Номер провадження 6/754/210/14
Справа № 754/6443/14-ц
У Х В А Л А

Іменем України

24.04.2014
м. Київ

Суддя Деснянського районного
суду міста Києва Петріщева І.В.,
розглянувши подання державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Деснянського
районного управління юстиції у місті
Києві про встановлення тимчасового
обмеження у праві виїзду за кордон
ОСОБА_1,

В С Т А Н О В И В:

До Деснянського районного суду м. Києва
надійшло подання державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Деснянського районного управління
юстиції в місті Києві про встановлення
тимчасового обмеження у праві виїзду
за кордон громадянина України ОСОБА_1,
проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, до
повного погашення заборгованості
перед ДПІ у Деснянському районі м.
Києва згідно виконавчого листа №4/90 від
09.06.2008 року Окружного
адміністративного суду м. Києва.

Відповідно до ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України
подання ВДВС Деснянського районного
управління юстиції в місті Києві
розглянуто судом без виклику та
повідомлення сторін виконавчого
провадження та без участі державного
виконавця, який не з'явився на розгляд
подання, про причини неявки суд не
повідомив.

Своє подання державний виконавець
мотивував тим, що на виконанні у
відділі перебуває виконавчий лист №4/90
від 09.06.2008р. виданий Окружним
адміністративним судом м. Києва про
стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в
розмірі 35501,52 грн. на користь ДПІ у
Деснянському районі м. Києва,
відповідно до чого постановою
державного виконавця від 17.01.2014р.
відкрито виконавче провадження,
боржник добровільно судове рішення не
виконав.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає подання не обґрунтованим та
таким, що не підлягає задоволенню, з
таких підстав.

Судом встановлено, що виконавчий лист
№4/90 від 09.06.2008р. виданий Окружним
адміністративним судом м. Києва про
стягнення з ФОП ОСОБА_1 заборгованості
в розмірі 35501,52 грн. на користь ДПІ у
Деснянському районі м. Києва.

Відповідно постанови про відкриття
виконавчого провадження від 17.01.2014р.
боржником є ФОП ОСОБА_1, а не ОСОБА_1.

Частинами 2-3 статті 2 Протоколу No.4 до
Конвенції про захист прав людини та
основоположних свобод встановлено, що
кожен є вільним залишати свою країну,
на здійснення цього права не можуть
бути встановлені жодні обмеження, крім
тих, що передбачені законом і є
необхідними в демократичному
суспільстві в інтересах національної
чи громадської безпеки, для
підтримання публічного порядку,
запобігання злочину, для захисту
здоров'я чи моралі або з метою захисту
прав і свобод інших осіб.

Так, забезпечення майнових прав не може
здійснюватись шляхом обмеження
основоположних свобод.

Стаття 33 Конституції України гарантує
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території України свободу
пересування та право вільно залишати
територію України.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 6 та ч.2 ст. 6
Закону України "Про порядок виїзду з
України і в'їзду в Україну громадян
України" від 21 січня 1994 року,
громадянинові, який має паспорт для
виїзду за кордон, може бути тимчасово
відмовлено у виїзді за кордон у
випадку, якщо він ухиляється від
виконання зобов'язань, покладених на
нього судовим рішенням, - до виконання
зобов'язань.

Законодавством не передбачено
застосування судом таких заходів до
фізичних осіб - підприємців, як
обмеження права на виїзд за межі
України.

Примусове виконання рішень в Україні
покладається на Державну виконавчу
службу, яка входить до системи органів
Міністерства юстиції України.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному
порядку, визначає Закон України «Про
виконавче провадження». Зокрема,
державний виконавець зобов'язаний
вжити заходів примусового виконання
рішень, установлених цим Законом,
неупереджено, своєчасно, повно вчиняти
виконавчі дії (стаття 11 Закону).

Суду не надано доказів вжиття будь-яких
заходів примусового виконання рішення,
установлених Законом України «Про
виконавче провадження», своєчасного та
повного вчинення виконавчих дій,
ухилення боржника - ФОП ОСОБА_1 від
виконання зобов'язань, покладених на
нього судовим рішенням, неможливості
виконання рішення суду, а також
підтвердження наміру виїхати
найближчим часом за межі України.

Виходячи з вищезазначеного,
використовуючи принцип
справедливості, визначений ст. 1 ЦПК
України, враховуючи, що державним
виконавцем не надано доказів про
ухилення від виконання рішення суду, а
також доказів щодо наявності у
боржника паспорта для виїзду за кордон,
суд не вбачає підстав для задоволення
подання.

Керуючись ст. 33 Конституції України, ст.
6 Закону України "Про порядок виїзду з
України і в'їзду в Україну громадян
України" від 21 січня 1994 року, ст.ст. 210,
377-1 ЦПК,

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Деснянського
районного управління юстиції в місті
Києві про встановлення тимчасового
обмеження у праві виїзду за кордон
ОСОБА_1, проживаючого за адресою:
АДРЕСА_1, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до
Апеляційного суду міста Києва через
Деснянський районний суд м. Києва
шляхом подачі в 5-денний строк з дня
проголошення ухвали апеляційної
скарги.

Суддя: