Справа № 369/8653/13-ц
провадження 2/369/372/14
РІШЕННЯ

Іменем України

28.01.2014 року Києво - Святошинський
районний суд Київської області в
складі:

головуючої судді Пінкевич Н.С.,

при секретарі Сохань Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, орган
приватизації відкритого акціонерного
товариства «Київська обласна база МТ і
СЗ «Облагротехсервіс», публічне
акціонерне товариство
«Облагротехсервіс» про визнання
недійсним і скасування розпорядження,
свідоцтва про право власності, -

в с т а н о в и в :

У вересні 2013 року позивач звернувсь до
суду з даним позовом. Свої вимоги
мотивував тим, що у 1986 році він отримав
ордер на квартиру АДРЕСА_1, на підставі
якого проживає в ній і до цього часу.
Разом з ним у вказану квартиру згідно
ордеру вселились ОСОБА_2 та ОСОБА_3
Рішенням Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 20
жовтня 2003 року змінено договір найму
житлового приміщення та встановлено
порядок користування нею між ним,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 Проте нещодавно йому
стало відомо, що відповідачі подали
заяву до органу приватизації,не
зазначивши його проживання в спірній
квартирі. На підставі поданої заяви
органом приватизації було видано
розпорядження про передачу квартири
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у спільну часткову
власність. 22 березня 2004 року останнім
видано свідоцтво про право власності
по ? частину спірної квартири кожній.
Вважає таке розпорядження та свідоцтво
про право власності такими, що грубо
порушують його права, оскільки він
позбавлений можливості приватизувати
належну йому частку квартири. Тому
просив суд визнати недійсним та
скасувати розпорядження органу
приватизації Відкритого акціонерного
товариства «Київська обласна база МТ і
СЗ «Облагротехсервіс» від 22 березня 2004
року про передачу у спільну часткову
власність квартири АДРЕСА_1; визнати
недійсним свідоцтво про право
власності на житло від 22 березня 2004
року про визнання власниками
вищевказаної квартири ОСОБА_2 та ОСОБА_3
по ? частині кожна.

У судовому засіданні позивач підтримав
позовні вимоги. Просив суд
задовольнити позов у повному обсязі з
підстав, викладених у позові.

У судовому засіданні відповідачка
ОСОБА_2 позов визнала. Суду пояснила, що
при оформленні свідоцтва про право
власності на житло їй було відомо про
порушення цим прав ОСОБА_1 Тому не
заперечувала проти задоволення позову.

У судове засідання відповідачка
ОСОБА_3, представники органу
приватизації відкритого акціонерного
товариства «Київська обласна база МТ і
СЗ «Облагротехсервіс», публічне
акціонерне товариство
«Облагротехсервіс» не зявилися. Про
час, день та місце розгляду справи
повідомлені належним чином. Причини
неявки суду не повідомили. Письмових
клопотань про відкладення розгляду
справи до суду не надходило.

Заслухавши пояснення сторін.
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Згідно статті 3 ЦПК України кожна особа
має право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутись до суду за
захистом своїх порушених , невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених ст. 61 цього
кодексу.

Відповідно до п.11 ст.8 Закону України "
Про приватизацію державного житлового
фонду" всі спори , що виникають при
приватизації квартир державного
житлового фонду вирішуються судом.

При розгляді справи судом встановлено,
що 16 грудня 1985 року виконавчим
комітетом Києво-Святошинської
районної ради народних депутатів
Київської області видано ОСОБА_1, сім`я
якого складається з 4 чоловік (ОСОБА_2 -
дружина, ОСОБА_4 - син, ОСОБА_3 - дочка),
ордер №022944 на право зайняття
трикімнатної квартири АДРЕСА_1 .

Рішенням Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 20
жовтня 2003 року змінено договір найму
вищевказаної квартири та виділено в
користування ОСОБА_2, ОСОБА_3 кімнати,
жилою площею відповідно 9,1, 15, 7 кв.м, а в
користування ОСОБА_1 - кімнату жилою
площею 12,4 кв.м., залишено в загальному
користуванні сторін коридор, кухню
туалет та ванну.

27 січня 2004 року ОСОБА_2 звернулась до
керівника органу приватизації із
заявою згідно Закону України «Про
приватизацію державного житлового
фонду» про оформлення передачі в
приватну власність квартири в
приміщенні комунальної квартири, яку
вона займає разом із членами сім`ї на
умовах найму (а.с.9). При цьому до заяви
додано довідку ф.4 про склад сім`ї
наймача ізольованої квартири та
займані ним приміщення, в якій
проживаючими зазначено ОСОБА_2 та дочку
ОСОБА_3 (а.с. 10).

Розпорядженням органу приватизації №23
від 22 березня 2004 року задоволено заяву
ОСОБА_2 та передано квартиру АДРЕСА_1 у
спільну часткову власність.

На підставі вищезазначеного
розпорядження органом приватизації
Відкритого акціонерного товариства
«Київська обласна база МТ і СЗ
«Облагротехсервіс» видано ОСОБА_2 та
дочці ОСОБА_3 свідоцтво про право
спільної часткової власності на
вищевказану квартиру по ? частині
кожній.

З довідки №928, виданої 12 червня 2012 року
виконавчим комітетом Тарасівської
сільської ради Києво-Святошинського
району Київської області вбачається,
що наймачем спірної квартири є ОСОБА_1

Стаття 65-1 ЖК закріплює право на
придбання громадянами жилих приміщень,
які вони займають, у приватну власність
. З положень цієї статті вбачається, що
наймачі жилих приміщень у будинках
державного чи громадського житлового
фонду без обмежень можуть за згодою
всіх повнолітніх членів сім'ї, які
проживають разом з ними, придбати
приміщення, які вони займають, у
власність на підставах не передбачених
чинним законодавством.

Законом України «Про приватизацію
державного житлового фонду» від 19
червня 1992 року визначено, що метою
приватизації державного житлового
фонду є створення умов для здійснення
права громадян на вільний вибір
способу задоволення потреб у житлі.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України
«Про приватизацію державного
житлового фонду» приватизація
державного житлового фонду - це
відчуження квартир на користь громадян
України.

Статтею третьою вказаного Закону
передбачено, що приватизація
державного житлового фонду
здійснюється шляхом безоплатної
передачі громадянам квартир.
Відповідно до п.2 ст.8 Закону України
«Про приватизацію державного
житлового фонду», п.5 Положення «Про
порядок передачі квартир у власність
громадян»передача займаних квартир
здійснюється в приватну власність
тільки за письмовою згодою всіх
повнолітніх членів сім'ї.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про
приватизацію державного житлового
фонду" органи приватизації на підставі
заяви громадянина приймають рішення
про приватизацію, згідно з яким житло
передається у приватну власність. Така
передача житла у власність громадян
оформлюється свідоцтвом про право
власності на квартиру (будинок), яке
реєструється в органах приватизації та
не потребує нотаріального посвідчення.

Таким чином, чинним законодавством
передбачено, по-перше, наявність волі
громадянина на приватизацію житла;
по-друге, прийняття відповідного
рішення органом приватизації, який у
конкретних правовідносинах впроваджує
волю держави, що виражена у Законі.

При цьому, органи приватизації не
мають права відмовити мешканцям
квартир (будинків) у приватизації
займаного ними житла, за винятком
обмежень, що встановлені для
приватизації деяких категорій житла
(квартири-музеї; квартири (будинки),
розташовані на територіях закритих
військових поселень, тощо). Тому лише
громадянин може як відмовитись, так і
погодитись на приватизацію найманого
ним житла з державного житлового фонду.
Його контрагенти - державні
приватизаційні органи - у разі
виявлення відповідної волі
громадянина щодо приватизації житла
мають лише обов'язок здійснити
оформлення необхідних приватизаційних
документів та, за малим винятком що
стосується обмеження на приватизацію
деяких категорій житла, не можуть
відмовити у приватизації.

З матеріалів справи та пояснень сторін
судом встановлено, що передача
квартири АДРЕСА_1 із державного
житлового фонду у приватну спільну
сумісну власність відповідачів
проведена без письмової згоди наймача -
ОСОБА_1, а тому розпорядження №23 від 22
березня 2004 року є таким, що видане з
порушенням норм чинного законодавства.
Крім того, вищевикладені обставини та
матеріали справи вказують на те, що
правовстановлюючий документ, що
виготовлявся в процесі приватизації
зазначеної квартири свідоцтво про
право спільної часткової власності на
житло, також не відповідає вимогам
чинного законодавства та підлягає
скасуванню.

З таких обставин. Суд приходить до
висновку про обґрунтованість вимог
позивача ОСОБА_1 та задоволення позову
у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 3, 10, 60, 208, 209, 212-215 ЦПК України, ст.8
Закону України " Про приватизацію
державного житлового фонду ", суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 задоволити.

Визнати недійсним та скасувати
розпорядження органу приватизації
відкритого акціонерного товариства
«Київська обласна база МТ і СЗ
«Облагротехсервіс» №23 від 22 березня 2004
року про передачу у спільну часткову
власність квартири АДРЕСА_1.

Визнати недійсним та скасувати
свідоцтво про право власності на житло,
видане органом приватизації
відкритого акціонерного товариства
«Київська обласна база МТ і СЗ
«Облагротехсервіс» 22 березня 2004 року,
на ім'я ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на квартиру
АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Н.С. Пінкевич