Справа № 522/3449/14ц
Провадження № 2/522/4608/14
16 червня 2014 року Приморський районний
суд м. Одеси в складі:
головуючого: судді - Шенцевої О.П.,
при секретарі - Соболевій О.М.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Одесі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Одеської міської ради, реєстраційної
служби Одеського міського управління
юстиції про визнання права власності в
порядку спадкування за законом та
зобов'язання зареєструвати право
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною
заявою про визнання за нею права
власності в порядку спадкування за
законом після смерті матері - ОСОБА_3 на
квартиру АДРЕСА_1 та зобов'язання
Одеського міського управління юстиції
зареєструвати за нею право власності
У судовому засіданні представник
позивача подала заяву про залишення
без розгляду заявленого позову в
частині зобов'язання Одеського
міського управління юстиції
зареєструвати за позивачем право
власності на квартиру АДРЕСА_1. Позивач
підтримала свого представника, в іншій
частині позовних вимог просила позов
В судові засідання 24.04.2014 р. та 16.06.2014 р.
представники відповідача не з'явилися,
про дату, час і місце судового
засідання повідомлялися завчасно в
установленому законом порядку у
відповідності до вимог ст. 74 ЦПК
України, про причини неявки суд не
Позивач та її представник проти
заочного розгляду справи не
Суд, заслухавши позивача, дослідивши
матеріали справи, вважає, що заявлені
вимоги підлягають задоволенню, з
28 грудня 2012 року померла мати позивача
- ОСОБА_3, про що відділом державної
реєстрації актів цивільного стану у
місті Одесі Одеського міського
управління юстиції 28 грудня 2012 року
складено відповідний актовий запис №
Після її смерті відкрилася спадщина
на належне їй майно: грошові вклади та
квартиру АДРЕСА_1, в якій померла була
зареєстрована та постійно проживала до
Позивач ОСОБА_1 є донькою померлої
ОСОБА_3, що підтверджується записом про
мати у свідоцтві про її народження.
Відповідно до ст. 1222 та ст. 1261
Цивільного кодексу України позивач є
спадкоємицею першої черги.
Крім позивача до кола спадкоємців
першої черги належать також батько
позивача (чоловік померлої) - ОСОБА_4 та
рідна сестра позивача (донька померлої)
Як вбачається з довідки (виписки з
домової книги про склад родини та
прописку) у квартирі АДРЕСА_1
зареєстровані 3 особи: з 14 грудня 1982
року батько позивача ОСОБА_4 (протягом
останніх 10 років не проживає), з 1 червня
1998 р. позивач (проживає з моменту
народження - 3 лютого 1982 р.) та син
позивача ОСОБА_7 з 17 травня 2006 року. До
своєї смерті в цій квартирі мешкала і
спадкодавець. Тож в силу ч. 3 ст. 1268
Цивільного кодексу України після
смерті матері позивач прийняла
спадщину як спадкоємець, який постійно
проживав разом із спадкодавцем на час
Згідно ст. 1218 ЦК України до складу
спадщини входять всі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві
на момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.
18 червня 2013 року позивач звернулася до
приватного нотаріуса Одеського
міського нотаріального округу ОСОБА_8
із заявою про прийняття мною спадщини,
на підставі чого нею було заведено
спадкову справу № 1/2013. Того ж дня інші
спадкоємці відмовилися від своїх
часток у спадковому майні, про що
свідчить відповідний запис у свідоцтві
про право на спадщину за законом від
21.10.2013 р. Таким чином позивач є єдиною
спадкоємицею за законом. Згідно ст. 1258
ЦК України - спадкоємці за законом
одержують право на спадкування
почергово. Інших осіб, які б
претендували на майно немає, а тому
позивач є єдиною спадкоємицею
На спадкове майно, що складається з
грошових вкладів матері позивача,
позивачу 21.10.2013 р. було видане свідоцтво
про право на спадщину за законом.
Проте у видачі свідоцтва про право на
спадщину на квартиру позивачу було
відмовлено та листом за вих. № 171/02-14 від
21.10.2013 надане роз'яснення стосовно
неможливості отримання свідоцтва про
право на спадщину у зв'язку з
відсутністю правовстановлюючого
документу щодо належності цього майна
спадкодавцеві, зареєстрованого в
передбаченому законом порядку, і
рекомендовано звернутися до суду.
Відповідно до ст. 328 ЦК України, право
власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає
із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом.
Той факт, що квартира АДРЕСА_1, належала
моїй матері-спадкодавцеві
підтверджується документально.
Так, спірна квартира розташована у
кооперативному будинку ЖБК
"Політехнік-2" . Відповідно до даних
довідки № 4 від 28.02.2013 р. по даній
квартирі в 1989 році було повністю
сплачено пай та паєнакопичення в сумі
4534 крб. 13 коп. Про факти сплати паю та
паєнакопичень свідчать також
квитанції від 14 травня 1982 року № 419 та
від 13 травня 1991 року № 512.
Відповідно до даних ордеру № 039588. 2282
від 14 травня 1982 року, виданого ОСОБА_3
начальником бюро обміну житловими
приміщеннями виконавчого комітету
Одеської міської Ради народних
депутатів, вона та 2 особи, які мешкають
з нею (донька та чоловік) мають право
вселення у порядку обміну з
громадянином ОСОБА_9 на житлову площу
27.4 кв.м у квартирі АДРЕСА_1. Відповідно
до ч.2 п. 27 постанови Ради міністрів
Української РСР "Про затвердження
житлово-будівельного кооперативу" від
30.04.1985 р. № 186, що діяла на момент
виникнення у спадкодавця права
власності на спірну квартиру,
заселення квартир у будинку
житлово-будівельного кооперативу
провадиться за ордерами, що
видаються виконавчим комітетом
районної, міської, районної в місті
Ради народних депутатів. Відповідно до
п. 38 Постанови угода про обмін жилими
приміщеннями, в тому числі й між
членами того ж самого кооперативу,
набирає чинності з моменту одержання
ордерів, що видаються виконавчим
комітетом районної, міської, районної
в місті, селищної, сільської Ради
Відповідно до положень ст. 100 та ст. 101
Цивільного кодексу Української РСР 1963
року, який діяв на час володіння моїм
спадкодавцем квартирою, в
багатоквартирному будинку
житлово-будівельного колективу
індивідуальних забудовників подружжя,
що проживає спільно, їх неповнолітні
діти можуть мати лише одну квартиру.
При цьому глава десята цього кодексу не
пов'язувала наявність такого права з
його обов'язковою державною
реєстрацією. Та навпаки, ст. 128 ЦК
Української РСР визначався момент
виникнення права власності у набувача
майна за договором з моменту передачі
Придбання моєю матір'ю спірної
квартири здійснювалось у період дії
норм Цивільного кодексу Української
РСР 1963 року та постанови Ради міністрів
Української РСР "Про затвердження
житлово-будівельного кооперативу" від
30.04.1985 р. № 186.
Проте, за загальновизнаним принципом
права закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі. Цей принцип
закріплений у ч. 1 ст. 58 Конституції
України, за якою дію
нормативно-правового акта в часі треба
розуміти так, що вона починається з
моменту набрання цим актом чинності і
припиняється з втратою ним чинності,
тобто до події або факту
застосовується той закон або інший
нормативно-правовий акт, під час дії
якого вони настали або мали місце.
Вищезазначені документи свідчать про
належне володіння матір'ю позивача -
спадкодавцем майна, яке було придбано
на законних підставах, не є самочинним
будівництвом та має усі необхідні
документи відповідно до законодавства,
яке діяло на момент придбання цього
Відповідно до змісту ст. 1216 ЦК України,
у разі спадкування права та обов'язки
спадкодавця переходять до спадкоємців.
Відповідно до приписів ч. 2 ст. 267 ЦК
України до заяв про захист цивільного
права або інтересу позовна давність не
Таким чином, виникла ситуація при якій,
через бездіяльність спадкодавця щодо
реєстрації нерухомого майна, у зв'язку
з відсутністю обов'язку щодо його
реєстрації на час володіння
спадкодавцем цім майном, спадкоємець
не може набути право власності на це
майно в порядку спадкування через
органи нотаріату. Спроба позивача
зареєструвати право власності на
спірну квартиру на підставі наявних
документів у Реєстраційній службі
Одеського міського управління юстиції
Одеської області зазнала невдачі,
оскільки даним органом за № 8312162 від 25
листопада 2013 року було прийнято
рішення про відмову у державній
реєстрації прав та їх обтяжень.

За таких обставин, виходячи з приписів
ст. 16 ЦК України, це право підлягає
захисту в судовому порядку.

У відповідності до 4.1 ст. 16 ЦК України,
кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу, а згідно пі ч.2 цієї статті
способами захисту цивільних прав та
інтересів можуть бути, зокрема,
визнання права на спадкування.

Згідно зі ст. 41 Конституції України
кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю. Згідно зі ст. 317 ЦК України
власник на свій розсуд володіє,
користується і розпоряджається
належним йому майном.

Таким чином, суд вважає, що зібрані по
справі докази та встановлені судом
фактичні обставини справи, дозволяють
задовольнити позов ОСОБА_1

Керуючись ст.ст. ст.ст. 16, 328 та 1216, 1222, 1241
ЦК України, ст.ст. 10, 60, 61, 130, 208, 209, 212, 224-226
ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування
за законом після смерті ОСОБА_3,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, який не приймав
участь при розгляді справи. Заяву про
перегляд заочного рішення може бути
подано протягом 10 днів з дня отримання
його копії.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку шляхом подання
апеляційної скарги через Приморський
районний суд м.Одеси в десятиденний
строк з дня проголошення рішення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя

16.06.2014