Справа № 135/2087/13-ц
Провадження у справі № 4-с/135/1/14
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.04.2014
Ладижинський міський суд Вінницької
області у складі: головуючого судді
Патраманського І.О.,

за участю: секретаря судового
засідання Марченко О.В.,

скаржника ОСОБА_1, представника
скаржника ОСОБА_2,

представника заінтересованої особи
ОСОБА_3 ОСОБА_4,

головного державного виконавця ВДВС по
м. Ладижину Тростянецького МУЮ Поліщук
О.Б.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Ладижин Вінницької
області скаргу ОСОБА_1 на постанову про
закінчення виконавчого провадження
від 06.09.2013 року ВП № 28508050, прийняту
головним державним виконавцем ВДВС по
м. Ладижину Тростянецького МУЮ Поліщук
Оксаною Борисівною по справі № 2-37 за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про звернення
стягнення на цілий житловий будинок,-

ВСТАНОВИВ:

18 листопада 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
Ладижинського міського суду із скаргою
на постанову про закінчення
виконавчого провадження від 06.09.2013 р. ВП
№ 28508050, прийняту головним державним
виконавцем ВДВС по м. Ладижину
Тростянецького міжрайонного
управління юстиції Поліщук О.Б. у
відповідності до п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону
України «Про виконавче провадження» за
виконавчим листом № 2-37 від 31.03.2011 р.,
який виданий Ладижинським міським
судом Вінницької області про звернення
стягнення на цілий житловий будинок
АДРЕСА_1, належний на праві власності
ОСОБА_3 в рахунок погашення
заборгованості за договором позики від
25.01.2006 р. в межах суми 491934 грн 62 коп.

На обґрунтування скарги зазначено, що у
виконавчому листі № 2-37 від 31.03.2011 р.,
виданим Ладижинським міським судом
зазначено спосіб виконання рішення
суду - це звернення стягнення на цілий
житловий будинок АДРЕСА_1, належний
ОСОБА_3 в рахунок погашення
заборгованості за договором позики від
25.01.2006 року в межах суми в розмірі 491934
грн. 62 коп.

Порядок звернення стягнення на
заставне майно передбачено ст. 54 Закону
України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч.5 ст. 54 Закону України
«Про виконавче провадження»
реалізація заставленого майна
здійснюється в порядку, встановленому
Законом України «Про виконавче
провадження» .

Відповідно до ч.1 ст. 52 Закону України
«Про виконавче провадження» звернення
стягнення на майно боржника полягає в
його арешті, вилучені та примусовій
реалізації.

Виконавче провадження може бути
закінчено у відповідності до п. 8 ч.1 ст.
49 Закону України «Про виконавче
провадження» у разі фактичного
виконання в повному обсязі рішення
згідно з виконавчим документом .

Згідно матеріалів виконавчого
провадження № 28508050 державні виконавці
не звернули стягнення на цілий
житловий будинок АДРЕСА_1, а отже
виконавче провадження не могло бути
закінчено у відповідності до п.8 ч.1 ст. 49
Закону України «Про виконавче
провадження».

Окрім того, зазначає, що дійсно 06.09.2013 р.
він звернувся на адресу державної
виконавчої служби, щоб повідомити про
те, що на підставі договору іпотеки він
здійснив переведення прав власника на
житловий будинок АДРЕСА_1 на себе
згідно Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень», щоб державні
виконавці вжили заходів до завершення
виконавчого провадження. Проте, подана
ним заява про закінчення виконавчого
провадження на підставі п. 8 ст. 49 Закону
України «Про виконавче провадження» не
є передбаченою Законом України «Про
виконавче провадження» правомірною
підставою для закінчення виконавчого
провадження у даному виконавчому
листі, оскільки виконавче провадження
за обставин переведення прав власника
на заставне майно на заставоутримувача
могло бути завершено у відповідності
до п.1 ч.1 ст. 49 Закону України «Про
виконавче провадження» у зв'язку із
визнанням судом відмови стягувача від
примусового виконання рішення суду.

До скарги ОСОБА_1 18.11.2013 р. додано
клопотання, в якому він просить
відновити строк подання скарги на
постанову про закінчення виконавчого
провадження від 06.09.2013 р. ВП № 28508050,
зазначивши, що строк пропущений з
поважних причин, оскільки він з 16 год. 00
хв. 06.09.2013 р. по 18 год. 00 хв. 17.11.2013 р.
перебував у відрядженні в м. Києві,
Сімферополі з приводу укладення
договорів постачання будівельних
матеріалів для магазину «Еко-Дім», що
стверджується відповідною довідкою №
46 від 26.11.2013 р..

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його
представник ОСОБА_2 просили
задовольнити скаргу, посилаючись на
обставини викладені у ній.

Представник ВДВС по м. Ладижину
Тростянецького міжрайонного
управління юстиції - головний
державний виконавець Поліщук О.Б. в
судовому засіданні пояснила, що 01.09.2011
на виконання до відділу державної
виконавчої служби Ладижинського
міського управління юстиції надійшов
виконавчий лист №2-37 від 31.03.2011 р.
Ладижинського міського суду. Того ж дня
було винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження.

Починаючи з 01.09.2011 р. до 06.09.2013 р.,
працівниками відділу проводились усі
можливі виконавчі дії, спрямовані на
виконання даного рішення суду, а саме:
опис та арешт майна боржника,
проведення його оцінки з метою
подальшої передачі його на реалізацію.
19.08.2013 відділом ДВС по місту Ладижину
Тростянецького МРУЮ було винесено
постанову про поновлення виконавчого
провадження за виконавчим листом №2-37
від 31.03.2011 р. Ладижинського міського
суду в зв'язку із скасуванням
Ладижинським міським судом
забезпечення позову у вигляді
зупинення виконавчого провадження.
Дана постанова була вручена ОСОБА_1 під
розписку 21.08.2013 р., про що свідчить його
підпис на примірнику постанови.

05.09.2013 р. ОСОБА_1 звернувся до відділу
державної виконавчої служби по місту
Ладижину Тростянецького
міськрайонного управління юстиції із
заявою про закінчення виконавчого
провадження №28508050 за виконавчим
листом №2-37 від 31.03.2011 р. Ладижинського
міського суду згідно п. 8 ст. 49 Закону
України «Про виконавче провадження», в
зв'язку з фактичним виконанням рішення
суду.

06.09.2013 року було винесено постанову
№28508050 про закінчення виконавчого
провадження згідно п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону
України «Про виконавче провадження».
Пунктом 2 постанови про закінчення
виконавчого провадження №28508050 від
06.09.2013 р. зазначено, що дана постанова
може бути оскаржена до Ладижинського
міського суду в 10-денний строк з
моменту її одержання. Дана постанова
була вручена під розписку ОСОБА_1 06.09.2013
р., про що свідчить його підпис в
постанові №28508050 від 06.09.2013 р..

Зі скаргою на дану постанову ОСОБА_1
звернувся до Ладижинського міського
суду 18.11.2013 р.. Отже, з дня винесення
постанови до подання скарги пройшло 2
місяці та 12 днів, що свідчить про
пропуск скаржником строку на
оскарження вищезазначеної постанови.

Крім того, зазначила, що дійсно під час
виконання рішення Ладижинського
міського суду від 31.03.2011 р. не було
звернуто стягнення на цілий житловий
будинок АДРЕСА_1 шляхом його реалізації
на прилюдних торгах (аукціонах),
оскільки стягувачем подано заяву на
підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України
«Про виконавче провадження» у зв'язку з
фактичним виконанням рішення суду, що є
достатньою підставою для закінчення
виконавчого провадження.

Представник заінтересованої особи
ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечила
проти задоволення заяви ОСОБА_1,
оскільки він пропустив строк звернення
до суду із скаргою на постанову
державного виконавця. Вважає, що
державним виконавцем правомірно
винесено постанову про закінчення
виконавчого провадження на підставі
відповідної заяви ОСОБА_1 від 05.09.2013
року. І дана заява свідчить про
фактичне виконання рішення суду та
сплату коштів боржником.

Вислухавши пояснення сторін
виконавчого провадження, державного
виконавця, дослідивши наявні в
матеріалах справи докази, суд вважає,
що ОСОБА_1 слід поновити строк
звернення до суду із данною скаргою, а
сама скарга на постанову про
закінчення виконавчого провадження
від 06.09.2013 р. ВП № 28508050 підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно частин 2 статті 385 ЦПК
України пропущений з поважних причин
строк для подання скарги може бути
поновлено судом.

З матеріалів виконавчого провадження
вбачається, що постанову про
закінчення виконавчого провадження
від 06.09.2013 р. ОСОБА_1 отримав 06.09.2013 р..

Відповідно до довідки № 46 від 26.11.2013
року (а.с. 15) ОСОБА_1 з 16 год. 00 хв. 06.09.2013 р.
по 18 год. 00 хв. 17.11.2013 р. перебував у
відрядженні в м. Києві, Сімферополі з
приводу укладення договорів
постачання будівельних матеріалів для
магазину «Еко-Дім».

Тому суд вважає, що перебування
скаржника у відрядженні є поважною
причиною пропуску строку подання
скарги на постанову про закінчення
виконавчого документа стягувачу від
06.09.2013 р. ВП № 28508050.

Відповідно до статті 124 Конституції
України судові рішення ухвалюються
судами України і є обов'язковими до
виконання на всій території України.

Примусове виконання рішень в Україні
покладається на Державну виконавчу
службу, яка входить до системи органів
Міністерства юстиції України.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному
порядку, визначає Закон України «Про
виконавче провадження».

Судом встановлено, що на примусовому
виконанні ВДВС по м. Ладижину
Тростянецького міжрайонного
управління юстиції знаходився
виконавчий лист № 2-37 від 31.03.2011 р., який
виданий Ладижинським міським судом
Вінницької області про звернення
стягнення на цілий житловий будинок
АДРЕСА_1, належний на праві власності
ОСОБА_3 в рахунок погашення
заборгованості за договором позики від
25.01.2006 р. в межах суми 491934 грн 62 коп.

01.09.2011 року заступником начальника
відділу державної виконавчої служби
Ладижинського міського управління
юстиції Березою A.B. відкрито виконавче
провадження № 28508050, щодо виконання
рішення суду згідно виконавчого листа
№ 2-37 від 31.03.2011 р., виданого
Ладижинським міським судом.

Відповідно до ст. 52 Закону України "Про
виконавче провадження" звернення
стягнення на майно боржника
полягає в його арешті, вилученні та
примусовій реалізації.

Згідно ч. 1, 5 ст. 54 Закону України "Про
виконавче провадження" звернення
стягнення на заставлене майно в
порядку примусового виконання
допускається за виконавчими
документами для задоволення вимог
стягувача-заставодержателя;
реалізація заставленого майна
здійснюється в порядку,
встановленому цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 62 Закону України
"Про виконавче провадження" реалізація
арештованого майна, крім майна,
вилученого з обігу згідно із законом,
та майна, зазначеного в частині
восьмій статті 57 цього Закону,
здійснюється шляхом його продажу на
прилюдних торгах, аукціонах або на
комісійних умовах.

05.09.201 р. ОСОБА_1 звернувся до відділу
державної виконавчої служби по місту
Ладижину Тростянецького
міськрайонного управління юстиції із
заявою, згідно якої просив закінчити
виконавче провадження № 28508050 про
стягнення коштів з ОСОБА_3 на його
користь згідно пункту 8 ст. 49 Закону
України «Про виконавче провадження».

06.09.2013 р. головним державним виконавцем
ВДВС по місту Ладижину Тростянецького
міськрайонного управління юстиції
Поліщук О.Б. винесено постанову про
закінчення виконавчого провадження
№28508050 у відповідності до п.8 ч.1 ст. 49
Закону України «Про виконавче
провадження».

Таким чином державний виконавець
Поліщук О.Б. дійшла висновку, що рішення
суду було виконано в повному обсязі у
визначений рішенням спосіб і порядок,
на підставі чого, нею було винесено
постанову про закінчення виконавчого
провадження у відповідності з п.8 ч.1
ст.49 Закону України «Про виконавче
провадження» .

Статтею 49 Закону України «Про
виконавче провадження» встановлено
випадки, коли виконавче провадження
підлягає закінченню.

У відповідності з п.8 ч.1 ст.49 Закону
України «Про виконавче провадження»
виконавче провадження підлягає
закінченню у разі фактичного виконання
в повному обсязі рішення згідно з
виконавчим документом.

Відповідно до змісту ст. 52 вказаного
закону, фактичне виконання при
примусовому виконанні рішення суду
полягає у проведенні виконавцем
наступних дій: арешт майна, його
вилучення, примусова реалізація.

Проте, оскаржувана постанова не
містить жодних відомостей, якими б
підтверджувалося фактичне виконання в
повному обсязі рішення Ладижинського
міського суду від 31.03.2011 р., яким
звернуто стягнення на цілий житловий
будинок АДРЕСА_1, належний на праві
власності ОСОБА_3 в рахунок погашення
заборгованості за договором позики від
25.01.2006 р. в межах суми 491934 грн 62 коп.

Натомість, як вбачається із
досліджених у судовому засіданні
матеріалів виконавчого провадження та
пояснень у судовому засіданні
державного виконавця станом на 06.09.2013 р.
у встановленому Законом України «Про
виконавче провадження» порядку не було
звернуто стягнення на цілий житловий
будинок АДРЕСА_1 шляхом його реалізації
на прилюдних торгах (аукціонах), тобто
рішення суду фактично не виконано.

Тому суд вважає, що у даному випадку
наявність заяви стягувача про
закінчення виконавчого провадження з
підстав п.8 ст. 49 Закону України «Про
виконавче провадження» не є належним
доказом фактичного виконання в повному
обсязі рішення згідно з виконавчим
документом, а тому суд вважає, що в
данному випадку закінчення
виконавчого провадження з посиланням
на п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України "Про
виконавче провадження" є
неправомірним, а державним виконавцем
не здійснено всіх необхідних заходів
щодо своєчасного і повного виконання
рішення, у спосіб і порядок, визначені
виконавчим документом.

Будь-яких доказів, які б підтверджували
фактичне виконання рішення згідно з
виконавчим документом, ні державним
виконавцем, ні представником боржника
суду не надано. Відомостей про
проведення державним виконавцем дій на
виконання рішення суду, зокрема тих, що
передбачені ст. 52 Закону України "Про
виконавче провадження", немає. А тому
суд вважає безпідставними доводи
представника боржника про те, що
рішення суду виконано.

Згідно статті 11 Закону України "Про
виконавче провадження", державний
виконавець зобов'язаний вживати
заходів примусового виконання рішень,
встановлених цим Законом,
неупереджено, своєчасно, повно вчиняти
виконавчі дії. Державний виконавець:
здійснює необхідні заходи щодо
своєчасного і повного виконання
рішення, зазначеного в документі на
примусове виконання рішення, у спосіб і
порядок, визначені виконавчим
документом.

З огляду на викладене вище, скарга
ОСОБА_1 від 18.11.2013 р. на постанову про
закінчення виконавчого провадження
від 06.09.2013 ВП № 28508050, прийняту головним
державним виконавцем ВДВС по м.
Ладижину Тростянецького міжрайонного
управління юстиції Поліщук О.Б. по
справі № 2-37 підлягає задоволенню, а
вказана постанова підлягає скасуванню.

Керуючись ст. 11, 49, 52, 54 Закону України
"Про виконавче провадження", ст.ст. 218,
383-385 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Поновити пропущений ОСОБА_1 строк
подання скарги на постанову про
закінчення виконавчого провадження
від 06.09.2013 року ВП № 28508050.

Скаргу ОСОБА_1 на постанову про
закінчення виконавчого провадження
від 06.09.2013 року ВП № 28508050, прийняту
головним державним виконавцем ВДВС по
м. Ладижину Тростянецького МУЮ Поліщук
Оксаною Борисівною - задовольнити.

Скасувати постанову головного
державного виконавця ВДВС по м.
Ладижину Тростянецького МУЮ Поліщук
Оксани Борисівни про закінчення
виконавчого провадження від 06.09.2013 року
ВП № 28508050.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
подається до апеляційного суду
Вінницької області через Ладижинський
міський суд протягом п'яти днів з дня
проголошення ухвали, а особою яка була
відсутня при проголошенні ухвали
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Суддя