У х в а л а

23 червня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Макарчука М.А.

суддів: Дем᾿?яносова М.В.,
Мазур Л.М.,

Леванчука А.О.,
Штелик С.П.

розглянувши у судовому засіданні заяву
ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 21 травня 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_4 до казенного
підприємства «Науково - виробничий
комплекс «Іскра» про стягнення
середнього заробітку за час затримки
розрахунку,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2012 року ОСОБА_4 звернулася до
суду із позовом, в якому стягнути з
відповідача на свою користь середній
заробіток за час затримки розрахунку,
починаючи з 12 червня 2012 року до 1 жовтня
2012 року з розрахунку середньоденної
заробітної плати у сумі 10 111 грн. 80 коп.
та витрати на правову допомогу у сумі 1
тис. грн.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що з
відповідачем перебувала у трудових
відносинах з 23 липня 1984 року до 12 червня
2012 року, працюючи на посаді лікаря
акушера-гінеколога. 12 червня 2012 року
була звільнена у зв'язку зі скороченням
штату працівників на підставі п. 1 ст. 40
КЗпП України. Заборгованість
підприємства по виплаті заробітної
плати була виплачена їй лише 1 жовтня 2012
року у сумі 10 882 грн. 76 коп.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Запоріжжя від 10 грудня 2012 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Запорізької області
від 5 лютого 2013 року, в задоволенні
позову ОСОБА_4 відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 21 травня 2013 року
касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилено,
рішення Шевченківського районного
суду м. Запоріжжя від 10
грудня 2012 року та ухвалу апеляційного
суду Запорізької області від
5 лютого 2013 року залишено без змін.

У травні 2014 року до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ надійшла заява ОСОБА_4 про
перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 21 травня 2013 року з підстав
неоднакового застосування судами
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, а саме ст. ст.
116, 117 КЗпП України, що потягло, на її
думку, ухвалення різних за змістом
рішень у подібних правовідносинах.

Відповідно до ст. 355 ЦПК України заява
про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

На підтвердження доводів неоднакового
застосування судами касаційної
інстанції норм матеріального права,
заявником додано до заяви копії
постанови Верховного Суду України від 3
липня 2013 року та ухвал Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 25 липня 2012 року, 15 серпня 2012
року, 15 травня 2013 року, 16 квітня
2014 року, постановлених за результатом
розгляду справ у подібних
правовідносинах.

Згідно з п. 9 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 11 від 30 вересня

2011 року «Про судову практику
застосування статей 353-360 Цивільного
процесуального кодексу України»
судовими рішеннями, на які заявник
посилається на підтвердження підстави,
передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України,
можуть бути рішення:

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ;

Вищого адміністративного суду України;

Вищого господарського суду України;

Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України, ухвалені як
судом касаційної інстанції;

апеляційних судів загальної
юрисдикції як судів касаційної
інстанції в цивільних справах, яким
право на перегляд у касаційному
порядку цивільних справ було надано
Законом «Про внесення змін до Закону
України «Про судоустрій України щодо
забезпечення касаційного розгляду
цивільних справ» від 22 лютого 2007 року №
697-V.

Зазначений перелік таких судових
рішень є вичерпним. Обов'язковою є
умова, щоб цими рішеннями, які набрали
законної сили, вирішено спір по суті, та
в них судом (судами) касаційної
інстанції неоднаково застосовано одні
й ті самі норми матеріального права.

З урахуванням викладеного не може
здійснюватися посилання на
підтвердження підстави, встановленої
пунктом 1 частини першої
статті 355 ЦПК України, на постанову
Верховного Суду України від
3 липня 2013 року, оскільки вона не є
судовим рішенням суду касаційної
інстанції.

Зі змісту заяви та долучених до неї
копій ухвал Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 25 липня 2012 року,
15 серпня 2012 року, 15 травня 2013 року, 16
квітня 2014 року не вбачається
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, оскільки із
доданих до заяви судових рішень (ухвал)
не вбачається однакових фактичних
обставин та подібних правовідносин у
порівнянні з судовим рішенням
(ухвалою), яке оскаржується, а тому у
допуску справи до провадження слід
відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом ОСОБА_4 до
казенного підприємства «Науково -
виробничий комплекс «Іскра» про
стягнення середнього заробітку за час
затримки розрахунку, за заявою ОСОБА_4
про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 21 травня 2013 року до
провадження Верховного Суду України
відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.А.
Макарчук

Судді:
М.В. Дем᾿?яносов

А.О. Леванчук

Л.М. Мазур

С.П. Штелик