заробітку позивач не з вини
відповідача. По-друге, як випливає з
наданої копії кредитного договору
№95-0111004/ФК-08 від 14.04.2008 року (а.с. 25-30) та
пояснень позивача у судовому
засіданні, позивач за даним договором
повинен був сплачувати кожен місяць
3418,64 гривень. Однак, згідно до наданої
довідки банку №11-677791 (а.с. 23), станом на 13
грудня 2011 року (тобто через місяць
після ДТП) прострочена заборгованість
позивача по кредиту складала 52178,12
гривень. Таким чином, вбачається, що
заборгованість по кредитних
зобов'язаннях у позивача виникла ще до
настання події ДТП, тому посилання
позивача на наявність причинного
зв'язку між подією ДТП та стягненням з
нього заборгованості за договором
кредитування є хибними.

Зогляду на вище наведене, суд приходить
до висновку про те, що стягненню з
відповідача ОСОБА_2 на користь позивача
сума 61002,24 гривень не підлягає.

Таким
чином, позовні вимоги мають бути
задоволені частково, а саме: стягненню
з ПАТ «СК «Провідна» на користь
позивача підлягає сума 7693,60 гривень, з
ОСОБА_2 на користь позивача стягненню
підлягає сума вартості
автотоварознавчого дослідження 500
гривень та сума морального збитку у
розмірі 4000 гривень. У задоволенні іншої
частини позову слід відмовити.

Крім
того, у відповідності до вимог ст. ст. 79,
88 ЦПК України, пропорційно до розміру
задоволених вимог, стягненню у якості
судових витрат на користь позивача з
відповідача ОСОБА_2 підлягає сума 45
гривень, з відповідача ПАТ «СК
«Провідна» - 76,94 гривень.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 10, 60, 79, 88, 212, 215 ЦПК України,
Законом України «Про обов'язкове
страхування цивільно - правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів», Законом України
«Про оцінку майна, майнових прав та
професійну оціночну діяльність в
Україні, ст. ст. 22, 23, 979, 990, 1166, 1167, 1187, 1188,
1192, 1194 Цивільного кодексу України,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ПАТ
«Страхова компанія «Провідна» про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди - задовольнити
частково.

Стягнути з ПАТ «Страхова компанія
«Провідна» на користь ОСОБА_1 грошову
суму у розмірі 7 693 /сім тисяч шістсот
дев'яносто три/ гривні 60 копійок
матеріальної шкоди та суму судових
витрат у розмірі 76 /сімдесят шість/
гривень 94 копійки .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
грошову суму у розмірі 4000 /чотири
тисячі/ гривень 00 копійок, в якості
відшкодування моральної шкоди; грошову
суму у розмірі 500 /п'ятсот/ гривень 00
копійок, в якості відшкодування
матеріальної шкоди, та 45 /сорок п'ять/
гривень 00 копійок в якості судових
витрат.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення може бути
подано до Апеляційного суду
Запорізької області безпосередньо
через Якимівський районний суд
протягом десяти днів з дня його
проголошення, а особами, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення - у той
же строк з дня отримання копії рішення.

СУДДЯ: Федорець С.В.