У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі
суддів: Бондаренко Н.В., Малько О.С.,
Шимківа С.С.,

секретар судового засідання: Пиляй І.С.

розглянула у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Рівненського міського суду від
17 грудня 2013 року в цивільній справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
розірвання спадкового договору,

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
позивачки та її представника ОСОБА_3,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рівненського міського суду
від 17 грудня 2013 року позов ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про розірвання спадкового
договору задоволено.

Розірвано спадковий договір, укладений
між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 21 червня 2008 року,
посвідчений приватним нотаріусом
Рівненського міського нотаріального
округу ОСОБА_4, зареєстрований в
реєстрі за № 1086.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1
покликається на незаконність та
необґрунтованість рішення в зв'язку з
невідповідністю висновків суду
обставинам справи, неповним
з'ясуванням судом обставин, що мають
значення для справи, порушенням та
неправильним застосуванням норм
матеріального та процесуального права.

Вважає, що в порушення ст. 109 ЦПК справу
розглянуто за місцезнаходженням
позивача, що обмежило її як відповідача
безперешкодно приймати участь у
справі. Крім того, суд неправомірно
відхилив її доводи, викладені у
запереченні на позовну заяву та взяв до
уваги свідчення позивача та свідків,
які не підтверджені належними доказами
та не відповідають дійсним обставинам
справи.

Також зазначає, що нею з позивачем було
укладено мирову угоду та 25 листопада 2013
року направлено до суду першої
інстанції заяву про закриття
провадження у даній справі, проте,
всупереч цьому суд продовжив розгляд
справи по суті без її участі, чим
порушив засади рівності та
змагальності сторін.

З наведених підставах просить рішення
суду першої інстанції скасувати та
направити справу на новий розгляд до
суду за місцем проживання відповідача.

Апеляційна скарга задоволенню не
підлягає, виходячи із наступних
підстав.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що
відповідачка умов спадкового договору
не виконувала, жодних доказів на
підтвердження своїх заперечень суду не
надала, тому наявні підстави для його
розірвання.

Такий висновок відповідає обставинам
справи та ґрунтується на вимогах
закону.

Частиною 1 статті 1302 ЦК України
встановлено, що за спадковим договором
одна сторона (набувач) зобов'язується
виконувати розпорядження другої
сторони (відчужувача) і в разі його
смерті набуває право власності на
майно відчужувача.

Згідно з ч. 1 статті 1308 ЦК України
спадковий договір може бути розірвано
судом на вимогу відчужувача у разі
невиконання набувачем його
розпоряджень.

Встановлено, що 21 червня 2008 року між
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладений спадковий
договір, за умовами якого позивачка
після своєї смерті передає у власність
ОСОБА_1 належну їй на праві приватної
власності квартиру АДРЕСА_1, а
відповідачка зобов'язується
виконувати розпорядження ОСОБА_2,
зазначені в даному договорі ( а.с. 4-5).

Згідно умов даного спадкового договору
ОСОБА_1, яка є онукою позивачки, брала
на себе зобов'язання щомісячно
забезпечувати ОСОБА_2 матеріально на
суму в розмірі прожиткового мінімуму,
встановленого для непрацездатних осіб,
забезпечувати їй відвідування
медичних закладів, виклик лікаря
додому та згідно з рецептами лікарів
належними лікувальними засобами
незалежно від їх вартості,
санаторно-курортним лікуванням, в разі
необхідності проводити поточний
ремонт квартири.

Статтею 60 ЦПК України визначено, що
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що відповідачка
неналежним чином виконувала умови
спадкового договору, жодного разу не
купувала позивачу ліки та продукти
харчування, у зв'язку з чим даний
договір на законних підставах підлягає
розірванню.

Протилежного відповідачкою не
доведено.

Безпідставними є доводи ОСОБА_1 про те,
що суд прийняв до розгляду заяву
позивача з порушенням ст. 109 ЦПК
України, так як за правилами виключної
підсудності, передбаченими ст. 114 ЦПК
України, спори щодо нерухомого майна
розглядаються за місцезнаходженням
цього майна.

Також, не заслуговують на увагу доводи
відповідачки про порушення судом
першої інстанції норм процесуального
права у зв'язку із ухваленням рішення
всупереч наявній в матеріалах справи
мировій угоді з позивачкою, оскільки
судом, як це передбачено положенням ст.
175 ЦПК України, мирова угода
затверджена не була.

Крім того, 5.12.2013 року ОСОБА_2 звернулась
до суду із заявою, в якій просила не
приймати до уваги мирову угоду
укладену між нею та відповідачкою
23.11.2013 року, оскільки вказана угода була
підписана нею внаслідок юридичної
необізнаності та помилки.

Враховуючи, що рішення ухвалено з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права і доводи
апеляційної скарги висновків суду не
спростовують, підстав для його
скасування немає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 317, 325
ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Рівненського міського суду
від 17 грудня 2013 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Судді:
Бондаренко Н.В.

Малько О.С.

Шимків С.С.