У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Леванчука А.О., Макарчука М.А.,
Нагорняка В.А.,-

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа -
Мукачівська державна нотаріальна
контора, про визнання права власності,
за касаційною скаргою ОСОБА_5 на
рішення Мукачівського міськрайонного
суду Закарпатської області від 20
лютого 2014 року та ухвалу апеляційного
суду Закарпатської області від 28
квітня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2012 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом, в якому просив визнати
за ним право власності на 1/3 частину
будинку АДРЕСА_1, посилаючись на те, що
будинок належав на праві власності
його батьку ОСОБА_7, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Після його смерті
відкрилася спадщина на вказаний
будинок і він є спадкоємцем за законом
на 1/3 частину цього будинку, оскільки
після смерті батька він постійно
мешкає та користується будинком. До
того ж він провів у будинок
каналізацію, залив тротуарні доріжки,
встановив біля будинку огорожу та нові
ворота, частково зробив ремонт даху
будинку. Всі ці ремонтні роботи ним
проводилися на протягом шести місяців
з дня відкриття спадщини, тобто позивач
вважав, що він фактично вступив в
управління спадковим майном.

Рішенням Мукачівського міськрайонного
суду Закарпатської області від 20
лютого 2014 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду
Закарпатської області від 28 квітня 2014
року, позов ОСОБА_4 задоволено. Визнано
за позивачем право власності на 1/3
частину будинку АДРЕСА_1, у порядку
спадкування за померлим ІНФОРМАЦІЯ_1
року ОСОБА_7 Вирішено питання про
судові витрати.

У касаційній скарзі заявник просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалу апеляційного суду,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, із направленням
справи на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Вивчивши матеріали справи, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Ухвалюючи оскаржувані у справі судові
рішення, суди першої та апеляційної
інстанцій з дотриманням вимог ст. ст. 213,
214, 303, 315 ЦПК України, вірно визначилися
з характером спірних правовідносин і
дійшли обґрунтованого висновку про
наявність для задоволення позову
ОСОБА_4 у зв'язку з підставністю та
доведеністю заявлених ним позовних
вимог.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд
касаційної інстанції при попередньому
розгляді справи відхиляє касаційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
відсутні підстави для скасування
судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити,
рішення Мукачівського міськрайонного
суду Закарпатської області від 20
лютого 2014 року та ухвалу апеляційного
суду Закарпатської області від 28
квітня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Леванчук А.О., Макарчук М.А.,
Нагорняк В.А.