Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/2217/14
Головуючий у 1-й інстанції: Лисенко Л.І.
Суддя-доповідач: Мануйлов Ю.С.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2014 року
м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого: Осоцького І.І.

суддів: Мануйлова Ю.С.

Панкеєва О.В.

при секретарі: Буримі В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ПАТ КБ
«ПриватБанк» на рішення Ленінського
районного суду м. Запоріжжя від 24
березня 2014 року у справі за позовом ПАТ
КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИЛА :

ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду
з позовом до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за договором кредиту в
сумі 67179 грн. 89 коп., вказавши в заяві, що
15.09.2006 року між ним і відповідачем був
укладений договір №DNHІ4ТР76560153, на
підставі якого відповідач отримав
кредит в сумі 6902 грн. зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 25,08 % на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення 15.09.2009 року.

Відповідач підтвердив свою згоду на те,
що підписана заява разом з Умовами
надання кредиту фізичним особам
«Розстрочка» складає між ним і банком
договір, про що свідчить підпис
відповідача у заяві. Відповідно до умов
укладеного договору погашення
заборгованості здійснюється в
наступному порядку - щомісяця в період
сплати, позичальник повинен надавати
банку грошові кошти (щомісячний платіж)
для погашення заборгованості за
кредитом, яка складається із
заборгованості за кредитом,
відсотками, комісією, а також інших
витрат згідно умов.

Відповідно до норм чинного
законодавства (ст.259 ЦК України)
договором встановлена позовна
давність за вимогами стягнення
кредиту, відсотків за користування
кредитом, винагороди, неустойки - пені,
штрафів за договором тривалістю 5 років
(п.5.5 умов надання кредиту фізичним
особам («Розстрочка») (Стандарт).

Згідно до ст.ст.526, 527, 530 ЦК України
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином і в установлений строк
відповідно до умов договору та вимог
закону. В порушення норм закону,
відповідач ОСОБА_3 свої зобов'язання
належним чином не виконував, у зв'язку
із чим, станом на 28.12.2012 року утворилася
заборгованість в сумі 67 179 грн. 89 коп,
яка складається з: заборгованості за
тілом кредиту - 6862 грн. 88 коп.,
заборгованість по відсоткам - 24232 грн. 88
коп., пеня за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором - 32409 грн. 78
коп., а також штрафи відповідно до п.5.3
Умов та правил надання банківських
послуг: 500 грн. - штраф (фіксована
частина); 3175 грн. 23 коп. - штраф
(процентна складова). Просило стягнути
з відповідача заборгованість в сумі 67
179 грн. 89 коп., а також витрати по оплаті
судового збору в сумі 671 грн. 80 коп.

Представник відповідача позов не
визнала, суду пояснила, що рішенням
Ленінського районного суду М.Запоріжжя
від 16.01.2014 року ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, був
обмежений у цивільній дієздатності.
Крім того, перебіг позовної давності
починається від дня, коли у кредитора
виникає право пред'явити вимогу про
виконання зобов'язання. Таке право
вимоги, на думку представника
відповідача, у позивача виникло з
жовтня 2006 року, але, жодних претензій
щодо сплати боргу позивач не висував.
Трирічний строк позовної давності
сплив ще у вересні 2009 року. Навіть, якщо
припустити, що строк позовної давності
було продовжено до 5 років, то строк
позовної давності сплинув у вересні 2012
року. Просила застосувати до вимог
кредитора строк позовної давності.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 24 березня 2014 року у
задоволення позову ПАТ КБ
«ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк», посилаючись на порушення
судом першої інстанції норм
матеріального права, неповне
з'ясування обставин, що мають значення
для справи, просить рішення суду
скасувати та ухвалити нове рішення про
задоволення позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю-доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 309 ЦПК України підставами
для скасування рішення суду першої
інстанції і ухвалення нового рішення
або зміни рішення є: неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи; недоведеність обставин, що
мають значення для справи, які суд
вважав встановленими; невідповідність
висновків суду обставинам справи;
порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

Як установлено судом, 15 вересня 2006 року
між позивачем та відповідачем був
укладений кредитний договір
№DNHІ4ТР76560153, за умовами якого ОСОБА_3
отримав кредит у розмірі 6902 грн. зі
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 25,08% на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом з
кінцевим терміном повернення 15
вересня 2009 року (а.с.5).

На порушення умов договору позичальник
взяті на себе зобов'язання виконував
неналежним чином, у зв'язку з чим станом
на 28 грудня 2012 року заборгованість за
кредитом становить 67 179 грн. 89 коп, що
складається з: заборгованості за тілом
кредиту - 6862 грн. 88 коп., заборгованість
по відсоткам - 24232 грн. 88 коп., пеня за
несвоєчасність виконання зобов'язань
за договором - 32409 грн. 78 коп., а також
штрафи відповідно до п.5.3 Умов та правил
надання банківських послуг: 500 грн. -
штраф (фіксована частина); 3175 грн. 23 коп.
- штраф (процентна складова).

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог про стягнення заборгованості за
кредитним договором, суд виходив з
того, що позивачем пропущено строк
позовної давності.

Проте, погодитися з таким
висновком суду не можна, оскільки він
суперечить нормам матеріального
права.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірах та
на умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048
ЦК України).

Договір є обовэязковим для виконання
сторонами (ст.629 ЦК України).

Згідно з нормою ст.526 ЦК України
зобовэязання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

У разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема: зміна
умов зобовэязання; сплата неустойки;
відшкодування збитків та моральної
шкоди (ст.611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання) (ст.610 ЦК України
ЦК України). Одним із видів порушення
зобов'язання є прострочення -
невиконання зобов'язання в обумовлений
сторонами строк. При цьому в
законодавстві визначаються різні
поняття як «строк дії договору», так і
«строк (термін) виконання зобов'язання»
(ст.ст.530,631 ЦК України). Якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

При оформленні кредиту позичальник був
ознайомлений і погодився з Умовами
надання споживчого кредиту
(«Розстрочка») (стандарт), тарифами
банку, що підтверджується його
підписом на заяві про видачу кредиту та
зазначив про свою згоду з тим, що
вказана заява разом з Умовами надання
споживчого кредиту складають договір,
укладений між ним і банком про надання
банківських послуг. (а.с.5- зворот).

Відповідно до ч.1 ст. 207 ЦК України
правочин вважається таким, що вчинений
у письмовій формі, якщо його зміст
зафіксований в одному або кількох
документах.

Статтею 257 ЦК України встановлено
загальну позовну давність тривалістю у
три роки. Згідно з ч. 1 ст. 258 ЦК України
для окремих видів вимог законом може
встановлюватися спеціальна позовна
давність: скорочена або більш тривала
порівняно із загальною позовною
давністю. Позовна давність,
встановлена законом, може бути
збільшена домовленістю сторін. Договір
про збільшення позовної давності
укладається у письмовій формі (ч.1 ст.259
ЦК України). Відповідно до ч.2 ст.258 ЦК
України встановлена спеціальна
позовна давність в один рік до вимог, у
тому числі, про стягнення неустойки
(штрафу, пені).

При укладенні кредитного договору,
сторони домовилися про збільшення
строку позовної давності по вимогах
про стягнення кредиту, відсотків,
винагороди, неустойки до 5 років, що
зазначено у п.5.5 Умов (а.с. 11).

Відповідно до ч.3 ст. 267 ЦК України
позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.

Як роз'яснено у п.31 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про внесення змін і доповнень до
постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»,
№ 7 від 07.02.2014 року У зв'язку із цим та
враховуючи, що ЦК не передбачає
заборони пред'явлення окремих вимог у
зв'язку з пропущенням строку позовної
давності, при вирішенні таких спорів,
суди повинні враховувати положення ЦК
про позовну давність.

Як вбачається із матеріалів справи
відповідач ставив питання про
застосування строків позовної
давності.

Суд першої інстанції відмовляючи у
задоволені позову послався на те, що,
оскільки умовами договору погашення
кредиту повинно здійснюватись
позичальником частинами до кожного 28
числа місяця, то початок позовної
давності для стягнення цих платежів
необхідно обчислювати невиконання
позичальником кожного із цих
зобов'язань - тобто з жовтня 2006 року.
Строк позовної давності в заяві
зазначений 5 років, таким чином перебіг
строку закінчився у жовтні 2011 року, а
позовну заяву подано до суду 22 січня 2013
року.

З таким висновком суду не можна
погодитись, виходячи з наступного.

Згідно ч.5 ст. 261 ЦК України за
зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної даності
посинається зі спливом строку
виконання.

Строк виконання договору встановлений
до 15.09.2009 року включно.

Таким чином, відповідно до ст.253, ч. 5
ст.261 ЦК України перебіг п'ятирічного
строку позовної давності почався з 16
вересня 2009 року.

Згідно ст. 254 ЦК України строк позовної
давності щодо звернення Позивачем до
суду з позовом про стягнення
заборгованості з Відповідача спливає
лише в вересні 2014 року, а ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» звернувся до суду в січні
2013 року, тобто в межах 5-річного строку
позовної давності.

З огляду на викладене, рішення суду
на підставі п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про часткове
задоволення позовних вимог -
стягнення заборгованості станом на
28.12.2012 року у розмірі 45655 грн. 58 коп., з
урахуванням розміру заборгованості по
пені в межах однорічного строку
позовної давності за період з 28.2011 року
по 28.12.2012 року згідно зі ст.258 ЦК України
у сумі 11910 грн. 43 коп., а не зазначеної
позивачем пені у сумі 32409 грн. 78 коп.,
обрахованої за період з 15 вересня 2006
року по 28 грудня 2013 року (а.с.3-4), а також
штрафу (процентна складова) - 2150 грн. 27
коп., а не 3175 грн.23 коп., що
підтверджується розрахунком, наданим
позивачем до апеляційного суду .

В іншій частині позову про
стягнення пені та штрафу (процентної
складової) слід відмовити.

На підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України з
відповідачки на користь позивача
підлягають стягненню судові витрати зі
сплати судового збору при розгляді
справи в суді першої та апеляційної
інстанцій у сумі 673 грн. 47 коп.. (455 грн.
65 коп.+ 227 грн. 82 коп.).

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 316, 317 ЦПК
України, судова колегія

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» задовольнити
частково.

Рішення Ленінського районного суду
м.Запоріжжя від 24 березня 2014 року у цій
справі скасувати та ухвалити нове
рішення:

Позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк»
заборгованість за кредитним договором
№DNHІ4ТР76560153 від 15 вересня 2006 року
станом на 28 грудня 2012 року у розмірі 45
655 грн. 58 коп., що складається з
заборгованості за кредитом - 6862 грн.,
заборгованості по процентам за
користування кредитом - 24232 грн. 88 коп.,
пені за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором - 11910 грн. 43
коп., штрафу (фіксована частина) - 500 грн.,
штрафу (процентна складова) - 2150 грн. 27
коп. та 673 грн. 47 коп. судових витрат.

В іншій частині позову про
стягнення пені та штрафу (процентної
складової) відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржене протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

судді: