АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1276/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 37 Коваль А. Б.
Доповідач в апеляційній інстанції
Скіць М. І. РІШЕННЯ
30 квітня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючогоСкіць М. І. суддівОхріменко
Н. І. , Захарова А. Ф. при
секретаріПосипайко А.І. з участю
прокурора Пархоменка Д.П.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу прокуратури Черкаської області
на рішення Уманського міськрайонного
суду Черкаської області від 21 червня 2013
року по справі за позовом ОСОБА_6 до
ОСОБА_7 про визнання права на спадкове
в с т а н о в и л а :
В червні 2013 року ОСОБА_6 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_7 про визнання
права на спадкове майно, посилаючись на
те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла матір сторін
ОСОБА_8. Після її смерті відкрилась
спадщина, яка складається з житлових
будинків, господарських будівель та
споруд, земельних ділянок, що
знаходяться по АДРЕСА_1 і належали
померлій на праві приватної власності.
Зазначали, що після смерті матері лише
позивач і відповідач прийняли
спадщину, проте отримати свідоцтво про
право на спадщину за законом вони
позбавлені можливості з тих підстав, що
матір за своє життя не отримала
правовстановлюючі документи на майно.
За життя мати належну їй земельну
ділянку розділила на дві частини. З
літньої кухні зробила переобладнання
на житловий будинок, тобто зробила два
житлових будинки. Проте належним чином
право власності на житло не оформила,
хоча згідно рішення Уманського
міськрайонного суду від 17 грудня 2009
року за покійною було визнано право на
літню кухню, яка переобладнана під
житловий будинок, проте належним чином
це рішення не зареєстровано.
Привести у відповідність ці документи
немає можливості, оскільки матір
За життя покійна розпорядилась, щоб
ОСОБА_6 належав житловий будинок Б-1 та
відповідно з господарськими будівлями
біля нього та земельною ділянкою, а
ОСОБА_7 житловий будинок А-1 з
господарськими будівлями та земельною
Іншого шляху, крім судового, яким би
було можливо врегулювати цей спір
немає, тому він вимушений звернутися з
цим позовом до суду.
Просив ухвалити рішення суду, яким
визнати за ОСОБА_6 спадкоємцем першої
черги за законом право власності на
спадкове майно: житловий будинок Б-1, 1978
року побудови, вартістю 17 617 грн.; погріб
б1, вартістю 5 973 грн., веранду б, вартістю
в АДРЕСА_1; земельну ділянку, що
знаходиться в АДРЕСА_1, площею 0,0162 га,
які належали покійній матері на
підставі державного акту на право
власності на земельну ділянку серії ЯК
№ 706783 виданий 21 березня 2012 року.
Визнати за ОСОБА_9 спадкоємцем першої
черги за законом право власності на
спадкове майно: житловий будинок А-1, 1961
року побудови, вартістю 45 181 грн.;
веранду а, 1989 року побудови, вартістю 7
627 грн.; хвіртку № 1, 2004 року побудови,
вартістю 665 грн.; огорожу № 2, 2004 року
побудови, вартістю 3 439 грн.; яму
вигрібну № 3, вартістю 2155 грн, всього 59
067 грн., що знаходяться в АДРЕСА_1;
земельну ділянку, що знаходиться в
АДРЕСА_1, площею 0,0157 га, які належали
покійній матері на підставі державного
акту на право власності на земельну
ділянку серії ЯК № 706784, виданий 21
Рішенням Уманського міськрайонного
суду Черкаської області від 21 червня 2013
року позов задоволено.

В апеляційній скарзі прокурор
Черкаської області, посилаючись на
порушення норм матеріального права,
просить рішення скасувати та ухвалити
нове, котрим відмовити в задоволенні
позовних вимог.

Судова колегія заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення сторін, що
з'явилися, вивчивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог
заявлених в суді першої інстанції
приходить до висновку про задоволення
апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК
України під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Відповідно до ч. ч. 1 і 2 ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст. 214 цього Кодексу
під час ухвалення рішення суд вирішує
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам рішення місцевого
суду не відповідає.

Ухвалюючи рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог
міськрайонний суд виходив з того, що
ОСОБА_6 та ОСОБА_7, як спадкоємці першої
черги за законом, після смерті їхньої
матері, фактично прийняли спадщину,
використовують її за призначенням та
дійшли між собою згоди щодо її
розподілу вказані обставини. На думку
суду, вказані обставини дали достатньо
підстав для визнання за сторонами
права власності на спадкове майно,
однак з даним висновком суду не можна
погодитись з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1
померла мати сторін - ОСОБА_8, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
від 17 квітня 2012 року серії НОМЕР_1.

Після смерті ОСОБА_6 відкрилась
спадщина, яка складається з житлових
будинків господарських будівель та
споруд, земельних ділянок, що
знаходяться по АДРЕСА_1

У відповідності до ст. 1268 ЦК України,
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її. Спадкоємець, який постійно
проживав разом із спадкодавцем на час
відкриття спадщини, вважається таким,
що прийняв спадщину, якщо протягом
строку, встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї.

Дані про те, що спадщину після смерті
матері прийняли сторони по справі, як
спадкоємці першої черги за законом, в
матеріалах справи відсутні.

Крім того, судом достовірно не
встановлено факту постійного
проживання позивача і відповідача із
спадкодавцем, та відсутності інших
спадкоємців, а пунктом 3 статті 213 ЦПК
України передбачено, що суд має повно
та всебічно з'ясувати обставини справи,
на які сторони посилаються як на
підставу своїх вимог і заперечень,
дослідити всі докази в їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК спадкоємець,
який прийняв спадщину, може одержати
свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК спадкоємець,
який прийняв спадщину, у складі якої є
нерухоме майно, зобов'язаний
звернутися до нотаріуса за видачею
йому свідоцтва про право на спадщину на
нерухоме майно.

Згідно ст. 67 Закону України «Про
нотаріат» свідоцтво про право на
спадщину видається за письмовою заявою
спадкоємців, які прийняли спадщину, в
порядку, встановленому цивільним
законодавством, на ім'я всіх
спадкоємців або за їх бажанням кожному
з них окремо.

Пленум Верховного суду України в п. 23
Постанови «Про судову практику у
справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008
року роз'яснив, що за наявності умов для
одержання в нотаріальній конторі
свідоцтва про право на спадщину вимоги
про визнання права на спадщину
судовому розгляду не підлягають. У разі
відмови нотаріуса в оформленні права
на спадщину особа може звернутися до
суду за правилами позовного
провадження.

Листом Вищого спеціалізованого суду з
розгляду цивільних і кримінальних
справ 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 роз'яснено,
що у разі якщо відсутність умов для
одержання в нотаріальній конторі
свідоцтва про право на спадщину не
підтверджена належними доказами, а
саме відмовою нотаріуса у видачі
свідоцтва про право на спадщину, це
може бути підставою для відмови у
позові.

Разом з тим, згідно з ч. 1 ст. 1218 ЦК
України до складу спадщини входять усі
права та обов'язки, що належали
спадкодавцеві на момент відкриття
спадщини і не припинилися внаслідок
його смерті.

Як роз'яснено у п. 8 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 30 травня 2008
року N 7 "Про судову практику у справах
про спадкування", якщо будівництво
здійснювалося згідно із законом, то у
разі смерті забудовника до завершення
будівництва його права та обов'язки як
забудовника входять до складу
спадщини.

Відповідно до п. 5 ст. 11 ЦК України у
випадках, встановлених актами
цивільного законодавства, цивільні
права та обов'язки можуть виникати з
рішення суду.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_6,
суд першої інстанції на зазначені
положення закону та роз»яснення вищих
судових інстанцій уваги не звернув і
не встановив, чи звертались сторони до
нотаріуса із заявами про прийняття
спадщини та чи відкрита була спадкова
справа, та не взяв до уваги факт
відсутності постанови нотаріуса про
відмову у видачі свідоцтва на право
власності на спадкове майно, а тому
ухвалення судом рішення про визнання
за сторонами права власності на
спадкове майно є передчасним.

За таких обставин спадкоємці не
позбавлені права звернутися до суду із
позовом про визнання за ними права на
спадкування прав і обов'язків
забудовника ОСОБА_8 та на підставі
рішення суду, ухваленого за такими
вимогами, звернутися за оформленням
права власності на об'єкти нерухомого
майна з видачею їм свідоцтва про право
власності місцевими органами
виконавчої влади.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України
підставою для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення є невідповідність висновків
суду фактичним обставинам справи і
неправильне застосування норм
матеріального права.

За вказаних обставин судове рішення, як
ухвалене при неповному з»ясуванні
обставин, що мають значення для справи
та невідповідності висновків суду
обставинам справи з неправильним
застосуванням норм матеріального
права, підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову
в задоволенні позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316, 218 ЦПК України,
колегія суддів -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу прокуратури
Черкаської області задоволити.

Рішення Уманського міськрайонного
суду Черкаської області від 21 червня 2013
року по даній справі скасувати і
ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_7
про визнання права на спадкове майно
відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
однак може бути оскаржена в
касаційному порядку до суду касаційної
інстанції протягом 20 днів.

Головуючий :

Судді :