Справа № 2-175/841/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(з а о ч н е)

02 квітня 2014 року Дніпропетровський
районний суд Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді Озерянської Ж.М.

при секретарі Рись Н.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у сел. Ювілейному цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до
Територіальної громади в особі
Кіровської селищної ради
Дніпропетровського району
Дніпропетровської області, треті
особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання
права власності на домоволодіння в
порядку спадкування за законом,-

в с т а н о в и в:

В лютому 2014 року позивачка звернулася
до суду з позовом, в якому просила
визнати за нею право власності в
порядку спадкування за законом після
померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 на
домоволодіння АДРЕСА_1, загальною
площею 59,5 кв.м., житловою площею 33,7 кв.м.

Позивачка ОСОБА_1 надала суду заяву в
якій просила розглядати справу без її
участі, позовні вимоги підтримала та
просила задовольнити їх в повному
обсязі. Проти заочного розгляду не
заперечує.

Представник відповідача
Територіальної громади в особі
Кіровської селищної ради
Дніпропетровського району
Дніпропетровської області у судове
засідання не з'явився, а тому суд
ухвалює рішення при заочному розгляді
справи, що відповідає положенням ст. 224
ЦПК України.

Третя особа ОСОБА_3 надав суду заяву в
якій просив розглядати справу без його
участі, позовні вимоги підтримав та не
заперечував проти їх задоволення.

Третя особа ОСОБА_4 надав суду заяву в
якій просив розглядати справу без його
участі, позовні вимоги підтримав та не
заперечував проти їх задоволення.

Ознайомившись з матеріалами справи,
суд вважає за необхідне позовні вимоги
задовольнити з наступних підстав.

Згідно ст. 1216, 1217 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців) та спадкування
здійснюється за заповітом або за
законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

У судовому засіданні встановлено, що
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивачки
ОСОБА_5, що підтверджується актовим
записом № 13 від 01 лютого 2012 року
Виконавчого комітету Кіровської
селищної ради Дніпропетровського
району Дніпропетровської області в
свідоцтві про смерть серії НОМЕР_2
виданому 01 лютого 2012 року (а.с.25). Після
смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина на
домоволодіння та земельну ділянку
площею 0,2500 га, що розташовані за
адресою: АДРЕСА_1. Заповіту
спадкодавець не складав.

На час відкриття спадщини після смерті
ОСОБА_5 спадкоємцями є ОСОБА_1, ОСОБА_3 та
ОСОБА_4. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в свою чергу
відмовилися від спадщини після смерті
батька на користь - ОСОБА_1, про що
подали до Дніпропетровської районної
державної нотаріальної контори заяви
про відмову від спадщини. Тому на
підставі ст. 1273 ЦК України, частка
спадкоємця ОСОБА_1 збільшилась.

Позивачка як спадкоємець за законом, на
підставі ст. 1269, 1270 ЦК України, в
установлений законом шестимісячний
термін звернулася з заявою про
прийняття спадщини до державного
нотаріуса Дніпропетровської державної
нотаріальної контори. Так, 26 грудня 2013
року позивачці було видано свідоцтво
про право на спадщину за законом на
земельну ділянку площею 0,2500 га в межах
та згідно з планом, призначеної для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд, що розташована в
АДРЕСА_1 (а.с.16). Але, в видачі свідоцтва
про право на спадщину за законом після
смерті ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, а
саме на домоволодіння АДРЕСА_1, ОСОБА_1
було відмовлено, оскільки не
підтверджується факт належності
померлому спадкового майна, що
підтверджується постановою про
відмову у вчинені нотаріальної дії від
26 грудня 2013 року (а.с.21).

Згідно з інвентаризаційною справою
станом на 04.12.2004 року правова
документація на будинок за адресою:
АДРЕСА_1 - не оформлювались, первинна
інвентаризація проведена 31 жовтня 1991
року за замовленням ОСОБА_5, що
підтверджується листом КП
«Новомосковське МБТІ»
Дніпропетровської обласної ради» від
24.10.2012 року № 4403-12 (а.с.20).

З роз'яснень наданих державною
архітектурно-будівельною інспекцією
України в Листі № 40-12-2409 від 01.09.2011 року
«Щодо прийняття в експлуатацію
об'єктів, закінчених будівництвом до
05.08.1992 року» вбачається, що 05.08.1992 року
вперше на законодавчому рівні було
встановлено порядок та умови прийняття
в експлуатацію об'єктів будівництва
Постановою КМУ від 05.08.1992 року № 449,
тобто до 05.08.1992 року не передбачалась
процедура введення приватних житлових
будинків в експлуатацію при оформленні
права власності.

З аналізу положень Конституції України
та ЦК України вбачається, що не
потребує введення в експлуатацію
приватних житлових будинків,
збудованих до 05.08.1992 року, при набутті
права власності на такі об'єкти.

Крім того, з листа Державної
архітектурно-будівельної інспекції
України № 40-19-5376 від 30.07.2012 року «Щодо
порядку прийняття в експлуатацію
самовільно побудованого садового
будинку і розмірів штрафів» видно, що
документом, який засвідчує
відповідність закінчених будівництвом
до 05.08.1992 року індивідуальних (садибних)
житлових будинків, садових, дачних
будинків, господарських (присадибних
будівель і споруд, прибудов до них, які
не підлягають прийняттю в
експлуатацію, вимогам законодавства,
будівельних норм, державних стандартів
і правил, зокрема для потреб державної
реєстрації прав власності на нерухоме
майно, є технічний паспорт, складений
за результатами технічної
інвентаризації.

На теперішній час є чинним Порядок
прийняття в експлуатацію
індивідуальних (садибних) житлових
будинків, садових, дачних будинків,
господарських (присадибних) будівель і
споруд, прибудов до них, громадських
будинків І та II категорій складності,
які збудовані без дозволу на виконання
будівельних робіт, і проведення
технічного обстеження їх будівельних
конструкцій та інженерних мереж,
затверджений Наказом Міністерства
регіонального розвитку, будівництва та
житлово-комунального господарства від
24.06.2011 року № 91, в редакції від 13.06.2012
року.

Згідно з п.1.1, п.3.1 Порядку
передбачається прийняття в
експлуатацію усіх закінчених
будівництвом об'єктів, збудованих до
31.12.2009 року без дозволу на виконання
будівельних робіт, заяви про прийняття
в експлуатацію яких подано до 31.12.2012
року, за винятком закінчених
будівництвом до 05 серпня 1992 року
індивідуальних (садибних) житлових
будинків, садових, дачних будинків,
господарських (присадибних) будівель і
споруд, прибудов до них.

За приписами абзацу 2 п.3.1 Порядку
документом, який засвідчує
відповідність закінчених будівництвом
до 05 серпня 1992 року індивідуальних
(садибних) житлових будинків, садових,
дачних будинків, господарських
(присадибних) будівель і споруд,
прибудов до них, які не підлягають
прийняттю в експлуатацію, вимогам
законодавства, будівельних норм,
державних стандартів і правил, зокрема
для потреб державної реєстрації прав
власності на нерухоме майно, є
технічний паспорт, складений за
результатами технічної
інвентаризації.

Таким чином, на час будівництва та
завершення будівництва житлового
будинку (1960 року побудови), що є
предметом спору, реєстрація права
власності на нього не вимагалась. В
свою чергу, в листі ВССУ № 10-1387/0/4-12 від
27.09.2012 року «Про практику застосування
судами при розгляді справ окремих норм
законодавства про власність та
спадкування» викладено наступну
правову позицію: «Право власності на
збудоване до набрання чинності Законом
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» нерухоме майно в порядку,
який існував на час його спорудження, а
не виникає у зв'язку із здійсненням
державної реєстрації права власності
на нього в порядку передбаченому цим
Законом, яка є лише офіційним визнанням
державою такого права, а не підставою
його виникнення».

Крім того, у відповідності до п. 5 ч. 1 ст.
19 Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» державна
реєстрація прав проводиться на
підставі, зокрема, рішень судів, що
набрали законної сили.

Згідно ст. 328 ЦК України, право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом. Спадкуванням є
перехід прав та обов'язків (спадщини)
від фізичної особи, яка померла, до
інших осіб.

Зібрані по справі докази вказують, що
фактично померлому ОСОБА_5 належав
житловий будинок з надвірними
будівлями і спорудами, однак за життя
спадкодавець не зареєстрував належне
йому право власності на спадкове
домоволодіння, зв'язку з чим позивачка
не має можливості скористатися
належним їй правом на отримання
спадщини.

Відповідно до ст. ст. 1217, 1222 ЦК України,
спадкування здійснюється за законом
або за заповітом.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1296 ЦК України, спадкоємець,
який прийняв спадщину, може одержати
свідоцтво про право на спадщину.

Не зважаючи на те, що ніхто не оспорює
спадкове право позивачки, вона не має
можливості оформити свої спадкові
права, оскільки спадкодавцем ОСОБА_5 за
життя не оформлено правовстановлюючий
документ на спадковий житловий будинок
з господарськими будівлями та
спорудами.

Відповідно до пунктів 4.14, 4.15, 4.18 глави 10
розділу ІІ Порядку вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України,
при видачі свідоцтва про право на
спадщину на нерухоме майно, яке
підлягає реєстрації, нотаріус
перевіряє належність цього майна
спадкодавцеві на підставі
правовстановлюючих документів.

Згідно постанови Пленуму Верховного
Суду України від 30.05.08р. № 7 «Про судову
практику у справах про спадкування», за
наявності умов для одержання в
нотаріальної конторі свідоцтва про
право на спадщину вимоги про визнання
права на спадщину судовому розгляду не
підлягають. У разі відмови нотаріуса в
оформленні права на спадщину особа
може звернутися до суду за правилами
позовного провадження.

Судом встановлено, що спадщина не
перейшла до держави, не визнана
відумерлою, позивачка вступила в
управління та володіння спадковим
майном і є спадкоємцем за законом,
право власності спадкодавця ОСОБА_5 не
припинено відповідно до ст. 346 ЦК
України, а відповідно до ст. 1296 ЦК
України відсутність свідоцтва на право
власності не позбавляє спадкоємця
права на спадщину, а згідно із ст. 16 ЦК
України способом захисту свого права є
визнання права. За таких обставин суд
задовольняє позовні вимоги, оскільки
судом встановлені всі обставини, які
дають позивачці право на визнання її
права власності на спадкове майно в
порядку спадкування.

На підставі викладеного, керуючись ст.
1217, 1218, 1222 ЦК України, ст. 10, 57-61, 88, 209, 212-215,
224, 226 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до
Територіальної громади в особі
Кіровської селищної ради
Дніпропетровського району
Дніпропетровської області, треті
особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання
права власності на домоволодіння в
порядку спадкування за законом -
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженкою с. Кіровське
Дніпропетровського районну
Дніпропетровської області,
ідентифікаційний номер - НОМЕР_1,
паспорт серії НОМЕР_3 виданий
Дніпропетровським РВ УМВС України в
Дніпропетровській області 14 лютого 2001
року, право власності на домоволодіння
АДРЕСА_1, що складається з житлового
будинку літ. «А-1Ж», що складається з: 1 -
кухня площею 13,2 кв.м., 2 - кімната площею
21,2 кв.м., 3 - кімната площею 12,5 кв.м., І -
веранда 9,7 кв.м., ІІ - комора 2,9 кв.м.,
загальною площею приміщень 59,5 кв.м.,
загальною площею житлових квартир 46,9
кв.м., житловою площею житлових квартир
33,7 кв.м., допоміжною площею житлових
квартир 13,2 кв.м., з господарськими
будівлями та спорудами: прибудови літ.
«а», ганку, літньої кухні літ. «Б»,
літньої кухні літ. «В», прибудови літ.
«в», гаражу літ. «Г», гаражу літ. «Д»,
сараю літ. «Е», сараю літ. «Ж», сараю літ.
«З», сараю літ. «И», вхід в погріб літ.
«Л», вхід в погріб літ. «М», погрібу під
«И» - літ. «пг1», погрібу під «Н» - літ.
«пг», сараю літ. «Н», сараю літ. «О»,
сараю літ. «П», сараю літ. «Р», вбиральні
літ. «С», літнього душу літ. «Т»,
колодязю літ. «К», колонки літ. «К1»,
хвіртки № 1, воріт № 2, огорожі № 3,
замощення І, в порядку спадкування за
законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2
ОСОБА_5.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку на протязі десяти
днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Озерянська
Ж.М.