Справа № 361/7804/13-ц
Провадження № 2/361/1676/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2014 року Броварський
міськрайонний суд Київської області в
складі:

головуючої судді
Маценко Н.П.

при секретарі
Телепі Т.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Бровари
цивільну справу за позовом публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
до ОСОБА_1 про стягнення суми
заборгованості за кредитним договором

в с т а н о в и в:

У серпні 2013 року ПАТ «Дельта Банк»
звернулося до суду із даним позовом, в
якому просить стягнути солідарно із
ОСОБА_1 на свою користь заборгованість
за кредитним договором в розмірі 139567,29
грн. та сплачений судовий збір.

В обґрунтування своїх вимог
позивач посилається на те, що 08.09.2008
року між АКІБ «УкрСиббанк»,
правонаступником якого є ПАТ
«УкрСиббанк» та ОСОБА_2 укладено
договір про надання споживчого кредиту
та заставу транспортного засобу,
відповідно до якого позичальник
отримав кредит у розмірі 11969 доларів
США з кінцевим терміном повернення
09.09.2013 року та оплатою 15 % річних.

З метою забезпечення виконання
зобов'язань за вказаним договором між
банком та ОСОБА_1 укладено договір
поруки. Оскільки позичальник та
поручитель не виконують свої
зобов'язання за кредитним договором,
утворилась заборгованість у розмірі
17461 доларів США 19 центів, що згідно із
курсом НБУ становить 139567,29 грн.

08.12.2011 року право вимоги, що
виникло з кредитного договору у ПАТ
«УкрСиббанк» передано ПАТ «Дельта
Банк». З підстав солідарного стягнення
заборгованості банк змушений
звернутися до суду.

Дана справа слухається судом
повторно.

Рішенням Броварського
міськрайонного суду Київської області
від 05.11.2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Київської
області від 15.01.2014 року позов ПАТ
«Дельта Банк» задоволено, стягнуто
солідарно із ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на
користь ПАТ «Дельта Банк» суму
заборгованості за кредитним договором
в розмірі 139567,29 грн., вирішено питання
про розподіл судових витрат.

Ухвалою колегії суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 16.04.2014 року рішення
Броварського міськрайонного суду
Київської області від 05.11.2013 року та
ухвалу апеляційного суду Київської
області від 15.01.2014 року в частині позову
ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором скасовано, справу в цій
частині передано на новий розгляд до
суду першої інстанції; у решті рішення
Броварського міськрайонного суду
Київської області від 05.11.2013 року та
ухвалу апеляційного суду Київської
області від 15.01.2014 року залишено без
змін.

У судовому засіданні представник
позивача Побережний О.П. позовні вимоги
підтримав у повному обсязі, дав
пояснення аналогічні фабулі позовної
заяви.

Представник відповідача ОСОБА_4
позовні вимоги не визнав, пояснив, що
договір поруки укладений між банком та
відповідачкою по даній справі припинив
свою дію, так як позивач після настання
строку виконання основного
зобов'язання не пред'явив вимоги до
поручителя протягом шести місяців.
Просить у позові відмовити.

Вислухавши пояснення
представника позивача, заперечення
представника відповідача, дослідивши
письмові матеріали справи, суд
встанови в такі факти та відповідні їм
правовідносини.

Судом встановлено, що 8 вересня 2008 року
між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2
укладено договір про надання
споживчого кредиту та заставу
транспортного засобу, відповідно до
умов якого банк надав позичальнику
кредит у розмірі 11 969 доларів США з
кінцевим терміном повернення до 9
вересня 2013 року та оплатою 15 % річних за
користування кредитом.

З метою забезпечення виконання
позичальником зобов'язань за вказаним
договором між банком та ОСОБА_1
укладено договір поруки.

08 грудня 2011 року право вимоги, що
виникло з кредитного договору у ПАТ
«УкрСиббанк», передано ПАТ «Дельта
Банк».

Згідно із ч. 2 ст. 1050, ч. 2 ст. 1054 ЦК України
у разі, якщо договором встановлений
обов'язок позичальника повернути
позику частинами, то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася та сплати
процентів.

У разі порушення боржником строків
сплати чергових платежів, передбачених
договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК
України кредитор протягом усього часу -
до встановленого договором строку
закінчення виконання останнього
зобов'язання вправі заявити в суді
вимоги про дострокове повернення тієї
частини позики (разом з нарахованими
процентами - ст. 1048 ЦК України), що
підлягає сплаті.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України
порука припиняється після закінчення
строку, встановленого в договорі
поруки. У разі, якщо такий строк не
встановлено, порука припиняється, якщо
кредитор протягом шести місяців від
дня настання строку виконання
основного зобов'язання не пред'явить
вимоги до поручителя. Якщо строк
основного зобов'язання не встановлений
або встановлений моментом пред'явлення
вимоги, порука припиняється, якщо
кредитор не пред'явить позову до
поручителя протягом одного року від
дня укладення договору поруки.

За умовами кредитного договору строк
виконання основного зобов'язання
визначений до 09 вересня 2013 року.

Згідно із пунктом 1.2.6 кредитного
договору передбачено, що банк має право
дострокового виконання зобов'язань у
випадку невиконання позичальником або
поручителем своїх боргових та інших
зобов'язань за цим договором або
договором поруки.

З липня 2012 року ОСОБА_2 не виконуються
взяті зобов'язання за кредитним
договором.

З матеріалів справи встановлено, що 27
грудня 2012 року позичальнику та
поручителю, банком надіслано вимоги
про дострокове погашення
заборгованості у повному обсязі та
процентів за користування кредитом,
при цьому вимоги залишено без
реагування.

Пред'явивши вимогу про дострокове
стягнення кредитної заборгованості,
при тому що в договорі поруки не
зазначено про строк його дії згідно зі
ст. 252 ЦК України, банк фактично змінив
строк виконання основного зобов'язання
та відповідно зобов'язаний був
пред'явити вимогу до поручителя
протягом шести місяців з цієї дати.
Позивач звернувся до суду з позовом до
поручителя у серпні 2013 року, при тому,
що вимоги про дострокове погашення
заборгованості, тобто про зміну дати
виконання основного зобов'язання,
надіслана 27 грудня 2012 року.

Пунктом 24 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
судам роз'яснено, що відповідно до ч. 4
ст. 559 ЦК порука припиняється, якщо
кредитор протягом шести місяців від
дня настанні строку виконання
основного зобов'язання не пред'явить
вимоги до поручителя.

При вирішенні таких спорів суд має
враховувати, що згідно зі ст. 526 ЦК
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору Отже,
якщо кредитним договором не визначено
інші умови виконання основного
зобов'язання, то у разі неналежного
виконання позичальником своїх
зобов'язань за цим договором строк
пред'явлення кредитором до поручителя
вимоги пре повернення отриманих у
кредит коштів має обчислюватися з
моменту настання строку погашення
зобов'язання згідно з такими умовами,
тобто з моменту настання строку
виконання зобов'язання у повному
обсязі або у зв'язку із застосуванням
права на повернення кредиту
достроково.

Пред'явленням вимоги до поручителя є як
направлення/вручення йому вимоги про
погашення боргу (залежно від умов
договору), так і пред'явлення до нього
позову. При цьому в разі пред'явлення
вимоги до поручителя кредитор може
звернутися до суду протягом шести
місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання.

Позивачем вищевказаних дій вчинено не
було.

Враховуючи ту обставину, що договором
поруки не визначено строк, після
закінчення якого порука припиняється,
тому підлягають застосуванню норми ч. 4
ст. 559 ЦК України, згідно з якими порука
вважається припиненою, оскільки
кредитор після настання строку
виконання основного зобов'язання не
пред'явив вимоги до поручителя
протягом шести місяців.

Відповідно до ч. З ст. 254 ЦК України
строк виконання кожного щомісячного
зобов'язання спливає у відповідне
число останнього місяця строку.

З матеріалів справи достовірно
встановлено, що ОСОБА_2 допустив
неналежне виконання своїх обов'язків,
передбачених кредитним договором у
липні 2012 року, оскільки не сплатив
кредит та проценти за його
користування відповідно до умов
договору.

Відповідно до ст. 261 ЦК України початок
перебігу позовної давності співпадає з
моментом виникнення у зацікавленої
сторони права на позов.

Перебіг позовної давності за вимогами
кредитора, які випливають з порушення
боржником умов договору (графіка
погашення кредиту) про погашення боргу
частинами (щомісячними платежами)
починається стосовно кожної окремо
частини, від дня, коли відбулося це
порушення.

Позовна давність у таких випадках
обчислюється окремо по кожному
простроченому платежу.

Несплачені до моменту звернення
кредитора до суду платежі підлягають
стягненню у межах позовної давності по
кожному із платежів.

Разом з тим, відповідно до ст. 256 ЦК
України позовна давність - це строк. у
межах якого особа може звернутися до
суду х вимогою про захист свого
цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі є підставою для відмови у позові
(ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Статтею 257 ЦК України загальна позовна
давність встановлюється тривалістю у
три роки.

За загальним правилом перебіг позовної
давності починається з дня, колі особа
довідалась або могла довідатися про
порушення свого права або про особу яка
його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

З урахуванням особливостей конкретних
правовідносин початок перебір
позовної давності пов'язаний з певними
юридичними фактами та їх оцінкою
уповноваженою особою.

Так, за зобов'язаннями з визначеним
строком виконання, перебіг позовної
давності починається зі спливом строку
виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

При цьому початок перебігу позовної
давності пов'язується не стільки з
строком дії (припинення дії) договору,
як з певними моментами (фактами), які
свідчать про порушення прав особи (ст.
261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу
позовної давності співпадає з моментом
виникнення у зацікавленої сторони
права звернення із позовом, тобто
можливості реалізувати своє право в
примусовому порядку через суд.

Згідно з умовами кредитного договору
позичальник зобов'язаний здійснювати
повернення кредиту частинами
(щомісячний платежами) в розмірі та в
строки, визначені графіком повернення
кредиту, щомісячно сплачувати проценти
за користування кредитом а також
встановлено відповідальність за
порушення графіку повернення кредиту
та процентів за користування ним.

Так, як умовами договору (графіком
погашення кредиту) встановлено окремі
самостійні зобов'язання, які
деталізують обов'язок боржника
повернути весь борг частинами та
встановлюють самостійну
відповідальність за невиконання цього
обов'язку, то право кредитора
вважається порушеним з моменту
недотримання боржником строку
погашення кожного чергового траншу, а,
відтак і початок перебігу позовної
давності за кожний черговий платіж
починається з моменту порушення строку
його погашення. ОСОБА_2 порушив
зобов'язання у липні 2012 року, а позов до
поручителя пред'явлено у серпні 2013
року, тобто поза межами строку,
встановленого ч. 4 ст. 559 ЦК України.

При новому розгляді даної справи
по суті представник позивача не просив
суд поновити строк для пред'явлення
даного позову до суду.

Враховуючи викладені обставини,
суд приходить до обґрунтованого
висновку про відмову у задоволенні
позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 212-215 ЦПК
України, суд, -

в и р і ш и в:

у задоволенні позову публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
до ОСОБА_1 про стягнення суми
заборгованості за кредитним договором
- відмовити.

Рішення може бути оскаржено протягом
десяти днів з дня його проголошення
шляхом подачі апеляційної скарги через
Броварський міськрайонний суд
Київської області.

Суддя
Н. П. Маценко