УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О., суддів:
Ізмайлової Т.Л.,Кадєтової О.В.,
Мостової Г.І.,Остапчука Д.О.,розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу
за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю
«Міжнародна організація спонсорів
боксу і кік-боксинга» до ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, комунального підприємства
«Бюро технічної інвентаризації та
реєстрації об'єктів нерухомого майна»
Севастопольської міської Ради про
визнання недійсними договорів
купівлі-продажу, застосування
наслідків недійсності правочину,
визнання недійсними та скасування
актів реєстрації, за касаційними
скаргами товариства з обмеженою
відповідальністю «Міжнародна
організація спонсорів боксу і
кік-боксинга» на рішення Апеляційного
суду м. Севастополя від 11 листопада 2013
року та ОСОБА_9, яка діє в інтересах
ОСОБА_7, на рішення Гагарінського
районного суду м. Севастополя від 04
червня 2013 року та рішення Апеляційного
суду м. Севастополя від 11 листопада 2013
року

в с т а н о в и л а:

У квітні 2012 року товариство з обмеженою
відповідальністю «Міжнародна
асоціація спонсорів боксу та
кік-боксінга» (далі - ТОВ «МАСБіК»)
звернулося до суду із зазначеним
позовом, посилаючись на порушення
вимог законодавства при укладенні
договорів купівлі-продажу торгового
приміщення площею 58,9 кв. м, яке
розташоване на другому поверсі
павільйону літ. «А» у будинку АДРЕСА_1,
укладеного 28 грудня 2002 року між ТОВ
«МАСБіК» та ОСОБА_7, та укладеного 07
вересня 2004 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_8

Позивач зазначав, що строк позовної
давності ним пропущено у зв'язку з
поновленням реєстраційних документів
товариства, яке унеможливило звернення
за захистом своїх порушених прав до
суду.

З урахуванням викладеного просив суд
визнати недійсним договір
купівлі-продажу вищезазначеного
нерухомого майна, укладений 28 грудня 2002
року між ТОВ «МАСБіК» та ОСОБА_7 та
відновити становище, яке існувало до
укладення цього договору; визнати
недійсним договір купівлі-продажу
вищезазначеного нерухомого майна,
укладений 07 вересня 2004 року між ОСОБА_7
та ОСОБА_8 та відновити становище, яке
існувало до укладення цього договору;
відновити становище, що існувало до 28
грудня 2002 року шляхом витребування
зазначеного нерухомого майна з чужого
незаконного володіння.

Рішенням Гагарінського районного суду
м. Севастополя від 04 червня 2013 року
позов ТОВ «МАСБіК» задоволено
частково.

Визнано недійсним договір
купівлі-продажу вищезазначеного
нерухомого майна, укладений 28 грудня 2002
року між ТОВ «МАСБіК» та ОСОБА_7,
посвідчений приватним нотаріусом
Севастопольського міського
нотаріального округу ОСОБА_10 за
реєстровим № 5418.

Витребувано від добросовісного
набувача - ОСОБА_8 на користь ТОВ
«МАСБіК» торгове приміщення площею 58,9
кв. м, яке розташоване на другому
поверсі павільйону літ. «А» у будинку
АДРЕСА_1. В решті позову відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду м.
Севастополя від 11 листопада 2013 року
рішення суду в частині визнання
недійсним договору купівлі-продажу від
07 вересня 2004 року, укладеного між
ОСОБА_7 та ОСОБА_8 і в частині
витребування від ОСОБА_8 зазначеного
нерухомого майна скасовано та ухвалено
у цій частині нове рішення, яким
відмовлено ТОВ «МАСБіК» у задоволенні
зазначених позовних вимог.

В іншій частині рішення Гагарінського
районного суду м. Севастополя від 04
червня 2013 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ТОВ «МАСБіК»
порушує питання про скасування рішення
Апеляційного суду м. Севастополя від 11
листопада 2013 року із залишенням в силі
рішення Гагарінського районного суду
м. Севастополя від 04 червня 2013 року,
мотивуючи свої вимоги порушенням
апеляційним судом норм процесуального
права та неправильним застосуванням
норм матеріального права.

ОСОБА_9, яка діє в інтересах ОСОБА_7, в
касаційній скарзі порушує питання про
скасування рішень судів попередніх
інстанцій із ухваленням нового
рішення, яким відмовити ТОВ «МАСБіК» у
задоволенні позову, мотивуючи свої
вимоги порушенням судами норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, обговоривши доводи касаційних
скарг та перевіривши матеріали справи,
дійшла висновку, що касаційна скарга
ТОВ «МАСБіК» підлягає задоволенню, а
касаційна скарга ОСОБА_9, яка діє в
інтересах ОСОБА_7, підлягає відхиленню
з наступних підстав.

Частково задовольняючи позов, суд
першої інстанції виходив з того, що на
момент вибуття спірного майна із
володіння позивача, ОСОБА_6 не мав
повноважень на продаж майна ТОВ
«МАСБіК», оскільки був неправомірно
призначений директором ТОВ «МАСБіК».
Крім того, відсутність повноважень
директора на вчинення дій щодо продажу
майна товариства підтверджується
Статутом від 22 червня 2001 року та
Статутом від 20 вересня 1994 року.

Скасовуючи рішення та відмовляючи у
задоволенні позову в частині визнання
недійсним договору купівлі-продажу від
07 вересня 2004 року, укладеного між
ОСОБА_7 та ОСОБА_8, а також в частині
витребування від ОСОБА_8 на користь ТОВ
«МАСБіК» торгового приміщення VII-2
площею 52,50 кв. м, розташованого на
другому поверсі павільйону літ.«А» в
будинку по АДРЕСА_1, апеляційний суд
виходив з того, що обраний позивачем
спосіб захисту порушеного права не
відповідає вимогам закону.

Проте, з таким висновком суду
апеляційної інстанції повністю
погодитись не можна.

Судами встановлено та вбачається з
матеріалів справи, що 16 листопада 1994
року зареєстровано ТОВ «МАСБіК»,
керівником якого був ОСОБА_11, що
підтверджується свідоцтвом про
державну реєстрацію від 17 листопада 1994
року, довідкою про включення в ЄДРПОУ 24
квітня 1997 року.

Рішенням загальних зборів ТОВ «МАСБіК»
№ 1 від 14 червня 2001 року прийнято до
складу учасників товариства ОСОБА_12,
ОСОБА_6, ОСОБА_13, ОСОБА_14, виведено зі
складу учасників ОСОБА_11, ОСОБА_15 та
ОСОБА_16, встановлено статутний фонд
товариства; затверджені зміни в
установчі документи товариства,
виклавши їх в новій редакції.

Між ОСОБА_12, ОСОБА_6, ОСОБА_13, ОСОБА_14
було укладено установчий договір про
створення ТОВ «МАСБіК» (нова редакція)
зареєстрованого в Севастопольській
міській державній адміністрації за
реєстровим № 00-13/11324 від 22 червня 2001
року.

Рішенням Гагарінського районного суду
м. Севастополя від 19 червня 2008 року по
справі №2-3/2008, яке залишено без змін
постановою Вищого господарського суду
України від 14 січня 2009 року, визнано
недійсним рішення загальних зборів ТОВ
«МАСБіК» № 1 від 14 червня 2001 року про
прийняття до складу учасників
товариства ОСОБА_12, ОСОБА_6, ОСОБА_13,
ОСОБА_14, виведення зі складу учасників
ОСОБА_11, ОСОБА_15 та ОСОБА_16,
затвердження змін в установчі
документи товариства.

Постановою Севастопольського
апеляційного господарського суду від 23
серпня 2011 року визнано недійсним
установчий договір про створення ТОВ
«МАСБіК» (нова редакція)
зареєстрованого в Севастопольській
міській державній адміністрації за
реєстровим №00-13/11324, реєстраційний №
0010866 від 22 червня 2001 року. Визнано
недійсним Статут ТОВ «МАСБіК» (нова
редакція) зареєстрований в
Севастопольській міській державній
адміністрації за реєстровим №00-13/11324,
реєстраційний №0010866 від 22 червня
2001 року. Постановою Вищого
господарського суду України від 01
листопада 2011 року, постанова
Севастопольського апеляційного
господарського суду від 23 серпня 2011
залишена без змін.

21 серпня 2001 року ТОВ «МАСБіК» набуло
право власності на торгове приміщення
на другому поверсі, площею 58,9 кв. м, що
розташоване в буд. АДРЕСА_1, що
підтверджується свідоцтвом про право
власності від 21 серпня 2001 року,
зареєстрованому в КП БТІ ДРОНМ СМР 21
серпня 2001 року.

28 грудня 2002 року між ТОВ «МАСБіК» та
ОСОБА_7 укладено договір
купівлі-продажу, відповідно до якого
ОСОБА_7 придбав за ціною 26 900,00 грн
торгівельний павільйон площею 52,50 кв. м,
що розташований в приміщенні на
другому поверсі площею 58,9 кв. м у буд.
АДРЕСА_1. З договору також вбачається,
що від імені ТОВ «МАСБіК» діяв директор
ОСОБА_6 на підставі Статуту.

07 вересня 2004 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_8
укладено договір купівлі-продажу,
відповідно до якого ОСОБА_8 придбано за
ціною 80 000,00 грн торгове приміщення
площею 52,2 кв. м на другому поверсі в буд
АДРЕСА_1.

Положеннями п. 5.2.1, 5.2.2 Статуту,
затвердженого протоколом № 1 від 14
червня 2001 року, передбачено, що
директор товариства організує
виконання рішень товариства; директор
без довіреності виконує дії від імені
товариства, в межах наданих йому
повноважень розпоряджається майном
товариства. Зазначений Статут визнано
недійсним постановою
Севастопольського апеляційного
господарського суду від 23 серпня 2011
року.

Положеннями п. 6.11 Статуту,
затвердженого протоколом № 1 від 20
вересня 1994 року, директор за
довіреністю діє від мені Асоціації,
представляє її інтереси, зі згоди Ради
та голови Асоціації розпоряджається
майном Асоціації, укладає договори.

Згідно ч. 2 ст. 48 ЦК УРСР (в редакції, що
діяла на момент виникнення спірних
правовідносин) по недійсній угоді
кожна з сторін зобов'язана повернути
другій стороні все одержане за угодою,
а при неможливості повернути одержане
в натурі - відшкодувати його вартість у
грошах, якщо інші наслідки недійсності
угоди не передбачені законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 145 ЦК УРСР (в
редакції, що діяла на момент виникнення
спірних правовідносин та яка
кореспондується із ст. 388 ЦК України),
якщо майно за плату придбане у особи,
яка не мала права його відчужувати, про
що набувач не знав і не повинен був
знати (добросовісний набувач), то
власник вправі витребувати це майно
від набувача лише в разі, коли майно
загублене власником або особою, якій
майно було передане власником у
володіння, або викрадено у того чи
іншого, або вибуло з їх володіння іншим
шляхом поза їх волею.

Так, ст. 225 ЦК УРСР (в редакції, що діяла
на момент виникнення спірних
правовідносин) передбачено, що право
продажу майна, крім випадків
примусового продажу, належить
власникові. Якщо продавець майна не є
його власником, покупець набуває права
власності лише в тих випадках, коли
згідно з статтею 145 цього Кодексу
власник не вправі витребувати від
нього майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 ЦПК України під
час ухвалення рішення суд вирішує,
зокрема, яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Згідно п. 10 Постанови Пленуму
Верховного суду України № 9 від 06
листопада 2009 року «Про судову практику
розгляду цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» норма частини
першої статті 216 ЦК не може
застосовуватись як підстава позову про
повернення майна, переданого на
виконання недійсного правочину, яке
було відчужене третій особі. Не
підлягають задоволенню позови
власників майна про визнання
недійсними наступних правочинів щодо
відчуження цього майна, які були
вчинені після недійсного правочину.

У цьому разі майно може бути
витребувано від особи, яка не є
стороною недійсного правочину, шляхом
подання віндикаційного позову, зокрема
від добросовісного набувача - з
підстав, передбачених частиною першою
статті 388 ЦК України.

Рішення суду про задоволення позову
про повернення майна, переданого за
недійсним правочином, чи витребування
майна із чужого незаконного володіння
є підставою для здійснення державної
реєстрації права власності на майно, що
підлягає державній реєстрації, за
власником, а також скасування
попередньої реєстрації.

Оскільки вбачається, що позовні вимоги
про витребування майна були заявлені
позивачем, а позовна заява містить
посилання на ст. 388 ЦК України висновок
апеляційного суду, що позивачем обрано
не вірний спосіб захисту не
грунтується на вимогах закону.

Крім того, у порушення ст. 303 ЦПК України
апеляційний суд скасувавши рішення
суду першої інстанції в частині
визнання недійсним договору
купівлі-продажу від 07 вересня 2004 року,
укладеного між ОСОБА_7 та ОСОБА_8, не
навів у рішенні достатніх мотивів для
такого висновку, оскільки як
вбачається, судом першої інстанції
також відмовлено у задоволенні
позовних вимог в зазначеній частині.

Докази та обставини, на які посилається
ОСОБА_9, яка діє в інтересах ОСОБА_7, в
касаційній скарзі були предметом
дослідження судом першої та
апеляційної інстанцій та додаткового
правового аналізу не потребують,
оскільки при їх дослідженні судом були
дотримані норми матеріального та
процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія
суддів приходить до висновку, що суд
першої інстанції вірно встановив
фактичні обставини справи та
враховуючи зазначені норми
матеріального права обґрунтовано
виходив з того, що спірне майно вибуло
із володіння позивача поза його волею
та підлягає витребуванню на користь
ТОВ «МАСБіК».

З огляду на викладене, рішення суду
апеляційної інстанції підлягає
скасуванню із залишенням в силі
рішення суду першої інстанції з
підстав, передбачених ст. 339 ЦПК
України.

Керуючись ст. ст. 336, 339 ЦПК України,
колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_9, яка діє в
інтересах ОСОБА_7, відхилити.

Касаційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю
«Міжнародна організація спонсорів
боксу і кік-боксинга» задовольнити.

Рішення Апеляційного суду м.
Севастополя від 11 листопада 2013 року
скасувати та залишити в силі рішення
Гагарінського районного суду м.
Севастополя від 04 червня 2013 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Судді:В.О. Кузнєцов Т.Л.
Ізмайлова О.В. Кадєтова Г.І. Мостова
Д.О. Остапчук