Номер провадження 2/259/233/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2014 року
місто
Донецьк

Куйбишевський районний суд м. Донецька

у складі: головуючого судді:

Білецького М.В.,

за участю секретаря судового
засідання:
Заікіна - Манолі О.Г.,

позивача:

ОСОБА_1,

представника позивача:

ОСОБА_2,

представника відповідача:

ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Донецьку
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_4, 3-я особа: Приватне акціонерне
товариство «Страхова Компанія ВУСО»
про відшкодування шкоди,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_4, 3-я особа: Приватне акціонерне
товариство «Страхова компанія ВУСО»
про відшкодування шкоди в якому
зазначає, що 21.12.2012 року, приблизно о 01
годині 52 хвилини, перебуваючи біля
будинку № 7, розташованого по вул.
Софійській Куйбишевського району м.
Донецька, позивач передав відповідачу
керування своїм автомобілем «Toyota Rav 4»,
д.н. НОМЕР_3. ОСОБА_4 керуючи
вищевказаним автомобілем, рухаючись
від будинку № 7 по вул. Софійській до
будинку № 6-а по вул. Туманяна м.
Донецька, по слизькому асфальтному
покриттю не вибрав безпечну швидкість
руху, не врахував дорожню обстановку,
не справився з керуванням, з'їхав в
праву частину по ходу руху автомобіля
на газон і скоїв зіткнення з опорним
стовпом, в результаті чого автомобіль
одержав механічні ушкодження.

ОСОБА_4 після дорожньо - транспортної
пригоди повідомив ОСОБА_1, що оскільки
він є винним у вчинені ДТП і є
військовим офіцером, він самостійно
звернеться за місцем своєї служби і
повідомить, що трапилось, а також
звернеться в страхову компанію, в якій
застрахований автомобіль. Крім того,
зазначив, що всі витрати з відновлення
автомобіля бере на себе,оскільки з його
вини сталась ДТП.

В результаті вказаної
дорожньо-транспортної пригоди,
матеріальні збитки, завдані в
результаті пошкодження автомобіля
«Toyota Rav 4», д.н. НОМЕР_3, відповідно до
висновку автотоварознавчого
дослідження складають 56263,94 грн. без
врахування фізичного зносу.

У зв'язку з тим, що ОСОБА_4 в
добровільному порядку відмовився від
відшкодування матеріальної шкоди,
позивач просить стягнути з ОСОБА_4
матеріальну шкоду у розмірі 56263, 94 грн.,
моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн. та
судовий збір.

Позивач в судове засідання з'явився,
позовні вимоги підтримав в повному
обсязі, пояснив, що 21.12.2012 року,
приблизно в 01 годині 52 хвилини,
перебуваючи біля будинку № 7,
розташованого по вул. Софійській
Куйбишевського району м. Донецька,
передав відповідачу керування своїм
автомобілем «Toyota Rav 4», д.н. НОМЕР_3.
ОСОБА_4 керуючи вищевказаним
автомобілем, рухаючись від будинку № 7
по вул. Софійській до будинку № 6-а по
вул. Туманяна м. Донецька, по слизькому
асфальтному покриттю не вибрав
безпечну швидкість руху, не врахував
дорожню обстановку, не справився з
керуванням, з'їхав в праву частину по
ходу руху автомобіля на газон і скоїв
зіткнення з опорним стовпом, в
результаті чого автомобіль одержав
механічні ушкодження. Крім того,
зазначив, що ОСОБА_4 після дорожньо -
транспортної пригоди повідомив ОСОБА_1,
що оскільки він є винним у вчинені ДТП і
є військовим офіцером, він самостійно
звернеться за місцем своєї служби і
повідомить, що трапилось, а також
звернеться в страхову компанію, в якій
застрахований автомобіль. Всі витрати
з відновлення автомобіля бере на
себе,оскільки з його вини сталась ДТП.
Вісім місяців потому автомобіль
відновлений не був, крім того, як стало
відомо позивачу, відповідач не
звертався і не повідомляв про ДТП ні
органам ДАІ, ні страхову компанію.
Також зазначив, що факт спричинення
шкоди особисто відповідачем
підтверджується записом з
відеореєстратора, який знаходився у
автомобілі та показаннями свідків.

Представник позивача в судове
засідання з'явився, позовні вимоги
підтримав в повному обсязі, просив їх
задовольнити.

Відповідач в судове засідання з'явився,
проти задоволення позовних вимог
заперечував у повному обсязі, пояснив,
що в грудні 2012 року позивач керуючи
автомобілем «Toyota Rav 4», рухаючись від
вул. Софійській по слизькому
асфальтному не справився з керуванням
і скоїв зіткнення з опорним стовпом, в
результаті чого автомобіль одержав
механічні ушкодження. ОСОБА_4 за кермом
вказаного автомобіля не знаходився, а
перебував на пасажирському місці в
момент ДТП. Крім того, зазначив, що
оскільки він не був за кермом
автомобіля і не є винним у вчинені ДТП,
будь - яких домовленостей між ним та
позивачем з приводу відшкодування
шкоди не мало місця.

Представник відповідача в судове
засідання з'явилась, проти задоволення
позовних вимог заперечувала у повному
обсязі, пояснила, що ОСОБА_4 в грудні 2012
року автомобілем марки «Toyota Rav 4» не
керував, а знаходився на пасажирському
місці вказаного автомобіля, винним у
вчинені ДТП є сам позивач, оскільки
знаходився за кермом автомобіля.

Представник 3-ї особи, ПрАТ «Страхова
Компанія ВУСО» в судове засідання не
з'явився, про час, день та місце
розгляду справи повідомлений належним
чином у встановленому законом порядку,
причини неявки суду не відомі.

Суд, вислухавши сторони, вивчивши
письмові матеріали справи, дослідивши
надані докази у їх сукупності, прийшов
до наступного.

Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 належить автомобіль марки «Toyota
Rav 4», д.н. НОМЕР_3.

Судом встановлено та не заперечується
сторонами, що 21.12.2012 року під час руху
автомобіля марки «Toyota Rav 4», д.н. НОМЕР_3
від будинку № 7 по вул. Софійській до
будинку № 6-а по вул. Туманяна м.
Донецька трапилось зіткнення
вищевказаного автомобіля з опорним
стовпом, в результаті чого автомобіль
одержав механічні ушкодження.

З листа Управління ДАІ ГУМВС України в
Донецькій області за № К-821 від 01.11.2013
року вбачається, що підстави для
складання адміністративного протоколу
за ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_4
відсутні, оскільки згідно п. 7 ст. 247
КУпАП адміністративне провадження не
може бути розпочато, а розпочате
підлягає закриттю у зв'язку з
закінченням, на момент розгляду справи
про адміністративне правопорушення
строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Відповідно до висновку
автотоварознавчого дослідження №
146/13-07 від 01.07.2013 року вартість
матеріального збитку, спричиненого
власнику автомобіля марки «Toyota Rav 4»,
д.н. НОМЕР_3 складає 25077,48 грн.

Згідно до ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала. Особа,
яка завдала шкоди, звільняється
від її відшкодування, якщо вона
доведе, що шкоди завдано не з її вини.

З роз'яснень наданих в п. 4 Постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ «Про деякі питання
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів про відшкодування
шкоди, завданої джерелом підвищеної
небезпеки» № 4 від 01.03.2013 року
вбачається, що розглядаючи позови про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки, суди повинні
мати на увазі, що відповідно до статей
1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну
фізичної або юридичної особи, підлягає
відшкодуванню в повному обсязі особою,
яка її завдала. Обов'язок відшкодувати
завдану шкоду виникає у її завдавача за
умови, що дії останнього були
неправомірними, між ними і шкодою є
безпосередній причинний зв'язок та є
вина зазначеної особи, а коли це було
наслідком дії джерела підвищеної
небезпеки, - незалежно від наявності
вини.

В судовому засіданні за допомогою
технічного запису відтворено
відеозапис з відеореєстратора, з якого
вбачається, що ОСОБА_4 знаходився за
кермом автомобіля марки «Toyota Rav 4», д.н.
НОМЕР_3 та керував ним. У зв'язку з
порушенням ОСОБА_4 Правил дорожнього
руху України, під час керування
автомобілем «Toyota Rav 4», д.н. НОМЕР_3,
трапилась ДТП.

Допитаний в судовому засіданні свідок
ОСОБА_7 пояснив, що він погодився
відремонтувати автомобіль «Toyota Rav 4»,
який належить його знайомому ОСОБА_1,
оскільки автомобіль після ДТП простояв
на СТО більш трьох місяців та не був
відремонтований. За ремонт автомобіля
повинен був сплачувати ОСОБА_4 так, як
зі слів ОСОБА_1, автомобіль останнього
пошкодив ОСОБА_4, який керуючи
автомобілем не впорався з керуванням
та скоїв ДТП.

Допитаний в судовому засіданні свідок
ОСОБА_8 пояснив, що його гараж
розташований поряд з гаражем ОСОБА_1 та
взимку 2012-2013 року, знаходячись поряд з
вказаним гаражем побачив, як
автомобіль «Toyota Rav 4» на якому були
пошкодження з правої сторони забирали
на евакуаторі. В присутності ОСОБА_4, зі
слів ОСОБА_1, автомобіль останнього
пошкодив ОСОБА_4, який керуючи
автомобілем не впорався з керуванням
та скоїв ДТП. ОСОБА_4 проти даних
обставин не заперечував.

Таким чином, суд вважає доведеним факт
заподіяння шкоди неправомірними діями
ОСОБА_4 з вини останнього, між ними і
шкодою є безпосередній причинний
зв'язок.

Оскільки, дорожньо - транспортна
пригода сталася включно з вини ОСОБА_4,
під час керування транспортним засобом
«Toyota Rav 4», д.н. НОМЕР_3, внаслідок чого
власнику автомобіля «Toyota Rav 4», д.н.
НОМЕР_3, ОСОБА_1 була завдана
матеріальна шкода, суд вважає за
необхідне позовні вимоги в цій частині
задовольнити частково та стягнути з
відповідача на користь позивача
матеріальну шкоду у розмірі 25077, 48 грн.
При цьому, суд не бере до уваги
посилання відповідача та його
представника з приводу того, що ОСОБА_4
за кермом автомобіля «Toyota Rav 4», д.н.
НОМЕР_3 в момент вчинення ДТП не
знаходився, оскільки вони
спростовуються наявними у справі
доказами, а саме відеозаписом з відео
реєстратора та показаннями свідків.

Задовольняючи частково позовні вимоги
про стягнення з відповідача на користь
позивача матеріальної шкоди у розмірі
56263,94 грн., суд виходить з наступного.

Відповідно до висновку
автотоварознавчого дослідження №
146/13-07 від 01.07.2013 року вартість
відновлюваного ремонту (без урахування
вартості зношення) складає 56263,94 грн.,
вартість відновлюваного ремонту (з
урахуванням вартості зношення) складає
25077,48 грн.

З роз'яснень наданих в п. 14 Постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ «Про деякі питання
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів про відшкодування
шкоди, завданої джерелом підвищеної
небезпеки» № 4 від 01.03.2013 року
вбачається, що якщо для відновлення
попереднього стану речі, що мала певну
зношеність (наприклад, автомобіля),
було використано нові вузли, деталі,
комплектуючі частини, у тому числі
іншої модифікації, що випускаються в
обмін знятих із виробництва однорідних
виробів, особа, відповідальна за шкоду,
не має права вимагати врахування
зношеності майна або меншої вартості
пошкоджених частин попередньої
модифікації. Зношеність пошкодженого
майна враховується у випадках
стягнення на користь потерпілого
вартості такого майна (у разі
відшкодування збитків).

Обов'язок доказування відповідно зі
статтею 10 ЦПК України покладений на
сторони у справі, а суд тільки сприяє
всебічному та повному з'ясуванню
обставин справи шляхом роз'яснення
прав та обов'язків та сприяє в їхньому
здійсненні. Крім того, відповідно до
статтею 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно зі статтею 212 ЦПК України
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Враховуючи вищевикладене, позивачем не
доведено факту відновлення автомобіля
«Toyota Rav 4», д.н. НОМЕР_3 шляхом
використання нових вузлів, деталей,
комплектуючих частин, у тому числі
іншої модифікації, що випускаються в
обмін знятих із виробництва однорідних
виробів, а тому, суд вважає, що в даному
випадку потрібно враховувати
зношеність пошкодженого майна.

Стосовно позовних вимог про стягнення
з відповідача на користь позивача
моральної шкоди у розмірі 5000,00 грн., суд
приходить до наступного.

Відповідно до положень ст. 23 ЦК України
особа має право на відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
порушення її прав. Моральна шкода
полягає у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку із
знищенням чи пошкодженням її майна.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 1167 ЦК
України моральна шкода, завдана
фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала.

Відповідно до роз'яснень, викладених в
п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду
України «Про судову практику в справах
про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» від 31 березня 1995
року № 4, розмір відшкодування
моральної (немайнової) шкоди суд
визначає залежно від характеру та
обсягу страждань (фізичних, душевних,
психічних тощо), яких зазнав
потерпілий, характеру немайнових
втрат (їх тривалості, можливості
відновлення тощо) та з урахуванням
інших обставин. Зокрема, враховуються
характер і тривалість страждань, стан
здоров'я потерпілого, наслідки
тілесних ушкоджень, тяжкість вимушених
змін у його життєвих і виробничих
стосунках.

Визначаючи розмір грошового
відшкодування моральної шкоди, у
відповідності до ст. 23 ЦК України, суд
приймає до уваги конкретні обставини і
характер неправомірних дій ОСОБА_4,
його вину, настання наслідків, тяжкість
спричинених моральних страждань,
величину інших негативних наслідків,
ступінь вимушених змін в житті ОСОБА_1 і
з урахуванням суті позовних вимог, суд
приходить до висновку, що вказана сума
відшкодування моральної шкоди є
завищеною, не відповідає фактично
вчиненому і наслідкам які настали, не
відповідає фактично понесеним
моральним стражданням, тому на
підставі вищевикладених обставин,
виходячи із вимог розумності і
справедливості, заявлена сума на
відшкодування моральної шкоди не
відповідає характеру та обсягу
страждань ОСОБА_1

З урахуванням наведеного, суд вважає за
необхідне стягнути з ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 1000,00
грн.

Враховуючи викладене, оцінюючи
належність, допустимість і
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок у
їх сукупності, та враховуючи те, що
обставини, на які посилається позивач
частково знайшли своє підтвердження в
судовому засіданні, суд прийшов до
висновку, що позов підлягає частковому
задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 79 ЦПК України, судові
витрати складаються з судового збору
та витрат, пов'язаних з розглядом
справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, а відповідачеві -
пропорційно до тієї частини позовних
вимог, у задоволенні яких позивачеві
відмовлено.

Судовий збір, який підлягає стягненню з
відповідача на користь позивача
дорівнює 260, 77 грн.

Таким чином, вимоги позивача є частково
обґрунтованими та підлягають
частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 23, 1166, 1167, 1187 ЦК України,
ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України,
суд -

в и
р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1
матеріальну шкоду у розмірі 25077
(двадцять п'ять тисяч сімдесят сім) грн.
48 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1
моральну шкоду у розмірі 1000 (одну
тисячу) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1
судовий збір у розмірі 260 (двісті
шістдесят) грн. 77 коп.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1
відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення суду може бути оскаржене до
апеляційного суду Донецької області
через суд першої інстанції шляхом
подачі в десятиденний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги.

Суддя Куйбишевського

районного суду м. Донецька

М.В.Білецький