Справа № 712/3098/14-ц
Провадження № 6/712/390/14
УХВАЛА

07 березня 2014 року Соснівський
районний суд м. Черкаси в складі:

Головуючого –
судді – Дерунець О.А.

при секретарі –
Сагун Я.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні подання старшого державного
виконавця Центрального відділу ДВС
Черкаського міського управління
юстиції головного управління юстиції у
Черкаській області ОСОБА_1 про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України ОСОБА_2 до повного
виконання своїх зобов’язань,-

В С Т А Н О В И В:

Старший державний виконавець
Центрального відділу ДВС Черкаського
міського управління юстиції головного
управління юстиції у Черкаській
області ОСОБА_1 звернувся до суду з
поданням про тимчасове обмеження у
праві виїзду громадянина ОСОБА_2 за
межі України, до повного виконання
своїх зобов’язань вказуючи, що на
виконанні у Центральному відділі ДВС
перебуває виконавче провадження з
примусового виконання виконавчого
листа Придніпровського районного суду
м. Черкаси № 2/711/126/2013 від 14.06.2013року про
стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
боргу в сумі 10229,40 грн..

Статтею 11 Закону "Про виконавче
провадження" державному виконавцю в
процесі виконавчого провадження
надано право у разі ухилення
боржника від виконання зобов'язань,
покладених на нього виконавчим
документом, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника - фізичної особи
або керівника боржника - юридичної
особи за межі України - до виконання
зобов'язань за виконавчим документом.

Відповідно до ч.2 ст.377-1 ЦПК України
подання судом розглядається негайно,
без виклику та повідомлення сторін та
інших заінтересованих осіб за участю
державного виконавця.

Постановою державного виконавця
Центрального відділу ДВС від 08.08.2013р.
відкрито виконавче провадження №
39287211.

Відповідно до ст. 33 Конституції України
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території України,
гарантується свобода пересування,
вільний вибір місця проживання, право
вільно залишати територію України за
винятком обмежень, які встановлюються
законом.

Порядок здійснення права громадян
України на виїзд з України і в'їзд в
Україну, порядок оформлення документів
для зарубіжних поїздок, визначення
випадків тимчасового обмеження права
громадян на виїзд з України і
встановлення порядку розв'язання
спорів у цій сфері регулює Закон
України від 21 січня 1994 року "Про порядок
виїзду з України і в'їзду в Україну
громадян України". Зокрема п. 2 ст. 5
зазначеного Закону передбачає, як
підставу для тимчасового обмеження у
праві виїзду за кордон громадянинові
України, якщо він ухиляється від
виконання зобов'язань, покладених на
нього судовим рішенням.

Так, п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України "Про
виконавче провадження" передбачено, що
державний виконавець у процесі
здійснення виконавчого провадження
має право, зокрема, у разі ухилення
боржника від виконання зобов'язань,
покладених на нього рішенням,
звертатися до суду за встановленням
тимчасового обмеження у праві виїзду
боржника - фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи за межі
України - до виконання зобов'язань за
рішенням.

Таким чином, право державного
виконавця на звернення з поданням до
суду про тимчасове обмеження права
виїзду за межі України виникає
винятково у випадку доведення фактів
умисного ухилення боржника від
виконання покладених на нього рішенням
суду зобов'язань.

Подання про тимчасове обмеження права
особи на виїзд за межі України має
містити докази, що підтверджують
умисне ухилення боржника від виконання
своїх зобов'язань або перешкоджання
його в цьому.

Законом передбачено юридичні санкції у
вигляді тимчасового обмеження у праві
виїзду не за наявності факту
невиконання зобов'язань, а за ухилення
від їх виконання. У зв'язку з цим, з
метою всебічного і повного з'ясування
всіх обставин справи, встановлення
дійсних прав та обов'язків учасників
спірних правовідносин, суду належить
з'ясувати, чи дійсно особа свідомо не
виконувала належні до виконання
зобов'язання в повному обсязі або
частково, тобто має змогу виконати
зобов'язання у повному обсязі або
частково, але не робить цього з
неповажних причин.

Як вбачається з подання старшого
державного виконавця Неїленко Р.В. таке
обґрунтування відсутнє, доказів того,
що ОСОБА_2 є боржником, який навмисно
ухиляється від виконання рішення суду
в матеріалах подання немає, не вказано
які перешкоди вчинені з його боку для
проведення виконавчих дій державному
виконавцеві. У поданні не надано докази
обізнаності боржника щодо виконавчого
провадження - направлення боржнику з
повідомленням постанови про відкриття
виконавчого провадження за місцем його
реєстрації, отримання цієї постанови
боржником. Якщо боржник відсутній за
своїм місцем реєстрації, чи вживались
заходи щодо встановлення його місця
знаходження, у тому числі оголошення у
розшук або звернення до суду для
примусового проникнення до житла
боржника. Також суду не надано доказів
у підтвердження наміру боржника
виїхати за межі України та сума
заборгованості є незначною.

Сама по собі наявність у боржника
невиконаних зобов'язань, покладених на
нього судовим рішенням не є підставою
для встановлення тимчасового
обмеження у праві виїзду за межі
України та в’їзду на територію
України, підставою чого законом
передбачено ухилення від виконання
даних зобов'язань.

Таким чином, судом не встановлено
фактів, що ставлять під загрозу питання
примусового виконання судового
рішення та потребують тимчасового
обмеження права виїзду боржника за
межі України.

Керуючись Законом України "Про
виконавче провадження", ст. 377-1
Цивільного Процесуального кодексу
України, п. 5 ч. 1, ч. 4 ст. 6 Закону України
"Про порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України", суд -

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні подання
старшого державного виконавця
Центрального відділу ДВС Черкаського
міського управління юстиції головного
управління юстиції у Черкаській
області ОСОБА_1 про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України ОСОБА_2 до повного виконання
своїх зобов’язань.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до судової палати
у цивільних справах Апеляційного суду
Черкаської області через суд першої
інстанції зацікавленими сторонами
шляхом подання апеляційної скарги на
протязі п'яти днів з дня її
проголошення. У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали.

ГОЛОВУЮЧИЙ: