РІШЕННЯ

Іменем України

13.06.2014 року Франківський районний суд
м.Львова в складі:

Головуючого судді Дзеньдзюри С.М.

при секретарі Гимон І.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні м.Львова цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ТзОВ «Самсунг
Електронікс Україна Компані» про
визнання дій щодо розповсюдження
продукції та маркування недержавною
мовою протиправними,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся із позовом до ТзОВ
«Самсунг Електронікс Україна Компані»
щодо визнання розповсюдження
продукції, маркованої недержавною
мовою, протиправним та стягнення суми
завданої моральної шкоди у розмірі 100
гривень.

У позовній заяві позивач вказує, що 11
жовтня 2012 року через інтернет-магазин
«Дешевше» він придбав пральну машину
«SAMSUNG WF0702WKE/YLP», що підтверджується
товарним чеком №7 від 11 жовтня 2012
року та гарантійним талоном. Всі написи
на панелі керування пральною машиною
були виконані російською мовою,
стосовно якої позивач заявляє, що не
володіє нею у достатньому обсязі.
Позивач зазначає, що написи на панелі
керування повинні бути здійснені
державною мовою відповідно до чинного
законодавства України. У зв'язку з цим
позивачем пральну машину було
повернуто відповідачу.

Позивач стверджує, що написи на панелі
керування пральною машиною є
маркуванням, посилаючись на п. 6.1 ДСТУ
2887-94 «Пакування та маркування. Терміни
та визначення», що підтверджує
відповіддю на запит ОСОБА_1 Інспекції з
питань захисту прав споживачів у
Львівській області, відповіддю на
запит про фахову експертизу
Доманцевича Н. І. завідувача кафедри
товарознавства непродовольчих товарів
Львівської комерційної академії,
відповіддю на запит ОСОБА_1 ДП
«Львівський науково-виробничий центр
стандартизації, метрології та
сертифікації», відповіддю на
інформаційний запит ОСОБА_1 ДП
«Науково-дослідний інститут
метрології вимірювальних і
управляючих систем», висновком
експертного товарознавчого
дослідження №1312, наданим ТзОВ
«Незалежний центр судових експертиз»,
відповіддю на запит адвоката ОСОБА_3
технічного комітету стандартизації
науково-технічної термінології,
відповіддю на звернення комітету з
питань культури і духовності Верховної
Ради України.

Позивач також стверджує, що
Відповідачем порушено його право на
одержання необхідної, доступної,
достовірної та своєчасної інформації
про продукцію, гарантованого ст. 15
Закону України «Про захист прав
споживачів».

В судовому засіданні позивач та його
представник позовні вимоги підтримали,
надали пояснення аналогічні
викладеним в позовній заяві.

Представник відповідача проти позову
заперечив, покликаючись на
неправильність обраного позивачем
способу захисту його прав відповідно
до ч.1 ст.3 ЦПК України, ст. ст. 11, 15, 16 ЦК
України, невідповідність механізму
захисту прав споживачів позовним
вимогам позивача, дотриманням
відповідачем права позивача на
інформацію про придбаний товар,
безпідставністю вимог про
відшкодування моральної шкоди.

Заслухавши пояснення учасників
процесу, з'ясувавши обставини справи,
розглянувши матеріали та дослідивши
докази у справі, суд вважає, що позов до
задоволення не підлягає у зв'язку з
наступним.

Так, ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України
передбачає перелік способів захисту
цивільних прав, серед яких немає такого
способу захисту як визнання дії
протиправною. Та ж ч.2 ст.16 Цивільного
кодексу України передбачає, що суд може
захистити цивільне право або інтерес
іншим способом, якщо такий конкретний
спосіб встановлений договором або
законом. Із договору, який фактично був
укладений між Позивачем та
Відповідачем, не випливає можливість
застосовувати позивачем обраний
спосіб захисту. Ч.1 ст.25 Закону України
«Про захист прав споживачів»
передбачає, що спосіб захисту, обраний
Позивачем, може застосовуватися лише
об'єднаннями споживачів.

Таким чином, вимога Позивача щодо
визнання розповсюдження продукції,
маркованої недержавною мовою,
протиправним не може бути задоволена.

Ч.1 ст.15 Закону України «Про захист прав
споживачів» гарантує споживачам право
на одержання необхідної, доступної,
достовірної та своєчасної інформації
про продукцію, що забезпечує
можливість її свідомого і
компетентного вибору. Ч.2 ст.15 Закону
України «Про захист прав споживачів»
передбачає, що інформація, передбачена
частиною першою цієї статті,
доводиться до відома споживачів
виробником (виконавцем, продавцем) у
супровідній документації, що додається
до продукції, на етикетці, а також у
маркуванні чи іншим способом (у
доступній наочній формі), прийнятим для
окремих видів продукції або в окремих
сферах обслуговування. Таким чином, суд
доходить до висновку, що законодавство
України про захист прав споживачів
передбачає можливість доведення
необхідної для використання товару
інформації не лише через маркування на
товарі, а оскільки у посібнику
користувача доступним наочним
способом було роз'яснено спосіб
використання пральної машини, право
споживача на інформацію про продукцію
не було порушено.

Відповідно до ч.1 ст.23 Цивільного
кодексу України особа має право на
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав.
Ч.2 ст.23 Цивільного кодексу України
моральна шкода полягає: 1) у фізичному
болю та стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я;2) у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів;3) у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна;4) у приниженні
честі та гідності фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної або
юридичної особи. Позивач вказує, що
йому завдано моральну шкоду, яка
полягає у порушенні його права
«отримати інформацію про товар рідною
мовою». Саме лише порушення права не
може бути формою завдання моральної
шкоди відповідно до чинного цивільного
законодавства. Таким чином, суд
доходить до висновку, що із позовної
заяви, матеріалів справи та пояснень
сторін немає підстав вважати, що
позивачеві було завдано моральної
шкоди. Крім того, відповідно до ч.1 ст.60
Цивільного процесуального кодексу
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Позивачем не було наданих
жодних доказів, які б підтверджували
завдання йому моральної шкоди та її
розміри. Таким чином, вимога позивача
щодо стягнення з ТзОВ «Самсунг
Електронікс Україна Компані» на його
користь суму завданої моральної шкоди
в розмірі 100 гривень не може бути
задоволена.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України
«Про стандартизацію» стандартом є
документ, розроблений на основі
консенсусу та затверджений
уповноваженим органом, що встановлює
призначені для загального і
багаторазового використання правила,
інструкції або характеристики, які
стосуються діяльності чи її
результатів, включаючи продукцію,
процеси або послуги, дотримання яких є
необов'язковим. Таким чином,
застосування ДСТУ 2887-94 «Пакування та
маркування. Терміни та визначення» не є
обов'язковим для Відповідача під час
здійснення ним господарської
діяльності. А відповідь на запит ОСОБА_1
Інспекції з питань захисту прав
споживачів у Львівській області,
відповідь на запит про фахову
експертизу Доманцевича Н.І. завідувача
кафедри товарознавства непродовольчих
товарів Львівської комерційної
академії, відповідь на запит ОСОБА_1 ДП
«Львівський науково-виробничий центр
стандартизації, метрології та
сертифікації», відповідь на
інформаційний запит ОСОБА_1 ДП
«Науково-дослідний інститут
метрології вимірювальних і
управляючих систем», висновок
експертного товарознавчого
дослідження №1312, наданий ТзОВ
«Незалежний центр судових експертиз»,
відповідь на запит адвоката ОСОБА_3
технічного комітету стандартизації
науково-технічної термінології,
відповідь на звернення Комітету з
питань культури і духовності ВРУ
стосовно тлумачення терміну
«маркування» можуть мати виключно
консультативний характер, як такі, що
посилаються на ДСТУ 2887-94 «Пакування та
маркування. Терміни та визначення».
Отже, суд дійшов до висновку, що чинним
законодавством конкретно не визначено
поняття «маркування». Проте, оскільки
деякі нормативно-правові акти, зокрема
Закон України «Про засади державної
мовної політики», містять вимоги до
товарів, які виражаються через термін
«маркування», цей термін не може
довільно тлумачитися кожним суб'єктом
господарювання. Відповідно до Наказу
Державного комітету України з питань
технічного регулювання та споживчої
політики від 28.10.2010 року №487 «Про
затвердження Технічного регламенту
щодо правил маркування харчових
продуктів»: маркування - усі слова,
описи, знаки для товарів і послуг,
назва марки, зображення чи символи, що
стосуються харчових продуктів і
розміщені на будь-якій упаковці,
етикетці (стікері), споживчій тарі,
контретикетці, кольєретці, ярлику,
пробці, листку-вкладиші, документі,
повідомленні, інших елементах
упаковки, що супроводжують чи належать
до цього виду харчових продуктів.

Відповідно до ч.1 ст.8 Цивільного
кодексу України: якщо цивільні
відносини не врегульовані цим
Кодексом, іншими актами цивільного
законодавства або договором, вони
регулюються тими правовими нормами
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, що регулюють подібні за
змістом цивільні відносини (аналогія
закону). Згідно з ч.8 ст.9 Цивільного
процесуального кодексу України якщо
спірні відносини не врегульовані
законом, суд застосовує закон, що
регулює подібні за змістом відносини
(аналогія закону), а за відсутності
такого - суд виходить із загальних
засад законодавства (аналогія права).
Отже, застосовуючи аналогію закону в
даному випадку слід вважати, що
позначки на панелі керування пральною
машиною є маркуванням, як і усі слова,
описи, знаки для товарів і послуг, назва
марки, зображення чи символи, що
стосуються даного товару і розміщені
на будь-якій упаковці, етикетці
(стікері), споживчій тарі,
контретикетці, кольєретці, ярлику,
пробці, листку-вкладиші, документі,
повідомленні, інших елементах
упаковки, що супроводжують чи належать
до цього товару або розташовані на
самому товарі. Відповідно до ч.3 ст.26
Закону України «Про засади державної
мовної політики» маркування товарів,
інструкції про їх застосування тощо
виконуються державною мовою і
регіональною мовою або мовою меншини.

Таким чином, хоча вимоги законодавства
про мови було недотримано, право
споживача на інформацію про товар було
дотримано з підстав зазначених вище.

Керуючись ст.ст. 209, 212, 213-215 ЦПК України
суд,-

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до ТзОВ «Самсунг
Електронікс Україна Компані»
відмовити.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга протягом 10 днів з дня
його проголошення.

Апеляційна скарга подається
апеляційному суду через Франківський
районний суд м.Львова.

Суддя
Дзеньдзюра С.М.