Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі :

головуючого судді
Григоренка М.П.,

суддів: Максимчук З.М.,
Рожина Ю.М.,

секретар судового засідання Демчук
Ю.Ю., з участю представника позивача
ОСОБА_1., представника публічного
акціонерного товариства „ОТП Банк"
Тарасюка Ю.М. та відповідача ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
публічного акціонерного товариства
„ОТП Банк" на рішення Рівненського
міського суду від 05 березня 2014 року в
справі за позовом ОСОБА_4 до публічного
акціонерного товариства „ОТП Банк",
ОСОБА_5, треті особи на стороні позивача
без самостійних вимог товариство з
обмеженою відповідальністю
„Рівненський комбінат будівельних
матеріалів", ОСОБА_6 про визнання
договору частково недійсним,

В С Т А Н О
В И Л А :

Рішенням Рівненського міського
суду від 05 березня 2014 року позовні
вимоги ОСОБА_4 до ПАТ „ОТП Банк", ОСОБА_5,
треті особи на стороні позивача без
самостійних вимог ТзОВ „Рівненський
комбінат будівельних матеріалів",
ОСОБА_6 про визнання договору частково
недійсним - задоволено.

Визнано недійсним застереження
до п. 1.9.1. кредитного договору №
CM-SME-POO/015/2008 укладеного 22 травня 2008 року
між ЗАТ «ОТП» Банк» (яке було
перейменоване в ПАТ «ОТП Банк») та
ОСОБА_5, а саме: «сторонни визначають, що
реалізація положень п. 1.9.1. цього
договору не буде розглядатися
сторонами як одностороння зміна цих
умов цього договору є одним із способів
виконання боргових зобов»язань,
встановлених за взаємною домовленістю
сторін».

В поданій на рішення суду апеляційній
скарзі ПАТ „ОТП Банк", покликається на
його незаконність, через порушення
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
а також невідповідність висновків суду
дійсним обставинам справи.

______________________________________________________________________

Провадження № 22-ц/787/961/2014
Головуючий у 1 інстанції :
Ковальов І.М.

Доповідач :
Григоренко М.П.

Вказує, що відповідно до ч. 1 ст. 561 ЦК
України, зміна або розірвання договору
допускається лише за згодою сторін,
якщо інше не встановлено договором або
законом.

В даному випадку застереження та умови
п. 1.9.1. визначені Договором та підписані
Сторонами.

Визнаючи недійсним застереження до п.
1.9.1. кредитного договору суд першої
інстанції покликається на рішення
апеляційного суду Рівненської області
від 08.11.2013 року та яким фактично
визнано дійсність п. 1.9.1. Договору.

Пункт 1.9.1. Договору та застереження до
цього пункту відповідають вимогам ст.
1050 ЦК України.

Крім того зазначає, що передбачене
договором (п.1.9.1.) право банку
достроково вимагати погашення кредиту
також відповідає вимогам ЗУ „Про
захист прав споживачів" та передбачає
можливість відобразити згадану умову в
кредитному договорі, що буде
домовленістю сторін.

Застереження до п. 1.9.1. фактично
підтверджує домовленість сторін щодо
права банку вимагати дострокового
погашення частини кредиту, що
залишилася, у разі порушення
позичальником умов договору.

Таким чином, згадане застереження не
порушує вимог законодавства.

Із цих підстав просить скасувати
оскаржуване рішення суду та ухвалити
нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позовних вимог.

В ході апеляційного розгляду справи
представник ПАТ „ОТП Банк" підтримав
апеляційну скаргу та просив її
задовольнити.

Представник позивача та відповідач
ОСОБА_5 просили відхилити апеляційну
скаргу, а оскаржуване рішення суду
залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення
сторін, перевіривши доводи апеляційної
скарги та вивчивши матеріали справи,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
відхиленню.

Задовольняючи позовні вимоги
ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив із
того, що наявність застереження до
пункту 1.9.1 укладеного між сторонами
кредитного договору, у тому вигляді як
воно є, хоча і не суперечить чинному
законодавству та положенням ЦК
України, але в той же час спотворює
зміст вказаного пункту договору, а тому
визнання недійсним в судовому порядку
даного застереження дозволить у
випадку виникнення спору між сторонами
щодо дострокового розірвання договору
або зміни його умов в односторонньому
порядку врегулювати його у
відповідності до положень ЦК України.

Проте, на розсуд колегії суддів,
оскаржуване рішення підлягає
скасуванню, у зв'язку із
невідповідністю висновків суду
обставинам справи та неправильним
застосуванням норм матеріального
права, з ухваленням у справі нового
рішення.

Вказуючи про те, що наявність
застереження до пункту 1.9.1 укладеного
між сторонами кредитного договору не
суперечить чинному законодавству та
положенням ЦК України, суд першої
інстанції безпідставно вказує на те, що
це застереження спотворює зміст
вказаного пункту договору, оскільки
взагалі не зазначає про те, в чому ж
саме полягає це спотворення, як про це
не вказує у своїй позовній заяві і
позивач.

Крім того, позивач не вказує про
те, яким саме чином наявність цього
застереження призводить до порушення
його прав, як сторони договору.

Стаття 627 ЦК України встановлює, що
відповідно до статті 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК
України якщо договором встановлений
обов'язок позичальника повернути
позику частинами ( з розстроченням), то
в разі прострочення повернення
чергової частини позикодавець має
право вимагати дострокового
повернення частини позики, що
залишилася, та сплати процентів,
належних йому відповідно до статті 1048
цього Кодексу.

Пункт 1.9.1 укладеного між сторонами
кредитного договору повністю
відповідає положенням частини 2 статті
1050 ЦК України, а наявне застереження до
цього пункту лише констатує ту
обставину, що сторони при укладенні
цього кредитного договору
усвідомлювали те, що у разі
пред'явлення позикодавцем вимоги про
дострокове повернення частини позики,
що залишилася, та сплати процентів, у
разі порушення позичальником умов
кредитного договору, не буде вважатись
односторонньою зміною умов цього
договору.

Іншого будь-якого правового змісту це
застереження саме по собі не несе і
виходячи із принципу свободи договору,
наявність цього застереження в тексті
укладеного між сторонами кредитного
договору жодним чином не суперечить
положенням чинного законодавства, в
зв'язку із чим у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_4 має бути відмовлено, за
безпідставністю.

На підставі наведеного та
керуючись ст.ст. 218, 303, 307, 309, 313-314, 315
ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства „ОТП Банк"
задовольнити.

Рішення Рівненського міського суду від
05 березня 2014 року скасувати та ухвалити
нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_4 до
публічного акціонерного товариства
„ОТП Банк", ОСОБА_5, треті особи на
стороні позивача без самостійних вимог
товариство з обмеженою
відповідальністю „Рівненський
комбінат будівельних матеріалів",
ОСОБА_6, про визнання договору
частково недійсним - відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржено до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ в касаційному
порядку протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий
Григоренко М.П.

Судді :
Максимчук З.М.

Рожин Ю.М.