Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження №22ц/778/1546/14
Головуючий у 1 інстанції: Задорожко Д.А.
Суддя-доповідач: Онищенко Е.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2014 року м.
Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

головуючого: Онищенко
Е.А.

суддів: Ломейко В.О.

Кухаря С.В.

при секретарі: Камінській О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Василівського районного суду
Запорізької області від 07 лютого 2014
року у справі за позовом ОСОБА_3 до
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «Приватбанк» про
захист прав споживачів та за
зустрічним позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до ПАТ КБ «Приватбанк»
про захист прав споживачів.

У позові зазначалось, що 07 червня 2005
року позивач уклав з відповідачем
кредитний договір №ZPVAGK00001612 про
отримання коштів у розмірі 70 000 грн.
Однак, при підписанні договору
відповідач змусив його підписати
договір про отримання коштів у сумі 76 300
грн. Позивач отримав готівкою 70 000 грн.,
решту суми не було видано.

13.06.2005 року відповідач змусив позивача
укласти договір страхування майна та
договір особистого страхування на 10
років з страховою компанією «Кредо» з
оплатою страхових внесків у розмірі 6 300
грн. Вказану суму банк відібрав, а
страховій компанії сплачувати
страхові внески в рахунок цих коштів
відмовився, в зв'язку з чим позивач
вимушено сплачував страхові внески.
Позивач неодноразово звертався до
банку з вимогою повернути незаконно
відібрані кошти в сумі 6 300 грн. і
зробити коригування вартості
отриманого кредиту з фактично
отриманої суми 70 000 грн. та надати
графік погашення кредиту, однак
відповідач вказані прохання
проігнорував. Позивачу необхідно було
сплатити банку 1 883,63 грн., які він
сплатив цього ж дня. Позивач вважає дії
банку неправомірними і йому було
завдано також моральних страждань.

У зв'язку з вказаними обставинами,
позивач просив суд визнати дострокове
виконання умов кредитного договору №
ZPVAGK00001612 у повному обсязі станом на
09.08.2013 року; зобов'язати відповідача
здійснити коригування кредитних
зобов'язань станом на 08.08.2013 року з
фактичної суми отриманого кредиту 70 000
грн.; стягнути з відповідача 6 300 грн.,
які не отримано з каси банку при
підписанні договору; стягнути з
відповідача 5612,67 грн. - відсотки
зараховані до вартості кредиту з суми
неотриманого кредиту 6 300 грн.; стягнути
з відповідача надмірно сплачені
відсотки 12463,52 грн., які сплачено
внаслідок дострокового погашення
кредиту; стягнути з відповідача 2 500 грн.
за надання юридичних послуг, моральну
шкоду 5000 грн.; зобов'язати відповідача
видати довідку про відсутність
заборгованості по кредиту станом на
09.08.2013 року; зобов'язати відповідача
зняти обтяження з квартири, наданої
банку в іпотеку; зобов'язати
відповідача повернути оригінал
договору купівлі-продажу квартири.

У листопаді 2013 року ПАТ КБ «Приватбанк»
звернулося до суду із зустрічним
позовом до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.

У зустрічному позові зазначалось, що
відповідно до укладеного кредитного
договору відповідач отримав кредит у
розмірі 76 300 грн. 23.06.2011 року між
сторонами по справі було укладено
додаткову угоду до кредитного
договору, згідно якої відбулися зміни у
п. 1.1, розмір кредиту змінено до 90081,09
грн. та відсоткову ставку до 2,27% на
місяць. Відповідач свої зобов'язання за
договором належним чином не виконав, у
зв'язку з чим станом на 25.10.2013 року
утворилась заборгованість у розмірі
47877,34 грн., яка складається з наступного:
41795,66 грн. - заборгованість за кредитом,
5314,51 грн. - заборгованість по процентам,
378 грн. - заборгованість по комісії, 389,17
грн. - пеня.

У зв'язку з вказаними обставинами,
позивач просив суд стягнути з
відповідача заборгованість за
кредитним договором № ZPVAGK00001612 від
07.06.2013 року у розмірі 47877,34 грн. та судові
витрати.

Рішенням Василівського районного суду
Запорізької області від 07 лютого 2014
року в задоволенні первісного позову
відмовлено. Зустрічний позов
задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на
користь ПАТ КБ «Приватбанк»
заборгованість у розмірі 47 877 грн.,
судові витрати, а всього 48 356 грн. 12 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду,
ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення суду та
ухвалити нове, яким відмовити в
задоволенні зустрічних позовних вимог.

Заслухавши у засіданні
апеляційного суду суддю-доповідача,
обговоривши доводи апеляційної
скарги, перевіривши матеріали справи,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
суд апеляційної інстанції відхиляє
апеляційну скаргу, якщо встановлює, що
суд першої інстанції постановив
рішення з додержанням вимог
процесуального та матеріального права.

Задовольняючи позовні вимоги Банку про
стягнення заборгованості за кредитним
договором з ОСОБА_3 суд першої
інстанції виходив з їх
обґрунтованості.

Так встановлено, що 07 червня 2005 року
відповідно до укладеного кредитного
договору №ZPVAGK00001612 ОСОБА_3 отримав
кошти у розмірі 76 000 грн., зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 13,56 на рік з кінцевим терміном
повернення 05.06.2015 року.

Свої зобов'язання за кредитним
договором відповідач не виконує, в
зв'язку уз чим станом на 25.10.2013 року
утворилась заборгованість в розмірі 47
877,34 грн.

Заборгованість за кредитним договором
підтверджується наданим Банком
розрахунком .

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст
договору становлять умови

(пункти), визначені на розсуд сторін і
погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства.

Згідно з ч. 2 ст. 1054 ЦК України до
відносин за кредитним договором

застосовуються положення параграфа 1
цієї глави (Позика), якщо інше не
встановлено цим параграфом і не
випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до статей 526,527,530 ЦК України
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином і в установлений строк
відповідно до умов договору та вимог
Закону.

Отже судова колегія приходить до
висновку про те, що у зв'язку з
порушенням зобов'язань за кредитним
договором з відповідача підлягає
стягненню на користь Банку
вищезазначена сума заборгованості.

Також суд першої інстанції
обґрунтовано відмовив у задоволенні
позову ОСОБА_3 про захист прав
споживача.

Суд правильно критично віднісся до
наданого аудиторського висновку про
стан заборгованості ОСОБА_3 станом на 09
серпня 2013 року, оскільки як вбачається
з його змісту та доданих до нього
розрахунку, при його складенні не
враховано істотні і передбачені
договором та додатковою угодою , а саме
відповідач починаючи з 13.07.2007 року
допускав прострочення платежів, а вже з
17.03.2009 та до 16.06.2011 років мав постійну
прострочену заборгованість, на яку
Банк нараховував підвищену відсоткову
ставку відповідно до п.1.3 кредитного
Договору.

З 27 лютог8о 2009 року Банком у
відповідності до п. 2.3.1 підвищено
відсоткову ставку за наданим кредитом.
Також у відповідності до додаткової
угоди від 23.06.2011 року змінено розмір
кредиту, а також розмір щомісячного
платежу до 2 230 грн. 83 коп. на місяць.

Посилання апеляційної скарги про
безпідставне стягнення 6300 грн. на
сплату страхових платежів являються
необґрунтованими, оскільки відповідно
до розрахунку Банку заборгованість
розрахована з наданого кредиту в
розмірі 70 000 грн. без врахування 6300 грн.

Отже вказані та інші доводи
апеляційної скарги суттєвими не
являються і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права
, які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи.

Судова колегія вважає, що розглядаючи
спір суд повно і всебічно дослідив і
оцінив обставини справи, надані
сторонами докази, правильно визначив
юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює.

З урахування наведеного колегія суддів
вважає, що рішення суду постановлено з
додержанням вимог закону і підстав для
його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 307, 308 , 317 ЦПК України,
колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Василівського районного
суду Запорізької області від 07 лютого
2014 року по цій справі залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, проте вона може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: