Справа № 523/2506/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" червня 2014 р.
м.Одеса

Суворовський районний суд м.Одеси у
складі:

головуючого - судді
Дяченко В.Г.,

при секретарі
Чопик М.В.,

за участю представників сторін :
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до Одеського обласного
онкологічного диспансера, про
стягнення шкоди завданої здоров'ю,
стягнення моральної шкоди

В С Т А
Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вимогою про
стягнення з відповідача, на його
користь, шкоду завдану здоров'ю в
розмірі 100 000 гривень та моральну шкоду
в розмірі 250 000 гривень, мотивуючи тим,
що він з 16.05.2011 року по 20.05.2011 року
проходив обстеження у відповідача, в
результаті якого, завідуючий
онкологічним відділенням ОСОБА_3 та
лікар-онколог ОСОБА_4 поставили
невірний діагноз - зачеревинна
неорганна пухлина з метастазами у
кістки хребта, що підтверджується
виписним епікризом.

Діагноз був поставлений на підставі
висновку комп'ютерної томографії
органів черевної порожнини №2050 від
18.05.201 року виданого
лікарем-ренгенологом клініки
«ІНТО-САНА» ОСОБА_5

За рекомендацією лікаря ОСОБА_4 позивач
пройшов курс хіміотерапії.

Через деякий час, при обстеженні в
інституті онкології м.Києва діагноз
зачеревинна неорганна пухлина з
метастазами у кістки хребта - не
підтвердився.

У зв'язку з тим, що лікарі Одеського
обласного онкологічного диспансера
надали позивачу неналежну медичну
допомогу, а саме провели неповне
обстеження, внаслідок чого поставили
невірний діагноз та призначили
лікування, яке не було потрібно, а лише
спричинило значну шкоду здоров'ю
позивача, через що він став інвалідом
2-ї групи, що є незворотніми наслідками.

Позивач посилається на положення
ст.ст.1167, 1168,1172,1195 ЦК України.

В судовому засіданні позивач підтримав
вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача, в судовому
засіданні проти позову заперечував та
пояснив, що комп'ютерну томографію
проводив інший лікувальний заклад,
хіміотерапію лікарями відповідача не
призначалося, доказів неправильного
діагнозу позивачем не надано, доказів
встановлення позивачу 2-ї групи
інвалідності через неправильне
лікування працівниками відповідача -
не надано, також відсутні докази
наявності будь якої інвалідності у
позивача.

Судом встановлено:

Відповідно до медичної карти хворого
№4441, позивач перебував у стаціонарі
Одеського обласного онкологічного
диспансера, в плановому порядку, з
16.05.2011 року по 20.05.2011 року (а.с.13).

18.05.2014 року, лікарем-ренгенологом
клініки «ІНТО-САНА» ОСОБА_5, проведено
комп'ютерну томографію органів
черевної порожнини та складено
висновок №2050 від 18.05.201 року, відповідно
до якого встановлено: КТ-картина
зачеревинне утворення з правого боку
(рабдомиоSа?). вторинне враження
кісткових структур (mts). Лімфоденопатія
(а.с.19).

Згідно виписного епікризу (а.с.35)
позивачу встановлено остаточний
діагноз -

а) основний: зачеревинна неорганна
пухлина,

б) ускладнення: метастази у кістки
хребта.

Рекомендовано:

1.хворий підлягає нагляду онколога за
місцем проживання.

2.симптоматичне лікування за місцем
проживання, за необхідністю
анальгетики групи «А».

Зазначені обставини визнані сторонами.

Виниклі між сторонами
правовідносини врегульовані ЦК
України та Законом України «Основи
законодавства України про охорону
здоров'я».

У відповідності до положень п.«д»
ч.1 ст.6 Закону України «Основи
законодавства України про охорону
здоров'я», кожний громадянин має право
на кваліфіковану медичну допомогу,
включаючи вільний вибір лікаря, вибір
методів лікування відповідно до його
рекомендацій і закладу охорони
здоров'я.

Згідно приписів п. «ї» ч.1 ст.6
Закону України «Основи законодавства
України про охорону здоров'я», кожний
громадянин України має право на
охорону здоров'я, що передбачає
оскарження неправомірних рішень і дій
працівників, закладів та органів
охорони здоров'я.

Особи, винні у порушенні
законодавства про охорону здоров'я,
відповідно до ст.80 Закону України
«Основи законодавства України про
охорону здоров'я» несуть цивільну,
адміністративну або кримінальну
відповідальність згідно із
законодавством.

Загальний порядок відшкодування
шкоди передбачено ст.1166 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України,
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч.2 ст.1166 ЦК України, особа,
яка завдала шкоди, звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що
шкоди завдано не з її вини.

Узагальнюючи судову практику,
Верховний Суд України в Постанові
Пленуму №6 від 27.03.1992 року з наступними
змінами «Про практику розгляду судами
цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди» в п.2
рекомендував судам при розгляді
позовів про відшкодування шкоди
виходити з того, що шкода, заподіяна
особі і майну громадянина, підлягає
відшкодуванню особою, яка її заподіяла,
за умови, що дії останніх були
неправомірними, між ними і шкодою є
безпосередній причинний зв'язок та є
вина зазначеної особи.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України,
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі, неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини.

Відповідно до ст.23 ЦК України, особа
має право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав. Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності
фізичної особи, а також ділової
репутації фізичної або юридичної
особи.

Моральна шкода відшкодовується
грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення його
можливості їх реалізації, ступеня вини
особи, яка завдала моральної шкоди,
якщо вина є підставою для
відшкодування, а також з урахуванням
інших обставин, які мають істотне
значення. При визначенні розміру
відшкодування враховуються вимоги
розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується
незалежно від майнової шкоди, яка
підлягає відшкодуванню, та не пов'язана
з розміром цього відшкодування.

Положеннями ч.1 ст.1172 ЦК України,
передбачено, що юридична або фізична
особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім
працівником під час виконання ним
своїх трудових (службових) обов'язків.

У відповідності до ст.60 ЦПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі, і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватись на припущеннях.

Суд не встановив вини працівників
відповідача у діях по встановленню
позивачу діагнозу та неналежного
лікування, так як ним не надано доказів
невірності спірного діагнозу та
матеріалами справи встановлено, що
працівники відповідача лікування
позивачу не призначали, позивачем не
надано доказів розміру шкоди завданої
його здоров'ю та збитків понесених при
відновленні здоров'я.

Суд не вправі виходити за межі
заявлених позовних вимог та тієї
доказової бази, яка сформована за
рахунок доказів, поданих самими
учасниками процесу.

Отже, позовні вимоги є
необґрунтованими та такими, що
задоволенню не підлягають.

Судові витрати розподіляються
відповідно до ст.88 ЦПК України та п.2 ч.1
ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст.10,11,57-59,60,61,88,209,212,214-215
ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

В позовних вимогах ОСОБА_2 до
Одеського обласного онкологічного
диспансера, про стягнення шкоди
завданої здоров'ю, стягнення моральної
шкоди - відмовити.

Судові витрати компенсувати за
рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Одеської області
через суд Суворовського району м.Одеси
в 10-денний строк з дня проголошення.

Суддя:
В.Г. Дяченко

Справа № 523/2506/14-ц

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2014 року
м.Одеса

вступна
та резолютивна частини

Суворовський районний суд м.Одеси у
складі:

головуючого - судді
Дяченко В.Г.,

при секретарі
Чопик М.В.,

за участю представників сторін :
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до Одеського обласного
онкологічного диспансера, про
стягнення шкоди завданої здоров'ю,
стягнення моральної шкоди

В С Т А
Н О В И В:

Враховуючи довготривалість та
складність виготовлення рішення у
повному обсязі, суд вважає можливим
проголосити вступну і резолютивну
частину рішення та відкласти складання
повного рішення на п'ять днів, що
відповідає вимогам ч.3 ст.209 ЦПК
України.

Керуючись ст.ст.10,11,57-59,60,61,88,209,212,214-215 ЦПК
України, суд-

В И Р І Ш И В :

В позовних вимогах ОСОБА_2 до
Одеського обласного онкологічного
диспансера, про стягнення шкоди
завданої здоров'ю, стягнення моральної
шкоди - відмовити.

Судові витрати компенсувати за
рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Одеської області
через суд Суворовського району м.Одеси
в 10-денний строк з дня проголошення.

Суддя:
В.Г. Дяченко