Справа № 180/1403/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2014 р.

Марганецький міський суд
Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Янжули О.С.

при секретарі Гащук І.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Марганець цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до
Територіальної громади м. Марганець в
особі виконавчого комітету
Марганецької міської ради про визнання
права власності за заповітом,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до Марганецького
міського суду з позовом до
Територіальної громади м. Марганець в
особі виконавчого комітету
Марганецької міської ради про визнання
права власності за заповітом. В позові
посилається на те, що її батько - ОСОБА_2,
мати - ОСОБА_3. Вона єдина їхня донька,
яка все життя зареєстрована та
проживає фактично в їхнім житловому
будинку АДРЕСА_1, який належить її
батькам в рівних долях - по 1/2 частині.
Після реєстрації шлюбу 25 квітня 1984 року
її прізвище ОСОБА_1, що підтверджується
копією свідоцтва про укладення шлюбу
НОМЕР_1

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її батько. Після його
смерті від спадщини вона відмовилася
на користь матері. Матір прийняла
спадщину після смерті батька на 12
частину будинку АДРЕСА_1 30 жовтня 1991
року, що підтверджується копією
свідоцтва про право на спадщину за
законом АЕЕ № 634862.

22 лютого 1995 року її мати написала
заповіт, який зареєстрований
нотаріальною конторою м. Марганець за
№ 842, яким заповідала їй жилий будинок
АДРЕСА_1

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла її мати. У
передбачений законом термін вона
звернулася до приватного нотаріуса, де
написала заяву про прийняття спадщини.
Нотаріальною конторою заведена
спадкова справа по її заяві.

Коли приватний нотаріус почала вивчати
документи для того, щоб видати
свідоцтво про право на спадщину за
заповітом, то виявила, що серед цих
документів відсутній оригінал
свідоцтва про право на спадщину на 1/2
частину житлового будинку АДРЕСА_1 на
ім'я її матері, зареєстрований
державним нотаріусом 30 жовтня 1991 року.
Є тільки дублікат посвідчений держаним
нотаріусом Марганецької державної
нотаріальної контори 23 листопада 2001
року, реєстр № 2026.

Таким чином, видати свідоцтво про
право на спадщину за заповітом можна
лише на 1/2 частину названого будинку в
зв'язку з тим, що право власності -
дублікат свідоцтва про право на
спадщину не був зареєстрований у
відповідних органах, які здійснюють
реєстрацію цих прав.

28 квітня 2014 року державним нотаріусом
видана постанова про відмову у
вчиненні нотаріальних дій.

Просить суд визнати за ОСОБА_1 право
власності за заповітом на 1/2 частину
житлового будинку за адресою АДРЕСА_1
після смерті матері - ОСОБА_3..

В судове засідання позивач та її
представник не з'явилися, надали суду
заяву про розгляд справи за їх
відсутності, позов підтримали у
повному обсязі та просили його
задовольнити.

Представник Відповідача в судове
засідання не з'явився, надав суду заяву
про розгляд справи за його відсутності.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає
за необхідне позов задовольнити,
виходячи з наступного:

Судом встановлено, що батько
позивачки - ОСОБА_2, мати - ОСОБА_3.
Позивач єдина донька, яка
зареєстрована та проживає фактично в
житловому будинку АДРЕСА_1, який
належав її батькам в рівних долях - по 1/2
частині. Після реєстрації шлюбу 25
квітня 1984 року прізвище позивачки
ОСОБА_1, що підтверджується копією
свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_1

ІНФОРМАЦІЯ_2 її батько помер. Після його
смерті від спадщини вона відмовилася
на користь матері. Матір прийняла
спадщину після смерті батька на 12
частину будинку АДРЕСА_1 30 жовтня 1991
року, що підтверджується копією
свідоцтва про право на спадщину за
законом АЕЕ № 634862 (а.с.8).

22 лютого 1995 року її мати написала
заповіт, який зареєстрований
нотаріальною конторою м. Марганець за
№ 842, яким заповідала позивачці жилий
будинок АДРЕСА_1 (а.с.9).

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла її мати, що
підтверджується копією свідоцтва про
смерть НОМЕР_2 від 16 жовтня 2013 року
(а.с.7).

У передбачений законом термін позивач
звернулася до приватного нотаріуса, де
написала заяву про прийняття спадщини.
Нотаріальною конторою заведена
спадкова справа по її заяві.

Після вивчення документів нотаріус
виявила, що серед документів відсутній
оригінал свідоцтва про право на
спадщину на 1/2 частину житлового
будинку АДРЕСА_1 на ім'я її матері,
зареєстрований державним нотаріусом 30
жовтня 1991 року. Є тільки дублікат
посвідчений держаним нотаріусом
Марганецької державної нотаріальної
контори 23 листопада 2001 року, реєстр №
2026.

Таким чином, видати свідоцтво про
право на спадщину за заповітом можна
лише на 1/2 частину названого будинку в
зв'язку з тим, що право власності -
дублікат свідоцтва про право на
спадщину не був зареєстрований у
відповідних органах, які здійснюють
реєстрацію цих прав.

28 квітня 2014 року державним
нотаріусом видана постанова про
відмову у вчиненні нотаріальних дій.

Статті 1216, 1218 ЦК України визначають
поняття спадкування і склад спадщини,
як перехід прав та обов'язків від
фізичної особи яка померла, до інших
осіб; до складу спадщини входять всі
права і обов'язки, що належали
спадкодавцю на момент відкриття
спадщини і не припинилися внаслідок
його смерті.

Згідно ст. 1223 Цивільного кодексу
України право на спадкування мають
особи, визначені у заповіті.

Відповідно до ст. 1233 Цивільного
кодексу України Заповітом є особисте
розпорядження фізичної особи на
випадок своєї смерті.

Відповідно до ст. 1234 Цивільного
кодексу України Право на заповіт має
фізична особа з повною цивільною
дієздатністю.

Відповідно до ст. 1236 Цивільного
кодексу України Заповідач має право
охопити заповітом права та обов'язки,
які йому належать на момент складення
заповіту, а також ті права та обов'язки,
які можуть йому належати у майбутньому.
Заповідач має право скласти заповіт
щодо усієї спадщини або її частини.

ОСОБА_1 має право на спадкування за
заповітом на будинок розташований за
адресою АДРЕСА_1, Дніпропетровської
області.

Позивач звернувся до приватного
нотаріуса із заявою про прийняття
спадщини.

В оформлені та видачі свідоцтва про
права на спадщину позивачу було
відмовлено, так як вона не надала
нотаріусу правоустановлюючих
документів на будинок АДРЕСА_1, а саме
оригінал свідоцтва про право на
спадщину на 1/2 частину житлового
будинку АДРЕСА_1 на ім'я її матері,
зареєстрований державним нотаріусом 30
жовтня 1991 року.

Оскільки правовстановлюючі
документи, а саме дублікат свідоцтва
про право на спадщину на 1/2 частину
житлового будинку АДРЕСА_1 на ім'я
матері позивачки, зареєстрований
державним нотаріусом 30 жовтня 1991 року -
посвідчений держаним нотаріусом
Марганецької державної нотаріальної
контори 23 листопада 2001 року, реєстр №
2026, суд вважає за необхідне позов
задовольнити.

Керуючись ст. 1216, 1218, 1233, 1234, 1236 ЦК
України, ст. ст. 10, 11, 54-60, 89, 197, 209, 214-215, 218
ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Територіальної громади
м. Марганець в особі виконавчого
комітету Марганецької міської ради про
визнання права власності за заповітом -
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (НОМЕР_3) ІНФОРМАЦІЯ_1
право власності на будинок
розташований за адресою АДРЕСА_1,
Дніпропетровської області в порядку
спадкування за заповітом, після смерті
матері ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3,
яка належала останній на підставі
свідоцтва про право на спадщину від 13
жовтня 1991 року.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Марганецький міський суд шляхом подачі
апеляційної скарги в десятиденний
строк з дня проголошення рішення.

Суддя:
О. С.
Янжула