Справа № 1013/8851/2012
ІРПІНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2014 року Ірпінський міський суд
Київської області в складі:

головуючого судді
Чернов Д. Є.

при секретарі
Сулиган В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Ірпінського
міського суду справу за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про поділ спільного майна
подружжя, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з даним
позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що
07 березня 2013 року розірвано
шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2
(далі-Відповідач), укладений 23 лютого 1994
року. Зазначає, що подружжя за час шлюбу
набули будинок АДРЕСА_1. Зазначає, що
Відповідач чинить йому перешкоди в
користуванні будинком АДРЕСА_1.

В зв'язку з вище викладеним, просив
визнати будинок АДРЕСА_1 спільним
майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2;
визнати за ним право власності на ?
частину будинку АДРЕСА_1; зобов'язати
Відповідача не чинити йому перешкод в
користуванні будинком АДРЕСА_1 та
надати йому ключ від вхідних дверей;
визнати домоволодіння АДРЕСА_1 об'єктом
спільної сумісної власності подружжя
ОСОБА_1 та ОСОБА_2; розділити
домоволодіння АДРЕСА_1, визнавши за ним
право власності на ? частину даного
домоволодіння, за Відповідачем
залишити на праві власності ? частину
даного домоволодіння.

Позивач та його представник в судове
засідання з'явилися, підтримали
позовну заяву, просили її задоволити.

Представник Відповідача в судове
засідання не з'явився, позов не визнав,
заперечував проти його задоволення.

Заслухавши пояснення учасників
процесу, допитавши свідків ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10, вивчивши по справі
письмові докази, суд вважає, що позов
підлягає до часткового задоволення із
наступних підстав.

Так, судом встановлено, що сторони по
справі перебували у шлюбі з 23 лютого 1994
року по 07 березня 2013 року, фактичні
шлюбні відносини між сторонами
припинилися у 2006 році, що
підтверджується ухвалою Апеляційного
суду Київської області від 07.03.2013 року
по справі №1013/9982/2012. Судом встановлено,
що право власності на житловий будинок
АДРЕСА_1 зареєстровано 28.08.2003 року за
ОСОБА_2 на підставі рішення виконкому
Ірпінської міської ради №200/6 від 19.08.2003
року. Акт прийняття в експлуатацію від
12.08.2003 року (а.с.106-107). Судом встановлено,
що після фактичного припинення шлюбних
відносин (2006 рік) в період з жовтня 2011
року по липень 2013 року ОСОБА_2 за власні
кошти виконала роботи з поліпшення
будинку АДРЕСА_1 на загальну суму 1 222
301,50 грн. В свою чергу, дійсна (ринкова)
вартість домоволодіння АДРЕСА_1, з
складає 2 173 530 грн., що підтверджується
висновком експерта Київського
науково-дослідного інституту судових
експертиз від 27.02.2014 року №1895/13-43.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно,
набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини (навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за
дітьми, хвороба тощо) самостійного
заробітку (доходу).

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі
поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

У відповідності до ч. 1, 2 ст. 71 СК України
майно, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, ділиться
між ними в натурі. Якщо дружина та
чоловік не домовилися про порядок
поділу майна, спір може бути вирішений
судом. При цьому суд бере до уваги
інтереси дружини, чоловіка, дітей та
інші обставини, що мають істотне
значення. Неподільні речі
присуджуються одному з подружжя, якщо
інше не визначено домовленістю між
ними.

Частиною 3 статті 368 ЦК України
передбачено, що майно, набуте подружжям
за час шлюбу, є їхньою спільною
сумісною власністю.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
майном.

Оскільки в судовому засіданні
встановлено, що ідеальні частки
будинку АДРЕСА_1, що належали подружжю
станом на 2006 рік, з урахуванням
виконаних Відповідачем поліпшень,
змінилися і становлять 1/3 та 2/3 частин
відповідно, суд визнає будинок АДРЕСА_1
спільним майном подружжя ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 та визнає за ними право
власності на 1/3 та 2/3 частину
будинкуАДРЕСА_1 відповідно.

Інші позовні вимоги не знайшли свого
підтвердження в судовому засіданні,
тому суд відмовляє у їх задоволенні.

На підставі ст. ст. 183, 368, 391 ЦК України,
ст. ст. 60, 70, 71 СК України, керуючись ст.
ст. 3, 4, 6-8, 10, 11, 15, 30, 57, 60, 61, 64, 79, 88, 212-215 ЦПК
України, суд,-

в и р і ш и в:

Позов задоволити частково.

Визнати будинок АДРЕСА_1 спільним
майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 2/3
частину будинку АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3
частину будинкуАДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судовий збір в розмірі 3 654 грн.

В решті позову відмовити.

Копію рішення направити Відповідачу
для відома.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Київської області через суд
першої інстанції шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: Д. Є. Чернов