Справа № 382/2508/13ц Головуючий у І
інстанції Кисіль О.А.Провадження №
22-ц/780/2284/14 Доповідач у 2
інстанції Суханова Є.М.Категорія 1
УХВАЛА

Іменем України

19 червня 2014 року Колегія суддів судової
палати з цивільних справ Апеляційного
суду Київської області у складі6

головуючого судді: Суханової Є.М.,

суддів: Мережко М.В., Сушко Л.П.,

при секретарі: Франюк Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві матеріали
цивільної справи з апеляційною скаргою
ОСОБА_2 на рішення Яготинського
районного суду Київської області від 11
грудня 2013 року по справі за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про припинення права
власності на частку у майні та визнання
права власності на частину будинку,
стягнення коштів за частину майна,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивачка звернулася до Яготинського
районного суду з позовною заявою до
ОСОБА_2 про припинення права власності
на частку у майні та визнання права
власності на частину будинку,
стягнення коштів за частину майна, в
котрій зазначено, що позивачці
належить 5/6 частини житлового будинку,
що розташований по АДРЕСА_2, відповідно
до рішення Апеляційного суду м. Києва
від 20 лютого 2013 року, інша 1/6 частина
вказаного будинку належить
відповідачу по справі на підставі
рішення Апеляційного суду м. Києва від
20 лютого 2013 року. Сторони не є членами
однієї сім'ї, спільно не проживають, не
ведуть спільного господарства, родинні
зв'язки сторони не підтримують. Так,
позивачка вважає, що порушені її права
та інтереси як співвласника більшої
частин вказаного будинку, оскільки
відповідач не проявляє будь-якого
інтересу щодо належного йому майна, не
проживає в даному будинку, а проживає в
частині квартири, яка йому належить на
праві власності. Також відповідач не
здійснює за даним будинком належний
догляду, не бажає здійснювати ремонті
роботи в даному будинку. При цьому,
позивачка постійно здійснювала догляд
за вказаним житловим будинком та
присадибною ділянкою та намагалась
утримувати даний будинок в належному
стані. Крім цього, позивачка зверталася
до відповідача з приводу відчуження
його частки, він погодився з приводу
відчуження, проте його не влаштовує
сума коштів запропонована позивачкою
за належну йому частку в даному
будинку. Враховуючи викладене,
позивачка просила припинити право
власності відповідача на 1/6 частину
даного будинку, визнавши за нею право
власності на вказану частину будинку
та стягнути з неї кошти на корить
відповідача за вказану частину
будинку.

В судовому засіданні представник
позивачки та позивачка підтримала
вимоги позову.

Відповідач повторно в судове засідання
не з'явився, про день та час розгляду
справи належним чином повідомлений.

Представники третіх осіб в судове
засідання не з'явилися, звернулися з
заявами про розгляд справи у їх
відсутність.

Рішенням Яготинського районного суду
Київської області від 11 грудня 2013 року
позов задоволено. Припинено право
часткової спільної власності на
спірний будинок, припинено право
власності відповідача на частку у
майні та визнання права власності на 1/6
частини житлового будинку АДРЕСА_2.

Не погодившись з висновками,
наведеними в рішенні суду, апелянт
звернувся з апеляційною скаргою, в якій
просить рішення суду скасувати та
ухвалити по справі нове рішення суду,
яким відмовити у задоволенні позовних
вимог позивача.

З пояснень свідка ОСОБА_4, даних в
судовому засіданні, вбачається, що
позивачка разом зі своїм чоловіком
весь час здійснюють догляд за даним
будинком, також неодноразово їм
допомагав і він, оскільки вони
перебувають у дружніх відносинах з 1979
року. Весь час коли він був присутній,
то жодного разу не бачив ОСОБА_2, який би
приймав участь у догляді за будинком.
Та як йому відомо, відповідач жодних
своїх коштів у реконструкцію даного
будинку не вкладав.

Так, з висновку експерта (а.с. 9-21), копії
витягу з державного реєстру речових
прав на нерухоме майно про реєстрацію
права власності (а.с. 23-24), копії
технічного паспорту (а.с. 25-28), копії
квитанції (а.с. 22), копії паспорта (а.с.
29-35), копії свідоцтва про смерть (а.с. 10),
копії технічного паспорта на будинок
(а.с. 11-14), довідок (а.с. 36-38), копії
договору купівлі-продажу (а.с. 39-42),
копії заповіту (а.с. 43), копії листа
повідомлення про вручення листа (а.с.
44-45), копії свідоцтва про смерть (а.с. 46),
копії рішень суду (а.с. 50-64), в судовому
засіданні встановлено, що позивачці
належить 5/6 частини житлового будинку,
що розташований по АДРЕСА_2, відповідно
до рішення Апеляційного суду м. Києва
від 20 лютого 2013 року, а відповідачу 1/6
частина вказаного будинку та ? частину
квартири, що розташована в АДРЕСА_1 на
підставі рішення Апеляційного суду м.
Києва від 20 лютого 2013 року. З довідок
сільської ради вбачається, що у
вказаному будинку ніхто не
зареєстрований і не проживає, в тому
числі і малолітні та неповнолітні діти.

Позивачка зверталася до відповідача з
пропозицією відчуження належної йому
частини будинку, проте відповіді не
отримано.

Апелянт, намагаючись спростувати
обставини справи, в цій частині,
посилається на те, що він не отримував
жодного листа від позивачки, а таким
чином, не був повідомлений, що вона
бажає укласти з ним будь-яку угоду, щодо
спірного будинку.

Натомість, ці апеляційні пояснення
апелянта, спростовуються матеріалами
справи, а саме на а.с. 45 знаходиться
повідомлення від імені позивачки до
відповідача. Де вона пропонує різні
варіанти подальшого користування
спадковим майном, а на а.с. 46 є зворотне
судове повідомлення про отримання
зазначеного доказу, саме відповідачем.

Відповідно до висновку експерта (а.с.
9-21) вбачається, що розділити житловий
будинок в натурі, що розташований по
АДРЕСА_2 на дві окремі ізольовані
квартири відповідно до часток 1/6 та 5/6 у
відповідності до вимог нормативних
документів, не вбачається можливим
щодо дотримання вимог нормативних
документів, не вбачається можливим
щодо дотримання вимог нормативних
документів до загальної площі
виділеної квартири на 1/6 частку, яка
становить 9,3 кв.м, що значно менше
мінімальної нормативної площі
однокімнатної квартири. Дійсна
(ринкова) вартість 1/6 частки об'єкта
дослідження, а саме домоволодіння,
розташованого по АДРЕСА_2, визначена в
рамках методу аналогів продажу
порівняльного методичного підходу, в
цінах на момент проведення експертного
дослідження, із заокругленням до
одиниць, становить 9786 гривень.

З пояснень ОСОБА_5, ОСОБА_6, засвідчених
секретарем Фарбованської сільської
ради Яготинського району Київської
області, вбачається, що ОСОБА_3 постійно
здійснює догляд за житловим будинком,
що розташований по АДРЕСА_2.

Відповідно до ч. 2, 3 ст.386 ЦК України,
власник, який має підстави передбачати
можливість порушення свого права
власності іншою особою, може
звернутись до суду з вимогою про
заборону вчинення нею дій, які можуть
порушити його право, або з вимогою
вчинення певних дій для запобігання
такому порушенню.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
майном.

Відповідно до ч. 364 ЦК України,
співвласник має право на виділ у натурі
частки із майна, що є у спільній
частковій власності. Якщо виділ у
натурі із спільного майна не
допускається згідно із законом або є
неможливим, співвласник який бажає
виділу, має право на одержання від
інших співвласників грошової або іншої
матеріальної компенсації вартості
його частки. Компенсація
співвласникові може бути надана лише
за його згодою.

Відповідно до ст. 365 ЦК України право
особи на частку у спільному майні може
бути припинене за рішенням суду на
підставі позову інших співвласників,
якщо частка є незначною і не може бути
виділена в натурі, річ є неподільною,
спільне володіння і користування
майном є неможливим, таке припинення не
завдасть істотної шкоди співвласникам
та членам його сім'ї.

Відповідно до ст. 361 ЦК України,
співвласник має право самостійно
розпоряджатися своєю часткою у праві
спільної часткової власності.

Таким чином, враховуючи вище викладене,
а також те, що відповідач має незначну
частку в даному будинку, має інше житло
де зареєстрований та проживає,
відповідно до висновку експерта
розподіл даного будинку з врахуванням
часток сторін є неможливим, враховуючи
наведене, спільне користування та
володіння будинком є неможливим, а тому
з даних обставин, суд першої інстанції
прийшов до висновку, з яким
погоджується колегія суддів, позовні
вимоги позивача підлягають до
задоволення.

В своїй апеляційній скарзі, апелянт
також посилається на те, що позивачка
навмисно занижує вартість майна, а тому
він вважає, що будинок, в цілому, вартує
більш ніж зазначено у висновках
експертизи та просить скасувати
рішення суду з підстав недоведеності
позову.

Натомість, в порушення вимог ч. 1 ст. 60
ЦПК України про те, що кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу, апелянт жодних доказів того,
що спірний будинок вартує більш ніж
зазначено в експертизі, колегії суддів
не надав.

Таким чином, колегія суддів прийшла до
висновку про необґрунтованість
апеляційної скарги.

Рішення суду доведено, обґрунтовано та
постановлено з урахуванням доказів по
справі та вимог чинного законодавства.

Згідно з вимогами ст. 308 ЦПК України,
Апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

На підставі наведенного, керуючись
ст.ст.293, 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України,
колегія суддів;-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Яготинського районного суду
Київської області від 11 грудня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів до касаційної
інстанції.

Головуючий:

Судді: