Провадження № 2/734/16/14
Справа №
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

24 квітня 2014 року
смт. Козелець

Козелецький районний суд
Чернігівської області в складі:

головуючого -
Іванюка Т.І.,

при секретарі -
Дідовець М.І.,

за участю: позивача - ОСОБА_1,

представника позивача -
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в смт. Козелець
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 про поділ майна, що є об'єктом
спільної сумісної власності подружжя,
визнання права власності на 1/2 частину
спільно нажитого майна подружжя, та
виділення її в натурі, -

в с т
а н о в и в:

у суд із позовом про поділ майна,
що є об'єктом спільної сумісної
власності подружжя, визнання права
власності на 1/2 частину спільно
нажитого майна подружжя, та виділення
її в натурі звернулась ОСОБА_1 до
ОСОБА_3, у якому просить визнати
житловий будинок АДРЕСА_1, та
автомобіль марки ВАЗ-21099, державний
номерний знак НОМЕР_1, об'єктами
спільної сумісної власності подружжя,
визнати право власності на 1/2 частину
вказаного домоволодіння з визначенням
порядку користування земельною
ділянкою, залишити автомобіль у
власності ОСОБА_3, стягнувши з нього
грошову компенсацію. Свої позовні
вимоги позивачка мотивує тим, що 22
травня 2003 року вона зареєструвала шлюб
з ОСОБА_3, який 23 червня 2011 року був
розірваний за рішенням суду. Під час
перебування у шлюбі було придбано
житловий будинок з надвірними
будівлями АДРЕСА_1 та автомобіль марки
ВАЗ-21099, державний номерний знак НОМЕР_1.
Право власності на вищевказане майно
було зареєстровано на ОСОБА_3 У 2010 році
останній також приватизував земельну
ділянку, на якій розташоване придбане
ними домоволодіння. На даний час
домовитися добровільно про поділ та
використання спільно нажитого майна
позивачка з відповідачем не можуть.

У судовому засіданні позивачка
та її представник позовні вимоги
підтримали.

Належно повідомлений у
відповідності до положень ч. 9 ст. 74 ЦПК
України про час і місце судового
засідання відповідач без поважних
причин до суду не з'явився і із
письмовим клопотанням про розгляд
справи у його відсутність не звертався,
тому суд вважає можливим постановити
заочне рішення на підставі ч. 4 ст. 169
ЦПК України.

Під час розгляду справи
встановлені такі факти і відповідні
ним правові відносини:

ОСОБА_3 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб 22
травня 2003 року у відділі реєстрацію
актів громадського стану
Дніпровського райуправління юстиції м.
Києва, що підтверджується свідоцтвом
про укладення шлюбу НОМЕР_2;

відповідно до свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу НОМЕР_3 від 09.04.2006
року, автомобіль марки ВАЗ 21099,
реєстраційний номер НОМЕР_1, 2006 року
випуску, чорного кольору, належить
ОСОБА_3;

-згідно договору купівлі-продажу
від 7 липня 2009 року ОСОБА_4 в особі
ОСОБА_5 продала, ОСОБА_3 придбав
житловий будинок АДРЕСА_1;

-згідно свідоцтва про реєстрацію
права власності на нерухоме майно
(номер витягу 23451189 від 30.07.2009 року)
ОСОБА_3 є власником житлового будинку,
який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1;

-відповідно до державного акту на
право власності на земельну ділянку
Серія ЯЛ №244644 від 14.12.2010 року, ОСОБА_3
належить на праві власності земельна
ділянка площею 0,2220 га, яка розташована
в АДРЕСА_1, з цільовим призначенням для
будівництва і обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд. Підстави набуття земельної
ділянки у власність рішення 33 сесії 5
скликання Нічогівської сільської ради;

-рішенням Дніпровського
районного суду м. Києва від 23 червня 2011
року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було
розірвано.

Заслухавши позивача,
представника позивача та дослідивши
матеріали цивільної справи, суд вважає,
що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ
майна, що є об'єктом спільної сумісної
власності подружжя, визнання права
власності на 1/2 частину спільно
нажитого майна подружжя, та виділення
її в натурі підлягає частковому
задоволенню. До даного висновку суд
прийшов із наступних підстав:

- відповідно до вимог ст.10
Цивільного процесуального кодексу
України цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін. Згідно ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи в межах
заявлених вимог і на підставі наданих
сторонами та іншими учасниками процесу
доказів. Згідно ч.1 ст.57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Згідно
ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Згідно з роз'ясненнями, що
містяться в пп. 23, 30 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 21 грудня 2007
року N 11 "Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про право на шлюб, розірвання
шлюбу, визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя", вирішуючи
спори між подружжям про майно,
необхідно встановлювати обсяг спільно
нажитого майна, наявного на час
припинення спільного ведення
господарства, з'ясовувати джерело і час
його придбання.

Статтею 60 Сімейного кодексу
України встановлено, що майно, набуте
подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).
Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

У судовому засіданні
встановлено, що спірне майно, а саме
житловий будинок АДРЕСА_1 та автомобіль
марки ВАЗ-21099, державний номерний знак
НОМЕР_1, 2006 року випуску було набуте під
час перебування у шлюбі ОСОБА_1 та
ОСОБА_3, відповідно вищевказане майно є
об'єктами спільної сумісної власності
подружжя. Тому суд у цій частині
позовні вимоги задовольняє.

Підлягають також задоволенню
позовні вимоги щодо визнання права
власності на ? частину житлового
будинку, поділу його в натурі та
виділення 1/2 частини земельної ділянки
для будівництва і обслуговування
житлового будинку, оскільки дружина і
чоловік, як це передбачено ст. 69 СК
України, мають право на поділ майна, що
належить їм на праві спільної сумісної
власності, в тому числі за взаємною
згодою, уклавши відповідний договір;
договір про поділ житлового будинку,
квартири, іншого нерухомого майна, а
також про виділ нерухомого майна
дружині, чоловікові зі складу усього
майна подружжя має бути нотаріально
посвідчений. Якщо при поділі майна
виникає спір, то такий спір можна
вирішити в судовому порядку.

Суд при вирішенні спору про поділ
майна керується ст. 70 СК України, згідно
якої у разі поділу майна, що є об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя, частки майна дружини та
чоловіка є рівними, якщо інше не
визначено домовленістю між ними або
шлюбним договором. За змістом ч.ч.1,2
ст.370 ЦК України співвласники мають
право на виділ у натурі частки із майна,
що є у спільній сумісній власності. У
разі виділу частки із майна, що є у
спільній сумісній власності,
вважається, що частки кожного із
співвласників у праві спільної
сумісної власності є рівними, якщо інше
не встановлено домовленістю між ними,
законом або рішенням суду.

Згідно ч.2 ст. 158 цього Кодексу
України виключно судами вирішуються
земельні спори з приводу володіння,
користування і розпорядження
земельними ділянками.

Відповідно до ст.86 ЗК України
земельна ділянка може знаходитись у
спільній власності з визначенням
частки кожного з учасників спільної
власності (спільна часткова власність)
або без визначення часток учасників
спільної власності (спільна сумісна
власність).

Згідно ст.89 ЗК України земельна
ділянка може належати на праві
спільної сумісної власності лише
громадянам. У спільній сумісній
власності перебувають земельні
ділянки, зокрема, подружжя. Володіння,
користування та розпорядження
земельною ділянкою спільної сумісної
власності здійснюються за договором
або законом. Співвласники земельної
ділянки, що перебуває у спільній
сумісній власності, мають право на її
поділ або на виділення з неї окремої
частки. Поділ земельної ділянки, яка є у
спільній сумісній власності, з
виділенням частки співвласника, може
бути здійснено за умови попереднього
визначення розміру земельних часток,
які є рівними, якщо інше не передбачено
законом або не встановлено судом.

Оцінивши зібрані по справі
докази в їх сукупності, суд приходить
до висновку, що найбільш доцільним
варіантом розподілу спірного
домоволодіння та земельної ділянки є
варіант запропонований позивачем
(варіант № 2 експертизи, додаток 1 та
додаток 2 і 2.1) при цьому виділивши
позивачу сторону співвласника № 1, а
відповідачу сторону співвласника № 2.
До даного висновку суд прийшов із тих
підстав, що даний варіант відповідає
інтересам позивача, при цьому
враховано порядок користування
господарськими побутовими будівлями,
який склався між сторонами, усуває
подальші спори, не порушує права
сторін.

Пленум Верховного Суду України у
п.7 постанови № 7 від 04.10.1991 року «Про
практику застосування судами
законодавства, що регулює право
приватної власності громадян на жилий
будинок», роз'яснив, що у спорах про
поділ будинку в натурі учасникам
спільної часткової власності на
будинок може бути виділено
відокремлену частину будинку, яка
відповідає розміру їх часток у праві
власності. Якщо виділ технічно
можливий, але з відхиленням від розміру
часток кожного власника, суд з
урахуванням конкретних обставин може
провести його зі зміною та
присудженням грошової компенсації
учаснику спільної власності, частка
якого зменшилась. Тому суд вважає за
необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_3 компенсацію за недотриману
частку у домоволодінні по площі в
будинку 1 460 (одну тисячу чотириста
шістдесят) гривень 00 коп.

При цьому суд вважає за
необхідне відмовити позивачці ц
задоволенні позовної вимоги, щодо
залишення неподільної речі -
автомобіля марки ВАЗ 21099, реєстраційний
номер НОМЕР_1 у власності відповідача
ОСОБА_3 та стягнути на її користь із
останнього грошову компенсацію за 1/2
частину вартості даного автомобіля,
оскільки відповідно до положень ч.ч. 1,2
ст. 71 СК України майно, що є об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя, ділиться між ними в натурі.
Якщо дружина та чоловік не домовилися
про порядок поділу майна, спір може
бути вирішений судом. При цьому суд
бере до уваги інтереси дружини,
чоловіка, дітей та інші обставини, що
мають істотне значення. Неподільні
речі присуджуються одному з подружжя,
якщо інше не визначено домовленістю
між ними.

Присудження одному з подружжя
грошової компенсації замість його
частки у праві спільної сумісної
власності на майно, допускається лише
за його згодою, крім випадків,
передбачених Цивільним кодексом
України. Присудження одному з подружжя
грошової компенсації можливе за умови
попереднього внесення другим із
подружжя відповідної грошової суми на
депозитний рахунок суду (ч. ч. 4, 5 ст. 71 СК
України).

Крім того, у п. 25 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 21
грудня 2007 року № 11 «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя» роз'яснено, що, вирішуючи
питання про поділ майна, що є об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя, зокрема, неподільні речі,
суди мають застосовувати положення ч.
ч. 4, 5 ст. 71 СК України щодо обов'язкової
згоди одного з подружжя на отримання
грошової компенсації та попереднього
внесення другим із подружжя
відповідної грошової суми на
депозитний рахунок суду, а за
відсутності такої згоди присудження
грошової компенсації може мати місце з
підстав, передбачених ст. 365 ЦК України,
за умови звернення подружжя (одного з
них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦПК
України) та попереднього внесення на
депозитний рахунок суду відповідної
грошової суми. У разі коли жоден із
подружжя не вчинив таких дій, а
неподільні речі не можуть бути реально
поділені між ними відповідно до їх
часток, суд визнає ідеальні частки
подружжя в цьому майні без його
реального поділу і залишає майно у їх
спільній частковій власності.

Як встановлено судом спірний
автомобіль є об'єктом права спільної
сумісної власності колишнього
подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3 Автомобіль
зареєстрований за ОСОБА_3 та
знаходиться у фактичному його
користуванні. Згоди щодо поділу
автомобіля, який є неподільним майном,
сторони не досягли. Вимог щодо
припинення права на частку у спільному
майні в порядку ст.365 ЦК України ОСОБА_1
не заявляла.

За таких обставин суд не
знаходить правових підстав для
стягнення з одного співвласника на
користь другого грошової компенсації
вартості частки у спільному майні
подружжя, тому позовні вимоги в цій
частині не можна визнати законним та
обґрунтованим.

Відповідно до ст.88 ЦПК України,
суд також вважає необхідним стягнути
із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові
витрати по справі - 235 гривень судового
збору.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214-215,
224 ЦПК України, ст.ст. 365, 370 ЦК України,
ст.ст. 86, 89 ЗК України, ст.ст.57, 60, 71 СК
України, п.23 постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про практику
застосування законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя» від 21.12.2007 року №11 суд, -

в и р і ш
и в:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ
майна, що є об'єктом спільної сумісної
власності подружжя, визнання права
власності на 1/2 частику спільно
нажитого майна подружжя, та виділення
її в натурі задовольнити частково.

Визнати житловий будинок АДРЕСА_1,
та автомобіль марки ВАЗ-21099, державний
номерний знак НОМЕР_1, 2006 року випуску,
об'єктами спільної сумісної власності
подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3.

Визнати за ОСОБА_1 право власності
на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1
та 1/2 частину земельної ділянки площею
0,2220 га, кадастровий номер :90:025:0005,
призначеної для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд,
розташованої в АДРЕСА_1.

Виділити ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в натурі
кожному по 1/2 частині жилого будинку
АДРЕСА_1.

Розподілити в натурі між ОСОБА_1 та
ОСОБА_3 житловий будинок АДРЕСА_1 та
встановити порядок землекористування
у відповідності до другого варіанту
висновку судової будівельно-технічної
експертизи № С-65 від 31 березня 2014 року.

ОСОБА_1, як співвласнику № 1
житлового будинку АДРЕСА_1 на 1/2 частку
виділити:

- кімнату № 3, площею 14,20 кв.м.,
вартістю 5 756,00 грн.;

- сіні, площею 12,50 кв.м., вартістю 5
067,00грн.

Всього: 26,70 кв.м., загальною вартістю 10 823
грн.

ОСОБА_3, як співвласнику № 2
житлового будинку АДРЕСА_1 на 1/2 частку
виділити:

- кладову 2, площею 10,90 кв.м.,
вартістю 4418,00 грн.;

- житлову кімнату - 3 (частина),
площею 8,60 (14,20) кв.м., вартістю 7 903,00 грн.

Всього: 19,50 кв. м, загальною вартістю 7
903,00 грн.

Для переобладнання
одноквартирного житлового будинку
АДРЕСА_1 у двоквартирний пропонується
провести наступні ремонтно-будівельні
роботи:

Співвласник № 1 ОСОБА_1:

- закрити дверний отвір в
перегородці між сіньми 1 та кладовою 2;

- виконати житлову прибудову до
кімнати 3

- влаштувати перегородку у кімнаті
3.

Співвласник № 2 ОСОБА_3:

- пробити дверний отвір в
зовнішній стіні приміщення 2;

- установка дверного блоку в
зовнішній стіні приміщення;

- виконати житлову прибудову до
кімнати 3.

Виділити співвласнику №1 ОСОБА_1 з
часткою 1/2 земельну ділянку площею 1110,0
кв.м. з урахуванням земельної ділянки
під забудовою частини житлового
будинку розташована в межах :

від точки Л до точки А - 4,86 м.,

від точки А до точки М - 78,57 м.,

від точки М до точки К - 2,30 м.,

від точки К до точки І - 6,00 кв. м.,

від точки І до точки З - по лінії
розподілу житлового будинку,

від точки З до точки Е - 2,00 м.,

від точки Е до точки Д - 0,56 м.,

від точки Д до точки Г - 23,17 м.,

від точки Г до точки Н - 14,11 м.,

від точки Н до точки Л - (37,78+36,68+45,75) м.

Виділити співвласнику №2 ОСОБА_3 з
часткою 1/2 земельну ділянку площею 1110,0
кв.м. з урахуванням земельної ділянки
під забудовою частини житлового
будинку розташована в межах :

від точки А до точки Б - 10.,45 м.,

від точки Б до точки В - 119,64 м.,

від точки В до точки Г - 5,93 м.,

від точки Г до точки Д - 23,17 м.,

від точки Д до точки Е - 0,59 м.,

від точки Е до точки З - 2,00 м.,

від точки З до точки І - по лінії
розподілу будинку,

від точки П до точки З - 1,00 м,

від точки І до точки К - 6,00 м.,

від точки К до точки М - 2,30 м.,

від точки М до точки А - 78,57 м.

У решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_3 компенсацію за недотриману
частку у домоволодінні по площі в
будинку 1 460 (одну тисячу чотириста
шістдесят) гривень 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_1 сплачені судові витрати: 253
(двісті п'ятдесят три) грн. судового
збору.

Апеляційна скарга на рішення суду
може бути подана протягом десяти днів з
дня його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення. Апеляційна скарга подається
до Чернігівського апеляційного суду
через Козелецький районний суд.

Заочне рішення може бути
переглянуте судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача, поданою
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Суддя