АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ [1]

19 червня 2014 року Колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого -
Немировської О.В.

суддів - Ящук Т.І.,
Чобіток А.О.

при секретарі -
Лужецькій І.С.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Києві цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до Державної
науково-виробничої корпорації
«Київський інститут автоматики» про
стягнення заробітної плати, середньої
заробітної плати за час затримки та
відшкодування моральної шкоди,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Подільського районного суду
м.Києва від 06 березня 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А:

позивач у грудні 2013 року звернувся до
суду з позовом, в якому просив стягнути
на його користь заробітну плату,
належну йому на день звільнення - 30.09.2010
р. в сумі 53 785 грн. 24 коп. за період з
березня 2009 р. по вересень 2010 р., середню
заробітну плату за час затримки
розрахунку в сумі 68 423 грн. 63 коп., а
також компенсацію заподіяної
моральної шкоди в розмірі 5 900 грн.,
оскільки внаслідок дій відповідача він
отримав душевну травму і стан його
здоров'я погіршився і він з 13.09.2010 р. по
18.12.2010 р. перебував на стаціонарному
лікуванні.

Рішенням Подільського районного суду
м. Києва від 06 березня 2014 року позов
було задоволено частково - стягнуто на
користь позивача заробітну плату в
сумі 53 785 грн. 24 коп., в задоволенні
іншої частини позову було відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням,
позивач подав апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати рішення та ухвалити
нове, яким позов задовольнити в повному
обсязі, посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
неповне з'ясування обставин по справі.

Заслухавши доповідь судді
Немировської О.В., дослідивши
матеріали справи, обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія дійшла
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

При зверненні до суду позивач
посилався на те, що він з 10.02.2006 р.
працював на посаді генерального
директора Державної
науково-виробничої корпорації
«Київський інститут автоматики» на
умовах контракту. 30.09.2010 р. його було
звільнено на підставі наказу
Міністерства промислової політики
України № 126-Д відповідно до п. 8 ст. 36
КЗпП України в зв'язку з розірванням
контракту. Оскільки при звільненні з
ним не було проведено розрахунку та не
виплачено заборгованість по
заробітній платі за період березень 2009
р. - вересень 2010 р. в сумі 53 785 грн. 24 коп.,
він просив стягнути з відповідача
вказану заборгованість та середній
заробіток за час затримки розрахунку в
сумі 68 423 грн. 63 коп. та моральну шкоду в
розмірі 5 900 грн.

Рішенням Подільського районного суду
м. Києва від 06 березня 2014 року позов
було задоволено частково - стягнуто на
користь позивача заробітну плату в
сумі 53 785 грн. 24 коп., в задоволенні
іншої частини позову відмовлено.

Задовольняючи позовні вимоги частково,
суд першої інстанції виходив з того, що
при звільненні позивача з ним не було
проведено виплату заборгованості по
заробітній платі, однак така невиплата
відбулась з вини самого позивача, який
працював на посаді директора та
направляв кошти за нецільовим
призначенням. З цих же підстав суд
відмови у відшкодуванні моральної
шкоди.

Такий висновок суду першої інстанції є
законним та обґрунтованим та
відповідає встановленим по справі
обставинам.

Суд першої інстанції правильно
застосував норми матеріального права
та послався на положення ст. 116, 117, 231,
237-1 КЗпП України.

Доводи, викладені позивачем в
апеляційній скарзі, були предметом
перевірки суду першої інстанції та
отримали належну правову оцінку.

Судом апеляційної інстанції було
витребувано з Подільського районного
суду м. Києва для дослідження в
судовому засіданні матеріали
цивільної справи №2607/11488/12 за позовом
ОСОБА_1 до ДНВК «Київський інститут
автоматики».

Як видно з матеріалів вказаної
цивільної справи, ОСОБА_1
нараховувалась заробітна плата в
період з березня 2009 р. по вересень 2010 р.
відповідно до наданих відомостей, які
містяться в Пенсійному фонді України.
Також в матеріалах справи містяться
дані з Державної податкової інспекції
у Шевченківському районі м. Києва щодо
сум утриманого податкового прибутку із
доходів ОСОБА_1 за період 2006-2010 р. Копії
вказаних довідок долучені до
матеріалів даної цивільної справи.

В наданій позивачем довідці (а/с 78)
зазначені суми заробітної плати, які
мали виплачуватись йому після
утримання із заробітної плати
податкового прибутку, утримань до
Фонду зайнятості, Фонду соціального
страхування та Пенсійного фонду
України.

До апеляційної скарги позивач додав
листки про тимчасову втрату
працездатності - з 25.10.2010 р. по 15.11.2010 р.,
з 16.11.2010 р. по 19.11.2010 р., з 07.12.2010 р. по 17.12.2010
р., з 18.10.2010 р. по 22.10.2010 р.. з 23.11.2010 р. по
06.12.2010 р. Однак доказів про те, що
захворювання позивача пов'язане з
фактом невиплати йому заробітної плати
або інших незаконних дій відповідача
ним не надано.

Суд першої інстанції правильно визнав
відсутність факту заподіяння позивачу
моральної шкоди, який працюючи на
посаді генерального директора ,
допустив заборгованість з виплати
заробітної плати працівникам

Таким чином, судом першої інстанції
було повно та всебічно встановлено
обставини справи, перевірено їх
доказами, правильно застосовано норми
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права, доводи,
викладені в апеляційній скарзі,
висновків суду не спростовують, а тому
рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів,

ухвалила:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а
рішення Подільського районного суду
м.Києва від 06 березня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ в касаційному
порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/6387/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Неганова Н.В.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Немировська О.В.