441/521/13-ц 2/441/18/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.2014 року Городоцький районний суд
Львівської області в складі:

головуючої - судді
Перетятько О.В.

за участі секретаря
Сорока М.В.

представників
ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Городку справу за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
Суховільської сільської ради,
Городоцького району, Львівської
області, про визнання недійсним
державного акту про право власності на
земельну ділянку, визнання частково
недійсним рішення Суховільської
сільської ради, Городоцького району,
Львівської області, суд,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернувся з позовом до
ОСОБА_4, Суховільської сільської ради
Городоцького району Львівської
області, просить визнати недійсними
рішення Суховільської сільської ради
Городоцького району Львівської
області №231 від 18.10.1995р. в частині
передачі у власність земельної ділянки
ОСОБА_4,та Державний акт про право
власності на земельну ділянку площею
0,1235га, для обслуговування житлового
будинку, виданого ОСОБА_4 серії ІІІ-ЛВ
№080972 від 04.04.1997р., вимоги в основному
мотивує тим, що рішення Суховільської
сільської ради Городоцького району,
Львівської області №231 від 18.10.1995р. та
державний акт серії ІІІ-ЛВ №080972 від
04.04.1997р.. є незаконними та порушують
його права та інтереси.

Представник позивача ОСОБА_1 в
судовому засіданні позовні вимоги
підтримала з мотивів, викладених в
позовній заяві, крім того пояснила, що
ОСОБА_4 оформила право власності на
цілий будинок по АДРЕСА_1 з надвірними
спорудами, що підтверджувалося
реєстраційним посвідченням від
07.07.1989р., виданим Самбірським
міжміським бюро технічної
інвентаризації. Будучи власником
цілого житлового будинку ОСОБА_4
оформила право власності і на земельну
ділянку, площею 0,1235га, призначену для
його обслуговування, що
підтверджується державним актом серії
ІІІ-ЛВ №080972 від 04.04.1997р., виданим
Суховільською сільською радою на
підставі рішення від 18.10.1995р. Оскільки
рішенням Городоцького районного суду
Львівської області від 23.03.2011р. у справі
№2-47/2011р. визнано недійсним
реєстраційне посвідчення від 07.07.1989р.,
видане Самбірським міжміським бюро
технічної інвентаризації на імя
ОСОБА_4, вважає, що і право власності на
земельну ділянку, оформлене на його
підставі є незаконним. ОСОБА_3, згідно
рішення Городоцького районного суду
Львівської областівід 23.03.2011р. у справі
№2-47/2011р. являється власником частини
житлового будинку, а тому має право на
користування земельною ділянкою,
необхідною для обслуговування
належної йому частини будинку, просить
позов задоволити.

В судовому засіданні відповідачка
ОСОБА_4 щодо мотивів позову визначеної
позиції не мала, проте, з покликаннями
на пропуск позивачем строку позовної
давності для звернення до суду, просить
в задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача
Суховільської сільської ради ОСОБА_2 в
суді позов по суті не заперечила,
покладається на розсуд суду. При тому
пояснила, що відповідачка ОСОБА_4
будучи власником житлового будинку
АДРЕСА_1 звернулася до Суховільської
сільської ради з заявою про надання їй
у власність земельної ділянки для
обслуговування даного житлового
будинку. Рішенням сесії Суховільської
сільської ради від 18.10.1995р. №231 надано у
приватну власність ОСОБА_4 земельну
ділянку для обслуговування житлового
будинку, на підставі якого нею
оформлено державний акт серії ІІІ-ЛВ
№080972 від 04.04.1997р.

Заслухавши сторони, представників
сторін, вивчивши матеріали справи,
дослідивши зібрані у справі та
перевірені в судовому засіданні докази
в їх сукупності, суд вважає, що позов
підлягає до задоволення з таких
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Згідно ч.3 ст. 10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона покликається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим кодексом.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Частиною 3 статті 61 ЦПК України
встановлено, що обставини, встановлені
судовим рішенням у цивільній,
господарській або адміністративній
справі, що набрало законної сили, не
доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці
обставини.

Відповідно до вимог частини першої ст.
11 ЦПК України, суд розглядає цивільні
справи не інакше, як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданим
відповідно до цього Кодексу, в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЗК України
громадяни та юридичні особи набувають
права власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, визначених цим
Кодексом або за результатами аукціону.

Згідно ст.126 ЗК України право власності
на земельну ділянку посвідчується
державним актом.

Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України Про
місцеве самоврядування в Україні
сільські, селищні, міські ради є
органами місцевого самоврядування, що
представляють відповідні
територіальні громади та здійснюють
від їх імені та в їх інтересах функції і
повноваження місцевого
самоврядування, визначені
Конституцією України, цим та іншими
законами.

За положенням ст.12 ЗК України до
повноважень сільських, селищних,
міських рад у галузі земельних
відносин належить в т.ч. розпорядження
землями територіальної громади,
передача земельних ділянок
комунальної власності у власність
громадян та юридичних осіб, надання
земельних ділянок у користування із
земель комунальної власності,
вилучення земельних ділянок із земель
комунальної власності, викуп
земельних ділянок для суспільних
потреб відповідних громад.

Відповідно до ч.2 ст.328 ЦК України право
власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає
із закону або незаконність набуття
права власності не встановлено судом.

Згідно ст.ст.202, 203 ЦК України,
правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Особа, яка
вчиняє правочин, повинна мати
необхідний обсяг цивільної
дієздатності. Правочин є правомірним,
якщо його недійсність прямо не
встановлена законом або якщо він не
визнаний судом недійсним.

У відповідності до ст.215 ЦК України,
якщо недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин).

В судовому засіданні встановлено, що
позивач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з
народження та постійно проживав у
частині будинку АДРЕСА_1.

Відповідачка ОСОБА_4, яка проживає в
іншій частині будинку АДРЕСА_1,
оформила право власності на даний
будинок, в цілому, з надвірними
спорудами, що підтверджувалося
реєстраційним посвідченням від
07.07.1989р., виданим Самбірським
міжміським бюро технічної
інвентаризації.

Згідно ст. 30 Земельного кодексу України
від 18.12.1990р., при переході права
власності на будівлю і споруду разом
з цими об'єктами переходить у
розмірах, передбачених статтею 67
цього Кодексу, і право власності або
право користування земельною ділянкою
без зміни її цільового призначення і,
якщо інше не передбачено у договорі
відчуження - будівлі та споруди.

Враховуючи вищевказану норму, ОСОБА_4
оформила право власності і на земельну
ділянку площею 0,1235га, призначену для
обслуговування житлового будинку, що
підтверджується державним актом серії
ІІІ-ЛВ №080972 від 04.04.1997р., виданим
Суховільською сільською радою на
підставі рішення від 18.10.1995р. №231 (а.с.15).

Рішенням Городоцького районного суду
Львівської області від 23.03.2011р. у справі
№2-472011р. за позовом ОСОБА_3 до
Городоцької районної ради, Мшанської
сільської ради, ОСОБА_4, треті особи
Самбірське міжміське бюро технічної
інвентаризації, Городоцька державна
нотаріальна контора, визнано
недійсним реєстраційне посвідчення
від 07.07.1989р., видане Самбірським
міжміським бюро технічної
інвентаризації на імя ОСОБА_4 про право
особистої власності на житловий
будинок по АДРЕСА_1 (а.с. 7-11).

Таким чином, судом встановлено, що
ОСОБА_4 незаконно оформила право
власності на будинок.

Згідно ч.1 ст.216 ЦК України недійсний
правочин не створює юридичних
наслідків, крім тих, що пов'язані з його
недійсністю.

Отже, якщо право власності на будинок
визнано недійсним то і право власності
на земельну ділянку, призначену для
його обслуговування є незаконним.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської
області від 01.08.2011р. встановлено, що
співвласниками спірного будинку
АДРЕСА_1 станом на 1989 рік були ОСОБА_4 та
ОСОБА_3. Виходячи з наведеного та беручи
до уваги ст.30 ЗК України ОСОБА_4 не мала
права оформляти право власності на всю
земельну ділянку, необхідну для
обслуговування житлового будинку
(а.с.12-14).

Згідно витягу з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно про
реєстрацію права власності від 04.11.2013р.
серії ЕАС №797572 позивач ОСОБА_3
являється власником 2/5 частини
житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с.60).

Таким чином, державний акт серії ІІІ-ЛВ
№080972 від 04.04.1997р.. на право власності на
земельну ділянку площею 0,1235га,
призначену для обслуговування
житлового будинку, виданий на імя
ОСОБА_4 та рішення №231 від 18.10.1995р. в
частині передачі земельної ділянки у
власність ОСОБА_4 є незаконними та
порушують права і інтереси ОСОБА_3

Суд критично оцінює покликання
відповідачки ОСОБА_4 на пропуск
позивачем строку на звернення до суду,
встановленого ст.257 ЦК України,
оскільки, зі змісту ст. 30 ЗК України, в
редакції, яка діяла на момент
оформлення права власності на земельну
ділянку ( 1995-1997рр.), вбачається, що
оформлення права власності чи права
користування на землю відбувається за
умови оформлення такого права на
будівлю. Таким чином, доки документи,
які засвідчували право власності на
будівлю були чинні, у позивача не було
правових підстав для звернення до суду
з вимогою про визнання недійсним
рішення Суховільської сільської ради
від 18.10.1995р. №231 та державного акту про
право власності на землю серії ІІІ-ЛВ
№080972 від 04.04.1997р.

Враховуючи те, що рішення Городоцького
районного суду про визнання
недійсними документів, що засвідчували
право власності ОСОБА_4 на будинок по
АДРЕСА_1 прийняте 23.03.2011р., а вступило в
силу, згідно ухвали апеляційного суду
Львівської області, 01.08.2011р., то на
момент звернення до суду з даним
позовом ОСОБА_3 не пропущено строк
позовної давності.

За наведеного, суд приходить до
висновку, що при прийняті рішення
Суховільською сільською радою,
Городоцького району, Львівської
області №231 від 18.10.1997р. в частині
передачі у власність земельної ділянки
ОСОБА_4, видачі Державного Акту серії
ІІІ-ЛВ №080972 від 04.04.1997р. на право
власності на земельну ділянку, площею
0,1235 га, призначену для обслуговування
житлового будинку, виданого на імя
ОСОБА_4 було порушено норми закону,
покликання позивача на те, що такими
порушено його права, в суді знайшло
своє підтвердження , а отже, суд вбачає
підстави для задоволення позову в
повному обсязі.

З огляду на вимоги ст. 88 ЦПК України, суд
стягує з відповідачки, в користь
позивача 358,30 грн. судового збору,
сплаченого ним призверненні до суду.

Керуючись ст.ст. 10,11,57, 60, 159, 212-215, 218 ЦПК
УКраїни суд,-

в и р і ш и в:

позов задоволити.

Визнати недійсним рішення
Суховільської сільської ради,
Городоцького району, Львівської
області від 18.10.1995 р. № 231 в частині
передачі у приватну власність
земельної ділянки ОСОБА_4.

Визнати недійсним Державний Акт серії
ІІІ-ЛВ № 080972 від 04.04.1997 р. на право
приватної власності на земельну
ділянку, пл. 0,1235 га, для обслуговування
житлового будинку, виданий на ім'я
ОСОБА_4, згідно рішення Суховільської
сільської ради, Городоцького району,
Львівської області № 231 від 18.10.1995року.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ід. №
НОМЕР_1, зареєстрованої та проживаючої
в АДРЕСА_1, в користь ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ід. № НОМЕР_2,
зареєстрованого в АДРЕСА_1 358,30 грн.
(триста п'ятдесят вісім гривень 30 коп.)
судового збору, сплаченого ним
призверненні до суду.

Апеляційна скарга на рішення може бути
подана протягом десяти днів до
Апеляційного суду Львівської області
через Городоцький районний суд
Львівської області. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя

Перетятько О.В.