Головуючий суду 1 інстанції - Сініцин Е.
Доповідач - Фарятьєв С.О.
Справа № 422/1346/14-ц
Провадження № 22ц/782/2428/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2014 року колегія суддів судової
палати з цивільних справ апеляційного
суду Луганської області в складі:

головуючого - Фарятьєва С.О.

суддів - Лісіциної А.І.,
Стахової Н.В.

при секретарі - Соловей А.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луганську цивільну
справу за апеляційною скаргою
представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення
Перевальського районного суду
Луганської області від 19 травня 2014 року
за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про
стягнення боргу,-

В С Т А
Н О В И Л А :

В березні 2014 року ОСОБА_4
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2,
який в подальшому доповнив, та в якому
просив стягнути з нього на його користь
24000 грн., а також судові витрати,
посилаючись на те, що 17 жовтня 2012 року
між ними було укладено договір позики,
за умовами якого він передав
відповідачу у борг 10000 грн., зі сплатою
відсотків 10% на місяць, тобто 2000 грн. за
два місяці, проте відповідач умови
договору не виконав, повернувши йому
лише 1000 грн., а іншу суму боргу яка
залишилась на повертає, в зв'язку з чим
утворилась заборгованість на
вищевказану суму, яка складається з
суми боргу та відсотків.

Рішенням Перевальського
районного суду Луганської області від
19 травня 2014 року позовні вимоги
позивача було задоволено частково.

Суд стягнув з відповідача на
користь позивача суму боргу за
договором позики у розмірі 23000 грн. та
витрати на оплату судового збору у
розмірі 233,45 грн.

Не погодившись з таким рішенням
суду першої інстанції представник
відповідача подав на нього апеляційну
скаргу, в якій просить його, в зв'язку з
порушенням судом норм матеріального і
процесуального права скасувати, та
ухвалити нове рішення яким визнати
борг по грошовому зобов'язанню
відповідача перед позивачем у сумі 11366
грн.

Заперечень на апеляційну скаргу до
матеріалів справи не надійшло.

Про місце, день та час розгляду справи в
суді апеляційної інстанції позивач був
повідомлений своєчасно та належним
чином, на підставі вимог ч.6 ст.74 ЦПК
України телефонограмою, але до
судового засідання не з`явився і про
причини своєї неявки суд не повідомив.

Вислухавши доповідача, пояснення
представника відповідача, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність і обгрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та обговоривши доводи
апеляційної скарги, судова колегія
приходить до наступного.

В силу ст.303 ч.1 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обгрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Згідно зі ст.3 ч.1 ЦПК України,
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.10 ЦПК України
обставини цивільних справ
встановлюються судом за принципом
змагальності. Суд же, зберігаючи
об'єктивність та неупередженість, лише
створює необхідні умови для всебічного
і повного дослідження обставин справи.
При дослідженні і оцінці доказів,
встановленні обставин справи і
ухваленні рішення суд незалежний від
висновків органів влади, експертиз і
окремих осіб. Згідно ст.11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи в межах
заявлених вимог і на підставі наданих
сторонами доказів. Крім того, згідно
ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на основу своїх вимог
або заперечень.

Крім того, у відповідності із
ст.ст.213,214 ЦПК України рішення суду
повинно бути законним та
обґрунтованим. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд
вирішує такі питання:

Чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувались вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються, які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин, яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин та
інше.

З матеріалів справи вбачається, що
судом першої інстанції під час
розгляду даної справи вказані вимоги
закону виконано було не в повному
обсязі.

Задовольняючи позовні вимоги
позивача частково та стягуючи з
відповідача на його користь 23000 грн.,
суд першої інстанції послався на те, що
заборгованість відповідача перед
позивачем складає саме таку суму.

Втім до такого висновку суд
першої інстанції дійшов поспішно.

Статтею 1046 ЦК України передбачено, що
за договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Судом встановлено, що 17 жовтня 2012
року між сторонами по справі було
укладено, передбачений ст.1047 ЦК
України, договір позики, відповідно до
якого відповідач отримав від позивача
грошову суму в розмірі 10000 грн. і
відповідач зобов'язався повернути
вказану суму через два місяця, тобто до
17 грудня 2012 року, що підтверджується
власноручно написаною останнім
розпискою. При цьому між сторонами у
цьому договорі було оговорено, що
зазначена сума надається відповідачу
зі сплатою відсотків у розмірі 10% на
місяць.

Однак у зазначений у розписці
строк гроші відповідач позивачу у
повному обсязі не повернув, сплативши
тільки частину боргу в сумі 1000 грн., а
інша частина боргу залишилась не
повернутою.

У відповідності із вимогами ч.1
ст.1048 Цивільного Кодексу позикодавець
має право на одержання від
позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюється
договором. Якщо договором не
встановлений розмір процентів, їх
розмір визначається на рівні облікової
ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості
сторін проценти виплачуються щомісяця
до дня повернення позики.

Крім того, вимогами ч.1 ст.651 ЦК України
передбачено, що зміна або розірвання
договору допускається лише за згодою
сторін, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Тому, оскільки у договорі позики між
сторонами було досягнуто згоди про
сплату відповідачем позивачу
відсотків за два місяця по 10% щомісячно,
тобто з 17.10.2012 року по 17.12.2012 року, і
ніяких домовленостей між ними з
приводу порядку, періоду сплати
процентів, а також продовження строків
самого договору досягнуто не було, суд
помилково дійшов висновку про те, що
відповідач повинен сплатити позивачу
відсотки у розмірі 1000 грн. щомісячно, за
період з листопада 2012 року в сумі 13000
грн., з урахуванням повернутої
відповідачем суми у 1000 грн.

Посилання апелянта на ч.2 ст.625 ЦК
України, згідно якої відповідач
повинен сплатити позивачу три проценти
річних за прострочення виконання
зобов'язання, що складає 366 грн., судова
колегія до уваги не приймає оскільки,
суд, як зазначалось вище, розглядає
цивільні справи в межах заявлених
вимог і на підставі наданих сторонами
доказів, а з вимоги в порядку ч.2 ст.625 ЦК
України позивач до суду не звертався.

З огляду на вищенаведене
заборгованість, яку повинен повернути
позивачу відповідач, з урахуванням
боргу у 10000 грн. і 10% за два місяця, що
складає 2000 грн. та суми у розмірі 1000
грн., сплаченої відповідачем, дорівнює
11000 грн.

За таких обставин рішення суду
першої інстанції, на підставі п.3 ч.1
ст.307 ЦПК України, підлягає зміні, з
ухваленням по справі нового рішення
про зменшення суми боргу за договором
позики, яка підлягає стягненню з
відповідача на користь позивача з 23000
грн. до 11000 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.3, 309, 314, 316, 317,
319 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І
Ш И Л А :

Апеляційну скаргу представника
ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Перевальського районного
суду Луганської області від 19 травня 2014
року змінити, зменшити суму стягнення
за договором позики з ОСОБА_2 до ОСОБА_4
з 23000 грн. до 11000 (одинадцяти тисяч) грн.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення набирає чинності негайно, але
може бути оскаржене у касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом 20-ти днів
після його проголошення.

Головуючий:

Судді: