Справа № 2/463/404/14
Головуючий у 1 інстанції: Мармаш В.Я,
Провадження № 22-ц/783/2932/14
Доповідач в 2-й інстанції: Павлишин О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2014 року колегія суддів
Судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі :

головуючого -
Павлишина О.Ф.,

суддів - Мікуш Ю.Р.,
Ніткевича А.В.,

з участю секретаря
Гацій І.І.,

з участю представника Личаківської
районної адміністрації Львівської
міської ради - Сальвицького Р.І., ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові цивільну справу за
апеляційними скаргами Личаківської
районної адміністрації Львівської
міської ради та ОСОБА_3 на рішення
Личаківського районного суду м.Львова
від 27 лютого 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_4 до Личаківської районної
адміністрації Львівської міської ради,
третя особа - ОСОБА_3, про скасування
розпорядження,-

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням суду позов
задоволено. Скасовано розпорядження
Личаківської районної адміністрації
Львівської міської ради №426 від 07.10.2013
року «Про встановлення днів побачень
ОСОБА_3 із сином ОСОБА_3». Стягнуто з
Личаківської районної адміністрації
Львівської міської ради в користь
ОСОБА_4 229 грн. 40 коп. сплаченого
судового збору.

Рішення суду оскаржили Личаківська
районна адміністрація Львівської
міської ради та ОСОБА_3

В апеляційній скарзі Личаківська
районна адміністрація стверджує про
порушення норм матеріального та
процесуального права. Представник
зазначає, що судом не враховані
пояснення батька дитини. Посилається
на те, що позивачка запрошувалась на
засідання комісії з питань захисту
прав дитини, однак на таке остання не
прибула, про причини неявки не
повідомила. Вважає, що оскаржуваним
розпорядженням від 07.10.2013 року не
змінюється місце проживання дитини.
Стверджує, що органом опіки та
піклування враховано, що батько має
право на особисте спілкування з
дитиною, вікові особливості дитини та
пристосування до батьківського
піклування, взято до уваги особисте
бажання дитини до спілкування з
батьком. Просить рішення суду
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким в задоволенні позову відмовити.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 стверджує
про порушення норм матеріального та
процесуального права. Також зазначає,
що судом не враховані його пояснення,
що скасування розпорядження позбавить
його права на особисте спілкування з
сином. Просить рішення суду скасувати
та ухвалити нове рішення, яким в
задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника Личаківської районної
адміністрації Львівської міської ради
- Сальвицького Р.І., ОСОБА_3 на
підтримання апеляційних скарг, що
аналогічні їх доводам, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів
вважає, що апеляційні скарги слід
відхилити.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої
інстанції відповідає вказаним вимогам
закону в повній мірі.

Згідно з ч.1 ст.303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено
такі обставини.

13.09.2003 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3
зареєстрований шлюб, який розірваний
рішенням Личаківського районного суду
м.Львова від 4.01.2011року. (а.с.15-16)

ІНФОРМАЦІЯ_1 у вказаних осіб народився
син - ОСОБА_6.

Рішенням Личаківського районного суду
м.Львова від 21 липня 2011 року з ОСОБА_3
стягнуто в користь ОСОБА_5 аліменти на
утримання неповнолітнього ОСОБА_6 в
твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн.
щомісячно. (а.с.7-9)

Вказаним рішенням суду, яке набрало
законної сили 23 грудня 2011 року,
встановлено, що неповнолітній син
сторін проживає разом з ОСОБА_5 за
адресою: АДРЕСА_1. (а.с.7)

Факт проживання неповнолітньої дитини
разом з матір»ю за вищезазначеною
адресою також підтверджується актами
ЛКП «Віра» від 17.10.2011 року, 14.02.2012 року,
26.04.2012 року. (а.с.12-14)

З копії паспорта ОСОБА_3 вбачається, що
зареєстрованим місцем проживання
останнього є АДРЕСА_2. (а.с.49)

4 серпня 2011 року встановлений графік
побачень ОСОБА_3 з сином ОСОБА_6, а саме
1,3 тиждень місяця з 12.00 год. четверга до
20.00 год. неділі; 2,4 тиждень місяця з 12.00
год. четверга до 09.00 год. п»ятниці. (а.с.6)

ОСОБА_3 звернувся в комісію з питань
захисту прав дитини Личаківської
районної адміністрації Львівської
міської ради про внесення змін до
графіку побачень із сином ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, встановлених на засіданні
комісії 4.08.2011 року. (а.с.6,47)

З витягу з протоколу №18 засідання
комісії з питань захисту прав дитини
від 12.09.2013 року вирішено пропонувати
голові Личаківської районної
адміністрації Львівської міської ради
встановити ОСОБА_3 наступний графік
побачень із сином ОСОБА_6 - з середи по
середу через тиждень щомісяця. (а.с.44)

Розпорядженням голови Личаківської
районної адміністрації Львівської
міської ради №426 від 7 жовтня 2013 року
встановлено ОСОБА_3 наступний графік
побачень із сином ОСОБА_6 : з середи по
середу через тиждень щомісяця. (а.с.5)

Відповідно до ч.1 ст.19 СК України у
випадках, передбачених цим Кодексом,
особа має право на попереднє звернення
за захистом своїх сімейних прав та
інтересів до органу опіки та
піклування.

Частиною 2 вказаної статті передбачено,
що рішення органу опіки та піклування є
обов'язковим до виконання, якщо
протягом десяти днів від часу його
винесення заінтересована особа не
звернулася за захистом своїх прав або
інтересів до суду, крім випадку,
передбаченого частиною другою статті
170 цього Кодексу.

Згідно з ч. ч. 5,6 ст. 19 СК України орган
опіки та піклування подає суду
письмовий висновок щодо розв'язання
спору на підставі відомостей,
одержаних у результаті обстеження умов
проживання дитини, батьків, інших осіб,
які бажають проживати з дитиною, брати
участь у її вихованні, а також на
підставі інших документів, які
стосуються справи. Суд може не
погодитися з висновком органу опіки та
піклування, якщо він є недостатньо
обґрунтованим, суперечить інтересам
дитини.

Відповідно до положень статті 214 СК
України, Порядку провадження органами
опіки та піклування діяльності,
пов'язаної із захистом прав дитини,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 24 вересня 2008 року
N 866, органами опіки та піклування є
державні адміністрації районів,
районів міст Києва і Севастополя,
виконавчі органи міських чи районних у
містах, сільських, селищних рад.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 СК України
батьки мають переважне право перед
іншими особами на особисте виховання
дитини.

Статтею 153 СК України передбачено, що
мати, батько та дитина мають право на
безперешкодне спілкування між собою,
крім випадків, коли це право обмежене
законом. Дитини, яка розлучена з одним
із батьків чи обома батьками, має право
регулярно підтримувати особисті
стосунки й прямі контакти з обома
батьками, крім випадків, коли це
суперечить найвищим інтересам дитини.

Відповідно до ст. 141 СК України мати,
батько мають рівні права та обов'язки
щодо дитини, незалежно від того, чи
перебували вони у шлюбі між собою.

Згідно з ст. 157 СК України обов'язок
батьків, котрі проживають окремо, брати
участь у вихованні дитини і мають право
на особисте спілкування з нею. Той із
батьків, з ким проживає дитини, не має
права перешкоджати тому з батьків, хто
проживає окремо, спілкуватися з
дитиною та брати участь у її вихованні,
якщо таке спілкування не перешкоджає
нормальному розвиткові дитини.

Статтею 158 СК України передбачено, що за
заявою матері, батька дитини орган
опіки та піклування визначає способи
участі у вихованні дитини та
спілкуванні з нею того з батьків, хто
проживає окремо від неї. Рішення про це
орган опіки та піклування постановляє
на підставі вивчення умов життя
батьків, їхнього ставлення до дитини,
інших обставин, що мають істотне
значення. Рішення органу опіки та
піклування є обов'язковим до виконання.
Особа, яка ухиляється від виконання
рішення органу опіки та піклування,
зобов'язана відшкодувати матеріальну
та моральну шкоду, завдану тому з
батьків, хто проживає окремо від
дитини.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції обґрунтовано виходив з того,
що відповідачем незаконно без згоди та
врахування думки матері фактично
встановив такий графік побачень
батька з сином, яким передбачається
зміна місця проживання дитини кожного
тижня, що суперечить інтересам дитини.

Висновок суду відповідає обставинам
справи та доказам, що містяться в
матеріалах справи.

Посилання представника Личаківської
районної адміністрації Львівської
міської ради на те, що оспорюваним
розпорядженням місце проживання
дитини не змінювалося, колегією суддів
не приймається до уваги у зв»язку з
наступним.

Графіком побачень батька з чином,
затвердженим оспорюваним
розпорядження, передбачено, що такі з
середи по середу через тиждень
щомісяця, тобто кожної середи місце
проживання (перебування, навчання,
відпочинку, харчування,сну і т.д.) буде
змінюватися, що суперечить інтересам
дитини.

Декларація прав дитини, проголошена
Генеральною Асамблеєю ООН 20
листопада 1959 року, як принципове
положення визначила, що дитина повинна
зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права
дитини в усіх діях щодо дітей,
незалежно від того, здійснюються вони
державними чи приватними установами,
що займаються питаннями соціального
забезпечення, судами,
адміністративними чи законодавчими
органами, першочергова увага
приділяється якнайкращому
забезпеченню інтересів дитини.

Крім того, ст. 9 Конвенції про права
дитини визначено, що держави-учасниці
забезпечують те, щоб дитина не
розлучалася з батьками всупереч їх
бажанню, за винятком випадків, коли
компетентні органи згідно з судовим
рішенням, визначають відповідно до
застосовуваного закону і процедур, що
таке розлучення необхідне в
якнайкращих інтересах дитини. Таке
визначення може бути необхідним у тому
чи іншому випадку, наприклад, коли
батьки не піклуються про дитину.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права
дитини, батьки несуть основну
відповідальність за виховання дитини.
Найкращі інтереси дитини є предметом
їх основного піклування.

А тому колегія суддів вважає, що
Личаківською адміністрацією при
винесенні оспорюваного розпорядження
не були враховані психофізичні
особливості дитини, її велика, у
порівнянні з дорослою людиною,
вразливість, прихильність до матері, її
малолітній вік (д'явять років) та
притаманна для такого віку схильність
до частих простуд, що відповідно
потребує особливого догляду за
дитиною, а також та обставина, що між
дитиною та матір'ю існує дуже тісний
зв'язок, розірвання якого може мати
негативний вплив у майбутньому на
психічний та фізичний розвиток дитини.

Доводи представника Личаківської
районної адміністрації Львівської
міської ради про те, що позивачка
запрошувалася на засідання комісії з
питань захисту прав дитини, колегією
суддів не приймається до уваги,
оскільки жодних належних та допустимих
доказів на підтвердження факту
повідомлення ОСОБА_4 про засідання
комісії 12 вересня 2013 року
представником апелянта не
представлено.

Щодо твердження апелянта ОСОБА_3 про те,
що скасування розпорядження позбавило
його права на особисте спілкування із
сином, колегією суддів визнається
голослівним, оскільки він не
позбавлений права на звернення в орган
опіки та піклування для встановлення
іншого графіка побачень із сином.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
встановлений сімейним законодавством
принцип повної рівності обох батьків
у питаннях виховання дітей може бути
обмежений в інтересах дитини, та, що
відповідач при прийнятті оспорюваного
розпорядження повинен був
дотримуватись розумного балансу на
участь обох батьків у вихованні дитини.

Інші доводи апеляційної скарги не
свідчать про порушення судом норм
матеріального і процесуального права,
про неправильність висновків суду,
такі не грунтуються на матеріалах
справи та спростовуються дослідженими
доказами.

Оскільки суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив рішення з дотриманням норм
матеріального і процесуального закону,
колегія суддів не вбачає підстав для
зміни або скасування рішення суду.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.313-315 ЦПК
України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційні скарги Личаківської
районної адміністрації Львівської
міської ради та ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Личаківського районного суду
м.Львова від 27 лютого 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили
ухвалою апеляційного суду.

Головуючий :
Павлишин О.Ф.

Судді :
Мікуш Ю.Р.

Ніткевич А.В.