АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
_________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2014 року Колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Усика Г.І.

суддів - Нежури В.А., Соколової В.В.

при секретарі - Денисенко К.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційні скарги
ОСОБА_1 та Публічного акціонерного
товариства Комерційний Банк
«ПриватБанк» на рішення
Шевченківського районного суду м.
Києва від 6 березня 2014 р. у справі за
позовом Публічного акціонерного
товариства «Приватбанк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернулося з позовом до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором від 18.09.2007 р., посилаючись на
те, що відповідач не виконує
зобов'язання щодо повернення кредиту
та сплати процентів за його
користування, внаслідок чого у нього
станом на 31.10.2013 р. виникла
заборгованість у розмірі 12 455,71 грн.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 06.03.2014 р. в задоволенні
позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив
скасувати рішення суду в частині
розподілу судових витрат, та ухвалити в
цій частині нове рішення про стягнення
з ПАТ КБ «ПриватБанк» на його користь
судових витрат на проведення судової
експертизи в розмірі 2 100,00 грн. та
надання юридичної допомоги у розмірі 4
000,00 грн., посилаючись на те, що суд в
порушення вимог ч.1 ст.88, п.6 ч.1 ст.214 ЦПК
України суд не відшкодував йому ці
витрати.

В апеляційній скарзі представник ПАТ
КБ «ПриватБанк» просив рішення суду
скасувати, та ухвалити нове рішення,
яким задовольнити позовні вимоги ПАТ
КБ «ПриватБанк» в повному обсязі,
посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи та неправильне застосування
норм матеріального і процесуального
права.

На обґрунтування своїх доводів
зазначав, що суд першої інстанції не
урахував, що експертне дослідження №0759
від 25.02.2014 р. не відповідає критеріям
допустимості в розумінні ст.59 ЦПК
України, оскільки такий доказ
одержаний з порушенням порядку,
встановленого законом, зокрема
висновок спеціаліста виконаний за
відсутності оригіналів документів, що
є неприпустимим для проведення
експертизи підпису та почерку особи.

Справа № 761/31690/13 № апеляційного
провадження:22-ц/796/5488/2014 Головуючий у
суді першої інстанції: Гриньковська
Н.Ю.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Усик Г.І. В судовому
засіданні ОСОБА_1 та його представник
просили задовольнити його апеляційну
скаргу з наведених у ній підстав, а
апеляційну скаргу ПАТ «ПриватБанк»
відхилити, посилаючись на те, що її
доводи є безпідставними.

Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» в
судове засідання не з'явився, про час та
місце розгляду справи зазначена
юридична особа була повідомлена
належно, що підтверджується зворотним
повідомленням про вручення судового
відправлення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
ОСОБА_1 та його представника,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів виходить з наступного.

З матеріалів справи убачається, що
18.09.2007 р. у відділенні ПАТ КБ
«ПриватБанк» було заповнено заяву від
імені ОСОБА_1 на отримання кредитної
карти НОМЕР_1 із встановленим кредитним
лімітом у сумі 250,00 грн.

Відповідно до умов та правил надання
банківських послуг, що є додатками до
заяви від 18.09.2007 р., договір діє протягом
12 місяців з моменту його підписання.
Якщо протягом цього терміну жодна із
сторін не проінформує іншу про своє
бажання припинити договір, такий
договір автоматично лонгується на
такий же термін.

Позичальник взяв на себе зобов'язання
погашати заборгованість за кредитом,
відсотками за його використання, за
перевитрати платіжного ліміту, а також,
сплачувати комісії на умовах,
передбачених договором.

З розрахунку наданого позивачем
убачається, що станом на 31.10.2013 р.
заборгованість за кредитним договором
становить 12 455,71 грн., яка складається з
заборгованості по кредиту - 3 043,04 грн.,
відсотків за його користування - 8 343,35
грн., а також штрафу (фіксована частина)
у розмірі 500,00 грн., та штрафу (процентна
ставка) у розмірі 569,32 грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог ПАТ КБ «ПриватБанк», суд першої
інстанції виходив з того, що в судовому
засіданні знайшли своє підтвердження
доводи відповідача про те, що він не
укладав із ПАТ КБ «ПриватБанк» договір
на отримання кредитної карти від 18.09.2007
р., що підтверджується висновком
спеціаліста №0759 від 25.02.2014 р., та не
спростовано позивачем належними і
допустимими доказами.

Такий висновок суду ґрунтується на
матеріалах справи та вимогах закону.

Суд правильно за зазначив, що однією із
засад судочинства відповідно до п.4 ч.3
ст.129 Конституції України є
змагальність сторін та свобода в
наданні ними до суду своїх доказів і у
доведеності перед судом їх
переконливості.

Зазначене положення Конституції
України відображене і у ч.2 та ч.3 ст.10, а
також ч.1 ст.60 ЦПК України.

Заперечуючи проти позову відповідач
стверджував, що він не укладав з ПАТ КБ
«ПрватБанк» договір на отримання
кредитної карти з лімітом на 250,00 грн.
та, що підпис в заяві б/н від 18.09.2007 р.
виконаний не ним, а іншою особою на
підтвердження чого просив призначити у
справі судову почеркознавчу
експертизу.

Ухвалою Шевченківського районного
суду м. Києва від 30.01.2014 р. у зв'язку з
необхідністю призначення такої
експертизи у ПАТ КБ «ПриватБанк» було
витребувано оригінал кредитного
договору від 18.09.2007 р., проте позивач
зазначену ухвалу суду не виконав, його
представник в судові засідання не
з'явився, подав заяву про розгляд
справи за його відсутності.

Відповідно до висновку спеціаліста за
результатами проведення експертного
почеркознавчого дослідження №0759 від
25.02.2014 р., підпис від імені ОСОБА_1,
зображення якого міститься в
електрографічній копії заяви про
відкриття зарплатної картки від 18.09.2007
р. в розділі «Отметка банка» в графі
«Подпись клиента» виконаний не ОСОБА_1,
а іншою особою.

За змістом ст.57 ЦПК України доказами є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи, в тому числі письмові
докази, яким є висновок спеціаліста за
результатами проведення експертного
почеркознавчого дослідження №0759 від
25.02.2014 р.

Будь-яких доказів, які б спростовували
зазначений висновок спеціаліста
позивач не надав. Посилання
представника ПАТ КБ «ПриватБанк»в
апеляційній скарзі на те, що зазначений
висновок не є допустимим доказом, з
огляду на те, що він виконаний за
відсутності оригіналів документів, що
є неприпустимим для проведення
експертизи підпису та почерку особи,
колегія суддів не приймає до увагу з
огляду на те, що ПАТ КБ «ПриватБанк»не
виконало ухвалу Шевченківського
районного суду м. Києва від 30.01.2014 р. про
надання оригіналу кредитного договору
від 18.09.2007 р. для проведення судової
почеркознавчої експертизи, чим
унеможливило і фактично ухилилось від
її проведення.

Відповідно до ч.1 ст.146 ЦПК України у
разі ухилення особи, яка бере участь у
справі, від подання експертам
необхідних матеріалів, документів або
іншої участі в експертизі, якщо без
цього провести експертизу неможливо,
суд залежно від того,хто із цих осіб
ухиляється, а також яке для них ця
експертиза має значення, може визнати
факт, для з'ясування якого експертиза
була призначена, або відмовити у його
визнанні.

З урахуванням наведеного, суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку про доведеність тверджень
ОСОБА_1 про не укладення ним договору на
отримання кредитної карти з ПАТ КБ
«ПриватБанк».

Перевіряючи доводи апеляційної
скарги ОСОБА_1 щодо неправильного
застосування судом ч.1 ст.88, п.6 ч.1 ст.214
ЦПК України, колегія суддів вважає, що
вони підлягають частковому
задоволенню з наступних підстав.

За змістом ч.1 ст.88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розмірі задоволених
позовних вимог, а відповідачеві -
пропорційно до тієї частини позовних
вимог, у задоволенні яких позивачеві
відмовлено.

Частиною 1 статті 79 цього Кодексу
визначено, що судові витрати
складаються з судового збору та витрат
пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до частини 3 цієї статі
до витрат, пов'язаних з розглядом
справи, належать: витрати на правову
допомогу; витрати сторін та їх
представників, що пов'язані з явкою до
суду, з залученням свідків,
спеціалістів, перекладачів та
проведенням судових експертиз, а також
з проведенням огляду доказів за місцем
їх знаходження; витрати, пов'язані з
публікацією в пресі оголошення про
виклик відповідача, та вчинення інших
дій, необхідних для розгляду справи.

Витрати відповідача на
проведення почеркознавчого
дослідження №0759 від 25.02.2014 р. понесені
ним на заперечення вимог ПАТ КБ
«ПриватБанк», а саме: для доведення
обставин не укладення ним договору на
отримання кредитної карти, а тому ці
витрати пов'язані з вчиненням дій
необхідних для розгляду справи, і є
судовими в розумінні ст.76 ЦПК України.

Розмір такий витрат становить
2100,00 грн., що підтверджується рахунком
№ 21/02/14-1 від 21.02.2014 р. з відміткою про їх
сплату Київській незалежній
судово-експертній установі.

Витрати на правову допомогу у
розмірі 4 000,00 грн. не знайшли свого
підтвердження відповідними доказами, а
тому суд обґрунтовано відмовив у їх
стягненні з позивача.

Зважаючи на викладене, рішення
суду в частині вирішення питання про
розподіл судових витрат підлягає
скасуванню з ухваленням в цій частині
нового рішення про стягнення з ПАТ
«ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 на
відшкодування судових витрат 2100,00 грн.

В іншій частині рішення є
законним та обґрунтованим, а тому
підстав для його зміни чи скасування не
убачається.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України,
колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «ПриватБанк»
відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити частково.

Рішення Шевченківського
районного суду м. Києва від 6 березня 2014
р. в частині вирішення питання про
розподіл судових витрат скасувати та
ухвалити в цій частині нове рішення
наступного змісту.

Стягнути з Публічного
акціонерного товариства «ПриватБанк»
на користь ОСОБА_1 на відшкодування
судових витрат 2100,00 грн.

В іншій частині рішення
Шевченківського районного суду м.
Києва від 06.03.2014 р. залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржено в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів шляхом подання до цього суду
касаційної скарги.

Головуючий:
Судді: