У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в складі:

Черненко В.А.,
Лесько О.О., Червинської
М.Є.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
дочірнього підприємства «Рідний Край»
товариства з обмеженою
відповідальністю агропромислової
фірми «Левада» про зобов'язання видати
трудову книжку та здійснити повний
розрахунок за касаційною скаргою
ОСОБА_4 на рішення Городенківського
районного суду Івано-Франківської
області від 15 січня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Івано-Франківської
області від 5 березня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з указаним позовом, в якому просив
зобов'язати відповідача видати йому
трудову книжку та провести розрахунок.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що
він працював директором дочірнього
підприємства «Рідний Край» і 22 травня
2010 року був звільнений за власним
бажанням. Вказував, що на час звернення
до суду йому не видано трудову книжку
та не проведено розрахунок при
звільненні, чим порушено його права.

Рішенням Городенківського районного
суду Івано-Франківської області від 15
січня 2014 року,залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду
Івано-Франківської області від 5
березня 2014 року, у задоволенні позову
ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, просить судові
рішення скасувати, справу направити на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, законність
та обґрунтованість судових рішень в
межах касаційного оскарження, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ дійшла висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Суд першої інстанції, відмовляючи у
задоволенні позову, з висновком якого
погодився й апеляційний суд, правильно
встановив характер спірних
правовідносин сторін у справі та
застосував норми матеріального права,
які регулюють ці правовідносини,
вирішив спір з урахуванням конкретних
обставин справи з дотриманням норм
процесуального права.

Зокрема, суди дійшли вірного висновку
про те, що позов є необґрунтованим,
оскільки позивачем, відповідно до ст. 60
ЦПК України, не було доведено позовні
вимоги .

Доводи касаційної скарги та зміст
оскаржуваних судових рішень не дають
підстав для висновку про те, що судами
при розгляді справи були допущені
порушення норм матеріального чи
процесуального права, які відповідно
до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами
для скасування судових рішень.

Ураховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає за необхідне касаційну
скаргу відхилити.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Городенківського районного
суду Івано-Франківської області від 15
січня 2014 року та ухвалу апеляційного
суду Івано-Франківської області від 5
березня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: В.А. Черненко

О.О. Лесько

М.Є. Червинська