22-ц/772/1353/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Воробйов В. В.Категорія: 10
Доповідач: Войтко Ю. Б.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" квітня 2014 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Вінницької області в складі:

Головуючого: Войтка Ю.Б.,

Суддів: Стадника І.М., Голоти Л.О.,

При секретарі: Куленко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вінниці справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Вінницького міського суду Вінницької
області від 20 березня 2014 року в
цивільній справі за позовом

ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Вінницької міської
ради про встановлення земельного
сервітуту ,-

встановила:

В липні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_3, Вінницької
міської ради про встановлення
земельного сервітуту. Позовні вимоги
обґрунтовувала тим, що їй на підставі
договору дарування від 06.05.2004 року на
праві власності належить 22/50 частин
будинковолодіння АДРЕСА_1. Іншим
співвласником будинковолодіння є
відповідач ОСОБА_3 - в частині 13/50
будинковолодіння, та ОСОБА_4 - в частині
2/5. За вказаним будинковолодінням
згідно рішення Вінницької міської ради
№ 25/900 від 21.09.1955 року зареєстрована
земельна ділянка площею 980 кв.м.

Згідно з рішенням Староміського
районного суду м. Вінниці від 06.05.2008
року, між сторонами було встановлено
порядок користування земельною
ділянкою. ОСОБА_3 виділено земельну
ділянку площею 128,0 кв.м., ОСОБА_2 - площею
173,0 кв.м., в спільному користуванні
залишено прохід площею 18,0 кв.м.

Однак, водопостачання до частки
будинковолодіння позивача проходить
по земельній ділянці, якою
користується відповідач, що
підтверджується проектом ТУ об'єднання
«Вінницяводопровод» від 04.07.1985 року та
актом №02/2387 балансової приналежності
водопровідних каналізаційних мереж і
меж технічного обслуговування від
25.04.2013 року, актом № ОУ-0004703
здачі-прийняття робіт (надання послуг).
Разом з тим до належної позивачу частки
будинковолодіння належить і вигрібна
яма та надвірна вбиральня, під'їзд та
прохід з вулиці до яких в інший спосіб,
крім як через земельну ділянку, якою
користується відповідач, неможливий,
оскільки на мережі водогону ОСОБА_3
встановлено металевий контейнер, який
унеможливлює будь-який підхід для
обслуговування існуючої мережі
водопостачання та водовідведення
вигрібної ями та вбиральні.

За наведених обставин позивач просила
встановити постійний безоплатний
земельний сервітут на право
експлуатації існуючих ліній
водопостачання та водовідведення на
земельну ділянку, розташовану по
АДРЕСА_1, площею 15 кв.м. згідно варіанту
№1 (додаток №2) висновку судової
земельно-технічної експертизи
виготовленого ТОВ «Подільський центр
судових експертиз» 30.12.2013 року за №38;
встановити постійний безоплатний
сервітут на право проїзду до вигрібної
ями та надвірної вбиральні «3» на
земельну ділянку, розташовану по
АДРЕСА_1, площею 50 кв.м. згідно варіанту
№1 додаток №3 висновку судової
земельно-технічної експертизи
виготовленого ТОВ «Подільський центр
судових експертиз» 30.12.2013 року за №38.

Ухвалою Вінницького міського суду
Вінницької області від 20 березня 2014
року було задоволено заяву позивача та
залишено без розгляду позовні вимоги в
частині щодо встановлення постійного
безоплатного сервітуту на право
проїзду до вигрібної ями та надвірної
вбиральні « 3» на земельну ділянку,
розташовану по АДРЕСА_1, площею 50 кв.м.
згідно варіанту №1 додаток №3 висновку
судової земельно-технічної експертизи
виготовленого ТОВ «Подільський центр
судових експертиз» 30.12.2013 року за №38.

20 березня 2014 року позивач та її
представник уточнили позовні вимоги та
просили суд встановити постійний
безоплатний земельний сервітут на
право експлуатації існуючих ліній
водопостачання та водовідведення на
земельну ділянку, розташовану по
АДРЕСА_1, площею 15 кв.м. згідно варіанту
№1 додаток №2 висновку судової
земельно-технічної експертизи
виготовленого ТОВ «Подільський центр
судових експертиз» 30.12.2013 року за №38.

Рішенням Вінницького міського суду
Вінницької області від 20 березня 2014
року у задоволенні позову відмолено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове рішення про
задоволення позову, посилаючись на
порушення норм матеріального та
процесуального права, неповне
з'ясування обставин, що мають значення
для справи.

Представник відповідача ОСОБА_5 у
запереченнях на скаргу її доводи не
визнав, вказавши на безпідставність і
на законність та обґрунтованість
рішення суду.

Колегія суддів, перевіривши законність
і обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції дійшла висновку, що
скаргу слід задовольнити з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду першої
інстанції не відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що в
судовому засіданні сторонами визнана
та не заперечувалась та обставина, що
вони раніше користувались і станом на
теперішній час спільно користуються
існуючими лініями водопроводу та
водовідведення, які були проведені по
території земельної ділянки, яка на
підставі рішення Староміського
районного суду м. Вінниці від 06 травня
2008 року перебуває у користуванні
відповідача.

За таких обставин, суд прийшов до
висновку, що спір між сторонами з
приводу встановлення земельного
сервітуту на право експлуатації
існуючих ліній водопостачання та
водовідведення відсутній, доказів щодо
необхідності встановлення для
позивача постійного безоплатного
земельного сервітуту на право
експлуатації існуючих ліній
водопостачання та водовідведення на
земельну ділянку сторонами не надано.

Фактично спірні правовідносини
виникли між сторонами щодо
встановлення для позивача сервітуту на
право проходу (проїзду) до її частини
будинковолодіння по території
земельної ділянки, що перебуває у
користуванні відповідача, оскільки як
було з'ясовано судом, відповідач ОСОБА_3
не чинить перешкод позивачу в
експлуатації та обслуговуванні вже
існуючої мережі водопостачання, яка
прокладена до будинків обох сторін за
вказаною адресою.

Проте позовні вимоги щодо встановлення
для позивача сервітуту на право
проходу (проїзду) до її частини
будинковолодіння по території
земельної ділянки, що перебуває у
користуванні відповідача, позивачем до
відповідача не пред'являлись та не були
предметом судового розгляду у даній
цивільній справі.

З такими висновками суду першої
інстанції погодитися неможливо.

По справі встановлено, що позивачу
ОСОБА_2 на підставі договору дарування
від 06.05.2004 року та договору дарування
від 24 грудня 1996 року належить 22/50 частин
будинковолодіння АДРЕСА_1. (а.с. 6-7).

Як вбачається з копії технічного
паспорта на садибний (індивідуальний)
житловий будинок АДРЕСА_1,
виготовленого КП «ВМБТІ» 30.11.2009р.,
співвласником 13/50 частини вказаного
будинковолодіння є відповідач ОСОБА_3,
а ОСОБА_4 являється співвласником 2/5
частини будинковолодіння (а.с.8-11).

Відповідно до рішення Староміського
районного суду м. Вінниці від 06 травня
2008 року, залишеного без змін ухвалою
колегії суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Вінницької області від 19 червня 2008
року, встановлено порядок користування
земельною ділянкою, що розташована по
АДРЕСА_2, згідно висновку судової
будівельно-технічної експертизи № 42
від 07.03.2008 року (додаток №2). Виділено
ОСОБА_3 земельну ділянку площею 128,0 кв.м.
Виділено ОСОБА_2 земельну ділянку
площею 173,0 кв.м. Залишено в спільному
користуванні між ОСОБА_3 та ОСОБА_2
прохід площею 18,0 кв.м.(а.с.12-14).

Згідно із ст. 16 ЦК України кожна особа
має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Згідно із ст. 401 ЦК України право
користування чужим майном (сервітут)
може бути встановлене щодо земельної
ділянки, інших природних ресурсів
(земельний сервітут) або іншого
нерухомого майна для задоволення
потреб інших осіб, які не можуть бути
задоволені іншим способом.

Сервітут може належати власникові
(володільцеві) сусідньої земельної
ділянки, а також іншій, конкретно
визначеній особі (особистий сервітут).

Статтею 402 ЦК України передбачено, що
сервітут може бути встановлений
договором, законом, заповітом або
рішенням суду. Земельний сервітут може
бути встановлений договором між
особою, яка вимагає його встановлення,
та власником (володільцем) земельної
ділянки.

У разі недосягнення домовленості про
встановлення сервітуту та про його
умови спір вирішується судом за
позовом особи, яка вимагає
встановлення сервітуту.

Згідно зі ст. 98 Земельного кодексу
України право земельного сервітуту - це
право власника або землекористувача
земельної ділянки на обмежене платне
або безоплатне користування чужою
земельною ділянкою (ділянками).
Земельні сервітути можуть бути
постійними і строковими. Встановлення
земельного сервітуту не веде до
позбавлення власника земельної
ділянки, щодо якої встановлений
земельний сервітут, прав володіння,
користування та розпорядження нею.
Земельний сервітут здійснюється
способом, найменш обтяжливим для
власника земельної ділянки, щодо якої
він встановлений.

Статтею 99 ЗК встановлено види права
земельного сервітуту. Ці положення
слід одночасно тлумачити як такі, що
встановлюють підстави, за наявності
яких можливе звернення з вимогою про
встановлення сервітуту. Це зокрема, а)
право проходу та проїзду на велосипеді;
б) право проїзду на транспортному
засобі по наявному шляху; в) право
прокладання та експлуатації ліній
електропередачі, зв'язку,
трубопроводів, інших лінійних
комунікацій та інші.

Відповідно до акту балансової
приналежності провідних
каналізаційних мереж і меж технічного
обслуговування від 25.04.2013 року,
водопровід від місця підключення до
мережі водопроводу до сантехприладів в
приміщеннях (включаючи запірну
арматуру та водомірний вузол)
знаходиться на балансі абонента ж/буд
АДРЕСА_2. Вказані мережі є власністю
абонента, ним експлуатуються та
ремонтуються (а.с. 18).

Водопостачання до частки
будинковолодіння позивача проходить
по земельній ділянці, якою
користується відповідач, що
підтверджується проектом ТУ об'єднання
«Вінницяводопровод» від 04.07.1985 року
№02/2387, актом балансової приналежності
провідних каналізаційних мереж і меж
технічного обслуговування від 25.04.2013
року, актом № ОУ-0004703 здачі-прийняття
робіт (надання послуг) (а.с.15-19), а також
висновком судової земельно-технічної
експертизи виготовленого ТОВ
«Подільський центр судових експертиз»
30.12.2013 року за №38.

Відповідно до висновку № 38 судової
земельно-технічної експертизи від
30.12.2013 року, труба водопостачання
домоволодіння АДРЕСА_1 проходить по
прибудинковій території та входить до
приміщення кухні 4-1, що належить ОСОБА_2,
водопостачання квартири №2, що
належить ОСОБА_3, здійснюється через
квартиру №4, що належить ОСОБА_2
Скидання стоків із квартир №2 та №4
належних сторонам здійснюється у
вигрібні ями, які розташовані на
земельній ділянці, яка виділена у
користування ОСОБА_3 Земельна ділянка,
яка виділена у користування ОСОБА_3
огороджена бетонним парканом, на
земельній ділянці розташований
металевий контейнер (а.с. 88-121).

У пункті 22-2 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про практику
застосування судами земельного
законодавства при розгляді цивільних
справ» № 7 від 16.04.2004р. роз'яснено, що
вирішуючи спори про встановлення
сервітуту, суд має враховувати, що
земельний сервітут встановлюється
відносно певного об'єкта і не залежить
від власників цих об'єктів, оскільки
його дія зберігається у разі переходу
прав на земельну ділянку, щодо якої
його встановлено, до іншої особи
(частина перша статті 401 ЦК, частина
перша статті 101 ЗК), а при встановленні
особистого сервітуту права
закріплюються за певною особою і він
припиняється внаслідок її смерті
(частина друга статті 401, пункт 6 частини
першої статті 406 ЦК).

Встановлюючи земельний сервітут на
певний строк чи без зазначення строку
(постійний), суд має враховувати, що
метою сервітуту є задоволення потреб
власника або землекористувача
земельної ділянки для ефективного її
використання; умовою встановлення є
неможливість задовольнити такі
потреби в інший спосіб, і в рішенні суд
має чітко визначити обсяг прав особи,
що звертається відносно обмеженого
користування чужим майном.

Згідно висновку судової
земельно-технічної експертизи
Подільського центру судових експертиз
№ 38 від 30.12.2013 р. надано лише один єдиний
варіант встановлення земельного
сервітуту на право експлуатації
існуючих ліній водопостачання та
водовідведення варіант №1 (додаток №2)
та варіант встановлення земельного
сервітуту для проїзду до вигрібної ями
та надвірної вбиральні «З» варіант №1
(додаток №3). При цьому експертом
зазначено, що інші варіанти
встановлення земельних сервітутів
відсутні.

З урахуванням вищевикладеного, колегія
судів приходить до висновку що
нормальне господарське використання
існуючих ліній водопостачання та
водовідведення позивачем неможливе
без обтяження сервітутом земельної
ділянки відповідача, іншим способом
задовольнити потреби позивача
неможливо, встановлення такого
сервітуту не призводить до позбавлення
відповідача права користування,
володіння та розпорядження земельною
ділянкою за наявності для цього
відповідної можливості.

Відповідачем не доведено можливості
задоволення потреб позивача щодо
експлуатації існуючих ліній
водопостачання та водовідведення на
земельній ділянці, розташованій по
АДРЕСА_1 в інший спосіб, ніж як через
встановлення земельного сервітуту.

Посилання відповідачів на те, що права
позивача не порушені, а тому відсутні
підстави на встановлення сервітуту не
можуть бути прийняті до уваги, оскільки
сервітут сам по собі є суб'єктивним
юридичним правом особи на
користуванням чужим майном, а
підставою для його встановлення є не
порушення прав особи, а необхідність
задоволення її потреб, що не можуть
бути задоволені іншій спосіб.

Посилання відповідача ОСОБА_3 на те, що
спір між сторонами відсутній, оскільки
він не чинить перешкод в користуванні
водопроводом, спростовується відмовою
відповідача від позасудового
вирішення питання та невизнанням
останнім позовних вимог ОСОБА_2.

Суд першої інстанції на дані обставини
уваги не звернув, належним чином
доводів позивачів не перевірив та
дійшов помилкового висновку про
відмову у задоволенні позову.

За таких обставин, рішення суду
ухвалене з порушенням норм
матеріального права та підлягає до
скасування з ухваленням нового рішення
про задоволення позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, керуючись,
ст. ст. 307, 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Вінницького міського суду
Вінницької області від 20 березня 2014
року скасувати і ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Вінницької
міської ради про встановлення
земельного сервітуту задовольнити.

Встановити постійний безоплатний
земельний сервітут на право
експлуатації існуючих ліній
водопостачання та водовідведення на
земельну ділянку, розташовану по
АДРЕСА_1 площею 15 кв.м., у тому числі
земельна ділянка яка виділена у
спільне користування 1,0 кв.м. та
земельна ділянка яка виділена у
користування ОСОБА_3 14,0 кв.м, згідно
варіанту №1 (додаток №2) висновку
судової земельно-технічної експертизи
складеного ТОВ «Подільський центр
судових експертиз» 30.12.2013р. №38.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і з цього часу
може бути оскаржене в касаційному
порядку протягом двадцяти днів до
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий: (підпис)
Войтко Ю.Б.

Судді: (підпис)
Стадник І.М.

(підпис)
Голота Л.О.

"З оригіналом вірно"

Суддя апеляційного суду
Войтко Ю.Б.