Головуючий суду 1 інстанції - Сініцин
Доповідач - Коротенко Є.В.
Справа № 422/426/14-ц
Провадження № 22ц/782/1836/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2014 року

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Луганської області в складі:

головуючого судді: Коротенка Є.В.,

суддів: Гаврилюка В.К., Ступіної
Я.Ю.,

при секретарі - Соловей А.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі апеляційного суду
Луганської області в м.Луганську
апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» на рішення
Перевальського районного суду
Луганської області від 26 березня 2014
року у цивільній справі за позовом
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
кредитним договором,

в с т а н о в и л а :

Позивач у січні 2014 року звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
в якому просив стягнути з відповідача
на свою користь заборгованість за
кредитним договором № LGALRX06870073 від
09.09.2006 року у сумі 41657 грн. 27 коп.,
посилаючись на те, що 09.09.2006 року між
ними було укладено зазначений
кредитний договір. На підставі
вказаного договору відповідач отримав
кредит в розмірі в розмірі 1661 грн. зі
сплатою відсотків за користування
кредитом в розмірі 12 % на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом

У зв'язку із порушенням зобов'язань за
кредитним договором відповідач станом
на 08.01.2014 року має заборгованість в
розмірі 41657 грн. 27 коп., яку позивач
просив стягнути з ОСОБА_2

Рішенням Перевальського районного
суду Луганської області від 26.03.2014 року
у задоволенні позову ПАТ КБ
"ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості відмовлено за
необґрунтованістю.

Не погодившись із вказаним рішенням
суду, ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулось до
суду з апеляційною скаргою на нього,
вважає його незаконним,
необгрунтованим, ухваленим з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, просило
оскаржуване рішення скасувати та
ухвалити нове, яким позовні вимоги
банку до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості задовольнити у повному
обсязі.

Заслухавши доповідача, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду, судова колегія вважає апеляційну
скаргу такою, що підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються
як на підставу своїх вимог і
заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно із ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

При апеляційному розгляді вказаної
цивільної справи колегія суддів
приймає до уваги положення ч.1 ст.303
Цивільного процесуального кодексу
України, відповідно до якого під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог ПАТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості суд послався
на те, що позивачем не надано доказів на
підтвердження суми заборгованості
відповідача.

Але з такими висновками суду
погодитись неможливо.

Так, відповідно до ч.1 ст.1054 Цивільного
кодексу України за кредитним договором
банк або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Згідно із ч.1 ст.526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися
належнимчином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу,
інших актів цивільного законодавства,
а за відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
та інших вимог, що звичайно ставляться

Відповідно до ч.1 ст.610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно із ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Із матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_2 шляхом підписання заяви від
09.09.2006 року уклав з позивачем договір
про надання банківських послуг, згідно
якого отримав від банку кредит у
розмірі 1661 грн. на термін до 09.09.2007 року
зі сплатою за користування кредитом
відсотків в розмірі 12 % на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом.
При цьому сторони погодились, що
зазначена заява разом із Умовами
надання споживчого кредиту фізичним
особам („Розстрочка") (СТАНДАРТ),
тарифами складають між ними кредитний
договір (а.с.5-звор.).

При таких обставинах суд першої
інстанції зробив правильний висновок,
що факт укладання вказаного кредитного
договору між сторонами
підтверджується відповідною заявою
відповідача та затвердженими наказом
голови Правління ПАТ КБ „Приватбанк" №
391 від 21.03.2006 року Умовами надання
споживчого кредиту фізичним особам
(„Розстрочка") (СТАНДАРТ), що містяться
у матеріалах справи (а.с.5, 7-10, 91-92, 104-111).

При укладанні договору було дотримано
всі передбачені законом істотні умови
договору, які були обумовлені згодою
сторін, узгоджені сторонами та
прийняті ними. На момент укладення
вказаного договору обидві сторони мали
необхідний обсяг цивільної
дієздатності, волевиявлення учасників
було вільним та відповідало їхній
внутрішній волі, що підтверджено
власноручними підписами. Правочин був
спрямований на отримання кредиту та на
його погашення, згідно умов даного
договору.

При цьому колегія суддів зауважує, що у
заяві позичальника від 09.09.2006 року
ОСОБА_2 особисто підтвердив, що він
ознайомлений та згоден з Умовами
надання споживчого кредиту фізичним
особам („Розстрочка") (СТАНДАРТ), які
були надані йому у письмовій формі
(а.с.5-звор.).

Умови кредитного договору є суттєвими,
оговорені у самому договорі, а його
форма та зміст відповідають положенням
ст. 203 ЦК України.

ПАТ КБ «Приватбанк» потреби
відповідача задовольнило та надало
кредитні кошти, а ОСОБА_2 свої обов'язки
за угодою виконував не у повному
обсязі.

Розрахунок заборгованості,
представлений позивачем, на думку
колегії суддів, є правильним та
зрозумілим. При цьому суд приймає до
уваги приклад розрахунку
заборгованості за кредитним договором,
додатково наданий ПАТ КБ «Приватбанк»
на роз'яснення порядку таких
нарахувань.

При таких обставинах, на думку колегії
суддів, позовні вимоги ПАТ КБ
«Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
є обгрунтованими та підлягають
задоволенню.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 309 ЦПК України,
підставами для скасування рішення
суду першої інстанції і ухвалення
нового рішення або зміни рішення є
невідповідність висновків суду
обставинам справи, а відповідно до п.4
ч.1 ст.309 ЦПК України - порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

З огляду на наведені обставини, а також
з урахуванням положень п.п.3, 4 ч.1 ст. 309
ЦПК України, колегія суддів вважає за
необхідне рішення Перевальського
районного суду Луганської області від
26 березня 2014 року скасувати, ухваливши
у справі нове рішення, яким позовні
вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2
про стягнення заборгованості за
кредитним договором задовольнити та
стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ
«Приватбанк» заборгованість за
кредитним договором № LGALRX06870073 від
09.09.2006 року у сумі 41657 грн. 27 коп.

Приймаючи до уваги викладене,
керуючись ст.ст.304, 307, 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК
України, судова колегія

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» задовольнити.

Рішення Перевальського районного суду
Луганської області від 26 березня 2014
року скасувати.

Ухвалити у справі нове рішення, яким
позовні вимоги публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк»
заборгованість за кредитним договором
№ LGALRX06870073 від 09.09.2006 року у сумі 41657 грн.
27 коп.

Рішення набирає законної сили з
моменту його оголошення, однак його
може бути оскаржено шляхом подання
касаційної скарги протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили
безпосередньо до суду касаційної
інстанції: Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: