22-ц/775/896/2014(м)
Головуючий у 1 інстанції Хараджа О.О.
Суддя-доповідач Сорока Г.П.
12 червня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Донецької області в
головуючого - Сороки Г.П.,
суддів - Кочегарової
Л.М., Мироненко І.П.,
при секретарі - Макаровій О.А.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Маріуполі цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного
акціонерного товариства
«Маріупольський металургійний
комбінат імені Ілліча» про стягнення
заборгованої суми індексації
заробітної плати з компенсацією, за
апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства
«Маріупольський металургійний
комбінат імені Ілліча» на рішення
Іллічівського районного суду міста
Маріуполя Донецької області від 04
09 грудня 2013 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з позовом до відповідача
Публічного акціонерного товариства
«Маріупольський металургійний
комбінат імені Ілліча» (далі за текстом
ПАТ «ММК ім.Ілліча») та просила
стягнути з відповідача на її користь
індексацію заробітної плати з
компенсацією заборгованості за період
з 01 березня 2003 року по 09 червня 2006 року в
розмірі згідно з наданою відповідачем
довідкою про розрахунок індексації
заробітної плати з компенсацією
заборгованості, з утриманням ПАТ «ММК
ім.Ілліча» з цієї суми передбачених
законом податків та обов'язкових
платежів при її виплаті.
В обґрунтування позовних вимог
посилалася на те, що з 13.08.1994 року по
09.06.2006 року вона перебувала у трудових
відносинах з відповідачем. Під час її
трудової діяльності на підприємстві, з
01.03.2003 року по 09.06.2006 року при виплаті
заробітної плати відповідачем не
проводилась передбачена діючим
законодавством індексація заробітної
плати, внаслідок чого порушено її права
на оплату праці, які підлягають
відновленню шляхом зобов'язання
підприємства відповідача виплатити їй
Рішенням Іллічівського районного суду
міста Маріуполя Донецької області від
04 квітня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_2
до ПАТ «ММК ім..Ілліча про стягнення
заборгованої суми індексації
заробітної плати з компенсацією
задоволено.

Стягнуто з ПАТ «ММК ім..Ілліча»» на
користь позивачки індексацію
заробітної плати з компенсацією
заборгованості за період з березня 2003
року по 09 червня 2006 року в сумі 956,87 грн.
з утриманням ПАТ «ММК ім.Ілліча» з цієї
суми передбачених законом податків та
обов'язкових платежів при її виплаті.

Також стягнуто з ПАТ «ММК ім.Ілліча» на
користь держави судовий збір в розмірі
229,40 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, відповідач ПАТ «ММК
ім.Ілліча», посилаючись на його
необґрунтованість, неповне
встановлення обставин, що мають
значення для справи, порушення та
неправильне застосування норм
матеріального і процесуального права,
в апеляційній скарзі просить рішення
суду скасувати та ухвалити нове
рішення по суті позовних вимог, яким
повністю відмовити в задоволенні
позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника ПАТ «ММК ім.Ілліча»
Огненного А.Б., який доводи апеляційної
скарги підтримав, просив апеляційну
скаргу задовольнити, рішення суду
скасувати та ухвалити нове, яким в
задоволенні позову відмовити,
заперечення ОСОБА_2, яка просила
апеляційну скаргу відхилити, рішення
суду першої інстанції залишити без
зміни, перевіривши матеріали справи в
межах апеляційного оскарження та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню з таких
підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Судом встановлено і підтверджується
матеріалами справи, що позивачка в
період з 13 серпня 1994 року по 09 червня 2006
року перебувала у трудових відносинах
з ПАТ "ММК ім.Ілліча". За цей період їй
нараховувалась і виплачувалась
заробітна плата. Під час роботи
позивачки на підприємстві за спірний
період з березня 2003 року по липень 2006
року позивачці нараховувалась та
виплачувалась заробітна плата без
урахування вимог законодавства щодо
індексації її розміру у випадку
перевищення порогу інфляції.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з доведеності
підстав для стягнення індексації по
заробітній платі, що не була своєчасно
сплачена позивачеві, та що тягне за
собою відповідальність ПАТ «ММК ім.
Ілліча» у вигляді сплати працівникові
компенсації за затримку у виплаті цих
сум недоплаченої частини заробітної
плати.

З таким висновком суду колегія суддів
не може не погодитись.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про
індексацію грошових доходів громадян»,
індексація грошових доходів населення
- встановлений законами та іншими
нормативно-правовими актами України
механізм підвищення грошових доходів
населення, що дає можливість частково
або повністю відшкодовувати
подорожчання споживчих товарів і
послуг.

Індексація заробітної плати
здійснюється на підставі Закону
України «Про індексацію грошових
доходів населення» та Порядку
проведення індексації грошових
доходів населення, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 17 липня 2003 року № 1078, що дає
можливість частково або повністю
відшкодувати подорожчання споживачів
товарів та послуг. Об'єктом індексації
грошових доходів населення є оплата
праці як грошовий дохід громадян,
одержаний ними в гривнях на території
України і який не має разового
характеру.

Структуру заробітної плати визначено
ст. 2 Закону України «Про оплату праці»,
якою передбачено існування основної
заробітної плати, додаткової
заробітної плати та інших
заохочувальних та компенсаційних
виплат.

Додаткова заробітна плата - винагорода
за працю понад установлені норми, за
трудові успіхи та винахідливість та за
особливі умови праці. Вона включає
доплати, надбавки, гарантійні та
компенсаційні виплати, передбачені
чинним законодавством, премії,
пов'язані з виконанням виробничих
завдань і функцій.

Суми виплат, пов'язаних з індексацією
заробітної плати працівників, входять
до складу фонду додаткової заробітної
плати згідно з підпунктом 2.2.7
Інструкції із статистики заробітної
плати, затвердженої наказом
Держкомстату України від 13 січня 2004
року № 5, зареєстрованим в Міністерстві
юстиції України 27 січня 2004 року за №
114/8713.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про
компенсацію громадянам втрати частини
доходів у зв'язку з порушенням строків
їх виплати» підприємства, установи і
організації всіх форм власності та
господарювання здійснюють компенсацію
громадянам втрати частини доходів у
випадку порушення встановлених
строків їх виплати, у тому числі з вини
власника або уповноваженого ним органу
(особи).

Статтею 2 цього ж Закону передбачено, що
компенсація громадянам втрати частини
доходів у зв'язку з порушенням строків
їх виплати (далі - компенсація)
провадиться у разі затримки на один і
більше календарних місяців виплати
доходів, нарахованих громадянам за
період починаючи з дня набрання
чинності цим Законом. Під доходами у
цьому Законі слід розуміти грошові
доходи громадян, які вони одержують на
території України і які не мають
разового характеру: пенсії; соціальні
виплати; стипендії; заробітна плата
(грошове забезпечення) та інші.

Відповідно до ст. 3 Закону компенсації
обчислюється шляхом множення суми
нарахованого, але не виплаченого
громадянину доходу за відповідний
місяць (після утримання податків і
обов'язкових платежів) на індекс
інфляції в період невиплати доходу
(інфляція місяця, за який виплачується
доход, до уваги не береться.

Відповідно до ч. 2 ст. 233 КЗпП України, у
разі порушення законодавства про
оплату праці працівник має право
звернутися до суду із позовом про
стягнення належної йому заробітної
плати без обмеження будь-яким строком.

Таким чином, індексація є складовою
частиною заробітної плати і у разі
порушення законодавства про її
виплату, працівник має право
звернутися до суду з позовом про
стягнення належної йому індексації
заробітної плати без обмеження
будь-яким строком.

Згідно з рішенням Конституційного Суду
України від 15 жовтня 2013 року № 1-18/2013,
положення ч. 2 ст. 233 КЗпП України слід
розуміти так, що у разі порушення
законодавства про оплату праці
працівник має право звернутися до суду
з позовом про стягнення сум індексації
заробітної плати та компенсації втрати
частини заробітної плати у зв'язку з
порушенням строків її виплати як
складових належної працівнику
заробітної плати без обмеження
буд-яким строком незалежно від того, чи
були такі суми нараховані
роботодавцем.

Наявність факту порушення трудового
законодавства в частині невиплати
позивачу індексації заробітної плати
підтверджується розрахунком сум
індексації заробітної плати та
компенсації у зв'язку з порушенням
строків їх виплати, зведеним
відповідачем за період березень 2003
року - липень 2006 року в сумі 956,87грн., що
складається із суми індексації в
розмірі 469,01грн. і компенсації за
несвоєчасну виплату у розмірі 487,86грн.

Визначений відповідачем розмір
заборгованості суми індексації
заробітної плати та компенсації у
зв'язку з порушенням строків їх виплати
по липень 2006 року повністю укладається
в межі визначеного позивачем періоду у
змісті позовної заяви - по 09.06.2006 року.

Оскільки позивачка рішення суду не
оскаржила, колегія суддів,
переглядаючи справу в межах заявленого
позову та доводів апеляційної скарги,
погоджується з рішенням суду щодо
розміру заборгованості суми
індексації заробітної плати та
компенсації за несвоєчасну сплату, яку
відповідач повинен сплатити позивачу.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують правильності висновків
суду першої інстанції.

Ніяких нових обставин, які не були
предметом розгляду судом першої
інстанції та могли б вплинути на
правильність висновків та рішення суду
представником відповідача не наведено
та нових доказів в суді апеляційної
інстанції не надано.

Порушень норм процесуального права, як
б призвели до неправильного вирішення
справи та є безумовними для скасування
чи зміни рішення, у справі не
встановлено.

З урахуванням наведеного, переглядаючи
справу відповідно до вимог ст.303 ЦПК
України в межах позовних вимог,
заявлених в суді першої інстанції, та в
межах доводів апеляційного оскарження
на підставі доказів, наданих сторонами,
які відповідно до вимог ст.ст.10,60 ЦПК
України зобов'язані довести ті
обставини, на які вони посилаються як
на підставу своїх вимог та заперечень,
колегія суддів приходить до висновку,
що рішення суду відповідає вимогам
матеріального та процесуального права,
апеляційних підстав для скасування чи
зміни рішення суду не вбачається, тому
рішення суду підлягає залишенню без
зміни, у зв'язку з чим апеляційна скарга
підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст.307,308,313,314 ЦПК України,
колегія суддів,-

У Х В А Л И Л
А :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства
«Маріупольський металургійний
комбінат імені Ілліча» відхилити.

Рішення Іллічівського районного суду
міста Маріуполя Донецької області від
04 квітня 2014 року залишити без зміни.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до суду
касаційної інстанції.

Головуючий :
Сорока Г.П.

Судді :
Кочегарова Л.М.

Мироненко І.П.