№ 2-863-14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11. 06. 2014 року
Солом'янський районний суд м.
Києва

в складі: головуючого судді
Бобровник О. В.

при секретарі:
Волковій В. В.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні, в залі суду, в місті
Києві, цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Головне
управління юстиції в м. Києві - про
визнання права власності на спадкове
майно, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1, третя особа: Дев'ята Київська
державна нотаріальна контора - про
припинення права власності та визнання
права власності,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з
позовом до ОСОБА_2, третя особа: Головне
управління юстиції в м. Києві - про
визнання права власності на спадкове
майно.

ОСОБА_1 при зверненні до суду
мотивувала свої вимоги тим, що вона, як
особа непрацездатна за віком, в
порядку статті 1241 ЦК України має право
на обов'язкову частку у спадщині, тобто
право на спадкування 1/2 частини
квартири АДРЕСА_1.

З цього приводу декілька разів ОСОБА_1
зверталася до Дев'ятої Київської
державної нотаріальної контори,
Головного управління юстиції у м. Києві
з проханням видати їй свідоцтво про
право на спадщину - 1/2 частини вказаної
квартири.

Але ОСОБА_1 було відмовлено через
відсутність правовстановлюючих
документів на спадкову квартиру та
ухиляння відповідача ОСОБА_2 від явки
до нотаріальної квартири, незважаючи
на неодноразові виклики нотаріуса.

Листом з управління юстиції ОСОБА_1
було рекомендовано звертатися до суду
з приводу визнання за нею права
власності на спадкове майно.

В зв'язку із зазначеним ОСОБА_1 просила
суд визнати в порядку спадкування за
законом право власності ОСОБА_1 на 1/2
частину квартири АДРЕСА_1, що належала
ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

В процесі розгляду справи ОСОБА_2
звернувся до суду з зустрічним позовом
до ОСОБА_1, третя особа: Дев'ята Київська
державна нотаріальна контора - про
припинення права власності та визнання
права власності.

ОСОБА_2 мотивував свої вимоги тим, що
спадкоємцями, які прийняли спадщину в
рівних частинах є ОСОБА_2 за заповітом
та ОСОБА_1 за законом.

Зазначає, що сторони по даній справі, у
зв'язку із довготривалими неприязними
стосунками між собою, не в змозі дійти
добровільної згоди щодо володіння та
користування спадковою квартирою.

ОСОБА_2 посилаючись на ст. 365 ЦК України
просив суд припинити право власності
ОСОБА_1 на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1;
виплатити ОСОБА_1 внесені ОСОБА_2 на
депозитний рахунок суду грошові кошти
в сумі вартості 1/2 частини квартири
АДРЕСА_1, згідно висновку судової
будівельно-технічної експертизи;
визнати за ОСОБА_2 право власності на
квартиру АДРЕСА_1.

ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилась,
про час та місце розгляду справи
повідомлялась належним чином.

Від представника ОСОБА_1 до суду
надійшла заява про розгляд справи у
відсутність сторони позивача за
первісним позовом, а також письмові
пояснення по справі відповідно до яких
представник ОСОБА_1 просив суд
первісний позов задовольнити, у
задоволенні зустрічного позову
відмовити повністю.

ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився,
про час та місце розгляду справи
повідомлявся належним чином, про
причини неявки суду не повідомив,
жодних заяв чи клопотань до суду не
подавав.

Від представника ОСОБА_2 до суду
надійшло клопотання про відкладення
розгляду справи вмотивоване не
можливістю представника відповідача
за первісним позовом бути присутнім в
судовому засідання, в зв'язку з
необхідністю представника бути
присутнім в судовому засіданні з
розгляду іншої справи, що перебуває в
провадженні Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської
області.

Відповідно до приписів вимог ст. ст. 27-30
ЦПК України засобами доказування в
цивільній справі є пояснення сторін і
третіх осіб, показання свідків,
письмові докази, речові докази і
висновки експертів. Суд приймає до
розгляду лише ті докази, які мають
значення для справи. Обставини, які за
законом повинні бути підтвердженні
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватися ніякими
іншими засобами доказування. Кожна
сторона має довести ті обставини, на
які посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень.

Тобто, вказані принципи щодо
обов'язковості доведення тих чи інших
обставин є обов'язковими не лише при
з'ясуванні обставин справи по суті, а й,
як у даному випадку, при поданні
клопотання про відкладення розгляду
справи, обґрунтованого зайнятістю
представника в іншому судовому
процесі.

Так, представником відповідача за
первісним позовом до клопотання про
відкладення розгляду справи,
обґрунтоване зайнятістю представника
в іншому судовому процесі було додано
ухвалу Тернопільського міськрайонного
суду Тернопільської області про
відкриття провадження у справі №
607-6089-14-ц від 14 травня 2014 року.

З наданої представником відповідача за
первісним позовом копії ухвали про
відкриття провадження вбачається, що
розгляд справи № 607-6089-14-ц призначено на
11. 06. 2014 року на 09 год. 15 хв.

Також вбачається, що ухвала
Тернопільського міськрайонного суду
Тернопільської області про відкриття
провадження у справі № 607-6089-14-ц
постановлена 14 травня 2014 року.

Останнє судове засідання по даній
справі відбулось 20. 05. 2014 року,
представник відповідача за первісним
позовом - ОСОБА_5 був присутнім в
судовому засіданні.

По справі було оголошено перерву до 11.
06. 2014 року до 15. 00 год., представник
відповідача за первісним позовом -
ОСОБА_5 повідомлений під розписку про
наступну дану судового засіданні по
справі, при цьому зауважень щодо дати
судового засідання не висловлював, про
неможливість явки в судове засідання
на 11. 06. 2014 року суд не повідомляв.

Зважаючи на зазначене, суд вважає
клопотання представника відповідача
за первісним позовом - ОСОБА_5 про
відкладення розгляду справи,
обґрунтоване зайнятістю представника
в іншому судовому процесі
необґрунтованим і таким, що може
призвести до штучного затягування
розгляду справи, в умовах існуючих
процесуальних строків її розгляду, а
тому вважає, що воно не підлягає
задоволенню.

Окрім того, слід зазначити, що ОСОБА_2
про причини неявки суду не повідомив,
жодних заяв чи клопотань до суду не
подавав.

Виходячи з цього, суд вважає неявку
відповідача за первісним позовом та
його представника в судове засідання
неповажною.

В ході розгляду справи представником
відповідача за первісним позовом було
надано пояснення по справі, відповідно
до яких представник просив суд у
задоволенні первісного позову
відмовити, зустрічну позовну заяву
підтримав та просив суд про її
задоволення.

Враховуючи те, що представник
відповідача за первісним позовом надав
пояснення суду з приводу первісного та
зустрічного позову, судом досліджені
всі матеріали справи та докази і
заперечення сторін, підстави,
передбачені ст. 169 ЦПК України для
відкладення розгляду справи та
оголошення перерви в ній відсутні, суд
вважає за можливе закінчити розгляд
справи у його відсутність.

Третя особа за первісним позовом:
ГУЮ у м. Києві в судове засідання свого
представника не направили, заздалегідь
надавши до суду пояснення по справі,
відповідно до яких при вирішенні
справи по суті покладались на розсуд
суду та просили розгляд справи
провести у відсутність представника
ГУЮ у м. Києві.

Третя особа за зустрічним
позовом: Дев'ята Київська державна
нотаріальна контора в судове засідання
свого представника не направили, про
час та місце розгляду справи
повідомлялись належним чином.

Дослідивши матеріали справи,
об'єктивно оцінивши докази, що
містяться в справі, суд приходить до
наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, як мати
спадкодавиці ОСОБА_3, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1, як особа непрацездатна за
віком, в порядку статті 1241 ЦК України
має право на обов'язкову частку у
спадщині, тобто право на спадкування 1/2
частини квартири АДРЕСА_1 (а.с. 4 - 8).

З приводу отримання у власність
спадкового майна ОСОБА_1 неодноразово
зверталася до Дев'ятої Київської
державної нотаріальної контори,
Головного управління юстиції у м. Києві
з проханнями видати їй свідоцтво про
право на спадщину.

Через відсутність правовстановлюючих
документів на спадкову квартиру та
ухиляння ОСОБА_2 від явки до
нотаріальної квартири, незважаючи на
неодноразові виклики нотаріуса, ОСОБА_1
до цього часу не може отримати
свідоцтво про право на спадщину.

Листом з управління юстиції ОСОБА_1
було рекомендовано звертатися до суду
з приводу визнання за нею права
власності на спадкове майно.

Згідно частини 5 статті 1268 ЦК
України, незалежно від часу прийняття
спадщини вона належить спадкоємцеві з
часу відкриття спадщини.

Вбачається, що з моменту
відкриття спадщини комунальні платежі
за спадкову квартиру вносила ОСОБА_1

Так за комунальні послуги та
квартплату ОСОБА_1 було сплачено понад
10 000 грн., ще близько 2 000 грн. - по
рахунках «Укртелекому».

Також вбачається, що ОСОБА_1
неодноразово, починаючи з 2008 року, за
свій рахунок проводився ремонт у
спадковій квартирі, забезпечувалося
утримання квартири в належному стані.
(а.с. 33 - 49).

Стаття 392 ЦК України надає право
власнику майна звернутися до суду з
позовом про визнання права власності,
якщо це право оспорюється або не
визнається іншою особою, а також в разі
відсутності документа, який засвідчує
право власності.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №7 від 30.05.2008
року «Про судову практику у справах про
спадкування», у разі відмови нотаріуса
в оформленні права на спадщину, особа
може звернутися до суду за правилами
позовного провадження.

Разом з тим, суд не бере до уваги
як належні та обґрунтовані посилання
відповідача за первісним позовом на те,
що згідно положень статті 392 ЦК України,
власник може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, оскільки ОСОБА_1 не
оспорюється і визнається право ОСОБА_2
на його частку спадкового майна.

Окрім того слід зазначити, що під
час розгляду справи відповідачем за
первісним позовом не було надано до
суду доказів стосовно фактичного
прийняття ним спадкового майна.

Суд критично сприймає доводи
відповідача за первісним позовом
ОСОБА_2 про те, що 1/2 частина спадкової
квартири, яка має належати ОСОБА_1, є
незначною в порівнянні з такою ж 1/2
частиною тієї ж спадкової квартири, яка
має належати йому.

Доказів на підтвердження такого
висновку ОСОБА_2 суду не надавав, тому
посилання його при цьому на положення
статті 365 ЦК України, якими від
обґрунтовує свою вимогу, є
безпідставними.

Згідно ст. 365 ЦК України, право особи на
частку у спільному майні може бути
припинене за рішенням суду на підставі
позову інших співвласників, якщо
частка є незначною і не може бути
виділена в натурі, річ є неподільною,
спільне володіння і користування
майном є неможливим, таке припинення не
завдасть істотної шкоди інтересам
співвласника та членам його сім'ї.

Разом з тим, як свідчать матеріали
справи, для ухвалення рішення суду про
припинення права ОСОБА_1 на частку у
спільному спадковому майні, відсутні
законні підстави, оскільки - частки
сторін є рівними, необхідності
розділяти однокімнатну квартиру
готельного типу не існує, спільне
володіння і користування квартирою
двома співвласниками не є неможливим,
таке припинення може завдати істотної
шкоди позивачу ОСОБА_1 та членам її
сім'ї.

Згідно чинної редакції ст. 365 ЦК
України, позивачами мають виступати
усі інші співвласники.

Термін «співвласники» фактично
означає неможливість звернення з
вимогою про припинення права на частку
за ст. 365 ЦК однієї особи, якщо
співвласників лише двоє.

Крім того частина перша ст. 365 ЦК
також визначає підстави, лише за
наявності яких суд може задовольнити
позов співвласників про припинення
права на частку одного з них.

При цьому для задоволення позову суд
має встановити наявність усіх чотирьох
підстав.

Відсутність бодай однієї з них
свідчить про неможливість задоволення
позову співвласників.

За клопотанням відповідача за
первісним позовом по справі було
призначено та проведено 19 березня 2014
року судову будівельно-технічну
експертизу №209/14-42 (а.с. 99-105), згідно
висновку якої ринкова вартість
квартири АДРЕСА_1 на момент проведення
експертизи становить 340 760 грн., але
стороною відповідача по справі так і не
було внесено необхідної суми на
депозитний рахунок суду.

З огляду на викладене вище суд
вважає вимоги позивача за первісним
позовом обґрунтованими, доведеними та
такими, що підлягають задоволенню в
повному обсязі.

Щодо зустрічного позову ОСОБА_2 до
ОСОБА_1, третя особа: Дев'ята Київська
державна нотаріальна контора про
припинення права власності та визнання
права власності, суд не вбачає підстав
для задоволення позову, з наведених
вище підстав.

З урахуванням задоволення
первісного позову, у відповідності з
вимогами ст.. 88 ЦПК України, суд вважає
за доцільне стягнути з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1 витрати по оплаті
судового збору в сумі 229 грн. 40 коп.

На підставі викладеного та
керуючись ст. ст. 365, 392, 1241, 1268, 1296 ЦК
України, п. 23 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №7 від 30.05.2008
року «Про судову практику у справах про
спадкування», ст.. ст.. 3, 4, 10, 11, 57-60, 88, 209,
212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя
особа: Головне управління юстиції в м.
Києві - про визнання права власності на
спадкове майно - задовольнити.

Визнати в порядку спадкування за
законом право власності ОСОБА_1 на 1/2
частину квартири АДРЕСА_1, що належала
ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 судові витрати в сумі 229 грн. 40
коп.

Зустрічним позов ОСОБА_2 до
ОСОБА_1, третя особа: Дев'ята Київська
державна нотаріальна контора - про
припинення права власності та визнання
права власності - залишити без
задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: