АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22 -ц/796/5100/2014 року
Головуючий у 1-й інстанції: Катющенко
Доповідач: Чобіток А.О.
Ухвала

Іменем України

17 квітня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі :

головуючого - судді Чобіток А.О..

суддів - Немировської О.В.,Шкоріної О.І.

при секретарі - Лужецькій І.С.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Києві
апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "БТА Банк" на
ухвалу Дніпровського районного суду м.
Києва від 20 січня 2014 року в справі за
позовом Публічного акціонерного
товариства "БТА Банк" до
ОСОБА_1,ОСОБА_2,ОСОБА_3 про солідарне
стягнення заборгованості за кредитним
договором по донарахованих процентах
та штрафних санкціях,-

в с т а
н о в и л а :

Ухвалою Дніпровського районного
суду м. Києва від 20.01.2014 року відмовлено
в задоволенні заяви позивача про
забезпечення позову шляхом заборони
Відділу державної виконавчої служби
Деснянського районного управління
юстиції у м. Києві вчиняти будь-які дії
із коштами,що перебувають на рахунках
ДВС та підлягають поверненню
ОСОБА_3,зокрема заборонити ДВС
здійснювати передачу (повернення)
коштів,що залишилися від реалізації
квартири АДРЕСА_1,що належала
ОСОБА_2,ОСОБА_3 в межах суми даного
позову 39 970,62 грн.

В апеляційній скарзі позивач
просить скасувати ухвалу,посилаючись
на її незаконність та порушення судом
норм процесуального права при її
постановленні,і постановити нову про
задоволення заяви про забезпечення
позову у визначений спосіб.

Вислухавши доповідь судді,
пояснення осіб, що з»явилися в судове
засідання, обговоривши доводи
апеляційної скарги , обставини справи ,
колегія суддів приходить до
наступного.

Встановлено, що 01 липня 2008 року
ВАТ «БТА Банк», яке змінило своє
найменування на ПАТ «БТА Банк» та
ОСОБА_1 уклали кредитний договір №
025/016/08-22-4, за умовами якого банк надав
кредит у розмірі 75 000 грн.. На виконання
взятих ОСОБА_1 зобов»язань, банк з
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 уклав договори поруки.
За неналежне виконання умов кредитного
договору банк звернувся до суду про
солідарне стягнення з вказаних осіб
заборгованості та в подальшому про
солідарне стягнення заборгованості по
донарахованих процентах та штрафних
санкцій, за результатним розгляду яких
позивачем було пред»явлено до
примусового виконання виконавчі листи
на суму 189 956,66 грн..

В процесі виконання зведеного
виконавчого провадження із
солідарного стягнення з боржників
заборгованості, Відділом державної
виконавчої служби Деснянського РУЮ у
м.Києві було реалізовано квартиру
АДРЕСА_1, що належала солідарному
боржнику ОСОБА_3 за ціно. 283 500,00 грн.

03.03.2013 року на рахунок банку надійшли
кошти, отримані від реалізації
зазначеної квартири в сумі 189 956,66 грн.,
стягнутої відповідно до судових
рішень.

31.12.2013 року ПАТ «БТА Банк» пред»явив до
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 позов про
солідарне стягнення заборгованості за
кредитним договором по донарахованих
процентах та штрафних санкціях в
загальному розмірі 39 970,62 грн., які було
нараховано банком за період між
ухваленням судових рішень та їх
фактичним виконанням.

В заяві про забезпечення позову
ПАТ «БТА Банк» просив суд заборони
Відділу державної виконавчої служби
Деснянського районного управління
юстиції у м.Києві вчиняти будь-які дії
із коштами,що перебувають на рахунках
ДВС та підлягають поверненню
ОСОБА_3,зокрема заборонити ДВС
здійснювати передачу (повернення)
коштів,що залишилися від реалізації
квартири АДРЕСА_1,що належала
ОСОБА_2,ОСОБА_3 в межах суми даного
позову 39 970,62 грн..

Відповідно до Постанови № 9
Пленуму Верховного Суду України від 22
грудня 2006 року «Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення
позову», розглядаючи заяву про
забезпечення позову, суд має з
урахуванням доказів, наданих позивачем
на підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема, в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з»ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

При цьому, вирішуючи питання про
забезпечення позову, суд має брати до
уваги інтереси не тільки позивача, а й
інших осіб, права яких можуть бути
порушені у зв»язку із застосуванням
відповідних заходів.

Згідно з п.1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України,
позов забезпечується накладенням
арешту на майно або грошові кошти, що
належать відповідачеві і знаходяться у
нього або інших осіб.

Відмовляючи в задоволенні заяви
про забезпечення позову у вищевказаний
спосіб, суд виходив з того, що вимоги
щодо заборони ВДВС Деснянського РУЮ в
м.Києві вчиняти будь-які дії із коштами,
що перебувають на рахунках ДВС та
підлягають поверненню ОСОБА_3, не є
предметом позовних вимог, а випливають
із процедури виконавчого провадження,
що пов»язані з виконанням рішення суду.

Такий висновок суду є законним та
обґрунтованим, доводи апеляційної
скарги якого не спростовують.

Так, статтею 43 Закону України
«Про виконавче провадження»,
встановлено, що розподіл стягнутих
державним виконавцем з боржника за
виконавчим провадженням грошових сум
(у тому числі одержаної від реалізації
майна боржника) здійснюється у такому
порядку: 1) у першу чергу повертається
авансовий внесок сторін та інших осіб
на організацію та проведення
виконавчих дій; 2) у другу чергу
компенсуються витрати державної
виконавчої служби, пов'язані з
організацією та проведенням
виконавчих дій, не покриті авансовим
внеском сторін та інших осіб; 3) у третю
чергу задовольняються вимоги
стягувача та стягується виконавчий
збір у розмірі 10 відсотків фактично
стягнутої суми; 4) у четверту чергу
стягуються штрафи, накладені державним
виконавцем відповідно до вимог цього
Закону. Розподіл грошових сум у
черговості, зазначеній у частині
першій цієї статті, здійснюється по
мірі їх стягнення. Сума, що залишилася
після сплати штрафів, повертається
боржнику.

Крім того, статтею 44 цього Закону
встановлено черговість задоволення
вимог стягувачів у разі недостатності
стягнутої суми для задоволення всіх
вимог стягувачів.

Таким чином, запропонований
позивачем спосіб забезпечення позову
може призвести до порушення прав та
інтересів інших осіб та буде прямим
втручанням у порядок виконання рішень
судів та інших органів (посадових осіб),
що відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному
порядку.

На підстав викладеного ухвала
суду є законною та обґрунтованою,
підстави до скасування якої відсутні.

Керуючись ст. ст. 304, 307, 312-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а
л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "БТА Банк"
відхилити .

Ухвалу Дніпровського районного
суду м. Києва від 20 січня 2014 року
залишити без змін .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий -
Судді -