У Х В А Л А

іменем україни

18 червня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Кузнєцова В. О.,

суддів: Ізмайлової Т. Л.,
Мостової Г. І.,

Мартинюка В. І.,
Остапчука Д. О.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства
«Чорноморський банк розвитку та
реконструкції» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором та звернення стягнення на
предмет іпотеки, за касаційною скаргою
ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду м.
Києва від 16 січня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2013 року Публічне акціонерне
товариство «Чорноморський банк
розвитку та реконструкції» (далі - ПАТ
«Чорноморський банк розвитку та
реконструкції»), посилаючись на
неналежне виконання ОСОБА_3 умов
кредитного договору від 23 жовтня 2006
року № 141/182/123, звернулося до суду з
позовом, у якому просило стягнути з
останнього 835 956 грн 51 коп.
заборгованості за вказаним договором.
У рахунок погашення заборгованості за
договором звернути стягнення на
предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1,
належну на праві власності ОСОБА_4,
шляхом застосування процедури продажу,
встановленої ст. 38 Закону України «Про
іпотеку», із наданням прав позивачу
здійснити її продаж від свого імені
будь-якій третій особі - покупцю за
ціною не нижче, ніж встановленою
незалежним суб'єктом оціночної
діяльності. Передати вказане нерухоме
майно в управління позивачу з правом
вчинення дій та отримання в усіх
підприємствах, установах,
організаціях, у т. ч. у приватного
нотаріуса та міського бюро технічної
інвентаризації документів, пов'язаних
з продажем предмету іпотеки,
необхідних для здійснення продажу на
умовах безоплатності послуг
управителя на строк до реалізації
предмета іпотеки для задоволення вимог
позивача. Виселети ОСОБА_4 із вказаної
квартири без надання іншого жилого
приміщення.

Заочним рішенням Оболонського
районного суду м. Києва від
18 жовтня 2013 року позов задоволено
частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ
«Чорноморський банк розвитку та
реконструкції» 119 862 грн 38 коп.
заборгованості за кредитом, 211 729 грн 82
коп. заборгованості за відсотками, 30
тис. грн пені та 3 441 грн судового збору.

В іншій частині позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва
від 16 січня 2014 року заочне рішення
Оболонського районного суду м. Києва
від 18 жовтня 2013 року в частині
стягнення заборгованості за
відсотками та пені, звернення
стягнення на предмет іпотеки та
виселення скасовано та ухвалено в цій
частині нове рішення про часткове
задоволення позову.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ
«Чорноморський банк розвитку та
реконструкції» 270 893 грн 76 коп.
заборгованості за відсотками за період
з 01 липня 2008 року по 13 лютого 2013 року та
117 226 грн 84 коп. пені.

У рахунок погашення заборгованості
за кредитним договором від 23
жовтня 2006 року № 141/182/123 у розмірі 507 982
грн 98 коп., із яких: 119 862 грн 38 коп. -
заборгованість за кредитом, 270 893 грн 76
коп. - заборгованість за відсотками, 117
226 грн 84 коп. - пеня, звернуто стягнення
на предмет іпотеки - трикімнатну
квартиру АДРЕСА_1.

Визначено спосіб реалізації
предмета іпотеки шляхом застосування
процедури продажу, встановленої ст. 38
Закону України «Про іпотеку», визнавши
початкову ціну продажу предмета
іпотеки на рівні, не нижчому за
звичайні ціни на цей вид майна, на
підставі оцінки, проведеної суб'єктом
оціночної діяльності/незалежним
експертом на стадії оцінки майна.

Надано ПАТ «Чорноморський банк
розвитку та реконструкції» право
вчиняти дії та отримувати документи в
усіх підприємствах, установах,
організаціях, у т. ч. у приватного
нотаріуса та міського бюро технічної
інвентаризації документів, пов'язаних
з продажем предмета іпотеки, необхідні
для укладання договору купівлі-продажу
предмета іпотеки - квартири АДРЕСА_1, що
належить на праві власності ОСОБА_4, на
строк до реалізації предмета іпотеки
для задоволення вимог кредитора.

У задоволенні позову про виселення
ОСОБА_4 із вказаної квартири
відмовлено.

Рішення в частині стягнення з
ОСОБА_3 на користь ПАТ
«Чорноморський банк розвитку та
реконструкції» 119 862 грн 38 коп.
заборгованості за кредитом та 3 441 грн
судового збору залишено без змін.

Вирішено питання судових витрат.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
права та порушення норм процесуального
права, ухвалене у справі рішення
апеляційного суду просить скасувати.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, обговоривши доводи касаційної
скарги та перевіривши матеріали
справи, дійшла висновку, що скарга не
підлягає задоволенню на таких
підставах.

Частково задовольняючи позов, суд
першої інстанції виходив із того, що
ОСОБА_3 належним чином не виконував
умови кредитного договору, тому
позивач має право на повернення всієї
суми кредиту, процентів за
користування кредитом за період з 30
червня 2008 року по 01 лютого 2013
року та пені.

Відмовляючи в задоволенні вимог про
звернення стягнення на предмет іпотеки
в рахунок погашення заборгованості за
вказаним кредитним договором, суд
першої інстанції виходив із того, що
позивач пред'явив вимогу про
повернення отриманих позичальником у
кредит коштів до ОСОБА_4 як майнового
поручителя після спливу
шестимісячного строку з моменту
настання строку виконання
зобов'язання, тому відповідно до
приписів ч. 4 ст. 559 ЦК України порука
ОСОБА_4 є припиненою.

Відмовляючи в задоволенні вимог про
стягнення штрафу, суд першої інстанції,
з висновками якого в цій частині
погодився і суд апеляційної інстанції,
виходив із того, що в даному випадку має
місце подвійна цивільно-правова
відповідальність одного і того ж виду
за одне й те саме порушення договірного
зобов'язання (прострочення виконання
грошового зобов'язання).

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції в частині стягнення
заборгованості за відсотками за період
з 30 червня 2008 року по 01 жовтня 2011 року та
ухвалюючи в цій частині нове рішення
про стягнення заборгованості за
відсотками за період з 01 липня 2008 року
по 13 лютого 2013 року, апеляційний суд
виходив із того, що проценти за
користування кредитними коштами
нараховуються у розмірі, передбаченому
договором, за весь період користування
кредитом.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції в частині відмови в позові
про звернення стягнення на предмет
іпотеки та ухвалюючи в цій частині нове
рішення про задоволення позову,
апеляційний суд виходив із того, що
норми, які регулюють поруку (статті 553-559
ЦК України) не застосовуються до
правовідносин кредитора з майновим
поручителем. Оскільки ОСОБА_3 належним
чином не виконує умови кредитного
договору, то відповідно до положень
Закону України «Про іпотеку»
іпотекодержатель має право
задовольнити свої вимоги за основним
зобов'язанням шляхом звернення
стягнення на предмет іпотеки.

Відмовляючи в задоволенні вимог про
виселення ОСОБА_4 із іпотечної
квартири, апеляційний суд виходив із
того, що в силу вимог ст. 40
Закону України «Про іпотеку» така
вимога є передчасною.

Судами встановлено, що 23 жовтня 2006
року між Акціонерним комерційним
банком «Чорноморський банк розвитку та
реконструкції», правонаступником
якого є ПАТ «Чорноморський банк
розвитку та реконструкції», та ОСОБА_3
було укладено кредитний договір
№ 141/182/123, згідно з
умовами якого банк надав відповідачу
кредит у розмірі 1 010 000 грн, а останній
зобов'язався повернути кредит у строк
до 24 жовтня 2011 року та сплатити
відсотки за користування кредитними
коштами у розмірі 20 % річних.

Із метою забезпечення виконання
вказаного кредитного договору
23 жовтня 2006 року між банком та ОСОБА_4
було укладено договір іпотеки № 923-4,
відповідно до умов якого остання
передала в іпотеку належну їй
трикімнатну квартиру АДРЕСА_1.

23 жовтня 2006 року між позивачем,
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було
укладено договір поруки № 141/182/123-п.

Згідно зі ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином і в установлений строк
відповідно до умов договору та вимог
закону.

Обґрунтовуючи підстави позову,
позивач посилався на те, що
ОСОБА_3 зобов'язання за кредитним
договором виконував не належним чином,
внаслідок чого станом на 13 лютого 2013
року виникла загальна заборгованість в
сумі 835 956 грн 51 коп., яка складається із:
119 862 грн 38 коп. - борг за кредитом, 270 893
грн 76 коп. - заборгованість за
відсотками за період з 30 червня 2008 року
по 01 лютого 2013 року, 243 200 грн 37 коп. - пеня
за період з 30 червня 2008 року по 01 лютого
2013 року, 202 тис. грн - штраф, яку
позивач просив стягнути на свою
користь шляхом звернення стягнення на
предмет іпотеки відповідно до Закону
України «Про іпотеку».

Згідно зі ст. 12 Закону України від 05
червня 2003 року «Про іпотеку» у
разі порушення іпотекодавцем
обов'язків, встановлених іпотечним
договором, іпотекодержатель має
право вимагати дострокового виконання
основного зобов'язання, а в разі його
невиконання - звернути стягнення на
предмет іпотеки.

Вирішуючи спір по суті та ухвалюючи
рішення про часткове задоволення
позову, відповідно до приписів ст. 303
ЦПК України апеляційний суд виходив із
того, що оскільки позичальник належним
чином не виконує умови кредитного
договору, то відповідно до положень
Закону України «Про
іпотеку» іпотекодержатель має право
задовольнити свої вимоги за основним
зобов'язанням шляхом звернення
стягнення на предмет іпотеки.

Доводи касаційної скарги про те, що
згідно з ч. 4 ст. 559 ЦК України порука
ОСОБА_4 є припиненою, а відтак і
підстави для звернення стягнення на
предмет іпотеки відсутні -
безпідставні, оскільки норми, які
регулюють поруку (статті 553-559 ЦК
України), не застосовуються до
правовідносин кредитора з майновим
поручителем, яким є ОСОБА_4

Встановлено і це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржуване
рішення апеляційного суду ухвалено з
додержанням норм матеріального права,
а доводи скарги про неправильне
застосування норм матеріального і
порушення норм процесуального права
безпідставні.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України,
розглянувши касаційну скаргу на
рішення суду, суд касаційної інстанції
відхиляє скаргу і залишає рішення суду
апеляційного суду без змін.

З огляду на викладене, колегія
суддів дійшла висновку про відхилення
касаційної скарги і залишення рішення
апеляційного суду без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва
від 16 січня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
В. О. Кузнєцов

Судді:
Т. Л. Ізмайлова

В. І. Мартинюк

Г. І. Мостова

Д. О. Остапчук