Справа №591/3363/14-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Клімашевська І. В.Номер
провадження 22-ц/788/1402/14 Суддя-доповідач -
Лузан Л. В. Категорія - 27
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Лузан Л. В.,

суддів - Маслова В. О. , Сибільової Л. О.

за участю секретаря судового засідання
-Назарової О.М.

розглянула у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Апеляційного
суду Сумської області цивільну справу
за апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства
"Всеукраїнський Акціонерний Банк"

на рішення Зарічного районного суду м.
Суми від 19 червня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до
Публічного акціонерного товариства
"Всеукраїнський Акціонерний Банк"

про стягнення суми банківського
вкладу, відсотків та 3% річних,

в с т а н о в
и л а :

Рішенням суду від 19 червня 2014 року
позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено.

Стягнуто з ПАТ "Всеукраїнський
Акціонерний Банк" на користь ОСОБА_4
суму банківського вкладу в розмірі
13690,00 доларів США, проценти на вклад в
сумі 479,85 доларів США та 3% річних в
розмірі 61,88 доларів США, та на користь
держави судові витрати в сумі 1672,97 грн.

В апеляційній скарзі ставиться питання
про скасування рішення суду про
задоволення позовних вимог з тих
підстав, що судом неповно з'ясовані
обставини, що мають значення для
справи, що у справі не були доведені
обставини, що мають значення для
справи, які суд визнав встановленими,
що висновки суду не відповідають
обставинам справи та що судом були
порушені норми матеріального і
процесуального права .

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення особи, яка бере участь у
справі, вивчивши матеріали справи і
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню.

Судом встановлено та з матеріалів
справи вбачається наступне.

23 липня 2013 року між позивачем - ОСОБА_4
та ПАТ "ВіЕйБі Банк" було укладено
депозитний Договір банківського
вкладу "Швейцарський "Перший"
"Щомісячний"" №622052/2013.

Відповідно до п. 1.1. вищевказаного
договору, предметом договору є
розміщення вкладником в банку
строкового вкладу на умовах
депозитного продукту "Швейцарський
"Перший"" в доларах США на строк 13
місяців, з дня укладення договору, з
виплатою процентів по закінченню
строку дії вкладу.

Пунктом 1.5. договору передбачено, що
виплата процентів, нарахованих на
вклад, здійснюється за ставкою 7
процентів річних.

Пунктом 1.6. договору встановлено, що при
достроковому закритті вкладу проценти
за вкладом
нараховуються/перераховуються у
повному обсязі згідно договору за
кожен повний 1 місяць дії вкладу (а.с.5).

ОСОБА_4 в рамках вказаного договору
внесено депозитні кошти в сумі 15000
доларів США (а.с.8).

Також, 23 липня 2013 року сторонами було
укладено Договір банківського вкладу
на вимогу "Для виплат" в доларах США
НОМЕР_1 (а.с.6).

06 лютого 2014 позивачем подано заяву про
дострокове розірвання договору
банківського вкладу "Перший"
"Щомісячний"" №622052/2013, в якій сторонами
погоджено дату перерахування вкладу та
процентів - 24 лютого 2014 року (а.с.7).

24 березня 2014 року по заяві ОСОБА_4 від
06.02.2014 р. Банк достроково припинив дію
вказаного депозитного договору
№622052/2013 і перерахував суму депозитного
вкладу, включаючи нарахований доход,
який розраховано в межах і на умовах
банківського вкладу, на вкладний
поточний рахунок ОСОБА_4 НОМЕР_1 "Для
виплат" від 23.07.2013 р. (а.с.9).

З вказаного розрахунку вбачається, що 24
березня 2014 року здійснена видача тіла
депозиту на суму 1460 доларів США.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції, пославшись на вимоги ст.ст.
509, 526, 625, 1058 ЦК України, виходив з того,
що відмовою задовольнити вимоги
позивача про повернення суми вкладу
відповідач порушив охоронювані
законом майнові права позивача та його
права як споживача фінансових послуг.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції, правильно встановивши
фактичні обставини справи та давши
правильну оцінку всім зібраним у
справі доказам, дійшов обґрунтованого
висновку про наявність підстав для
задоволення позову.

Обгрунтовуючи свої доводи щодо
незаконності постановленого у справі
рішення, ПАТ "ВіЕйБі Банк" в апеляційній
скарзі посилається на те, що суд не
врахував наявність постанов Правління
Національного банку України щодо
зобов'язання банків обмежувати видачу
(отримання) готівкових коштів в
іноземній валюті з поточних та
депозитних рахунків клієнтів через
каси та банкомати банків у межах до 15000
(п'ятнадцяти тисяч) гривень на добу на
одного клієнта в еквіваленті за
офіційним курсом Національного банку
України та не допускати обмежень щодо
переказу коштів в іноземній валюті, що
належать клієнтам, відповідно до
нормативно-правових актів
Національного банку України;

а також що видання Національним банком
України названих постанов та дії ПАТ
"ВіЕйБі Банк" пов'язані з останніми
політичними подіями в країні,
посиленням відтіку (зменшення)
депозитних коштів (вкладів) населення
(фізичних осіб) в Банку, що призводить
до погіршення фінансового стану ПАТ
"ВіЕйБі Банк" .

Крім того, ПАТ "ВіЕйБі Банк" як на
підставу для скасування рішення суду
посилається на те, суд необгрунтовано
стягнув суму боргу в іноземній валюті
(в доларах США) без переведення її в
українську валюту за курсом НБУ на дату
ухвалення рішення .

Проте, колегія суддів вважає названі
доводи апеляційної скарги такими, що не
дають підстав для скасування
постановленого у справі рішення. При
цьому колегія суддів виходить з
наступного.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 1060 ЦК України 1.
Договір банківського вкладу
укладається на умовах видачі вкладу на
першу вимогу (вклад на вимогу) або на
умовах повернення вкладу зі спливом
встановленого договором строку
(строковий вклад). Договором може бути
передбачено внесення грошової суми на
інших умовах її повернення. 2. За
договором банківського вкладу
незалежно від його виду банк
зобов'язаний видати вклад або його
частину на першу вимогу вкладника, крім
вкладів, зроблених юридичними особами
на інших умовах повернення, які
встановлені договором. Умова договору
про відмову від права на одержання
вкладу на першу вимогу є нікчемною.

За змістом ст. 2 Закону України "Про
банки і банківську діяльність" вкладом
є кошти у готівковій або безготівковій
валюті, у валюті України чи іноземній
валюті, які розміщені клієнтами на їх
іменних рахунках у банку на договірних
засадах на визначений строк зберігання
або без зазначення такого строку і
підлягає виплаті вкладникові
відповідно до законодавства та умов
договору.

Пунктом 1.6 укладеного сторонами
договору передбачена можливість
дострокового закриття вкладу .

Встановлено, що позивач подав банку
заяву про дострокове розірвання
договору банківського вкладу та про
своє бажання отримати банківський
вклад. Однак банк, порушуючи умови
договору та вимоги діючого
законодавства, не видав позивачу на
його вимогу всю суму банківського
вкладу.

Встановивши такі обставини, суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку про невідповідність дій банку
вимогам закону та умовам укладеного з
банком договору.

Доводи апеляційної скарги щодо
наявності постанов правління
Національного банку України, якими
обмежено певною сумою виконання
банками своїх зобов'язань за вкладами
фізичних осіб, не дають підстав для
скасування рішення суду, оскільки
названі нормативні акти є підзаконним
і суперечить ч. 2 ст. 1060 ЦК України та
умовам укладеного раніше сторонами
договору банківського вкладу.

Не є підставою для скасування рішення
суду і доводи апеляційної скарги щодо
стягнення присудженої суми у іноземній
валюті. Зокрема.

Відповідно до ч.3 ст. 533 ЦК України
використання іноземної валюти, а також
платіжних документів в іноземній
валюті при здійсненні розрахунків на
території України за зобов'язаннями
допускається у випадках, порядку та на
умовах, встановлених законом.

Вбачається, що названа норма права
дозволяє використовувати при
здійсненні розрахунків на території
України іноземну валюту в порядку та на
умовах, встановлених законом. Порядок
та правила використання іноземної
валюти на території України на
сьогодні встановлені, зокрема,
Декретом КМУ "Про систему валютного
регулювання і валютного контролю".

Згідно зі ст. 5 Декрету КМУ "Про систему
валютного регулювання і валютного
контролю" 1. Національний банк України
видає індивідуальні та генеральні
ліцензії на здійснення валютних
операцій, які підпадають під режим
ліцензування згідно з цим Декретом. 2.
Генеральні ліцензії видаються
комерційним банкам та іншим фінансовим
установам України, національному
оператору поштового зв'язку на
здійснення валютних операцій, що не
потребують індивідуальної ліцензії, на
весь період дії режиму валютного
регулювання.

Відповідно до роз'яснень, наданих у п. 12
постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року N 5 "Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин"
у разі якщо кредит правомірно наданий в
іноземній валюті та кредитодавець
(позивач) просить стягнути кошти в
іноземній валюті, суд у резолютивній
частині рішення зазначає про стягнення
таких коштів саме в іноземній валюті,
що відповідає вимогам частини третьої
статті 533 ЦК.

Таким чином, положення названих
нормативних актів та роз'яснень дають
підстави для висновку про можливість
стягнення депозитних коштів в
іноземній валюті, оскільки укладення
договору банківського вкладу та його
виконання у іноземній валюті
передбачено діючим законодавством та
самим договором.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З урахуванням вищенаведеного колегія
суддів вважає, що судом першої
інстанції були повно та всебічно
встановлені обставини справи,
правильно застосовані норми
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права, доводи,
викладені в апеляційній скарзі,
висновків суду не спростовують, а тому
рішення суду у оскаржуваній частині
слід залишити без змін.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст.308, 313-315
ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и
л а :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства
"Всеукраїнський Акціонерний Банк"
відхилити.

Рішення Зарічного районного суду м.
Суми від 19 червня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і з цього часу може
бути оскаржена у касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили
ухвалою апеляційного суду.

Головуючий -

Судді -