Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/627/14
Головуючий у 1 інстанції: Холод Р.С.
Суддя-доповідач: Савченко О.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„22" квітня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

головуючого: Савченко О.В.

суддів: Гончар М.С., Стрелець Л.Г.

при секретарі: Мосіній О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» на рішення
Комунарського районного суду м.
Запоріжжя від 05 грудня 2013 року у справі
за позовом Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«ПриватБанк» до ОСОБА_2 про звернення
стягнення на предмет застави, -

В С Т
А Н О В И Л А:

У березні 2010 року ПАТ КБ
«ПриватБанк» звернулось до суду з
позовом до ОСОБА_2 про звернення
стягнення на предмет застави.

В позові зазначало, що 31.08.2007 року між
банком та відповідачем був укладений
кредитний договір № ZPJКАК 55862881, за
умовами якого ОСОБА_2 отримав кредит у
розмірі 14 862,19 доларів США, на термін до
31.08.2012 року, зобов"язавшись повернути
кредит та сплатити відсотки за
користування кредитними коштами в
строки та в порядку, що встановлені
кредитним договором.

В забезпечення виконання зобов'язань
за цим договором 31 серпня 2007 року між
банком та відповідачем був укладений
договір застави рухомого майна №
ZPJKАК55862881, згідно з яким відповідач
надав у заставу автомобіль DADI, модель
BDD1022SE ЗНГ, рік випуску: 2006, тип ТЗ:
легковий пікап, № кузова/шасі: НОМЕР_2,
реєстраційний номер НОМЕР_1, що
належить на праві власності ОСОБА_2

У зв"язку з неналежним виконанням
відповідачем своїх зобов'язань за
кредитним договором , станом на 10.03.2010
року утворилась кредитна
заборгованість в розмірі 9 145,47 доларів
США, з яких 8542,85 доларів США (в
еквіваленті по курсу НБУ 68170,27 грн.) -
заборгованість за кредитом, 491,12
доларів США (3919,14 грн.) - заборгованість
по процентам за користування кредитом,
64,88 доларів США (517,74 грн.) -
заборгованість по комісії за
користування кредитом, 46,83 доларів США
(373,70 грн.) - пеня за несвоєчасність
виконання зобов'язань за договором.

Відповідно до умов кредитного договору
та діючого законодавства банк має
право з метою задоволення своїх вимог
звернути стягнення на предмет застави
у випадку, якщо в момент настання
термінів виконання зобов'язань
передбачених кредитним договором, вони
не будуть виконані.

З огляду на зазначені обставини,
просило передати в заклад ПАТ КБ
«ПриватБанк» шляхом вилучення у ОСОБА_2
належне йому на праві власності
заставлене майно, а саме: автомобіль DADI,
модель BDD1022SE ЗНГ, рік випуску: 2006, тип ТЗ:
легковий пікап, № кузова/шасі: НОМЕР_2,
реєстраційний номер НОМЕР_1, в рахунок
погашення заборгованості за кредитним
договором від 31.08.2007 року в розмірі
9 145,47 доларів США (72 980.85 грн.) звернути
стягнення на предмети застави шляхом
продажу вказаного автомобіля ПАТ КБ
«ПриватБанк» з укладанням від імені
відповідача договору купівлі-продажу
будь-яким способом з іншою
особою-покупцем, зі зняттям вказаного
автомобіля з обліку в органах ДАІ
України, а також наданням ПАТ КБ
«ПриватБанк»всіх повноважень,
необхідних для здійснення продажу.

Справа розглядалась судом
неодноразово.

При новому розгляді справи у серпні 2013
року ПАТ КБ «ПриватБанк» уточнило
позовні вимоги, зазначивши, що станом
на 14.08.2013 року кредитна заборгованість
складає 22974,80 доларів США, що в
еквіваленті за курсом НБУ становить 183
568 грн. 65 коп., з яких 8610,85 доларів США -
заборгованість за кредитом, 6824,72
доларів США - заборгованість по
процентам за користування кредитом,
535,26 доларів США - заборгованість по
комісії за користування кредитом, 7003,97
доларів США - пеня за несвоєчасність
виконання зобов'язань за договором,
враховуючи, що з липня 2010 року будь-які
платежі за договором відповідачем не
здійснювалися.

Посилаючись на вказані обставини, в
рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором від 31.08.2007 року в
розмірі 183 568 грн. 65 коп. просило
звернути стягнення на предмети
застави: автомобіль DADI, модель BDD1022SE
ЗНГ, рік випуску: 2006, тип ТЗ: легковий
пікап, № кузова/шасі: НОМЕР_2,
реєстраційний номер НОМЕР_1, що
належить відповідачу на праві
власності, шляхом продажу вказаного
автомобіля ПАТ КБ «ПриватБанк»з
укладанням від імені відповідача
договору купівлі-продажу будь-яким
способом з іншою особою-покупцем, зі
зняттям вказаного автомобіля з обліку
в органах ДАІ України, а також наданням
ПАТ КБ «ПриватБанк»всіх повноважень,
необхідних для здійснення продажу.

Останнім рішенням Комунарського
районного суду м. Запоріжжя від 05
грудня 2013 року у задоволені позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк», посилаючись на порушення
судом першої інстанції норм
матеріального і процесуального права,
просить рішення суду скасувати і
ухвалити нове, яким задовольнити позов
у повному обсязі.

Заслухавши у засіданні
апеляційного суду доповідача,
пояснення учасників процесу,
перевіривши законність і
обгрунтваність рішення в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково з наступних
підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову
ПАТ КБ „ПриватБанк", суд виходив з того,
що надані позивачем докази не доводять
неналежне виконання ОСОБА_2 умов
кредитного договору, а отже і наявність
підстав для звернення стягнення на
предмет застави, а причиною виникнення
розрахованою банком заборгованості
визнав неналежне прийняття позивачем
та ухилення банка від прийняття
виконання зобов"язань ОСОБА_2 по
кредитному договору.

Проте повністю погодитися з
такими висновками не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно з
законом.

Обгрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з"ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Таким вимогам закону ухвалене
по справі рішення не відповідає.

Судом встановлено, що 31.08.2007 року між
банком та відповідачем був укладений
кредитний договір № ZPJКАК 55862881, згідно
з яким ПАТ КБ „ПриватБанк" надав
відповідачу кредит у розмірі 14 862,19
доларів США, на термін до 31.08.2012 року, а
останній зобов"язався повернути кредит
та сплатити відсотки за користування
кредитними коштами у розмірі 12 % на рік
на суму залишку заборгованості за
кредитом(т.1,а.с. 121-123).

Як вбачається з п.7.1 договору кредитні
кошти надавалися позичальнику на
наступні цілі: 10817 доларів США- купівля
автомобіля, 6,80 доларів США- для сплати
за реєстрацію предмету застави в
Дерджавному реєстрі обтяжень рухомого
майна та у розмірі 3275,18 доларів США на
сплату страхових платежів у випадках
та згідно порядку, передбачених
п.п.2.1.3,2.2.7 договору, зі сплатою за
користування кредитом відсотків у
розмірі 1% на місяць на суму залишку
заборгованості за кредитом, винагороди
за надання фінансового інструменту у
розмірі 1% від суми виданого кредиту, у
момент надання кредиту/щомісяця в
період сплати 0,14%.

Періодом сплати вважати період з „22" по
„26" число кожного місяця.

Погашення заборгованості за цим
договором ( за винятком винагороди, що
сплачується в момент надання кредиту)
здійснюється щомісяця в період сплати
у сумі 274,94 доларів США для погашення
заборгованості по кредиту, відсоткам,
винагороди.

В забезпечення виконання зобов'язань
за цим договором 31 серпня 2007 року між
банком та відповідачем був укладений
договір застави рухомого майна №
ZPJKАК55862881, згідно з яким відповідач
надав у заставу автомобіль DADI, модель
BDD1022SE ЗНГ, рік випуску: 2006, тип ТЗ:
легковий пікап, № кузова/шасі: НОМЕР_2,
реєстраційний номер НОМЕР_1, що
належить на праві власності ОСОБА_2
( т.1,а.с.124-126).

Доводи відповідача стосовно того, що
вказаний договір застави не відповідав
вимогам, передбаченим ст. 577 ЦК України,
не знайшли свого підтвердження.

Відповідно до ст. 13 Закону України „Про
заставу"( в редакції із змінами,
внесеними згідно із Законом № 1255-ІУ від
18.11.2003 року і яка була чинною на час
виникнення спірних правовідносин)
договір застави повинен бути укладений
у письмовій формі. У випадках, коли
предметом застави є нерухоме майно,
космічні об"єкти договір застави
повинен бути нотаріально посвідчений
на підставі відповідних
правоустановчих документів.
Нотаріальне посвідчення договору
застави нерухомого майна здійснюється
за місцезнаходженням нерухомого майна,
договору застави космічних об"єктів -
за місцем реєстрації цих об"єктів.

Таким чином, на час укладання договору
застави рухомого майна
№ ZPJKАК55862881 від 31.08.2007 року вказаною
нормою не була передбачена обов"язкова
нотаріальна форма договору застави
транспортного засобу.

Відповідно до ст. 589 ЦК України у разі
невиконання зобов"язань, забезпечених
заставою, заставодержатель набуває
право звернення стягнення на предмет
застави.

За рахунок предмета застави
заставодержатель має право
задовольнити в повному обсязі свою
вимогу, що визначена на момент
фактичного задоволення, включаючи
сплату процентів, неустойки,
відшкодування збитків, завданих
порушенням зобов"язання, необхідних
витрат на утримання заставленого
майна, а також витрат, понесених у
зв"язку із пред"явленням вимоги, якщо
інше не встановлено договором.

Як передбачено п.15.7.1 договору застави
від 31.08.2007 року, заставодержатель має
право звернути стягнення на предмет
застави у випадку, якщо на момент
настання термінів виконання
якого-небудь із зобов"язань,
передбачених кредитним договором, вони
не будуть виконані.

В обґрунтування заявленого до ОСОБА_2
позову щодо звернення стягнення на
предмет застави банк посилався на
неналежне виконанням відповідачем
своїх зобов'язань за кредитним
договором , внаслідок чого станом на
10.03.2010 року утворилась кредитна
заборгованість в розмірі 9 145,47 доларів
США, а, вточнивши позовні вимоги у
серпні 2013 року, посилався на те, що в
результаті неналежного виконання
зобов"язань ОСОБА_2 кредитна
заборгованість станом на 14.08.2013 року
складає 22974,80 доларів США.

Відповідно до положень ч.3 ст. 10 ЦПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень, надавши докази відповідно
до ст.ст. 57-60 ЦПК України.

Так, ч.1 ст. 58 ЦПК України передбачено, що
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.

Згідно зі ст. 212 ЦПК України суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об"єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв"язок доказів у їх
сукупності.

Проте, відмовляючи у задоволенні
позову банку, зокрема, з підстав не
доведення позивачем невиконання або
неналежного виконання боржником
кредитних зобов"язань, на порушення
вимог ст. 212 ЦПК України оцінку наданим
банком розрахунків заборгованості за
кредитним договором станом на 14.08.2013
року (т.2, а.с.99-102), на 07.10.2013
року(т.2,а.с.129-131), як і розрахунками
станом на 24.03.2011 року, на 17.11.2011
року(т.1,а.с.118-120, а.с.207-209) у взаємозв"язку
із даними щодо руху коштів на
транзитному рахунку ОСОБА_2 станом на
27.10.2009 року(т.1.а.с.205-206), які не
суперечать даним щодо руху коштів за
період з 31.08.2007 року по 25.02.2014 року
(т.2.а.с. 186) та з умовами кредитного
договору, зокрема, умовами п. 34.1 щодо
погашення кредиту у строк з 22 по 26
кожного місяця, п.п.3.1-3.11 щодо порядку
розрахунків, суд не надав, як і
поясненням спеціаліста-бухгалтера ПАТ
КБ „ПриватБанк" Підлужного
Є.А.(т.1,а.с.127), спеціаліста Кобець
М.В.(т.2.а.с.134) про причини та механізм
виникнення заборгованості.

Як вбачається з даних про рух коштів на
транзитному рахунку ОСОБА_2, не
зважаючи на дострокове внесення ним
платежів, з січня 2009 року платежі
вносилися не регулярно та з порушенням
визначених у п.34.1 договорів строків,
отже до висновку про те, що у період з
24.09.2007 року по 27.10.2009 року відповідач
здійснив переплату у розмірі 1110,40
доларів США, суд дійшов без врахування
умов кредитного договору про порядок
здійснення розрахунків.

Доводи ОСОБА_2 про те, що загальна сума
коштів, яка була внесена ним на
погашення зобов"язань за кредитним
договором, не відповідає даними про
розмір платежів, які відображені у
виписці з транзитному рахунку, у тому
числі які були зараховані на користь
нового кредитора в особі „ Ukraine Auto Loan
Finance", отже про те, що не всі суми, які
вносилися відповідачем, враховувались
банком, письмовими доказами не
підтверджені, як не надано й належних
доказів про внесення відповідачем
будь-яких платежів з липня 2010 року.

Отже за відсутності належних доказів,
що відповідач у ході виконання
зобов"язань за кредитним договором
вніс коштів на більшу суму, ніж
зазначено у наданому банком
транзитному рахунку, висновки суду про
неналежне повідомлення відповідача
про укладання між ПАТ КБ „ПриватБанк"
та компанією „ Ukraine Auto Loan Finance" договору
про відступлення прав вимоги, не можуть
бути правовими підставами для відмови
у позові, оскільки неналежне
повідомлення про зміну кредитора тягне
наслідки для боржника лише у вигляді
виконання зобов"язання не новому, а
колишньому кредитору.

Крім того, дійшовши висновку про
недоведеність наявності кредитної
заборгованості станом на 14.08.2013 року у
розмірі 22974,80 доларів США, що
підтверджується наданим банком
розрахунком(т.2,а.с.129-131), суд одночасно
послався у рішенні й на те, причиною
виникнення заборгованості стала
безпідставна відмова позивача від
належного виконання зобов"язань
позичальником ОСОБА_2, а саме,
невиконання банком умов п.п.1.2 та 2.2.5
кредитного договору, відповідно до
яких позичальник доручав банку
провадити погашення заборгованості за
рахунок коштів, розміщених на рахунку
позичальника, враховуючи, що на
відкритому ОСОБА_2 за договором № ZOOWMH
від 31.10.2006 року поточному рахунку у
період з 01.07.2009 року по 29.01.2010 року
оборот грошових коштів складав 20986
гр.-60253 гр.(т.1,а.с.54-55, 59-65).

Між тим, з вказаним висновком в повній
мірі також погодитися не можна,
оскільки судом не враховано, що за
умовами п.2.3.5 кредитного договору
списання коштів з поточного рахунку
позичальника являється правом, а не
обов"язком банку.

Таким чином, колегія вважає, що,
ухвалюючи рішення про відмову у позові,
належної правової оцінки доводам і
доказам сторін суд не надав, а тому його
висновок щодо безпідставності та
необґрунтованості позовних вимог не
можна вважати правомірним та таким, що
погоджується з матеріалами справи, у
зв"язку з чим відповідно до вимог
ст. 309 ЦПК України рішення суду
підлягає скасуванню з ухваленням
нового про часткове задоволення
позову.

У ході розгляду справи сторони не
заперечували, що у січні 2010 року
заставне майно у виді автомобіля DADI,
модель BDD1022SE ЗНГ, рік випуску: 2006, тип ТЗ:
легковий пікап, № кузова/шасі: НОМЕР_2,
реєстраційний номер НОМЕР_1, було
вилучено у ОСОБА_2 працівниками банку,
однак вказаний автомобіль
реалізований не був.

За змістом ч.ч.1,2 ст. 24 Закону України
„Про забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень" звернення
стягнення на предмет
забезпечувального обтяження
здійснюється на підставі рішення суду
в порядку, встановленому законом, або в
позасудовому порядку згідно з цим
Законом. Використання позасудових
способів звернення стягнення на
предмет забезпечувального обтяження
не позбавляє права боржника,
обтяжувача або третіх осіб звернутися
до суду.

Згідно зі ст. 25 Закону України „Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень" у разі
задоволення судом позову про звернення
стягнення на предмет застави у рішенні
суду зазначається спосіб реалізації
предмета застави із застосуванням
однієї із процедур, передбачених ст. 26
цього Закону, яка передбачає і продаж
предмета застави шляхом укладання
договору купівлі-продажу з іншою
особою -покупцем.

Крім того, як передбачено п.п.24, 15.9
договору застави рухомого майна
№ ZPJKАК55862881 від 31.08.2007 року,
звернення стягнення на предмет застави
за вибором заставодержателя
здійснюється з дотриманням
встановленого законодавством порядку
будь-яким із способів, зокрема, шляхом
продажу заставодержателем предмету
застави з укладанням договору
купівлі-продажу від імені заставодавця
шляхом безпосереднього продажу
конкретному покупцю. При цьому
заставодержатель має право
задовольнити за рахунок предмета
застави витрати, пов"язані із зняттям
предмету застави з обліку в органі
державної реєстрації транспортних
засобів.

Зважаючи на зазначені умови договору,
колегія приходить до висновку про
наявність встановлених законом
підстав для реалізації предмета
застави шляхом укладання банком
договору купівлі-продажу від імені
відповідача з іншою особою-покупцем, із
зняттям автомобіля з обліку в органах
ДАІ України.

При цьому вимога ПАТ КБ „ПриватБанк"
про надання повноважень, необхідних
для здійснення продажу, задоволенню не
підлягає, оскільки вона вже
охоплюється вимогою про надання банку
права на продаж автомобіля шляхом
укладання купівлі-продажу від імені
відповідача з іншою особою-покупцем.

На підставі ч.ч.1,5 ст. 88 ЦПК України з
відповідача з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ
„ПриватБанк" підлягають стягненню
судові витрати зі сплати судового
збору при подачі позову та апеляційної
скарги у сумі 1324,25 гр. (771,30 гр. + 552,95 гр.).

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 317
ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» задовольнити
частково.

Рішення Комунарського районного суду
м. Запоріжжя від 05 грудня 2013 року по
даній справі скасувати та ухвалити
нове рішення наступного змісту:

„Позов Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
„ПриватБанк" до ОСОБА_2 про звернення
стягнення на предмет застави
задовольнити частково.

В рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором № ZPJКАК55862881 від
31.08.2007 року, що складає 22974,80 доларів США(
183 568 грн. 65 коп.), з яких: 8610,85 доларів
США - заборгованість за кредитом, 6824,72
доларів США - заборгованість по
процентам за користування кредитом,
535,26 доларів США - заборгованість по
комісії за користування кредитом, 7003,97
доларів США - пеня за несвоєчасність
виконання зобов'язань за договором,
звернути стягнення на заставлений
автомобіль DADI, модель BDD1022SE ЗНГ, рік
випуску: 2006, тип ТЗ: легковий пікап, №
кузова/шасі: НОМЕР_2, реєстраційний
номер НОМЕР_1, що належить ОСОБА_2 на
праві власності, шляхом продажу
вказаного автомобіля ПАТ КБ
«ПриватБанк» з укладанням від імені
ОСОБА_2 договору купівлі-продажу
будь-яким способом з іншою
особою-покупцем , із зняттям вказаного
автомобіля з обліку в органах ДАІ
України

В задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ
„ПриватБанк" судовий збір у сумі 1324,25
гр. (771,30 гр. + 552,95 гр.)."

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржено до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: