Провадження №2/756/1020/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2014 року Оболонський районний
суд м. Києва у в складі:

головуючого судді Белоконної І.В.

секретарі Поливко М.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа:
ОСОБА_4 про визнання недійсним
договору дарування квартири та
переведення прав і обов'язків набувача
частки у квартирі, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач через свого представника
звернулась до суду в порядку
цивільного судочинства з позовом до
відповідачів про визнання частково
недійсним договору дарування 69/100
частки квартири та переведення прав та
обов'язків набувача 69/100 частини
квартири на позивача.

Свої позовні вимоги позивач ОСОБА_1
обґрунтовувала тим, що у період 2003-2005
років, вона передала відповідачу
ОСОБА_3, який є її колишнім чоловіком,
50000 доларів США на придбання та ремонт
квартири для їх спільній дочці -
відповідачу по справі ОСОБА_3 та для
неї. Позивачу було відомо, що
відповідач ОСОБА_2 оформив договір
інвестування будівництва на спірну
квартиру на своє ім'я, але запевняв
позивача, що реєстрація права
власності на зазначену квартиру буде
зареєстровано за відповідачем ОСОБА_3
та позивачем ОСОБА_1 Однак позивач
дізналась,що 29.04.2008 р був укладений
договір дарування, згідного якого
позивач ОСОБА_2 подарував відповідачу
ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1.

Посилаючись на ч. 1 ст.230 ЦК України,
позивач просила суд визнати договір
дарування від 29.04.2008 року недійсним та
визнати її набувачем 69/100 частини
квартириАДРЕСА_1, оскільки за її кошти
була придбана відповідна частка
квартири, а відповідач ОСОБА_2, як
сторона договору дарування замовчав
наявність обставин, які мали би
перешкодити вчиняти правочин на
умовах, на яких його було вчинено.

У судовому засіданні представник
позивача та позивач не з'явились,
надали суду заяву про розгляд справи за
їх відсутністю, позовні вимоги
підтримали, просив суд позов
задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання
не з'явився, надав суду клопотання про
розгляд справи за його відсутністю та
вирішити спір на розсуд суду. У
письмових запереченнях на позовну
заяву зазначав, що, дійсно у період
2003-2005 р.р. позивач передавала йому 50000
доларів США на купівлю квартири та не
заперечував існування домовленості з
позивачем про те, що квартира мала бути
первино оформлена і на неї також, проте
оскільки метою домовленості було
забезпечити їх спільну доньку власним
житлом, то, подарувавши квартиру доньці
ОСОБА_3 позивач реалізував мету
домовленості між позивачем та ним.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання
не з'явилась, про день, час та місце
судового засідання повідомлялась
належним чином, про причини неявки суду
не повідомляла. У письмових
запереченнях зазначила, про те що
жодних письмових документів на
виконання домовленості про набуття
позивачем ОСОБА_1 частки в належній
тепер ОСОБА_3 квартирі між її батьками
не укладалось, а отже немає підстав для
переоформлення права власності на
спірну квартиру, як і немає законних
підстав обмежувати відповідачам
свободу договору. Просила у
задоволенні позову відмовити за
безпідставністю.

Третя особа, яка була залучена судом до
справи за клопотанням представника
позивача, ОСОБА_4, у судове засідання не
з'явилась, була повідомлена про про
день, час та місце судового засідання
повідомлялась належним чином, про
причини неявки суду не повідомляла.

Дослідивши матеріали справи, зібрані у
справі докази, суд приходить до
висновку, що позов не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 29.09.2003 року між
ЗАТ «Трест Київміськбуд-1» та ОСОБА_2
укладено договір інвестування
будівництва житлового будинку, а саме
квартири АДРЕСА_1.

Право приватної власності на
зазначену квартиру зареєстровано за
реєстровим №44457 від 04.05.2005р. в
Київському БТІ та реєстрації права
власності на об'єкти нерухомого майна
за ОСОБА_2.

Як вбачається з матеріалів справи,
29.04.2008 року між ОСОБА_2 (дарувальник) та
ОСОБА_3 (обдарований) було укладено
договір дарування, відповідно до умов
якого подаровано квартиру АДРЕСА_1.
Договір був посвідчений приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_7

Згідно з приписами ч.3 ст.203 ЦК України
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі.

У ст.627 ЦК України закріплено принцип
свободи договору, у відповідності до
якого сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ЦК України, якщо
одна із сторін правочину навмисно
ввела другу сторону в оману щодо
обставин, які мають істотне значення
(частина перша статті 229 цього Кодексу),
такий правочин визнається судом
недійсним. Обман має місце, якщо
сторона заперечує наявність обставин,
які можуть перешкодити вчиненню
правочину, або якщо вона замовчує їх
існування.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень, а
як вбачається з матеріалів справи
позивачем не було доведено, що договір
дарування від 09.04.2008 року було укладено
під впливом обману, не доведено
наявності умислу в діях відповідачів,
істотність значення обставин, щодо
яких особу введено в оману та сам факт
обману позивача.

З цих підстав, відповідно до принципу
змагальності цивільного судочинства,
суд приходить до висновку про
необхідність відмовити у задоволенні
позову ОСОБА_1

З огляду на вищенаведене, відповідно до
ст.ст.15, 16, 203, 229 Цивільного кодексу
України, та, керуючись ст.ст.4, 10, 11, 60, 88,
209, 212-215 Цивільного процесуального
кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4 про
визнання недійсним договору дарування
квартири та переведення прав і
обов'язків набувача частки у квартирі -
відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається Апеляційному суду м.Києва
через Оболонський районний суд м.Києва
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя
І.В. Белоконна