Справа №443/359/14-ц
Провадження №2/443/228/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2014 року
Жидачівський районний суд
Львівської області в складі:

головуючого-судді Сидорака Б.Г.,

при секретарі Щур Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Жидачеві
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
відшкодування шкоди, заподіяної смертю
фізичної особи, -

встановив:

У лютому 2014 року до суду звернулись
позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 із позовом
до ОСОБА_3 про відшкодування
матеріальної шкоди, завданої смертю
їхньої матері, обґрунтовуючи свої
вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Волиця
Гніздичівська Жидачівського району
Львівської області під час вигону на
пасовище корів, корова, власником якої
є відповідач, вдарила їхню матір
ОСОБА_4, яка мала випасати корів, в
якості пастуха. Вналідок отриманих
травм мати померла на місці події. У
зв"язку із тим, що ними було витрачено
на поховання матері кошти в загальній
сумі 4436 грн., посилаючись на норми
ст.ст.1166,1201 ЦК України та ч.4 ст.12
Закону України "Про захист тварин від
жорстокого поводження", просили
стягнути із відповідача на їх користь
по 2218 грн. кожному в якості
відшкодування витрат, понесених на
поховання матері .

В судовому засіданні позивачі ОСОБА_1,
та ОСОБА_2 заявлені вимоги підтримали
із підстав, вказаних в позовній заяві
та просили їх задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_1 за
договором про надання правової
допомоги-адвокат ОСОБА_5 у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав
та просив їх задовольнити із підстав,
вказаних в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнала,
надала суду письмове заперечення
проти позову, в якому вказала, що
позивачами не надано належних доказів
того, що саме від удару корови, яка
належить їй, настала смерть їхньої
матері, а їхні твердження грунтуються
на безпідставних припущеннях, зокрема
щодо того, що належна їй корова раніше
завдала тілесних ушкоджень жительці
села ОСОБА_6 та іншим. Окрім того, якщо
припустити, що покійна отримала
смертельну травму від удару корови,
яка належить їй та подальшого падіння
на тверду поверхню. то в цей час, корова
правомірно не перебувала в її
утриманні, а була передана покійній на
тимчасове утримання на час випасу. За
вказаних обставин, вважає, що у
задоволенні позовних вимог слід
відмовити у зв"язку із їх
безпідставністю.

В судовому засіданні відповідач
ОСОБА_3 та її представник за за
угодою-адвокат ОСОБА_7 підтримали свої
доводи, зазначені в письмову
запереченні на позов та просили у
задоволенні позовних вимог відмовити
у зв"язку із їх безпідставністю.

Свідками-очевидцями події на околиці
села Волиця Гніздичівська, де пастухи
збирали для випасу корів, було ряд осіб.
Однак ніхто з них, за винятком свідка
ОСОБА_9, не бачив і дав показів про те, що
корова вдарила в груди потерпілу.
Зазначені покази свідка ОСОБА_10 не
кореспондуються з висновком
судово-медичної експертизи та
показаннями експерта в суді, а відтак
суд не може прийняти за їх
беззаперечний доказ.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, показання свідків,
дослідивши письмові докази, суд
приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 25 серпня 2013 року
в с.Волиця Гніздичівська
Жидачівського району Львівської
області під час вигону на пасовище
корів ОСОБА_4, яка мала випасати корів,
в якості пастуха, впала на тверду
поверхню, отримавши згідно висновку
експерта №86/13 від 09.09.2013 року
черепно-мозкову травму у вигляді
перелому кісток склепіння та основи
черепа з крововиливами в речовину та
під оболонки головного мозку, котрі
ускладнились набряком-набуханням та
компресією мозку, яка у живих осіб
відноситься до тяжкого тілесного
ушкодження за ознакою небезпеки для
життя на момент ушкодження. Вказана
травма могла утворитись від дії тупого
предмету з переважаючою поверхнею чи
при ударі об такий, не виключено, що
могла утворитись при падінні на
площину та могла виникнути незадовго
до настання смерті. Жодних інших
тілесних ушкоджень на тілі ОСОБА_4 не
було виявлено. Вказане стверджується і
показаннями в судовому засіданні
судово-медичного експерта
ОСОБА_11, який суду пояснив, що не виявив
на тілі трупа жодних ознак, які б
свідчили про отримання нею інших
ушкоджень від дії тварини та
оглянутими в судовому засіданні
матеріалами кримінального
провадження №0000820 за фактом
смерті ОСОБА_12.

Відповідач ОСОБА_13 утримувала в своєму
домогосподарстві корову, що не
заперечується нею самою та
стведжується довідкою Вільховецької
сільської ради Жидачівського району
Львівської області №146 від 03.04.2014 року,
а також довідкою №3 від 26.02.2014 року, яка
видана Пчанської дільничою лікарнею
ветиринарної медицини, з якої також
вбачається, що скарг від жителів
с.Волиця Гніздичівська Жидачівського
району Львівської області про те, що
корова, яка належить відповідачу,
буйного поводження до них не
поступало.

Про це ж суду ствердив і завідуючий
Пчанською дільничою лікарнею
ветеринарної медицини Сойка М.І..

Відповідно до ст.1166 Цивільного кодексу
України майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи, а
також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

Тварини є особливим об"єктом цивільних
прав. На них поширюється правовий режим
речі, крім випадків, встановлених
законом (ч. 1 ст.180 ЦК України).

Закон України від 21 лютого 2006 року "Про
захист тварин від жорсткого
поводження" передбачає особливості
утримання домашніх тварин та в ст. 9
встановлює обов'язок особи, яка утримує
домашню тварину: забезпечити домашній
тварині необхідні умови, що
відповідають її біологічним, видовим
та індивідуальним особливостям,
відповідно до вимог цього Закону.

Крім того, особи, які утримують
домашніх тварин, мають право з'являтися
з ними поза місцями їх постійного
утримання (супроводжувати їх).
Супроводжувати домашню тварину може
особа, яка досягла 14-річного віку.

Особа, яка супроводжує тварину,
зобов'язана забезпечити: безпеку
оточуючих людей і тварин, а також майна
від заподіяння шкоди супроводжуваною
домашньою твариною. При супроводженні
домашніх тварин не допускається
залишення їх без нагляду.

Згідно із ч.4 ст.12 Закону України "Про
захист тварин від жорстокого
поводження" шкода, заподіяна особі або
майну фізичної особи, а також шкода,
заподіяна майну юридичної особи
твариною, підлягає відшкодуванню в
повному обсязі особою, яка її утримує.

Відповідно до положень статей 1166 ЦК
України для покладення
відповідальності на заподіювача
майнової шкоди, у тому числі в
результаті бездіяльності заподіювача,
необхідна сукупність таких
обов'язкових умов: наявність шкоди,
протиправність дій заподіювача шкоди;
причинний зв'язок між протиправною
поведінкою заподіювача і шкодою; вина в
заподіянні шкоди.

Деліктна відповідальність за
загальним правилом настає лише за вини
заподіювача шкоди. Причинний зв'язок
між протиправною поведінкою особи та
завданою шкодою є обов'язковою умовою
відповідальності, яка передбачає, що
шкода стала об'єктивним наслідком
поведінки заподіювача шкоди.

Відповідно до вимог ст.3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

За змістом статті 10 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу, доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення і щодо яких у сторін
та інших осіб, які беруть участь у
справі, виникає спір, доказування не
може ґрунтуватися на припущеннях.

На території Вільховецької сільської
ради Жидачівського району Львівської,
де проживають сторони, не розроблялися
та не приймалися положення про
утримання домашніх,
сільськогосподарських тварин, що
підтверджується довідкою
Вільховецької сільської ради за №146
від 03 квітня 2014 року.

На підставі викладеного суд приходить
до висновку, що позивачами не
доведено, що відповідачем не було
забезпечено безпеку оточуючих людей
від заподіяння шкоди
сільськогосподарською твариною, яка
нею утримується, чим порушено ст.9
Закону України "Про захист тварин від
жорстокого поводження", а саме не
доведено, що саме від удару корови, яка
належить відповідачу, ОСОБА_12 впала
та отримала тілесні ушкодження від
яких наступила її смерть.

З огляду на вищезазначені
положення законодавства, факт
спричинення шкоди та загальні підстави
деліктної відповідальності, суд
приходить до висновку про відсутність
у відповідачів: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 права
на відшкодування шкоди, заподіяної
твариною, яка утримується відповідачем
ОСОБА_3.

Керуючись ст.ст.10,11,60,61,88,202,203,209-215,218 ЦПК
України, ст.ст.1166, 1201 ЦК України, ст.ст. 9,
12 Закону України "Про захист тварин від
жорстокого поводження", суд-,

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1
та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
відшкодування шкоди, заподіяної смертю
фізичної особи відмовити із-за
недоведеності позовних вимог.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через
Жидачівський районний суд протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Головуючий-суддя_________________________________________
________