Провадження по справі № 2/260/432/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2014 року Ленінський районний
суд м. Донецька в складі:

головуючого судді: Кротінова В.О.

при секретарі: Шелістової Ю.К.

за участю позивачки: ОСОБА_1

представника позивачки: ОСОБА_2

відповідачки: ОСОБА_3.

представника відповідачки:
ОСОБА_4

розглянувши у судовому засіданні в
залі суду цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6,
Ворошиловського РУЮ м. Донецька
Реєстраційної служби відділу
державної реєстрації речових прав на
нерухоме майно, треті особи: Сьома
Державна нотаріальна контора м.
Донецька, приватний нотаріус
Донецького міського нотаріального
округу, про визнання нерухомого
майна об'єктом спільної сумісної
власності, про визнання права
власності на ? частину нерухомого
майна, про визнання свідоцтва про
право на спадщину за законом
частково недійсним,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з
позовом до відповідачів про визнання
нерухомого майна об'єктом спільної
сумісної власності, про визнання
права власності на ? частину
нерухомого майна, про визнання
свідоцтва про право на спадщину за
законом частково недійсним.

В обґрунтування позовних вимог
зазначила, що вона з 1993 року перебувала
у фактичних шлюбних відносинах з
ОСОБА_7 по день його смерті, тобто
ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

У 2002 році вона і її чоловік ОСОБА_7
придбали за спільні кошти , які були
здобуті спільною працею, нерухоме
майно для спільного проживання.
Спільно зробили ремонт , набували меблі
, оплачували комунальні послуги.

Вона та ОСОБА_7 були постійно
працевлаштовані і щомісяця отримували
заробітну плату. Вважає, що придбання
квартири було здійснено за спільні
кошти їх сім'ї, внаслідок спільної
праці .

Також вказала, що її син - ОСОБА_8
постійно проживав разом з ними, а син
ОСОБА_7 - ОСОБА_6, проживав зі своєю
матір'ю і отримував аліменти на своє
утримання до повноліття.

З моменту придбання квартири і по
теперішній час вона вважала і вважає,
що вона є законним власником квартири,
оскільки володіла, користувалася і
розпоряджалася вищевказаним майном. Її
право власності ніким і ніколи не було
оскаржено, ніхто не перешкоджав їй у
здійсненні права власності . Більше
того, з моменту придбання квартири , а
саме з 22 липня 2002 року, по день своєї
смерті, а саме по ІНФОРМАЦІЯ_1 року,
ОСОБА_7, визнавав її право власності,
користування і розпорядження спірної
квартирою і не оскаржував його .

Протягом всього спільного життя вона
і ОСОБА_7, оплачували всі податки та
обов'язкові платежі спільно. Оплата
проводилася з їх спільного з ОСОБА_7
сімейного бюджету.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_7 помер, а спірна
квартира за договором купівлі - продажу
від 22 липня 2002 року, оформлена тільки
на ОСОБА_7

7 лютого 2011року, відповідачі отримали
свідоцтво про право на спадщину за
законом, на всю спірну квартиру, і воно
пройшло реєстрацію.

Вважає, що має право на ? частину
квартири АДРЕСА_1..

Просила суд визнати квартиру АДРЕСА_1
об'єктом права спільної сумісної
власності - її та ОСОБА_7, визнати за
нею право власності на ? частину
квартири АДРЕСА_1, визнати свідоцтво
про право на спадщину за законом від 07
лютого 2011 року, частково недійсним,
скасувати Державну реєстрацію права
власності на нерухоме майно у вигляді
квартири АДРЕСА_1, яка була здійснена на
ім'я відповідачів.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник
ОСОБА_2 у судовому засіданні позивні
вимоги підтримали дали пояснення
аналогічні обставинам викладеним у
позовній заяві. Позовні вимоги
підтримали та просили їх
задовольнити у повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_3, та її
представник ОСОБА_4 у судовому
засіданні позовні вимоги не визнали.
ОСОБА_3 пояснила, що позивачка
ОСОБА_1 не приймала участі у
придбанні спірної квартири.
Квартира АДРЕСА_1 була придбана на їх
з чоловіком кошти та за кошти її
сина ОСОБА_7 Вважає, що позивачка
ОСОБА_1 не має ніякого права на спірну
квартиру. Окрім того, позивачка
ОСОБА_1 забезпечена житлом, де і
зареєстрована. Просили суд відмовити
у задоволенні позову.

Відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у
судове засідання не з'явились, про
час слухання справи були повідомлені
належним чином, надали заяви суду з
проханням слухати справу у їх
відсутність, позовні вимоги не
визнали та просили у їх задоволенні
відмовити.

Представник співвідповідача -
Ворошиловського РУЮ м. Донецька
Реєстраційної служби відділу
державної реєстрації речових прав на
нерухоме майно, у судове засідання
не з'явився, про час слухання був
повідомлений належним чином, надав
заяву з проханням слухати справу у
відсутність представника
Ворошиловського РУЮ м. Донецька
Реєстраційної служби відділу
державної реєстрації речових прав на
нерухоме майно.

Представник третьої особи - Сьомої
Державної Донецької нотаріальної
контори у судове засідання не
з'явився, про слухання справи був
повідомлений належним чином, надав
заяву з проханням слухати справу у
відсутність представника Сьомої
Державної Донецької нотаріальної
контори, рішення по справі винести на
розсуд суду.

Третя особа - Приватний нотаріус
Донецького міського нотаріального
округу ОСОБА_9 - у судове засідання не
з'явилася, про час слухання справи
була повідомлена належним чином,
надала до суду заяву з проханням
слухати справу у її відсутність.

Свідки ОСОБА_10, ОСОБА_11 пояснювали,
що позивачка мешкала разом з ОСОБА_7
з 1993 року, а з 2002 року після
придбання спірної квартири, у цій
квартирі. Вони вели спільне
господарство, жили однією сім'єю,
вихідні проводили на дачі
відповідачів. Спірну квартиру
придбали за спільні кошти, разом
шукали її у різних районах.

Свідки ОСОБА_12, ОСОБА_13 пояснювали,
що ОСОБА_7 з 1983 року по 1998 рік
проживав разом з нею, дружиною
ОСОБА_13, їм нічого не відомо про
створення нової сім'ї ОСОБА_7. Спірна
квартира була придбана фактично за
кошти які надали батьки ОСОБА_7, який
працював на металургійному заводі і
мав високу заробітну плату, яка теж
використовувалась для придбання
спірної квартири.

Свідок ОСОБА_15, яка була попереднім
власником спірної квартири,
пояснювала, що продавала свою
квартиру саме ОСОБА_7, який вів з нею
переговори щодо угоди, він же
передавав гроші та приймав участь в
оформленні угоди. Ніякої жінки з ним
не було, про громадянську дружину
він не згадував, казав що квартиру
йому купують фактично його батьки.

Суд заслухавши пояснення сторін,
свідків, дослідивши матеріали справи
вважає, що позов ОСОБА_1 не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Так судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_7 перебував у зареєстрованому
шлюбі з ОСОБА_13 до 1998 року,
відповідно свідоцтва про розірвання
шлюбу від 21.10.2998 року (а.с.16).

12 липня 2002 року ОСОБА_7 придбав
квартиру АДРЕСА_1, відповідно до
договору купівлі-продажу квартири від
12.07.2002 року, з якого вбачається, що
покупцем спірної квартири є ОСОБА_7
(а.с.5-6). Також у договорі
купівлі-продажу квартири від 12.07.2002
року не зазначено про те, що
позивачка ОСОБА_1 надала згоду ОСОБА_7
як цивільна дружина на купівлю
спірної квартири. Дані обставини
також були підтверджені поясненнями
свідка ОСОБА_15. даними нею у судовому
засіданні.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_7 помер, про що
у відділ реєстрації актів цивільного
стану Ленінського районного
управління юстиції м. Донецька,
актовий запис №683 (а.с.14).

Відповідно до матеріалів спадкової
справи №53/2010 до майна померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_7, свідоцтво
про право на спадщину за законом
було отримано відповідачами ОСОБА_3,
ОСОБА_6, ОСОБА_5 (а.с.62-103) правомірно, як
спадкоємцями першої черги після
смерті ОСОБА_7, що відповідає
положенням ст. 1261 ЦК України.

У зв'язку з вищезазначеними
обставинами суд не вбачає підстав
для визнання свідоцтва про право на
спадщину за законом від 07 лютого 2011
року, яке посвідчене приватним
нотаріусом Донецького міського
нотаріального округу ОСОБА_9 по
реєстру за №290 частково недійсним.

До того ж доводи позивачки ОСОБА_1
викладені нею у позовній заяві не
знайшли свого підтвердження у
судовому засіданні, окрім пояснень
свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11, яким нічим
не підтверджені, а також повністю
спростовані поясненнями свідків
ОСОБА_12, ОСОБА_13 та ОСОБА_15.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК
України сторони повинні довести ті
обставини, на які вони посилаються як
на підставу своїх вимог та заперечень.

Однак позивачка ОСОБА_1 жодного
належного, допустимого доказу на
підтвердження своїх позовних вимог
суду не надала, зокрема щодо того,
який грошовий внесок вона внесла у
придбання спірної квартири.

Більш того, суд враховує і той факт,
що і укладенню шлюбу з ОСОБА_7 і
оформленню договору купівлі-продажу
спірної квартири з урахуванням
інтересів позивачки нічого не
заважало, але чому позивачка
відповідних дій не виконала, не
змогла пояснити, як і того у якого
нотаріуса, при яких обставинах
оформлювалась угода.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 212 ЦПК України
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності.

Враховуючи вказані норми, а також
вищевказані обставини, суд вважає, що
позовні вимоги ОСОБА_1 не
підлягають задоволенню.

На підставі ст. ст. 1261, 1268 -1270 ЦК
України, керуючись ст. ст. 10, 58-60, 213, 215, 218
ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до
ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6,
Ворошиловського РУЮ м. Донецька
Реєстраційної служби відділу
державної реєстрації речових прав на
нерухоме майно про визнання
квартири АДРЕСА_1 об'єктом права
загальної сумісної власності -
ОСОБА_7 та ОСОБА_1; визнання за
ОСОБА_1 права власності на ? частину
квартири АДРЕСА_1; визнання свідоцтва
про право на спадщину за законом від
07 лютого 2011 року, яке посвідчене
приватним нотаріусом Донецького
міського нотаріального округу
ОСОБА_9 по реєстру за №290 частково
недійсним; скасування Державної
реєстрації права власності на
нерухоме майно у вигляді квартири
АДРЕСА_1, яка була здійснена на ім'я
відповідачів - відмовити у повному
обсязі.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Донецької області через суд
першої інстанції в 10-денний строк з дня
проголошення рішення.

Суддя: