Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справах
апеляційного суду Рівненської області
в складі:

головуючого судді Рожина Ю.М.,

судів - Максимчук З.М., Григоренко М.П.,

секретар судового засідання Демчук
Ю.Ю.,

за участю

представника позивача ТзОВ „Кредитні
ініціативи" Рожка О.М.,

відповідача ОСОБА_5,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду Рівненської області цивільну
справу за апеляційною скаргою
відповідача ОСОБА_5 на рішення
Рівненського міського суду
Рівненської області від 28 лютого 2014
року у цивільній справі за позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю „Кредитні
ініціативи" до ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_7
про звернення стягнення на предмет
іпотеки..

Заслухавши суддю-доповідача, учасників
судового розгляду, що з'явились у
судове засідання, перевіривши рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Рівненського міського
суду Рівненської області від 28 лютого
2014 року позов задоволено. Звернуто
стягнення на предмет іпотеки, яким є
двокімнатна квартира АДРЕСА_1,
загальною площею 41,1 кв.м., житловою
площею 26,2 кв.м., що належить
іпотедокавцям ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_7,
на праві приватної власності, в рахунок
погашення заборгованості за кредитним
договором №1701/0808/88-102 від 12 серпня 2008
року, яка складає станом на 12 жовтня 2013
року 595075 грн. 33 коп., складається з
заборгованості за кредитом 305716 грн. 26
коп., заборгованості по відсотках за
користування кредитом 137269 грн. 86 коп.,
пені в розмірі 152089 грн. 21 коп. на користь
ТзОВ „Кредитні ініціативи", шляхом
проведення прилюдних торгів, згідно
Закону України „Про виконавче
провадження", за початковою ціною
предмета іпотеки на рівні, не нижчому
за звичайні ціни на цей вид майна, на
підставі оцінки, проведеної суб'єктом
оціночної діяльності. Стягнуто з
відповідачів на корись позивача
сплачений судовий збір в розмірі 3441
грн.

В апеляційній скарзі відповідач
ОСОБА_5 вказує на незаконність рішення
суду першої інстанції, вважаючи його
незаконним та необґрунтованим за тих
підстав, що у позивача не виникло право
на звернення із позовом до суду.
Доводить, що до матеріалів позовної
заяви не долучено реєстр
заборгованості боржників та переліки
кредитних договорів до нього, а до
договору факторингу додано складений
додаток лише за підписом не
уповноваженої особи. В порушення ч.3
ст.24 Закону України „Про іпотеку"
позивачем не надано доказів про
внесення до державного реєстру
відомостей про нотаріальне
посвідчення договору про відступлення
права за іпотечним договором.
Покликається на те, що за таких
обставин боржник має право не
виконувати свого обов'язку перед новим
кредитором за відсутності переходу
такого права від первинного кредитора.
Вважає, що повноваження керівника
позивача не підтверджено належними
доказами, а тому суд першої інстанції
мав залишити заяву без розгляду, у
відповідності до ст.207 ЦПК України. За
викладених обставин просить рішення
суду скасувати та ухвалити нове, яким у
позові відмовити.

Апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково з наступних
підстав.

З матеріалів справи вбачається,
що 12 серпня 2008 року між ВАТ „Сведбанк"
та ОСОБА_6 укладено кредитний
договір№1701/0808/88-102, за яким, відповідно
до п.1.1 банк зобов'язувався надати
позичальнику грошові кошти у вигляді
кредиту у розмірі 40000 доларів США, із
сплатою за користування кредитом 12,5%
річних на весь строк фактичного
користування, з терміном повернення до
11 серпня 2018 року.

В порядку забезпечення виконання
даного кредитного договору між
позичальником ОСОБА_6 та майновими
поручителями ОСОБА_5 ОСОБА_7 12 серпня 2008
року укладено іпотечний договір
№1701/0808/88-102 -Z-1 за яким іпотекодавці
передають належне їм на праві
приватної власності майно -
двокімнатну квартиру АДРЕСА_1,
загальною площею 41,1 кв.м., житловою
площею 26,2 кв.м., вартість якої за
балансовою вартістю КП Рівненського
МБТІ №19805953 від 7 серпня 2008 року
складала 8933 грн., а відповідно до п.5
договору іпотеки сторони узгодили
вартість предмет іпотеки на суму 329707
грн., що за курсом НБУ на день укладення
іпотечного договору складала
еквівалентно 68050,98 доларів США.

20 січня 2009 року між сторонами
кредитного договору укладено
додаткову угоду №1, відповідно до п.3.1.,
позичальник зобов'язувався погасити
заборгованість за кредитом шляхом
внесення коштів на позичковий рахунок
щомісячно через касу банку.

19 листопада 2009 року укладено
договір про внесення змін та доповнень
№№1,2 до кредитного договору, за якими
розмір строкової заборгованості склав
36939 доларів США, позичальник здійснює
погашення кредиту та сплату процентів
шляхом здійснення фіксованих платежів
в сумі 583,33 долара США у термін до 10
числа кожного місяця по день
закінчення дії договору.

Позичальник неналежним чином
виконувала договірні зобов'язання, а
тому станом на 12 жовтня 2013 року
загальна сума заборгованості за
кредитним договором перед банком
склала 595075 грн. 33 коп., яка складається з
заборгованості за кредитом 305716 грн. 26
коп., заборгованості по відсотках за
користування кредитом 137269 грн. 86 коп.,
пені в розмірі 152089 грн. 21 коп.

28 листопада 2012 року між ВАТ
„Сведбанк" та факторинговою компанією
„Вектор Плюс" укладено договір
факторингу, за яким, у відповідності до
п.п.2.1,2.2 банк відступає фактору свої
права вимоги заборгованості по
кредитних договорах, укладених з
боржниками, право вимоги якої належить
банку.

Даний договір не протиричить
приписам викладеним в ст.1077 ЦК України,
що за договором факторингу одна
сторона передає грошові кошти в
розпорядження другої сторони за плату,
а клієнт відступає або зобов'язується
відступити факторові своє право
грошової вимоги до третьої особи.

28 листопада 2012 року між
ТзОВ ФК „Вектор Плюс" та ТзОВ
„Кредитні ініціативи" укладено
договір факторингу, за яким наступному
фактору, третій особі, переходить права
вимоги заборгованості по кредитних
договорах, укладених з боржниками,
право вимоги якої належить первинному
фактору.

Відповідно до ст.1083 ЦК України
наступне відступлення фактором права
грошової вимоги допускається, якщо
воно передбачено договором, або до
положень глави 73 цього Кодексу.

Відповідно до п.2.6.5. договору
факторингу укладеного між між ВАТ
„Сведбанк" та факторинговою компанією
„Вектор Плюс", наступне відступлення
права вимоги може проводитися за
відсутності дозволу банку, якщо особа,
яка має намір придбати у фактора право
вимоги є банківською установою або
фінансовою установою, в тому числі
фінансовою установою.

Згідно до ч.1,2 ст.1082 ЦК України
боржник зобов'язаний здійснити платіж
факторові за умови, що він одержав від
клієнта або фактора письмове
повідомлення про відступлення права
грошової вимоги факторові і в цьому
повідомленні визначена грошова вимога,
яка підлягає виконанню, а також
названий фактор, якому має бути
здійснений платіж. Боржник має право
вимагати від фактора надання йому в
розумний строк доказів того, що
відступлення права грошової вимоги
факторові справді мало місце. Якщо
фактор не виконає цього обов'язку,
боржник має право здійснити платіж
клієнтові на виконання свого обов'язку
перед ним.

У відповідності до ст.24 Закону
України „Про іпотеку" відступлення
прав за іпотечним договором
здійснюється без необхідності
отримання згоди іпотекодавця, якщо
інше не встановлено іпотечним
договором, і за умови, що одночасно
здійснюється відступлення права
вимоги за основним зобов'язанням. Якщо
не буде доведено інше, відступлення
прав за іпотечним договором свідчить
про відступлення права вимоги за
основним зобов'язанням.

У відповідності до ч.2 ст.24 цього
Закону іпотекодержатель зобов'язаний
письмово у п'ятиденний строк
повідомити боржника про відступлення
прав за іпотечним договором і права
вимоги за основним зобов'язанням.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку, що у позивача
ТзОВ „Кредитні ініціативи", відповідно
до нотаріального посвідченого
договору від 28 листопада 2012 року, на
підставі ст.24 Закону України „Про
іпотеку", при відступленні від своїх
прав ТзОВ ФК „Вектор Плюс", перейшло
право вимоги за договором іпотеки, що
має державну реєстрацію, яку надано до
апеляційного суду, в рахунок виконання
зобов'язання відповідачем за кредитним
договором між позичальником та банком.

Доводами апеляційної скарги не
спростовано дані обставини.

Поряд з цим, відповідно до Закону
України „Про мораторій на стягнення
майна громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті" від 3 червня 2014 року № 1304-VII, який
набрав чинності на час розгляду справи
в апеляційній інстанції, не може бути
примусово стягнуте (відчужене без
згоди власника) нерухоме житлове майно,
яке вважається предметом застави
згідно із статтею 4 Закону України "Про
заставу" та/або предметом іпотеки
згідно із статтею 5 Закону України "Про
іпотеку", якщо таке майно виступає як
забезпечення зобов'язань громадянина
України (позичальника або майнового
поручителя) за споживчими кредитами,
наданими йому кредитними установами -
резидентами України в іноземній
валюті, та за умови, що таке нерухоме
житлове майно використовується як
місце постійного проживання
позичальника/майнового поручителя.

З матеріалів справи вбачається,
що відповідачі проживають
двокімнатній квартирі АДРЕСА_1 та
іншого житла не мають.

Колегія суддів вважає, що не внесення
позивачем у державний реєстр
відомостей про нотаріально
посвідчений договір про відступлення
своїх прав попереднім фактором, не є
перешкодою для реалізації права
фактора за захистом своїх порушених
прав до суду, оскільки боржник не
виконав своїх зобов'язань за кредитним
договором, а у судовому засіданні, у
відповідності до ст.124 Конституції
України, має можливість заперечувати
проти вимог фактора.

З урахуванням викладеного, колегія
суддів вважає, що рішення суду ухвалено
без порушень норм матеріального і
процесуального права, судом з'ясовано
обставини, що мають значення для
справи, в повній мірі, апеляційна
скарга не містить посилань на закон, з
порушенням якого ухвалено рішення, але
у відповідності до Закону України „Про
мораторій на стягнення майна громадян
України, наданого як забезпечення
кредитів в іноземній валюті" від 3
червня 2014 року № 1304-VII рішення підлягає
скасуванню та відмовленню у позові.

На підставі викладеного, відповідно до
ст.ст.303,307,309,314,316,324-325 ЦПК України
колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_5
задовольнити частково.

Рішення Рівненського міського суду
Рівненської області від 28 лютого 2014
року скасувати та відмовити у позові
товариству з обмеженою
відповідальністю „Кредитні
ініціативи" до ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_7
про звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним чинності.

Головуючий:
Ю.М. Рожин

Судді:
З.М. Максимчук

М.П. Григоренко