АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/3999/14
Головуючий 1 інстанції
Категорія: відшкодування шкоди
Доповідач- Гальянова І.Г.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2013 року судова колегія
судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Харківської області
в складі:

Головуючого-судді:
Гальянової І.Г.

суддів:
Міненкової Н.О.

Костенко Т.М.

при секретарі:
Сватенко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4
на рішення Київського районного суду
м. Харкова від 16 квітня 2014 року у справі
за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4,
Комунального підприємства «Харківські
теплові мережі», Комунального
підприємства «Жилкомсервіс» про
відшкодування матеріальної шкоди,
спричиненої залиттям нежитлового
приміщення,-

ВСТАНОВИЛА :

26 вересня 2012 року позивач звернулась у
суд, в якому з урахуванням його
уточнень, просила стягнути солідарно з
відповідачів на її користь матеріальну
шкоду в розмірі 40700,00 грню витрати по
проведенню експертизи в розмірі 1010
грн., витрати на правову допомогу в
розмірі 2100 грн. та витрати по сплаті
судового збору.

Свої вимоги обгрунтовувала тим, що їй
на праві власності належить нежитлове
приміщення, загальною площею 606,1 кв.м.,
розташоване на першому поверсі будинку
АДРЕСА_1.

Позивач зазначає, що у зв'язку з
протіканням батарей опалення в
квартирі № НОМЕР_1, яка знаходиться
поверхом вище, та належить відповідачу
ОСОБА_4 14 жовтня 2011 року сталось
залиття її зазначених приміщень.

Позивач зазначає, що для визначення
розміру заподіяної їй майнової шкоди
вона звернулась до ТОВ «ТЕМА» , якою
проведено незалежну експертну оцінку
яка складає 40700,00 грн. та з вимогою про
відшкодування такої шкоди вона
звернулась до відповідача ОСОБА_4 як
власниці квартири в якій сталось
протікання батарей, але остання
відповіді на цю вимогу не надала.

Як на підставу солідарного стягнення
такої шкоди з КП «Жилкомсервіс» та КП
«Харківські теплові мережі » позивач
зазначає , що обов»язок забезпечення
належного рівня житлово-комунальних
послуг покладено на КП «Жилкомсервіс «,
а в оборв»язки КП «Харківські теплові
мережі» входить виконання технічного
обслуговування внутрішньобудинкових
мереж теплопостачання житлових
будинків ( а.с.2-4,23, 56-59).

В судовому засіданні суду першої
інстанції представник позивача ОСОБА_5-
ОСОБА_7 позовні вимоги підтримав в
повному обсязі, просив позов
задовольнити з підстав, викладених у
позові.

В судовому засіданні першої інстанції
представник відповідача ОСОБА_4 -
ОСОБА_8 позов не визнав у повному
обсязі. Свої заперечення огбрунтовував
тим, що прорив опалювального пристрою в
квартирі №НОМЕР_1 виник не з вини
власника квартири №НОМЕР_1, а з вини
Комунального підприємства «Харківські
теплові мережі» та Комунального
підприємства «Жилкомсервіс»,
підприємств які повинні належним чином
обслуговувати систему центрального
опалення, що з їх боку зроблено не було.
Крім того відповідачкою в
підтвердження своєї позиції було
надано звернення до начальника
теплосітей та відповіді на ці
звернення, також надано акт-претензію
про неналежне надання або ненадання
послуг з центрального опалення.

В судовому засіданні суду першої
інстанції представник КП «Харківські
теплові мережі» Цаплюк І.Ф. проти
позову заперечувала. Свої заперечення
обгрнутовувавула тим, що КП
«Харківські теплові мережі» є
неналежним відповідачем по справі,
оскільки ремонт та заміна
санітарно-технічних приладів та
пристроїв не входить до обов'язків КП
«Харківські теплові мережі», а є
обов'язком власника житлового
приміщення №НОМЕР_1 - ОСОБА_4

В судовому засіданні суду першої
інстанції представник відповідача КП
«Жилкомсервіс» Шевченко В.Я. проти
позову заперечував . Свої заперечення
обґрунтовував тим, що КП
«Жилкомсервіс» є неналежним
відповідачем по справі, та з них не може
бути стягнуто матеріальні збитки,
оскільки власником квартири є ОСОБА_4, а
тому вона повинна забезпечувати
схоронність, належний стан та
проведення своєчасного ремонту
приладів опалення, які знаходяться в
квартирі. Актом обстеження від 14.11.2011р.
було встановлено: «в квартирі №НОМЕР_1
було встановлено обігрівальний
пристрій іноземного виробництва
мешканцями самостійно, різьбове
з'єднання виконане неякісно (трималося
на 2-х гвинтках).

Рішенням Київського районного суду
м.Харкова від 16 квітня 2014 року позовні
вимоги ОСОБА_5 задоволені частково. Суд
стягнув з ОСОБА_4 на її користь
матеріальну шкоду, заподіяної
внаслідок прориву приладів опалення та
залиття нежитлового приміщення у
розмірі 40700 (сорок тисяч сімсот) грн.. 00
коп. Суд стягнув з ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_5 судові витрати, пов'язані з
розглядом справи у розмірі 3538 (три
тисячі п'ятсот тридцять вісім) грн. 10
коп., що включає: проведення оцінки у
розмірі 1000 грн. 00 коп., витрати на
правову допомогу у розмірі 2100 грн. 00
коп., а також судовий збір у розмірі 438,10
грн. та відмовив у задоволенні позову
ОСОБА_5 до Комунального підприємства
«Харківські теплові мережі» та
Комунального підприємства
«Жилкомсервіс» .

В апеляційній скарзі відповідач
ОСОБА_4 просить скасувати вказане
рішення суду першої інстанції та
позовні вимоги позивача залишити без
розгляду . Доводи апеляційної скарги
обґрунтовує не відповідністю
висновків суду обставинам справи та
наявним у справі доказам та зазначає на
недоведеність позивачем як її винних
дій при залитті нежитлових приміщень
так і розміру спричиненої їй
матеріальної шкоди.

Заслухавши доповідь судді,
пояснення осіб, які з"явились,
перевіривши матеріали справи , доводи
апеляційної скарги та заперечень на
апеляційну скаргу, судова колегія
приходить до висновку про задоволення
апеляційної скарги з наступних
підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК
України, під час розгляду справи в
апеляційному порядку суд перевіряє
законність та обгрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги
позивача частково та стягуючи з
відповідача ОСОБА_4 зазначену
матеріальну шкоду, спричинену
внаслідок залиття вказаних нежитлових
приміщень суд першої інстанції виходив
з доведеності позивачем
неправомірних дій відповідача
внаслідок чого сталось залиття її
квартири та доведеністю позивачем
розміру спричиненої їй шкоди.

Однак погодитись з таким висновком
не можна.

Так, судом першої інстанції
встановлено та підтверджено наявними у
справі доказами, що позивач ОСОБА_5 с
власницею нежитлового приміщення яке
розташоване за адресою: АДРЕСА_1, на
підставі договору дарування від 05
січня 2001 року, посвідченого державним
нотаріусом Восьмої Харківської
державної нотаріальної контори
Алекаєвою З.Б., та договору дарування
від 18 травня 2001 року, посвідченого
державним нотаріусом Першої
Харківської державної нотаріальної
контори Заікіною Л.В. та згідно
реєстраційного посвідчення це є
приміщеннями 1-го поверху № 1,2, 2-а,
3,4,5,5-а, 6, 7, 8, 10-15 в літ А-9 площею 372, 4 кв.м.
та 17, 21, 21-а, 22, 25, 28 площею 233, 7 кв.м. (а.с.
5-6).

Відповідачу на праві приватної
власності належить квартира № НОМЕР_1
за вказаною адресою (а.с.35-36).

Судом першої інстанції також
встановлено та підтверджено наявними у
справі доказами, належна відповідачу
ОСОБА_4 квартира №? НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 14
жовтня 2011 року була обстежена комісією
у складі: інженера 1-ї категорій
дільниці № 18 КП ЖКС ОСОБА_13, г.р. №2
дільниці №4 КП «ХТС» ОСОБА_14, та згідно
зі складеним ними актом, при
комісійному огляді було встановлено,
що в квартирі №НОМЕР_1 при підключенні
житлового будинку до опалювальної
системи стався порив на різьбовому
з»єднанні до нагрівального прибору в
житловій кімнаті внаслідок
самостійного встановлення
обігрівальний пристрій іноземного
виробництва мешканцями самостійно,
різьбове з'єднання виконане неякісно
(трималося на 2-х гвинтках) (а.с.44).

Згідно до вимог частин 1 та 2 статті
1166 ЦК України, на підставі якою позивач
просив відшкодувати відповідачкою
ОСОБА_15 йому завдану залиттям його
квартири шкоду та на підставі якої суд
ухвалив вказане вище рішення у справі,
майнова шкода, завдана майну фізичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала. Особа,
яка завдала шкоди,звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе,що
шкоди завдано не з її вини.

В роз»ясеннях, які містяться в п.2
Пленуму Верховного Суду України № 6
від 27.03.1992 року з наступними змінами
«Про практику розгляду судами
цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди» зазначено, що
майнова шкода відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її
заподіяла,за умови, що дії останньої
були неправомірними, між діями і шкодою
є безпосередній причинний зв»язок та є
вина зазначеної особи.

Таким чином, за змістом вказаних
норм матеріального права для
відшкодування шкоди необхідно
наявність трьох умов: неправомірність
дій заподіювача шкоди, наявність
причинного зв»язку між шкодою та
неправомірними діями особи та вина
заподіювача шкоди.

Згідно до вимог ст.60 ЦПК України,
кожна сторона зобов»язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі виник спір. Доказування
не може ґрунтуватись на припущеннях.

У відповідності до пункту 2.3.6.
Правил утримання жилих будинків та
прибуткової території ,затверджених
наказом Державного комітету України з
питань житлово-комунального
господарства від 17 травня 2005 року № 76
та у відповідності з додатком до листа
Мінжитлкомунгоспу від 29.08.2008 року №
20-8-18, (далі Правила) факт залиття
квартири та його наслідків фіксується
актом комісійного обстеження квартири
за участю представників організації (
підприємства), яка відповідно до
укладеної угоди є виконавцем послуг з
утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій,
представників організації
(підприємства), яка у відповідності до
укладеної угоди обслуговує внутрішньо
будинкові системи опалення та
водопостачання, представника власника
будинку, будинкового комітету,
затвердженого начальником організації
(підприємства), яка відповідно до
укладеної угоди надає послуги з
утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій. Присутність
зацікавлених осіб від потерпілої
сторони та з боку винної є
обов»язковою. В акті повинно бути
відображено зокрема : характер залиття
та його причини, завдана матеріальна
шкода (обсяги необхідного ремонту
приміщень, перелік пошкоджених
внаслідок залиття речей та їх
орієнтовна вартість) та висновок
комісії щодо встановлення вини
особи,що вчинила залиття.

Позивач як на доказ вини
відповідачів в заподіянні
матеріальної шкоди, вказує на акт
обстеження технічного стану
оздоблення нежитлових приміщень від 14
жовтня 2011 року складений представником
приватного підприємства «Тема» як
оцінювача заподіяної шкоди, власниці
вказаних нежитлових приміщень та
адвоката ( а.с.8) .

Між тим, не відповідає вимогам
зазначених Правил , оскільки
складений за відсутності відповідача
та встановлених п.2.3.6. осіб, ніким не
завірений та не містить висновків
щодо причин залиття нежитлових
приміщень позивача та висновків
встановлення винної в цьому особи.

Як свідчать матеріали справи саме
у зв»язку з відсутністю надання судом
вказаного акту за клопотанням
експерта, експертом до суду надано
повідомлення про неможливість надання
експертного висновку ( а.с.119-120, 124).

В ст. 59 ЦПК України встановлено,
що суд не бере до уваги доказі, які
одержані з порушенням порядку,
встановленого законом. Обставини, які
за законом можуть бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватись іншими
засобами доказування.

Допустимих доказів, які б
свідчили наявність причинного зв»язку
між поривом на різьбовому з»єднанні до
нагрівального прибору в житловій
кімнаті відповідача та залиттям
зазначених нежитлових приміщень
позивача, є причинний зв»язок, позивач
в порушення вимог ст. 60 ЦПК України суду
не надала .

Суд першої інстанції на вказані
вище обставини справи , вимоги
зазначених норм матеріального та
процесуального права уваги не звернув
та прийшов до помилкового висновку
щодо доведеності позивачем позовних
вимог в цій частині.

За таких обставин рішення суду
першої інстанції в цій частині
підлягає скасуванню як таке, що
ухвалено судом з порушенням норм
матеріального та процесуального права
при невідповідності висновків суду
обставинам справи та наявним у справі
доказам ( п.п.3, 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України) , з
ухваленням в цій частині нового
рішення про відмову позивачу в
задоволенні позовних вимог до ОСОБА_4
про відшкодування матеріальної шкоди
та стягненні судових витрат у справі, з
зазначених вище підстав.

При цьому судова колегія
погоджується з висновком суду щодо
відсутності підстав для стягнення
такої шкоди солідарно з відповідачів
Комунального підприємства «Харківські
теплові мережі» та Комунального
підприємства «Жилкомсервіс», оскільки
доказів, які б свідчили про причини
залиття вказаних нежитлових приміщень
, позивач, в порушення вимог ст.60 ЦПК
України, суду не надала.

З огляду на наведене в іншій
частині рішення суду першої інстанції
підлягає залишенню його без змін.

Керуючись ст.ст.303,309, 316, 319, 218 ЦПК
України, судова колегія ,-

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4
задовольнити частково.

Змінити рішення Київського
районного суду м. Харкова від 16 квітня
2014 року, скасувавши його в частині
задоволення позовних вимог ОСОБА_5.

В задоволенні позовних
вимог ОСОБА_5 відмовити.

В іншій частині рішення суду
залишити без змін.

Рішення суду апеляційної
інстанції набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржено в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий, суддя:

Судді :