Номер провадження: 22-ц/785/4488/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Косогор Г. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.04.2014 року

м. Одеса

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Одеської області в складі :

головуючого
Косогор Г.О.

суддів Ісаєвої
Н.В., Комлевої О.С.

при секретарі
Сілукової В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Одесі цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Суворовського районного суду м. Одеси
від 12 березня 2014 року по цивільній
справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про
стягнення аліментів,

встановила:

У грудні 2013 року ОСОБА_3 звернулась до
Суворовського районного суду м. Одеси
з позовом до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів на сина до закінчення
навчання.

Позовні вимоги були обґрунтовані тим,
що відповідач є батьком ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1. На сьогоднішній день йому
виповнилось 18 років, та відповідач
перестав надавати матеріальну
допомогу на достатньому рівні. ОСОБА_4
навчається у Мореходному коледжі
технічного флоту Одеської
національної морської академії денної
форми навчання за контрактом.
Мешкає він з матір'ю та
знаходиться на її утриманні. У зв'язку
із вищевказаним, ОСОБА_4 потребує
матеріальної допомоги, а відповідач
взмозі надавати таку допомогу.

Рішенням Суворовського районного суду
м. Одеси від 12 березня 2014 року позовні
вимоги ОСОБА_3 було задоволено
частково.

На дане рішення була принесена
апеляційна скарга ОСОБА_2, в якій
ставиться питання про зміну рішення
суду першої інстанції та стягнення з
апелянта на користь ОСОБА_3 на
утримання ОСОБА_4 аліменти у розмірі 400
грн. щомісячно, починаючи з 17 грудня 2013
року до 30 червня 2015 року.

Заслухавши доповідача, який доповів
зміст оскаржуваного рішення, доводи
апеляційної скарги та заперечення на
неї, вивчивши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду, судова
колегія вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення суду першої інстанції
без зміни, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Згідно ст. 10 п.3 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог та заперечень, а суд згідно
ст. 11 п.1 ЦПК України розглядає цивільну
справу в межах заявлених вимог і на
підставі наданих сторонами доказів.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з
одних лише формальних міркувань.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідно до свідоцтва про
розірвання шлюбу, шлюб між ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 було розірвано 25 січня 2006 року.

Згідно свідоцтва про народження
ОСОБА_4, відповідач ОСОБА_2 є його
батьком. ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_4
виповнилось 18 років.

Згідно довідки № 1031 від 29 листопада 2013
року, ОСОБА_4 є студентом ІІІ курсу
денної форми навчання Морехідного
коледжу технічного флоту

національної морської академії за
контрактом, спеціальність
«Експлуатація суднових енергетичних
установок», термін закінчення навчання
- 30 червня 2015 року.

Згідно ст. 199 СК України, якщо
повнолітні дочка, син продовжують
навчання і у зв'язку з цим потребують
матеріальної допомоги, батьки
зобов'язані утримувати їх до
досягнення двадцятитрьох років за
умови, що вони можуть надавати
матеріальну допомогу.

Право на утримання припиняється у разі
припинення навчання.

Відповідно до п. 20 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 15 травня 2006
року № 3 «Про застосування судами
окремих норм Сімейного кодексу України
при

розгляду справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів»,
обов'язок батьків утримувати
повнолітніх дочку, сина, які
продовжують навчатися після
досягнення повноліття (незалежно від
навчання), виникає за обов'язкової
сукупності таких юридичних фактів:
досягнення дочкою, сином віку, який
перевищує 18, але є меншим 23 років;
продовження ними навчання; потреба у
зв'язку з цим у матеріальній допомозі;
наявність у батьків можливості
надавати таку допомогу.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_4 досяг повноліття, проте не досяг
віку 23 років.

Враховуючи, що ОСОБА_4 в теперішній час
у зв'язку із навчанням не працює,
власних доходів для забезпечення своєї
життєдіяльності та навчання не має, суд
прийшов до вірного висновку про те, що у
зв'язку із продовженням навчання він
потребує матеріальної допомоги.

Відповідно до ст. 200 СК України, суд
визначає розмір аліментів на
повнолітніх дочку, сина у твердій
грошовій сумі і (або) у частці від
заробітку (доходу) платника з
урахуванням обставин, зазначених у
статті 182 цього Кодексу, а саме: стану
здоров'я та матеріального становища
дитини; стану здоров'я та матеріального
становища платника аліментів;
наявності у платника аліментів інших
дітей, непрацездатних чоловіка,
дружини, дочки, сина; інших обставин, що
мають істотне значення.

При визначенні розміру аліментів
з одного з батьків, суд бере до уваги
можливість надання утримання другим з
батьків, своїми дружиною, чоловіком та
повнолітніми дочкою, сином.

Суд при визначенні розміру аліментів,
відповідно до ст. 182 СК України,
врахував також можливість отримання
ОСОБА_4 матеріальної допомоги від
матері, яка є працездатною, має
постійне місце роботи та постійний
дохід, та виходив з засад
справедливості, добросовісності та
розумності.

Відповідно до ст. 191 СК України,
аліменти на дитину присуджуються за
рішенням суду від дня пред'явлення
позову. Згідно із штампом канцелярії
суду, ОСОБА_3 звернуласть до суду першої
інстанції з позовом 17 грудня 2013 року.
Таким чином, стягнення аліментів з
відповідача необхідно проводити,
починаючи 17 грудня 2013 року.

Враховуючи матеріальний стан сторін,
суд першої інстанції дійшов вірного
висновку про можливість, не порушуючи
права сторін, стягнути з відповідача на
користь позивачки на утримання
повнолітнього сина аліменти у розмірі
770 гривень щомісячно, до 30 червня 2015
року, але не більш ніж до досягнення
ОСОБА_4 двадцятитрьохрічного віку.

Суд перевірив усі докази, які навели
сторони у підтвердження своїх вимог та
заперечень, навів у рішенні фактичні
обставини, які були встановлені судом
при розгляді справи, вірно застосував
правові норми, що регулюють ці
правовідносини, та зробив вірний
висновок про часткове задоволення
позовних вимог ОСОБА_3.

Судова колегія не приймає до уваги
доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо
його незадовільного матеріального
становища, з посиланням на податкову
декларацію платника єдиного податку
ФОП за 2013 р., оскільки вказана у
декларації сума була внесена ОСОБА_2
власноруч, без надання підтверджуючих
фактичні доходи платника первинних
документів бухгалтерського обліку.

Крім того, не наведено у апеляційній
скарзі достатніх доказів того, що сума
аліментів у розмірі 770 грн. якимось
чином зашкодить майновим інтересам
іншому сину ОСОБА_2

Інших доводів, які б спростовували
висновки суду першої інстанції та які б
мали правове значення, у апеляційній
скарзі не наведено.

Таким чином, судова колегія дійшла до
висновку, що суд першої інстанції в
межах заявлених вимог повно і всебічно
розглянув справу, дав належу оцінку
наданим доказам, постановив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. 308, 313-315 ЦПК України,
судова колегія, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Суворовського районного суду
м. Одеси від 12 березня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
на протязі двадцяти днів з дня
проголошення до суду касаційної
інстанції.

Головуючий
___________________ Г.О. Косогор

Судді
___________________ О.С. Комлева

___________________ Н.В. Ісаєва