Головуючий суду 1 інстанції - Кузьменко
Доповідач - Єрмаков Ю.В.
Справа № 1207/8793/12
Провадження № 22ц/782/1412/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2014 року
м. Луганськ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Луганської області в складі:

головуючого - Єрмакова Ю.В.,

суддів -Малієнко Н.В., Матвєйшиної О.Б.

при секретарі - Борзило О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луганську цивільну
справу за апеляційною скаргою
представника ТВК „Трикотажник" -
Осичнюк Євгена Вікторовича на рішення
Жовтневого районного суду м. Луганська
від 19 лютого 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_3 до ПАТ „Луганська Фірма
„Лутри", управління
житлово-комунального господарства
Луганської міської ради про визнання
права на приватизацію та за позовом
ТВК „Трикотажник до ОСОБА_3,-

ВСТАНОВИЛА :

В серпні 2012 року позивачка звернулася
до суду з даним позовом, після
уточнення якого остаточно просила
визнати за нею право на приватизацію
квартири за адресою: АДРЕСА_1 та
зобов'язати ПАТ «Луганська фірма
«Лутри» делегувати повноваження до
управління житлово-комунального
господарства Луганської міської ради
для проведення приватизації вказаної
квартири.

В обґрунтування позову вказала,
що з 1993 року знаходилась у трудових
відносинах з ПАТ «Луганська Фірма
«Лутри». У травні 1993 року позивачці
було надано, як співробітнику
вказаного підприємства житлове
приміщення АДРЕСА_1, який належав
даному підприємству, та який отримав
статус житлового будинку відповідно до
рішення Жовтневої районної ради № 10
від 14.01.1997 року.

Вказане житлове приміщення було видане
позивачці на підставі протоколу
засідання Правління ЗАТ "Луганська
фірма "Лутри" № 13 від 24 вересня 1995 року
та Виписки з рішення житлово-бутової
комісії профспілкового комітету ЗАТ
"Луганська фірма "Лутри" від 18.10.1995 року.
18.02.1997 року. Вказаний житловий будинок у
зв'язку з проведенням приватизації
квартир був переданий на баланс
Товариству "Трикотажник" відповідно до
Рішення Загальних зборів акціонерів
ЗАТ "Луганська фірма "Лутри" № 6 від
24.02.1996 року.

20 квітня 2011 року позивачка звернулась
до управління житлово-комунального
господарства Луганської міської ради з
питанням приватизації квартири, в якій
зараз мешкає, за адресою: АДРЕСА_1, але
їй було відмовлено, оскільки вказана
квартира не перебуває у комунальній
власності територіальної громади м.
Луганська і не підлягає приватизації
згідно із Законом України « Про
приватизацію державного житлового
фонду», у зв'язку з чим просила
задовольнити позов.

У вересні 2012 року ТВК „Трикотажник"
звернулися з зустрічним позовом, в
якому просили визнати ОСОБА_3 такою, що
втратила право користування квартирою
за адресою: АДРЕСА_1, в обґрунтування
якого вказали, що остання тривалий час
не користується зазначеною квартирою,
а тільки в ній зареєстрована, у зв'язку
з чим просили задовольнити позов.

Рішення Жовтневого районного
суду м. Луганська від 19 лютого 2014 року
уточнені позовні вимоги ОСОБА_3
задоволені, визнано право ОСОБА_3 на
приватизацію квартири за адресою:
АДРЕСА_1. Зобов'язано ПАТ „Луганська
Фірма "Лутри" делегувати повноваження
по приватизації квартири розташованої
за адресою: АДРЕСА_1 до управління
житлово-комунального господарства
Луганської міської ради для проведення
приватизації вказаної квартири. У
задоволенні позовних вимог ТОВ
„Трикотажник" відмовлено за
необґрунтованістю.

Не погодившись з рішенням
Жовтневого районного суду м. Луганська
від 19 лютого 2014 року представник ТВК
„Трикотажник" Осичнюк Є.В, посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, подав апеляційну скаргу, в якій
просить рішення суду першої інстанції
скасувати у задоволенні позову ОСОБА_3
відмовити, позовні вимоги ТВК
Трикотажник задовольнити повністю.

Інші сторони рішення суду не
оскаржують.

В судове засідання з'явились
ОСОБА_3 та її представник, інші сторони
в судове засідання не з'явились,
належним чином повідомлялись про час
та місце розгляду справи, у зв'язку з
чим судова колегія вважає за можливим у
відповідності до ст. 169 ЦПК України
розглянути справу за їх відсутності.

Заслухавши доповідача,
з'явившихся сторін, дослідивши надані
докази, перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
судова колегія приходить до
наступного.

Згідно з ч.1 ст.303 ЦПК України, під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Згідно зі ст.307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право:

1) постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін;

2) скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог;

3) змінити рішення;

4) постановити ухвалу про скасування
рішення суду першої інстанції і
закриття провадження у справі або
залишення заяви без розгляду

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України
рішення суду має бути законним та
обґрунтованим, тобто суд, виконавши всі
вимоги цивільного судочинства, повинен
вирішити справу згідно з законом,
ухваливши рішення на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтвердженими тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

У відповідності зі ст.214 ЦПК України
під час ухвалення рішення суд вирішує
такі питання:

1) чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані (пропущення
строку позовної давності тощо), які
мають значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін випливають
із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в
позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові
витрати;

7) чи є підстави допустити негайне
виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів
забезпечення позову.

Такі вимоги закону судом першої
інстанції були виконані частково.

Задовольняючи уточнені позовні
вимоги позивачки ОСОБА_3, суд першої
інстанції виходив з того, що
відповідач ПАТ «Луганська фірма
«Лутри» не заперечує проти задоволення
позовних вимог, відповідно до Закону
України «Про приватизацію державного
житлового фонду» відсутні будь-які
перешкоди для приватизації вказаної
квартири, а тому дійшов висновку про
обґрунтованість вимог.

Відмовляючи в задоволенні позову щодо
визнання позивачки за первісним
позовом такою, що втратила право
користування спірною квартирою, суд
першої інстанції виходив з того, що
обставини, викладені в позовній заяви
не знайшли підтвердження в судовому
засіданні, а тому дійшов висновку про
необгрунтованість вимог.

Судова колегія погоджується з
висновками суду щодо відсутності
підстав для задоволення позову в
частині визнання ОСОБА_3 такою, що
втратила право користування спірною
квартирою, оскільки ті підстави, які
зазначені в позовній заяві, на знайшли
свого підтвердження в ході судового
розгляду в суді першої інстанції, та
навпаки, були спростовані поясненнями
свідків.

Натомість акти щодо відсутності ОСОБА_3
в спірній квартирі від 15.04.2008 року та
від 16.07.2011 року, в даному випадку не
можна вважати достатніми доказами тих
обставин, які зазначені позивачем в
позові, а тому рішення суду в цій
частині відповідає вимогам закону.

Що стосується висновків суду про
задоволення позову частині визнання
права ОСОБА_3 на приватизацію квартири
за адресою: АДРЕСА_1 та зобов'язання ПАТ
„Луганська Фірма "Лутри" делегувати
повноваження по приватизації квартири
розташованої за адресою: АДРЕСА_1 до
управління житлово-комунального
господарства Луганської міської ради
для проведення приватизації вказаної
квартири, то з такими висновками суду
судова колегія не може погодитися з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено,
що з 1993 року ОСОБА_3 знаходилась у
трудових відносинах з ПАТ «Луганська
Фірма «Лутри». 20.05.1993 року позивачці
було надано як співробітнику вказаного
підприємства житлове приміщення
АДРЕСА_1, який належав даному
підприємству, який отримав статус
житлового будинку відповідно до
рішення Жовтневої районної ради № 10
від 14.01.1997 року.

Вказане житлове приміщення було
видане позивачці в тимчасове
користування на підставі протоколу
засідання Правління ЗАТ "Луганська
фірма "Лутри" № 13 від 24 вересня 1995 року
та Виписки з рішення житлово-бутової
комісії профспілкового комітету ЗАТ
"Луганська фірма "Лутри" від 18.10.1995 року.
18.02.1997 року вказаний житловий будинок у
зв'язку з проведенням приватизації
квартир був переданий на баланс
Товариству "Трикотажник" відповідно до
Рішення Загальних зборів акціонерів
ЗАТ "Луганська фірма "Лутри" № 6 від
24.02.1996 року.

Зазначені обставини сторонами не
оспорюються.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону
України «Про приватизацію державного
житлового фонду» до об»єктів
приватизації належать квартири
багатоквартирних будинків,
одноквартирні будинки, житлові
приміщення у гуртожитках (житлові
кімнати, житлові блоки (секції), кімнати
у квартирах та одноквартирних
будинках.

Відповідно до ст. 4 Закону України
«Про забезпечення реалізації житлових
прав мешканців гуртожитків»
громадяни, на яких поширюється дія
цього Закону, мають право на
приватизацію житлових приміщень у
гуртожитках, які перебувають у
власності територіальних громад і
можуть бути приватизовані відповідно
до закону. Приватизація житлових
приміщень у гуртожитках здійснюється
відповідно до ЗУ «Про приватизацію
державного житлового фонду» з
урахуванням особливостей, визначених
цим Зконом. Громадяни, які на
законних підставах проживають у
гуртожитках державної форми
власності, гуртожитках, що було
включено до статутних капіталів
товариств, створених у процесі
приватизації (корпоратизації),
набувають право на приватизацію
житлових приміщень у таких гуртожитках
після їх передачі у власність
відповідної територіальної громади.

Частиною 1 статті 60 Закону
України «Про місцеве самоврядування
в Україні» встановлено, що
територіальним громадам сіл, селищ,
міст, районів у містах належить право
комунальної власності на рухоме і
нерухоме майно, доходи місцевих
бюджетів, інші кошти, землю,природні
ресурси, підприємства, установи та
організації, в тому числі банки,
страхові товариства, а також пенсійні
фонди, частку в майні підприємств,
житловий фонд, нежитлові приміщення,
заклади культури, освіти, спорту,
охорони здоров'я, науки, соціального
обслуговування та інше майно і майнові
права, рухомі та нерухомі об'єкти,
визначені відповідно до закону як
об'єкти права комунальної власності, а
також кошти, отримані від їх
відчуження.

В даному випадку, як вбачається з
матеріалів справи, а також відповіді
управління житлово-комунального
господарства Луганської міської ради,
зазначена спірна квартира не
знаходиться в комунальній власності
територіальної громади, а тому у суду
не було підстав для вирішення питання
щодо визнання права за позивачкою на
приватизацію зазначеної спірної
квартири та зобов'язання ПАТ
„Луганська Фірма "Лутри" делегувати
повноваження по приватизації квартири
розташованої за адресою: АДРЕСА_1 до
управління житлово-комунального
господарства Луганської міської ради
для проведення приватизації вказаної
квартири.

Проте суд на зазначене уваги не
звернув та дійшов помилкового висновку
про обґрунтованість позовних вимог.

Згідно зі ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими;

3) невідповідність висновків суду
обставинам справи;

4) порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права, а також розгляд і
вирішення справи неповноважним судом;
участь в ухваленні рішення судді, якому
було заявлено відвід на підставі
обставин, що викликали сумнів у
неупередженості судді, і заяву про його
відвід визнано судом апеляційної
інстанції обґрунтованою; ухвалення чи
підписання постанови не тим суддею,
який розглядав справу.

За таких обставин, рішення суду
першої інстанції в частині визнання
права на приватизацію зазначеної
спірної квартири та зобов'язання ПАТ
„Луганська Фірма "Лутри" делегувати
повноваження по приватизації квартири
розташованої за адресою: АДРЕСА_1 до
управління житлово-комунального
господарства Луганської міської ради
для проведення приватизації вказаної
квартири підлягає скасуванню з
прийняттям в цій частині нового
рішення про відмову в задоволенні
позову, в іншій частині рішення суду
повинно бути залишено без змін.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309, 313,314,317
ЦПК України, судова колегія судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Луганської області,-

В И Р І Ш И Л
А:

Апеляційну скаргу представника ТВК
„Трикотажник" - Осичнюк Євгена
Вікторовича -задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Луганська від 19 лютого 2014 року в
частині визнання права ОСОБА_3 на
приватизацію квартири за адресою:
АДРЕСА_1 та зобов'язання ПАТ
„Луганська Фірма „Лутри" делегувати
повноваження по приватизації квартири
НОМЕР_1 розташованої за адресою:
АДРЕСА_1 до управління
житлово-комунального господарства
Луганської міської ради для проведення
приватизації вказаної квартири -
скасувати та постановити нове рішення,
яким відмовити у задоволенні позову
ОСОБА_3 до ПАТ „Луганська Фірма
„Лутри", управління
житлово-комунального господарства
Луганської міської ради про визнання
права на приватизацію.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Рішення апеляційного суду набирає
чинності негайно, та може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
Спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів після
його проголошення.

Головуючий: Судді: