Справа №481/341/14-ц 17.06.2014 17.06.2014 17.06.2014
Провадження №22-ц/784/1836/14
Справа № 22-ц/784/1836/14
Суддя першої інстанції: Сябренко І.П.
Суддя-доповідач апеляційного суду:
У Х В А Л А

іменем України

17 червня 2014 року м.
Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого Базовкіної Т.М.,

суддів: Лівінського І.В.,
Яворської Ж.М.,

при секретарі судового засідання
Горенко Ю.В.,

за участю: позивача ОСОБА_2,

представників відповідача Ключник Л.В.,
Довгополого О.Б.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Казанківського районного
суду Миколаївської області від 13
травня 2014 року

за позовом

ОСОБА_2 до приватного орендного
сільськогосподарського підприємства
«Золота Нива» (далі - ПОСП «Золота
Нива») про захист трудових прав,

в с т а н о в и л а:

В лютому 2014 року ОСОБА_2 звернувся з
позовом до ПОСП «Золота Нива» про
захист трудових прав.

Позивач зазначав, що з 22 серпня 2000 року
працював у ПОСП «Золота Нива» на посаді
головного зоотехніка. Рішенням
Новобузького районного суду
Миколаївської області від 23 травня 2013
року його було поновлено на роботі, а 25
травня 2013 року він звільнився із
займаної посади за власним бажанням.

В день звільнення йому не було видано
трудову книжку і лише в липні 2013 року
отримав по почті не стару трудову
книжку, а нову виписану на новому
бланку та ще й з невірним зазначенням
його прізвища.

Після його звернень до правоохоронних
органів та безпосередньо до керівника
підприємства він отримав по почті 25
грудня 2013 року ще одну трудову книжку,
яка знову таки не містила в собі всіх
записів про його попередню роботу.

Посилаючись на викладене, позивач
просив суд визнати незаконними
надіслання йому трудових книжок на
нових бланках без усіх записів про
попередню роботу, зобов'язати
відповідача видати йому належно
оформлену трудову книжку з усіма
записами про роботу в минулому, що були
в старій трудовій книжці, та стягнути з
відповідача середній заробіток за час
вимушеного прогулу у зв'язку з
затримкою видачі трудової книжки за
період з 25 травня 2013 року по день
ухвалення судового рішення, а також 1000
грн. в рахунок відшкодування моральної
шкоди.

Рішенням Казанківського районного
суду Миколаївської області від 13
травня 2014 року позов задоволено
частково. Постановлено стягнути з
відповідача на користь позивача
середній заробіток за час вимушеного
прогулу у зв'язку з затримкою видачі
трудової книжки за період з 25 травня по
16 липня 2013 року в розмірі 2967 грн.75 коп., а
також 200 грн. в рахунок відшкодування
моральної шкоди. В іншій частині
позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на порушення судом норм
процесуального та матеріального права,
просив рішення суду скасувати, та
ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позов в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
осіб, які приймали участь у справі,
дослідивши докази по справі в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню
виходячи з наступного.

Так, судом встановлено, що з 2000 року
ОСОБА_2 працював у ПОСП «Золота Нива» на
посаді головного зоотехніка. 22 серпня
2011 року він був звільнений з роботи на
підставі ч. 3 ст. 40 КЗпП України та йому
видана трудова книжка колгоспника.

Факт отримання вказаної трудової
книжки поштою позивач не заперечував.

Рішенням апеляційного суду
Миколаївської області від 04 квітня 2012
року ОСОБА_2 поновлений на роботі, в
зв'язку з чим, наказом № 22 від 28 квітня
2012 року позивача поновлено на раніше
займаній посаді.

Разом з тим, наказом № 24 від 8 травня 2012
року позивача знову було звільнено з
роботи за прогули.

Рішенням Новобузького районного суду
Миколаївської області від 23 травня 2013
року, залишеним без зміни рішенням
апеляційного суду Миколаївської
області від 11 липня 2013 року, позивача
повторно поновлено на роботі.

25 травня 2013 року ОСОБА_2 звільнився з
роботи за власним бажанням.

16 липня 2013 року позивач отримав поштою
трудову книжку, оформлену
підприємством на новому бланку, яка
містила помилкові записи.

Як встановлено районним судом при
ухваленні рішення від 23 травня 2013 року,
після поновлення на роботі 28 квітня 2012
року та до моменту звільнення 8 травня
того ж року, позивач фактично до роботи
не приступив та був відсутнім на
підприємстві через поважні причини,
оскільки відповідач не повідомив його
про поновлення та не пускав на
підприємство.

Як вбачається з пояснень представників
відповідача в судовому засіданні,
після поновлення позивача на роботі в
квітні 2012 році, останній не здавав на
підприємство трудову книжку
колгоспника, а тому вона не
оформлювалась та не видавалась
позивачу після звільнення 8 травня 2012
року.

Відсутність на підприємстві вказаної
трудової книжки після першого
поновлення на роботі, підтверджується
також тим, що після звільнення в травні
2012 року ОСОБА_2 звертався до суду з
позовом про захист трудових прав, в
якому не ставив питання про затримку
видачі відповідачем трудової книжки
колгоспника.

За таких обставин, суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку, що
ОСОБА_2 не здавав на підприємство свою
трудову книжку колгоспника, а тому, на
момент його звільнення з підприємства
25 травня 2013 року, відповідач не мав
можливості оформити вказану трудову
книжку.

Доводи апелянта про те, що він передав
на підприємство свою «стару» трудову
книжку після звільнення в травні 2012
року, є не обґрунтованими з наведених
вище підстав.

Як вбачається із змісту Інструкції про
порядок ведення трудових книжок,
затверджений наказом Міністерства
праці України, Міністерства юстиції
України, Міністерства соціального
захисту населення України № 58 від 29
липня 1993 року, з наступними змінами
(далі - Інструкція), нова трудова книжка
оформлюється лише при першому
влаштуванні на роботу. В разі втрати
трудової книжки, власником
оформлюється її дублікат за заявою
робітника. При цьому, в дублікат
вносяться дані про роботу у минулому
(розділ 5 Інструкції).

Як вбачається з пояснень позивача в
судовому засіданні апеляційної
інстанції, він не звертався до
відповідача із заявою про видачу
дубліката трудової книжки.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що вимоги позивача про видачу
належно оформленої трудової книжки з
усіма записами про роботу в минулому,
які були в його «старій» трудовій
книжці колгоспника, що фактично є
вимогою про зобов'язання видати
дублікат трудової книжки, не
підлягають задоволенню, оскільки
позивач не звертався до відповідача з
такою заявою, а останній не відмовляв
позивачу у видачі такого дубліката.

Отже, основний висновок суду про
відмову в задоволенні таких вимог є
правильним.

Рішення суду першої інстанції в
частині стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу у
зв'язку з затримкою видачі трудової
книжки за період з 25 травня по 16 липня
2013 року відповідач не оскаржував.

Не містить доводів щодо стягнення
середнього заробітку за вказаний
період і апеляційна скарга позивача.
Тому колегія суддів не вбачає підстав
для скасування судового рішення в цій
частині.

Твердження апелянта про те, що середній
заробіток має стягуватись за більший
період, в тому числі з часу отримання
ним трудової книжки, оформленої на
новому бланку, та до моменту
постановлення судового рішення, є
необґрунтованим, оскільки позивачем не
доведено порушення відповідачем його
трудових прав при видачі трудової
книжки на новому бланку.

До того ж, відповідно до положень
Інструкції, відповідач взагалі міг не
видавати нову трудову книжку.

Не заслуговують на увагу доводи
апелянта про необхідність стягнення з
відповідача моральної шкоди в більшому
розмірі, оскільки визначаючи розмір її
відшкодування суд першої інстанції
врахував всі обставини справи,
характер та обсяг заподіяних позивачу
душевних страждань та ступінь їх
доведеності.

Інших доводів, які б спростовували
висновки суду чи доводили б порушення
ним норм матеріального або
процесуального права, апеляційні
скарги не містять. Тому підстав для
скасування судового рішення колегія
суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314 ЦПК України,
колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а
рішення Казанківського районного суду
Миколаївської області від 13 травня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але протягом двадцяти
днів може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
Судді: