АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/2455/14
Справа № 2-1289/11
Категорія: "договірні"
інстанції: Омельченко
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 16» червня 2014 року
м. Харків

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Харківської області в складі:

Головуючого судді: Бурлака І.В.,

Суддів: Карімової
Л.В., Яцини В.Б.,

при секретарі: Кривошеіної
О.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові в режимі
відеоконференції справу за
апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства Страхова
компанія «АХА Страхування» на рішення
Дзержинського районного суду м.
Харкова від 26 листопада 2013 року по
справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного
акціонерного товариства Страхова
компанія «АХА Страхування» про
стягнення страхового відшкодування,-

в с т а н о в и л а:

У серпні 2010 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з зазначеним та в подальшому
уточненим позовом до Публічного
акціонерного товариства Страхова
компанія «АХА Страхування». В
обґрунтування своїх вимог посилався на
те, що 07.08.2007 року між ним та
відповідачем укладено договір
страхування засобів наземного
транспорту ИБ № 2006873/05 АК, згідно якого
страхова компанія зобов'язалася при
настанні страхового випадку
відшкодувати завданий збиток в межах
страхової суми у порядку і на умовах,
передбачених договором страхування, а
він зобов'язався своєчасно сплатити
страховий платіж і виконати інші умови,
передбачені цим договором. 10 листопада
2009 року він звернувся до відповідача з
заявою про виплату страхового
відшкодування, оскільки 07 листопада 2009
року стався страховий випадок -
незаконне заволодіння його
автомобілем марки ВАЗ 21101,
реєстраційний номер НОМЕР_1, 2007 року
випуску. Зазначив, що він надав
відповідачу необхідні для
відшкодування документи, але
відповідач відмовив йому, посилаючись
на те, що він не надав йому повний
комплект ключів від автомобіля. Проте,
один комплект ключів він надав
відповідачу, а другий комплект у нього
викрали. Страхова сума за договором
страхування становить 43098,40 грн.,
франшиза - 3447,00 грн. До теперішнього
часу відповідач суму страхового
відшкодування йому не виплатив. Просив
стягнути з відповідача на його користь
39651,00 грн. страхового відшкодування,
пеню в сумі 9360,20 грн. та судові витрати в
розмірі 610,00 грн.

Рішенням Дзержинського районного суду
м. Харкова від 26 листопада 2013 року позов
- задоволено; стягнуто з Публічного
акціонерного товариства Страхова
компанія «АХА Страхування» на користь
ОСОБА_2 39651,00 грн. страхового
відшкодування, 9360,00 грн. пені за
несвоєчасне виконання зобов'язань за
договором страхування № ИБ № 2006873/05 АК
від 07.08.2008 року та судові витрати в
розмірі 610,00 грн.

Ухвалою Дзержинського районного суду
м. Харкова від 24 березня 2014 року на
виконання ухвали апеляційного суду
Харківської області від 04 березня 2014
року виправлено описку в рішенні суду
та вказано договір страхування ИБ №
2006873/05 АК від 07.08.2007 року та стягнення
суми пені у розмірі 9360,20 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду,
Публічне акціонерне товариство
Страхова компанія «АХА Страхування»
подав апеляційну скаргу, в якій просив
рішення суду - скасувати, відмовити в
задоволенні позову. При цьому
посилався на порушення норм
матеріального і процесуального права.
Вважав, що суд не надав належної оцінки
доказам у справі, не звернув увагу на
те, що ОСОБА_2 не надав страховій
компанії повний комплект оригінальних
ключів транспортного засобу; що
договір страхування укладено на
користь вигодонабувача АКІБ
«Укрсиббанк», який є відмінним від
страхувальника; що підстав для
стягнення пені також не має.

Судова колегія, заслухавши
суддю-доповідача, пояснення
з'явившихся осіб, дослідивши матеріали
справи, обговоривши доводи апеляційної
скарги, вважає за необхідне апеляційну
скаргу Публічного акціонерного
товариства Страхова компанія «АХА
Страхування» - відхилити, рішення суду -
залишити без змін з наступних підстав.

Задовольняючи позов ОСОБА_2, суд першої
інстанції, з висновком якого
погоджується судова колегія,
обґрунтовано виходив з того, що
незаконне заволодіння (угон) є
страховим випадком, тому є підставою
для стягнення страхового
відшкодування.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за
договором страхування одна сторона
(страховик) зобов'язується у разі
настання певної події (страхового
випадку) виплатити другій стороні
(страхувальникові) або іншій особі,
визначеній у договорі, грошову суму
(страхову виплату), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі та виконувати інші умови
договору.

Судом встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що 07.08.2007 року між
ОСОБА_2 та відповідачем укладено
договір страхування засобів наземного
транспорту ИБ № 2006873/05 АК, а саме
автомобіля марки ВАЗ 21101, реєстраційний
номер НОМЕР_1, 2007 року випуску.

В період часу з 15.30. 07 листопада 2009
року до 08.00. 08 листопада 2009 року
належний позивачу автомобіль
викрадено невідомими особами. Заяву
ОСОБА_2 до Московського РВ ХМУ УМВС
України в Харківській області
зареєстровано 08.11.2009 року за № 18892. В
ході протоколу догляду вилучено
свідоцтво про реєстрацію
транспортного засобу НОМЕР_2 від 01.08.2007
року на автомобіль ВАЗ 21101 р. н. НОМЕР_1.

10 грудня 2009 року порушено
кримінальну справу № 67091883 за ч.2 ст. 289
КК України за фактом викрадення
зазначеного автомобіля.

Із матеріалів справи вбачається,
що ОСОБА_2 своєчасно звернувся до
страхової компанії, однак йому
відмовлено у зв'язку з тим, що він не
надав повний комплект оригінальних
ключів та свідоцтво про реєстрацію
транспортного засобу, (а. с. 11).

Пунктом 7.11. договору страхування
засобів наземного транспорту ИБ №
2006873/05 АК передбачено, що при виплаті
страхового відшкодування при
незаконному заволодінні
застрахованного транспортного засобу
страхувальник повинен без затримок
передати страховику свідоцтво про
реєстрацію транспортного засобу,
повний комплект ключів і після цього
здійснити документальну передачу прав
власності на транспортний засіб від
власника до страховика.

Оскільки свідоцтво про реєстрацію
транспортного засобу вилучено
правоохоронними органами, а другий
комплект ключів викрадено, про що
ОСОБА_2 зазначив в своїй заяві до
правоохоронних органів від 08.11.2009 року,
суд першої інстанції правильно
зазначив, що підстав для відмови у
виплаті страхового відшкодування у
страхової компанії не було.

Посилання страхової компанії на те, що
страхове відшкодування необхідно
сплатити банку - вигодонабувачу,
судовою колегією не приймаються,
оскільки як вбачається з матеріалів
справи ані АТ «УкрСиббанк», ані АТ
«Дельта Банк», до якого перейшли права
АТ «УкрСиббанк», не мають до ОСОБА_2
фінансових та майнових претензій у
зв'язку із погашенням ним
заборгованості за кредитним договором
№ 0 від 07.08.2007 року,(а. с. 222).

Що стосується стягнення неустойки
(пені) судова колегія виходить з
наступного.

За правилами ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2
ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК
України).

Відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК України право
на неустойку (штраф, пеню) виникає
незалежно від наявності у кредитора
збитків, завданих невиконанням або
неналежним виконанням зобов'язання.

Аналогічні положення щодо зобов'язання
страховика сплатити неустойку в
розмірі, установленому договором або
законом у разі несплати страховиком
страхувальникові або іншій особі
страхової виплати, містяться в ст. 992 ЦК
України.

Таким чином, пеня - це санкція, яка
нараховується з першого дня
прострочення виконання зобов'язання й
до того дня, доки зобов'язання не буде
виконано.

Відповідно до п. 12.2 умов
страхування у разі несвоєчасної
виплати страхового відшкодування з
вини страховика він сплачує на користь
страхувальника пеню в розмірі 0,1% від
суми заборгованості за кожен день
прострочення.

Як вбачається з матеріалів справи всі
документи, необхідні для прийняття
рішення про виплату страхового
відшкодування передані відповідачу
12.11.2009 року, який повинен був здійснити
виплату страхового відшкодування
05.12.2009 року. Оскільки відповідач не
сплатив позивачу страхове
відшкодування, він повинен сплатити
йому пеню в розмірі 0,1% від суми
заборгованості за кожен день
прострочення, розмір якої за 240 днів
становить 9360,20 грн. (39651:100%х0,1%х240).

Ухвалюючи рішення, суд першої
інстанції з додержанням вимог ст. ст. 212
- 214 ЦПК України, встановивши обставини
справи повно, надавши доказам у справі
належну оцінку, дійшов обґрунтованого
висновку щодо задоволення позову
ОСОБА_2

Оскільки ухвалене судове рішення
відповідає зазначеним вимогам та
обставинам справи, судова колегія
вважає, що підстав для його зміни або
скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303,304, п.1.ч.1.ст. 307, ст. 308,
ст. 313, п.1.ч.1.ст. 314, ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК
України, судова колегія, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Страхова
компанія «АХА Страхування» -
відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду
м. Харкова від 26 листопада 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів з дня набрання
законної сили.

Головуючий суддя:
Судді: