Справа № 2/359/195/14 Головуючий у І
інстанції Мельник О.О.Провадження №
22-ц/780/3648/14 Доповідач у 2
інстанції ІгнатченкоКатегорія 26
УХВАЛА

Іменем України

24 червня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Київської області в складі:

Головуючого судді : Ігнатченко
Н.В.,

суддів : Малорода О.І.,
Волохова Л.А.,

при секретарі : Лопатюк В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Апеляційного
суду Київської області цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1, яка діє
в своїх інтересах та інтересах
неповнолітньої ОСОБА_2 на рішення
Бориспільського міськрайонного суду
Київської області від 2 квітня 2014 року у
справі за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та
інтересах неповнолітньої ОСОБА_2,
ОСОБА_5, третя особа служба у справах
дітей та сім'ї Бориспільської міської
ради Київської області про звернення
стягнення на предмет іпотеки та
виселення, -

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року позивач звернувся
до суду з зазначеним позовом, який, з
урахуванням уточнених вимог, мотивував
тим, що 13 березня 2008 року між ПАТ КБ
«ПриватБанк» та ОСОБА_3 укладено
кредитний договір № K3R0GA15006743, за
умовами якого відповідачу було надано
кредит в сумі 202 000 грн. на споживчі цілі,
з терміном повернення до 13 березня 2018
року та зі сплатою 16,08 % річних за
користування кредитом.

В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором цього ж дня між
ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки,
відповідно до якого, відповідачі
надали в іпотеку нерухоме майно, а саме
квартиру АДРЕСА_1, яка належить їм на
підставі договору купівлі-продажу № 4662
від 9 вересня 2002 року.

Враховуючи, що відповідачем порушено
умови взятого на себе зобов'язання щодо
своєчасного погашення суми кредиту та
відсотків за його користування в
порядку і на умовах зазначених в
кредитному договорі, станом на 5
листопада 2013 року в неї існує
заборгованість в розмірі 744 905,45 грн., в
рахунок погашення якої банк просив
звернути стягнення на квартиру АДРЕСА_1
шляхом продажу з укладанням від імені
відповідачів договору купівлі-продажу
будь-яким способом з іншою
особою-покупцем. Також просив виселити
відповідачів та інших осіб, які
зареєстровані або проживають у спірній
квартирі та стягнути судові витрати.

Рішенням Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 2 квітня 2014 року позов задоволено
частково.

В рахунок погашення заборгованості
ОСОБА_3 за кредитним договором №
K3R0GA15006743 від 13 березня 2008 року в сумі 578
190,09 грн. звернуто стягнення на предмет
іпотеки - трикімнатну квартиру АДРЕСА_1,
загальною площею 65,60 кв.м та житловою
площею 39,70 кв.м, вартістю 631 250 грн., що
належить ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_1 на
підставі договору купівлі-продажу № 4662
від 9 вересня 2002 року, шляхом продажу з
укладанням від імені відповідачів
договору купівлі-продажу будь-яким
способом з іншою особою-покупцем, з
отриманням витягу з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно, з
реєстрацією правочину купівлі-продажу
предмету іпотеки в Державному реєстрі
речових прав на нерухоме майно з
отриманням дублікатів
правовстановлюючих документів на
нерухомість у відповідних установах,
підприємствах або організаціях
незалежно від форм власності та
підпорядкування та з можливістю
здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх
передбачених нормативно-правовими
актами держави дій, необхідних для
продажу предмету іпотеки.

Виселено ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1,
неповнолітню ОСОБА_2 та ОСОБА_5 з
квартири АДРЕСА_1 без надання іншого
житла та вирішено питання про розподіл
судових витрат.

Не погоджуючись із вказаним рішенням в
частині виселення неповнолітньої
ОСОБА_2, 14 квітня 2014 року відповідач
ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та
інтересах неповнолітньої ОСОБА_2, через
представника за довіреністю ОСОБА_8,
подала апеляційну скаргу, в якій
просить його змінити у вказаній
частині, з мотивів порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, відмовивши в
задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, пояснення сторін, що
з'явилися, перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу слід
відхилити з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає ухвалене з
додержанням норм матеріального та
процесуального права рішення суду без
змін. Не може бути скасоване правильне
по суті і справедливе рішення суду з
одних лише формальних міркувань.

Так судом встановлено та
підтверджується матеріалами справи, що
13 березня 2008 року між ПАТ КБ
«ПриватБанк» та ОСОБА_3 укладено
кредитний договір № K3R0GA15006743, за
умовами якого відповідачу було надано
кредит в сумі 202 000 грн. на споживчі цілі,
з терміном повернення до 13 березня 2018
року та зі сплатою 16,08 % річних за
користування кредитом.

В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором цього ж дня між
ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки,
відповідно до якого, відповідачі
надали в іпотеку нерухоме майно, а саме
квартиру АДРЕСА_1 вартістю 631 250 грн., яка
належить їм на підставі договору
купівлі-продажу № 4662 від 9 вересня 2002
року.

З наданого позивачем розрахунку
заборгованості по кредитному договору
убачається, що починаючи з 12 грудня 2009
року позичальник перестала виконувати
належним чином умови кредитного
договору, у зв'язку з чим 28 травня 2013
року позивачем на адреси відповідачів
надіслано лист вих. № 30.1.0.0/2-611 з вимогою
про дострокове погашення кредиту,
процентів та штрафних санкцій, що
підтверджується реєстром згрупованих
поштових відправлень № 4933 ПАТ КБ
«ПриватБанк» та фіксальним чеком
«Укрпошти».

Внаслідок ігнорування відповідачем
даних грошових зобов'язань, станом на 5
листопада 2013 року у неї утворилась
заборгованість по кредиту в розмірі 744
905,45 грн., яка складається з
заборгованості за кредитом в сумі 201
597,92 грн., заборгованості по процентам
за користування кредитом - 213 682,08 грн.,
заборгованості по комісії за
користування кредитом - 3 363,90 грн., пені
за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором - 290 551 грн.,
штрафу (фіксованої частини) - 250 грн. та
штрафу (процентної складової) - 35 459,78
грн.

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позову, суд першої
інстанції виходив з того, що відповідач
ОСОБА_3 порушила умови взятого на себе
зобов'язання щодо своєчасного
погашення суми кредиту та відсотків за
його користування в порядку і на умовах
зазначених в кредитному договорі, у
зв'язку з чим відповідно до іпотечного
договору, ЗУ «Про іпотеку» та норм
цивільного законодавства, у разі
невиконання або неналежного виконання
боржником основного зобов'язання
позивач вправі задовольнити свої
вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки.

При цьому, суд вказавши, що факт
відсутності іншого житла у
неповнолітньої дитини не враховується
при вирішенні даного спору, оскільки
виселення має місце з підстав не
виконання умов договору, забезпеченого
іпотекою, дійшов висновку про
примусове виселення відповідачів зі
спірної квартири, адже її мешканці не
звільнили житлове приміщення, не яке
звертається стягнення як на предмет
іпотеки протягом одного місяця з дня
отримання письмової вимоги
іпотекодержателя.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що місцевий суд повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Наполягаючи на своїх вимогах,
представник апелянта посилався на
порушення прав неповнолітньої ОСОБА_2 в
частині її виселення з квартири
АДРЕСА_2, яка є предметом іпотеки.

За правилами ч. 1 ст. 33 Закону України
«Про іпотеку» у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Згідно ст. 39 цього Закону одночасно з
рішенням про звернення стягнення на
предмет іпотеки суд за заявою
іпотекодержателя виносить рішення про
виселення мешканців за наявності
підстав, передбачених законом, якщо
предметом іпотеки є житловий будинок
або житлове приміщення, а також у
відповідності ч. 1 ст. 40 Закону та ст. 109
ЖК України - звернення стягнення на
передані в іпотеку житловий будинок чи
житлове приміщення є підставою для
виселення всіх мешканців.

Пунктом 22 іпотечного договору чітко
визначено, що у випадку порушення
кредитного договору позичальником або
цього договору іпотекодавцем
іпотекодержатель направляє
іпотекодавцю і позичальнику письмову
вимогу про усунення порушення. Якщо
протягом тридцятиденного строку
вимога іпотекодержателя залишається
без задоволення, іпотекодержатель
вправі почати звернення стягнення на
предмет іпотеки відповідно до цього
договору.

Як вбачається з матеріалів справи /а.с.
76-84/, ПАТ КБ «ПриватБанк» неодноразово
направляв на адреси відповідачів
письмові вимоги про добровільне
звільнення, зняття з реєстрації та
передання квартири АДРЕСА_1 банку по
акту прийому передачі для подальшої
реалізації та погашення
заборгованості, яка предмета іпотеки.

Крім того, з довідки про склад сім'ї та
реєстрацію № 480 від 4 червня 2013 року,
виданої ЖК «Перемога» убачається, що в
спірній квартирі проживають та
зареєстровані ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1,
ОСОБА_5, а також ОСОБА_2 Разом з тим
неповнолітня ОСОБА_2 була
зареєстрована в квартирі 12 лютого 2013
року.

Відповідно до п. 18.12. іпотечного
договору іпотекодавець зобов'язаний не
надавити документи у відповідні
державні органи з метою реєстрації
будь-яких осіб у предметі іпотеки без
письмової згоди іпотекодаержавтеля.

Таким чином, оскільки договором
іпотеки передбачено право
іпотекодавця на реєстрацію у предметі
іпотеки інших осіб при умові отримання
від іпотекодавця письмової згоди та
такі дії, що не було виконано
відповідачами в 2013 році при реєстрації
неповнолітньої ОСОБА_2 у квартирі, тому
реєстрація будь-яких осіб у предметі
іпотеки є порушенням умов договору і
зняття з реєстраційного обліку та
виселення таких осіб є належним
способом захисту порушених прав
іпотеокдержателя.

З цього слідує, що посилання
апеляційної скарги на порушення прав
та інтересів неповнолітньої ОСОБА_2 в
частині її виселення з квартири
АДРЕСА_1 не приймаються до уваги
судової колегії як необґрунтовані,
оскільки, знаючи про наслідки
реєстрації дитини в предметі іпотеки,
відповідачі в порушення вимог закону
та умов іпотечного договору не мали
права на таку реєстрацію.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

З огляду на викладене доводи
апеляційної скарги та зміст
оскаржуваного судового рішення не
дають підстав для висновку про те, що
судом при розгляді справи були
допущені порушення норм матеріального
чи процесуального права, які
відповідно до ст. 309 ЦПК України є
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції.

В частині встановлення розміру
заборгованості за кредитним договором,
звернення стягнення на предмет іпотеки
та виселення відповідачів, крім
неповнолітньої ОСОБА_2, рішення суду
першої інстанції не оскаржується, тому
згідно вимог ст. 303 ЦПК України
перегляду в апеляційному порядку не
підлягає.

Відповідно до п. 1 ст. 307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 303, 307-308, 313 - 315, 316, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, яка діє в
своїх інтересах та інтересах
неповнолітньої ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 2 квітня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Головуючий

Судді: