Номер провадження: 22-ц/785/2544/14
Номер справи місцевого суду: 2-2967/11
Головуючий у першій інстанції Огренич
Доповідач Таварткіладзе О. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.04.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Таварткіладзе О.М.

суддів: Троїцької Л.Л., Кварталової А.М.

при секретарі: Швець В.Ф.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Київського районного суду м. Одеси від
23 грудня 2013 року по справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
«ВТБ Банк» в особі відділення «Одеська
регіональна дирекція» ПАТ «ВТБ Банк»
до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості
за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2011 року Публічне акціонерне
товариство „ВТБ Банк" звернулося до
суду до ОСОБА_2 з позовом, в подальшому
неодноразово уточненим, про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
мотивуючи це тим, що 08 жовтня 2008 року
між ВАТ, яке перейменоване на ПАТ „ВТБ
Банк" та ОСОБА_2 був укладений договір
про відкриття карткового рахунку,
видачу кредитної картки та її
обслуговування № 196356. Відповідно до
умов договору ПАТ „ВТБ Банк" відкрив
власнику картковий рахунок НОМЕР_1 в
валюті UAN з встановленою відновлюваною
кредитною лінією у розмірі 250 000 гривень
зі сплатою процентів за користування
кредитом в розмірі 24% річних, а з 17
листопада 2010 року відповідно до наказу
ПАТ «ВТБ Банк» №349-од - 30%. Відповідно до
умов договору карткового рахунку Банк
надав у користування відповідача
міжнародну банківську платіжну картку
МС GOLD НОМЕР_2 строком дії на один рік. В
зв'язку з несвоєчасним поверненням
кредитних коштів та не сплатою
відсотків, станом на 22.09.2011 року
утворилася заборгованість на загальну
суму 442 419 гривень 11 копійок.

Рішенням Київського районного суду м.
Одеси від 23 грудня 2013 року та
додатковим рішенням Київського
районного суду м. Одеси від 06 березня 2014
року позовні вимоги ПАТ „ВТБ Банк"
задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ „ВТБ
Банк" заборгованість за Договором про
відкриття карткового рахунку, видачу
кредитної картки та її обслуговування
№196356 від 08 жовтня 2008 року в розмірі 442419
грн. 11 копійок, з яких: сума
простроченої заборгованості по
кредиту - 64178 гривень 28 копійок; сума
простроченої заборгованості по
несанкціонованому овердрафту - 259438
(гривень 40 копійок; сума прострочених
відсотків за користування кредитом -
25826 гривень 40 копійок; сума
прострочених відсотків за
користування несанкціонованим
овердрафтом - 14073 гривні 51 копійка; сума
нарахованих відсотків за прострочений
кредит - 1772 гривні 40 копійок; сума
нарахованих відсотків за прострочений
несанкціонований овердрафт - 8955
гривень 87 копійок; сума прострочених
відсотків за прострочений кредит
(прострочений овердрафт) - 64756 гривень 82
копійки; 3 417 грн. 43 копійки -3 проценти
річних на суму заборгованості зі
сплати тілу кредиту та відсотків за
користування кредитом.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ „ВТБ
Банк" державне мито в сумі 1700 гривень та
витрати на ІТЗ судового процесу в
розмірі 120 гривень.

Не погоджуючись з таким рішенням суду,
ОСОБА_2 звернувся до суду апеляційної
інстанції з апеляційною скаргою, в якій
просить скасувати рішення Київського
районного суду м.Одеси від 23 грудня 2013
року та ухвалити нове, яким відмовити
позивачу в задоволенні позову,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
пояснення осіб, які беруть участь у
справі вивчивши матеріали справи та
обговоривши підстави апеляційної
скарги, колегія суддів вважає за
необхідне апеляційну скаргу відхилити
на таких підставах.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення . першої інстанції в
межах доводів апеляційної скарги та
вимог, заявлених в суді першої
інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з
одних лише формальних підстав.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
Законом. Обгрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з`ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
або заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені у
судовому засіданні.

Судом встановлено, матеріалами справи
підтверджено, що 08 жовтня 2008 року між
відкритим акціонерним товариством
«ВТБ Банк» та ОСОБА_2 був укладений
Договір про відкриття карткового
рахунку, видачу кредитної картки та її
обслуговування №196356, згідно якого
ОСОБА_2 було відкрито картковий рахунок
НОМЕР_1 з встановленою кредитною лінією
в розмірі 250000 (двісті п'ятдесят тисяч)
гривень зі сплатою процентів за
користування кредитом в розмірі 24%
річних, а з 17 листопада 2010 року,
відповідно до наказу ПАТ «ВТБ Банк» №
349-од - 30%.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ «ВТБ
Банк» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
суд першої інстанції виходив з того,
що:

- Банк має право змінювати в
односторонньому порядку умови
Договору, Тарифів та Правил у порядку,
передбаченому Договором від 08 жовтня
2008 року;

- Невиконання пред'явлених ПАТ «ВТБ
Банк» до Відповідача вимог щодо сплати
суми простроченої заборгованості по
основному боргу, нарахованим процентам
та пені свідчить про безумовне право
Банку у примусовому порядку стягнути в
повному обсязі суму заборгованості за
кредитним договором, включаючи суму
кредиту, проценти за користування
кредитними коштами, комісії, штрафні
санкції та збитки, що були завдані
Банку внаслідок невиконання положень
Договору карткового рахунку.

Такі висновки районного суду є
правильними.

Як вбачається зі змісту договору про
відкриття карткового рахунку, видачу
кредитної картки та її обслуговування
№ 196356 від 08 жовтня 2008 року:

- на власника картрахунку покладений
обов'язок здійснювати погашення
несанкціонованого овердрафту,
рекомендованого щомісячного платежу
за кредитною лінією, а також нараховані
проценти за користування кредитною
лінією (п. 4.1.2);

- за користування кредитною лінією
Позичальник зобов'язаний сплачувати
Банку відсотки;

- власник рахунку до 15 числа місяця
наступного за розрахунковим циклом
зобов'язаний сплатити рекомендований
щомісячний платіж, що становить 10% від
суми кредитної заборгованості за
картрахунком та нарахованим відсоткам,
а з 17 листопада 2010 року, відповідно до
наказу ПАТ «ВТБ Банк» № 349-од - 7 %. (п. 2.4);

- відповідач несе відповідальність
перед Банком за невиконання положень
цього Договору. Збитки, завдані Банку
Власником рахунку внаслідок
невиконання положень цього Договору,
підлягають негайному безумовному
відшкодуванню Власником рахунку за
першою вимогою Банку ( п. 5.1.1.);

- у випадку виникнення
несанкціонованого овердрафту Банк має
право нарахувати та стягувати відсотки
на його суму на умовах визначених
Правилами та Тарифами, а саме у розмірі
36%, а з 17 листопада 2010 року, відповідно
до наказу ПАТ «ВТБ Банк» № 349-од - 48 % (п.
3.2.2.).

Крім того, згідно з п. 2.9. Правил
користування картрахунком та
кредитною карткою, які регулюють умови
ведення картрахунку, відкритого на
підставі Договору карткового рахунку,
у разі непогашення мінімального
щомісячного платежу (всієї суми
заборгованості), дія кредитної картки
припиняється Банком шляхом постановки
його до стоп-списку, Банк нараховує
штраф за несвоєчасне погашення
мінімального платежу та нараховує на
непогашену частину такого платежу
відсотки за кожний день прострочення
згідно Тарифів Банку, а саме у розмірі 48
%, а з 17 листопада 2010 року, відповідно до
наказу ПАТ «ВТБ Банк» № 349-од - 60 %.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти, крім того
згідно зі ст.526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору.

Згідно із ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі
невиконання зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що
жодних належних доказів на
підтвердження заперечень проти позову,
зокрема щодо погашення кредитної
заборгованості у повному обсязі ,
відповідачем не надано.

Доводи апеляційної скарги, що договір
про відкриття карткового рахунку,
видачу кредитної картки та її
обслуговування № 196356 від 08 жовтня 2008
року не є за своєю правовою природою
кредитним з посиланням на відсутність
розміру процентної ставки та наявність
відсилки до тарифів банку, що згідно
роз`яснення НБУ в Одеській області є
різними поняттями з економічної та
правової точки зору, не можуть бути
прийнятими до уваги, оскільки така
відсилка у договорі не ототожнює
проценти за кредит і комісію за
банківські послуги, а встановлює, що
розмір процентів дорівнює розміру
діючих тарифів Банку. Зокрема, для
держателів міжнародних банківських
платіжних карток «Преміум» , сума за
користування кредитними коштами
зазначена у графі «Виконання операцій
за платіжними картками», як комісія за
управління лімітом кредитування,
річних у гривнях» та на момент
укладення Договору становила 24 %
річних.

У зв`язку із ясністю даного питання,
судова колегія відмовила у клопотанні
представника відповідача ОСОБА_2 про
призначення судової економічної
експертизи з питання що передбачає
методика розрахунку кредитної
заборгованості перед ПАТ «ВТБ Банк» за
договором від 08 жовтня 2008 року -
застосування процентних ставок або
ставок комісій з управління.

Судова колегія при цьому також
враховує, що відповідачем
здійснювалося погашення процентів за
користування кредитними коштами саме
виходячи із розміру, який встановлений
у тарифах Банку у графі «Виконання
операцій за платіжними картками», як
комісія за управління лімітом
кредитування, річних у гривнях» і
дорівнював 24 % річних.

Доводи апеляційної скарги, що методика
розрахунку не замінює самого
розрахунку, якого окрім трьох
відсотків річних до справи не додано,
не можуть бути взятими до уваги,
оскільки не спростовують правильність
висновку суду першої інстанції, так як
у методиці розрахунку заборгованості
за кредитним договором від 08 жовтня 2008
року Банком наведено механізм
нарахування заборгованості по кожному
виду із платежів, що передбачені
кредитним договором за формулами з
розшифруванням складових,
коефіцієнтів, ставок та періоду
нарахування.

Щодо доводів апеляційної скарги про те,
що методика розрахунку частково
заснована на тарифах Банку,
збільшених у відповідності до наказу
від 17.11.2010 року, про обізнаність
позичальника з яким Банком доказів не
надано, судова колегія вважає за
необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 1056-1 ЦК України
процентна ставка за кредитом може бути
фіксованою або змінюваною. Тип
процентної ставки визначається
кредитним договором.

Розмір процентів, тип процентної
ставки (фіксована або змінювана) та
порядок їх сплати за кредитним
договором визначаються в договорі
залежно від кредитного ризику,
наданого забезпечення, попиту і
пропозицій, які склалися на кредитному
ринку, строку користування кредитом,
розміру облікової ставки та інших
факторів.

Фіксована процентна ставка є незмінною
протягом усього строку кредитного
договору. Встановлений договором
розмір фіксованої процентної ставки не
може бути збільшено банком в
односторонньому порядку. Умова
договору щодо права банку змінювати
розмір фіксованої процентної ставки в
односторонньому порядку є нікчемною

У разі застосування змінюваної
процентної ставки кредитор самостійно,
з визначеною у кредитному договорі
періодичністю, має право збільшувати
та зобов'язаний зменшувати процентну
ставку відповідно до умов і в порядку,
встановлених кредитним договором.
Кредитодавець зобов'язаний письмово
повідомити позичальника, поручителя та
інших зобов'язаних за договором осіб
про зміну процентної ставки не пізніш
як за 15 календарних днів до дати, з якої
застосовуватиметься нова ставка. У
кредитному договорі встановлюється
порядок розрахунку змінюваної
процентної ставки із застосуванням
погодженого сторонами індексу. Порядок
розрахунку змінюваної процентної
ставки повинен дозволяти точно
визначити розмір процентної ставки за
кредитом на будь-який момент часу
протягом строку дії кредитного
договору. Кредитор не має права
змінювати встановлений кредитним
договором порядок розрахунку
змінюваної процентної ставки без згоди
позичальника.

Як вбачається з п. 1.2. договору про
відкриття карткового рахунку, видачу
кредитної картки та її обслуговування
№ 196356 від 08 жовтня 2008 року розмір
процентів (тип процентної ставки)
прив`язаний до діючих тарифів Банку,
які відповідно до п. 3.2.7 Банк має право
змінювати в односторонньому порядку
відповідно до ст. 651 ЦК України.

Повідомлення про зміни надається
Власнику рахунку шляхом розміщення
об`яв у загальнонаціональних засобах
масової інформації, установах банку,
виписці по картрахунку особисто або в
інший спосіб. Якщо власник рахунку не
згоден з цими змінами, він має право
достроково розірвати цей договір на
умовах цього договору. В іншому порядку
такі зміни вважаються прийнятими
Власником рахунку.

Як вбачається з матеріалів справи
ОСОБА_2 звертався під час розгляду
даної справи до Приморського
районного суду м. Одеси з позовом до
ПАТ «ВТБ Банк» про визнання договору
про відкриття карткового рахунку від 08
жовтня 2008 року недійсним.

Ухвалою Приморського районного суду
м. Одеси від 09 листопада 2011 року позову
заяву ОСОБА_2 до ПАТ «ВТБ Банк» про
визнання договору про відкриття
карткового рахунку від 08 жовтня 2008 року
недійсним - залишено без розгляду.
Ухвала набрала законної сили 15.11.2011
року.

Питання про дострокове розірвання
договору про відкриття карткового
рахунку від 08 жовтня 2008 року у зв`язку
із збільшенням змінюваної процентної
ставки відповідно до тарифів Банку,
змінених вбік збільшення наказом від
17.11.2010 року, позичальником не заявлено,
кредитні кошти не повернено.

При таких обставинах, доводи
апеляційної скарги про те, що методика
розрахунку частково заснована на
тарифах Банку, збільшених у
відповідності до наказу від 17.11.2010
року, про обізнаність позичальника з
яким Банком доказів не надано, є
неспроможними.

Судова колегія не може прийняти до
уваги доводи апеляційної скарги про те,
що відповідачем погашено кредитну
заборгованість за договором про
відкриття карткового рахунку від 08
жовтня 2008 року, оскільки дані доводи
дублюють заперечення, які надані
відповідачем під час розгляду справи в
суді першої інстанції і не
спростовують висновків районного суду
щодо не надання відповідачем будь-яких
належних доказів на підтвердження
погашення заборгованості за договором
від 01 жовтня 2008 року.

При цьому з виписки банку, на яку у
доводах апеляційної скарги
посилається представник апелянта,
вбачається, що Банком представлено
виписку руху за картковим рахунком
ОСОБА_2 у розрізі внутрішніх операцій
по рахунку (внесення позичальником
коштів на рахунок та їх подальший
розподіл Банком для списання
заборгованості за платежами
відповідно до договору від 08.10.2008 року)
(а. с. 12-15), а також виписку про витрати по
рахунку (а. с. 15-17) - зняття коштів
позичальником в межах відновлювальної
кредитної лінії згідно договору про
відкриття карткового рахунку від 08
жовтня 2008 року. Загальна сума внесених
ОСОБА_2 коштів для погашення
заборгованості - 214444 грн. 73 коп., сума
отриманих коштів з 08.10.2008 року до 20.11.2009
року - 519000 грн. (4720000+47), за вирахуванням
комісії за зняття готівки -(51900), сума
отриманих позичальником коштів
взагалі складає 467100 грн.

Тому доводи про те, що позичальником
повернуто замість отриманих 250000 грн.
381612 грн. спростовуються матеріалами
справи на не підтверджені доказами
(платіжними дорученнями, квитанціями,
тощо) і тому не можуть бути взятими до
уваги.

Інших доводів в апеляційній скарзі не
наведено.

Судова колегія доходить висновку, що
суд першої інстанції порушень
матеріального та процесуального права,
що є підставою для скасування рішення
суду, при вирішенні справи не допустив,
а наведені в скарзі доводи
правильність висновків суду не
спростовують, внаслідок чого
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

На підставі викладеного і керуючись
ст. ст. 303, 307, 308, 313, 317 ЦПК України,
судова колегія -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Київського районного суду м.
Одеси від 23 грудня 2013 року - залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, проте може бути
оскаржена у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів з дня набрання
законної сили ухвалою суду.

Головуючий
О.М. Таварткіладзе

Судді:
Л.Л. Троїцька

А.М. Кварталова