Цивільне провадження № 2/428/823/2014
Справа № 428/6512/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2014 року
м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд
Луганської області в складі:

головуючого судді:
Комплєктової Т.О.,

при секретарі:
Волковій О.М.,

за участю позивача:
ОСОБА_1,

представника позивача:
ОСОБА_2,

відповідача:
ОСОБА_3,

представника відповідача:
ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Сєвєродонецька
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 про відшкодування витрат на
поховання спадкодавця, відшкодування
частини витрат на утримання житлового
приміщення, відшкодування частини
витрат на ремонт житлового приміщення,
-

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до
Сєвєродонецького міського суду
Луганської області з позовом до ОСОБА_3
про відшкодування витрат на поховання
спадкодавця, відшкодування частини
витрат на утримання житлового
приміщення, відшкодування частини
витрат на ремонт житлового приміщення.

В обґрунтування своїх позовних вимог,
позивач посилається на те, що згідно із
свідоцтвом про право на спадщину за
заповітом, виданого Державним
нотаріусом Першої Сєвєродонецької
державної нотаріальної контори
Перепелицею Ю.М. та дублікатом
свідоцтва про право власності на житло,
виданого 21.11.1994 року фондом
комунального майна, ОСОБА_3 є власницею
2/3 часток квартири, розташованої за
адресою: АДРЕСА_1, а 1/3 частка зазначеної
квартири належить йому. За весь час з
моменту реєстрації у квартирі АДРЕСА_1
відповідач ОСОБА_3 не цікавилася станом
її чоловіка - ОСОБА_6, не допомагала в
його догляді, лікуванні та не приймала
участі у похованні. Всі витрати на
утримання, харчування, лікування та
інші необхідні витрати здійснювались
ним. На поховання спадкодавця ним було
витрачено понад 5000, 00 грн., але усі
квитанції та чеки до теперішнього часу
не збереглися, окрім однією квитанції
до прибутково-касового ордеру № 1415 від
30.09.2005 року на суму 786 грн. 00 коп., які
були сплачені ним за ритуальні послуги
ТОВ «Фірма Вісла». У зв'язку з тим, що
все майно після смерті ОСОБА_6 перейшло
до ОСОБА_3 за заповітом, він вважає за
можливе стягнути з неї, як єдиного
спадкоємця, витрати на поховання
спадкодавця у розмірі 786 грн. 00 коп. Крім
того, на час смерті його діда - ОСОБА_6,
квартира АДРЕСА_1 була у жахливому
стані, штукатурка від стін
відвалювалася, сантехнічне обладнання
і труби були іржавими та гнилими, а
ремонт взагалі у квартирі не робився
від самого будівництва. Він, за згодою
ОСОБА_3, зробив ремонт у квартирі на
загальну суму 37013 грн. 16 коп., з яких 24 828
грн. 44 коп. витрачено на придбання
матеріалів для ремонту, 12 184 грн. 72 коп.
сплачено за роботу працівникам, що
робили ремонт. У зв'язку з тим, що
ринкова вартість квартири з
урахуванням покращень (проведеним
ремонтом) збільшилась, а також
приймаючи до уваги той факт, що ОСОБА_3
на теперішній час є власницею 2/3 часток
квартири, вважає за можливе стягнути з
неї вартість проведеного ремонту у
частині, відповідно до її частки у
праві спільної сумісної власності, а
саме у розмірі 24 675 грн. 44 коп. Разом з
тим, з вересня 2005 року і по теперішній
час ОСОБА_3 не бере участь в утриманні
квартири, всі обов'язкові платежі та
оплата комунальних послуг
здійснюється лише ним. За вказаний
період часу ним було сплачено
відповідним організаціям, що надають
комунальні послуги: 6 198 грн. 00 коп. -
квартплата, 1627 грн. 69 коп. - за вивіз ТБО,
20 310 грн. 92 коп. - за опалення. Загалом
було сплачено на утримання житла - 28 136
грн.07 коп. Так як ОСОБА_3 належить 2/3
частки квартири, вважає що на підставі
закону він має право вимагати від неї
відшкодування йому понесення витрат на
утримання житла відповідно до її
частки у спільні частковій власності, а
саме 18 757 грн. 80 На підставі викладеного,
позивач звернувся до суду з даним
позовом.

18.03.2014 року позивач ОСОБА_1 надав до
суду заяву про уточнення позовних
вимог, в якій посилається на те, що при
підрахунку сум, сплачених за вивіз ТБО
було припущено помилку в частині
покладення на ОСОБА_3 1/3 частину витрат
на утримання житла замість 1/4 частини,
він вважає за необхідне уточнити суму
позовних вимог. За період з вересня 2005
року по лютий 2014 року ним було сплачено
відповідним організаціям, що надають
комунальні послуги: 6606 грн. 34 коп., 1731
грн. 15 коп. - вивіз ТБО (1/4 частка складає
432 грн. 78 коп.) 22 439 грн. 77 коп. - за
опалення. Загалом було сплачено на
утримання житла - 30 777 грн. 26 коп. Так як
ОСОБА_3 належить 2/3 частки квартири
вважає, що вона має відшкодувати йому
понесені ним витрати на утримання
житла, відповідно до її частки у
спільній частковій власності.

На підставі викладеного, просив суд
стягнути з відповідача на його користь
витрати на поховання спадкодавця
ОСОБА_6 у сумі 786 грн. 00 коп., витрати на
проведений ним ремонт у частині,
відповідно до частки у праві спільної
сумісної власності, у розмірі 24 675 грн. 44
коп., витрати на утримання житла,
відповідно до частки у спільній
частковій власності, у розмірі 19 796 грн.
86 коп., та витрати по сплаті судового
збору.

В судовому засіданні позивач
ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги,
підтвердив доводи, викладені в позові
та пояснив, що квартира, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1 була
приватизована на трьох осіб: нього,
ОСОБА_6 - його діда, та ОСОБА_7 - його
бабусю. УІНФОРМАЦІЯ_4 році померла
ОСОБА_7, а після її смерті дід одружився
на ОСОБА_3, зареєстрував її в квартирі
та склав на її ім'я заповіт на 2/3 частки
квартири. ОСОБА_6 помер у ІНФОРМАЦІЯ_3
році і після його смерті він дізнався
про існування заповіту на ім'я ОСОБА_3
Він звертався до суду з позовом про
визнання недійсним зазначеного
заповіту, але судом було відмовлено в
задоволенні його позовних вимог. На
даний час йому належить 1/3 частка
квартири по АДРЕСА_1, а ОСОБА_3 належить
2/3 частки. Зі смерті діда він мешкає у
зазначені квартирі та у 2006 році він
почав там робити ремонт. Письмових
дозволів на здійснення ремонту у
квартирі ОСОБА_3 йому не давала. На
одному з судових засідань він їй
повідомив, що має намір роботи ремонт у
квартирі, на що вона йому відповіла:
роби що хочеш. Таким чином, на його
думку, він отримав дозвіл на проведення
ремонту. Договорів на проведення робіт
він не укладав, для проведення ремонту
він наймав людей та розраховувався з
ними готівкою. У нього збереглися чеки
на будівельні матеріали. Він зробив
ремонт та проживає у квартирі, ОСОБА_3 в
квартирі не проживає, за комунальні
послуги не сплачує та не несе витрати
по утриманню своєї частки житла. ОСОБА_6
він ховав за свій рахунок, але у нього
не збереглися квитанції на
підтвердження усіх понесених ним
витрат. Він отримав допомогу на
поховання ОСОБА_6 у розмірі близько 4
тис. грн.. Просив задовольнити позовні
вимоги у повному обсязі.

Представник позивача ОСОБА_2 в
судовому засіданні позовні вимоги
підтримав, підтвердив доводи,
викладені в позові, суду пояснив, що
позовні вимоги є обґрунтованими,
оскільки позивач поніс витрати на
ремонт спільної з відповідачем
квартири, а також постійно сплачує
витрати за комунальні послуги і за
відповідача. Крім того, позивач за свій
рахунок ховав ОСОБА_6, а тому також
поніс фінансові витрати на похорон.
Просив суд задовольнити позовні вимоги
в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому
засіданні позовні вимоги визнала в
частині стягнення витрат на утримання
житла за трирічний період, в іншій
частині просила відмовити у
задоволенні позовних вимог, надала до
суду письмові заперечення, в яких,
зокрема просила суд застосувати строк
позовної давності до позовних вимог
про стягнення витрат на утримання
житла, та пояснила, що вона знала
ОСОБА_6 з 12 років. Коли у ІНФОРМАЦІЯ_4
році померла його дружина, він попросив
її пожити у нього та доглядати за ним. З
2000 році вона мешкала у квартирі ОСОБА_6
та доглядала за ним, оскільки він був
після операції. На той час між ОСОБА_6 та
ОСОБА_1 були не дуже добрі відносини,
ОСОБА_6 навіть вигнав онука з квартири.
У 2002 році ОСОБА_6 зареєстрував її у
квартирі, потім він склав на її ім'я
заповіт на квартиру по АДРЕСА_1, а у 2005
році вони одружилися. Різниця у віці
між нею та ОСОБА_6 складала 30 років. Шлюб
вони зареєструвала, бо ОСОБА_6 хотів щоб
квартира залишилася їй. Потім ОСОБА_6
паралізувало, а позивач за місяць до
смерті діда , у серпні 2005 році, вселився
у квартиру, в зв'язку з чим вона була
вимушена піти з помешкання. Позивач
забрав у неї ключі та не пускав її у
квартиру. Вона жодних дозволів на
проведення ремонту в квартирі позивачу
не давала. За комунальні послуги вона
не сплачувала, оскільки за них у
повному обсязі платив позивач. Вона не
заперечує, що має сплачувати за
комунальні послуги. За ремонт вона не
згодна платити, а також не згодна
сплачувати витрати на похорон ОСОБА_6,
оскільки позивач отримав допомогу на
поховання.

Представник відповідача ОСОБА_4 в
судовому засіданні позовні вимоги
визнав частково, в частині стягнення
витрат на утримання житла у межах
строку позовної давності. В
задоволенні решти позовних вимог
просив відмовити посилаючись на те, що
позивач отримав витрати на поховання
спадкодавця у розмірі 4 тис. грн., що
перекриває суму 786 грн. 00 коп., які він
витратив на поховання. Разом з тим,
ОСОБА_3 не давала згоди на ремонт у
квартирі, а позивачем не надано
належних доказів на проведення
зазначених витрат та не зазначено
правового обґрунтування вимог про
стягнення витрат на проведений ремонт.
Що стосується позовних вимог на
правову допомогу, то вказані вимоги не
підлягають задоволенню, оскільки
позивачем не надано розрахунку,
скільки часу було витрачено на надання
зазначеної правової допомоги.

Свідок ОСОБА_8, допитаний в судовому
засіданні пояснив, що у період з
листопада 2006 року по лютий 2007 року він
виконував ремонт у квартирі позивача.
Квартира була у поганому стані та вони
міняли там сантехніку,
електропроводку, підлогу, взагалі
робили капітальний ремонт. За виконані
роботи він отримав гроші від позивача.
Він точно не пам'ятає, яка сума була
йому сплачена. Документи на
підтвердження оплати будівельних
робіт не складалися. Будівельні
матеріали купував в основному ОСОБА_1,
але іноді і вони купували за його
гроші. Ліцензії на проведення
ремонтних робіт він не має.

Вислухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши письмові матеріали
справи, суд встановив наступне.

Статтею 10 ЦПК України передбачено, що
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 355 ЦК України
майно, що є у власності двох або більше
осіб (співвласників), належить їм на
праві спільної власності (спільне
майно).

Майно може належати особам на праві
спільної часткової або на праві
спільної сумісної власності.

Згідно копії свідоцтва про право
власності на житло № 6514 від 21.11.1994 р.
квартира АДРЕСА_1, була приватизована
згідно з Законом України «Про
приватизацію державного житлового
фонду» і належала ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_1.

Відповідно до копії свідоцтва про
право на спадщину за заповітом,
виданого державним нотаріусом
Перепелицею Ю.М., державний нотаріус
посвідчила, що на підставі заповіту,
посвідченого Сєвєродонецькою
державною нотаріальної конторою 29.05.2002
року, спадкоємцем майна зазначеного в
заповіті ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року, є його дружина
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. Спадщина
складається з: 2/3 часток квартири,
розташованої за адресою: АДРЕСА_1 1/3
частка на підставі дублікату свідоцтва
про право власності №6374, виданого
21.11.1994 року фондом комунального майна,
розпорядження № 6385 від 18.11.1994 року; 1/3
частка на підставі свідоцтва про право
на спадщину, посвідченого 12.03.2004 року
Першою Сєвєродонецькою державною
нотаріальною конторою за реєстром №
1-582.

Згідно інформаційної довідки у
Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно про реєстрацію права
власності № 3572312 від 17.05.2013 року право
приватної спільної часткової
власності на квартиру яка розташована
за адресою: АДРЕСА_1 належить ОСОБА_3
Частка у власності становить 2/3.

Таким чином, на день розгляду справи
позивач і відповідач є співвласниками
квартири АДРЕСА_1. При цьому ОСОБА_1
належить 1/3 частки квартири, а ОСОБА_3
належить 2/3 частки квартири.

Згідно зі ст. 382 ЦК України квартирою є
ізольоване помешкання в житловому
будинку, призначене та придатне для
постійного у ньому проживання.
Власникам квартири у дво- або
багатоквартирному житловому будинку
належать на праві спільної сумісної
власності приміщення загального
користування, опорні конструкції
будинку, механічне, електричне,
сантехнічне та інше обладнання за
межами або всередині квартири, яке
обслуговує більше однієї квартири, а
також споруди, будівлі, які призначені
для забезпечення потреб усіх власників
квартир, а також власників нежитлових
приміщень, які розташовані у житловому
будинку.

Статтею 322 ЦК України встановлений
обов'язок власника утримувати майно, що
йому належить.

За вимогами Правил користування
приміщеннями жилих будинків та
прибудинкових територій, затверджених
постановою КМУ від 24.01.2006 р. №45,
власники квартир відповідно до своєї
частки у майні зобов'язані брати участь
у загальних витратах на утримання
спільного майна, зокрема, будинку та
прибудинкової території.

Відповідно до ст. 10 Закону України "Про
приватизацію державного житлового
фонду" утримання приватизованих
квартир (будинків), житлових приміщень
у гуртожитках здійснюється за
рахунок коштів їх власників згідно з
Правилами користування приміщеннями
жилих будинків та прибудинкових
територій, які затверджуються
Кабінетом Міністрів України, незалежно
від форм власності на них.

Власники квартир багатоквартирних
будинків та житлових приміщень у
гуртожитку є співвласниками
допоміжних приміщень у будинку чи
гуртожитку, технічного обладнання,
елементів зовнішнього благоустрою і
зобов'язані брати участь у загальних
витратах, пов'язаних з утриманням
будинку і прибудинкової території
відповідно до своєї частки у майні
будинку чи гуртожитках.

Згідно з п.7. Правил користування
приміщеннями жилих будинків та
прибудинкових територій, затверджених
постановою КМУ від 24.01.2006 р. №45, власник
квартири зобов'язаний: оплачувати
надані житлово-комунальні послуги у
строки, встановлені договором або
законом; проводити за власні кошти
ремонт квартири.

За змістом ст. 13 Закону «Про
житлово-комунальні послуги» залежно
від функціонального призначення
житлово-комунальні послуги
поділяються на: 1) комунальні послуги
(централізоване постачання холодної та
гарячої води, водовідведення, газо - та
електропостачання, централізоване
опалення, а також вивезення побутових
відходів тощо); 2) послуги з утримання
будинків і споруд та прибудинкових
територій (прибирання
внутрішньобудинкових приміщень та
прибудинкової території,
санітарно-технічне обслуговування,
обслуговування внутрішньобудинкових
мереж, утримання ліфтів, освітлення
місць загального користування,
поточний ремонт, вивезення побутових
відходів тощо); 3) послуги з управління
будинком, спорудою або групою будинків
(балансоутримання, укладання договорів
на виконання послуг, контроль
виконання умов договору тощо); 4)
послуги з ремонту приміщень, будинків,
споруд (заміна та підсилення елементів
конструкцій та мереж, їх реконструкція,
відновлення несучої спроможності
несучих елементів конструкцій тощо).

Аналізуючи вищенаведене, враховуючи
положення ч.2 ст. 370 ЦК України, суд
вважає, що позивач ОСОБА_1 та відповідач
ОСОБА_3, як співвласники квартири, мають
нести витрати по оплаті
житлово-комунальних послуг у
відповідності до частки у спільному
майні.

Як вбачається зі змісту позовних вимог
позивач вимагає стягнення з
відповідача витрат на утримання житла
у загальному розмірі 19 796 грн. 86 коп., що
складається з витрат на послуги з
утримання будинку та прибудинкової
території, централізованого опалення,
вивезення побутових відходів.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3
звернулася з заявою про застосування
строків позовної давності до вимог
позивачів.

Позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу. Загальна позовна
давність встановлюється тривалістю у
три роки (ст.ст. 256, 257 ЦК України).

За таких обставин, враховуючи вимоги
ст.ст. 261, 267 ЦК України, суд вважає, що
вимоги позивачів про стягнення з
відповідача витрат на утримання
квартири за період з вересня 2005 року по
14.08.2010 року задоволенню не підлягають в
зв'язку зі спливом строку позовної
давності, про що заявив відповідач. При
цьому суд не вбачає підстав для
поновлення позивачам пропущеного
строку, оскільки в судовому засіданні
не було встановлено існування причин
поважності його пропуску. Суд вважає,
що позивачу було достовірно відомо, що
відповідач не виконує свої
зобов'язання і не бере участі в
утриманні спільного майна, тому ніщо не
перешкоджало йому звернутись до суду
за захистом порушених прав.

Щодо решти позовних вимог про
стягнення витрат на утримання житла за
період з 14.08.2010 року по лютий 2014 року
суд вважає, що вони підлягають
частковому задоволенню виходячи з
наступного.

В судовому засіданні з особових
рахунків та копій квитанцій було
встановлено, що за період з серпня 2010
року по лютий 2014 р. було сплачено:

за вивіз твердих побутових відходів 1078,
73 грн. (16, 52 + 16,52 + 148, 68 + 16, 52 + 104, 49 + (31, 04 Х
25)) = 1078, 73 грн.);

за послуги з утримання будинків та
прибудинкової території за період з
серпня 2010 року по лютий 2014 року було
сплачено 3 347 грн. 65 коп. (81, 65 Х 5 (за 2010
рік)) + 979, 80 (за 2011 рік) + 979, 80 (за 2012 рік) +
571, 55 (за 2013 рік) + (81, 65 Х 5));

за централізоване опалення за період
було сплачено 12 175 грн. 93 коп. ((780, 41 + 58, 76
+ 403, 98 + 500, 00 + 800, 00+ 336, 25 + 600, 00 + 758, 54 + 558, 68
+572, 77 + 558, 68 + 572, 77 + 544, 59 +118, 55 + 5, 16 + 572, 77 + 586,
86 +530, 50 + 600, 95 +586, 86 +685, 49 + 326, 00 + 600, 95 + 516, 41)

Як вбачається з копії довідки
Комунального підприємства «Єдиний
розрахунковий центр» № 669 від 17.03.2014
року, в квартирі за адресою: АДРЕСА_1
зареєстровані ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_3.

Таким чином, з відповідача підлягає
стягненню 2/3 частини сплачених витрат
на утримання будинку та прибудинкової
території, витрат з централізованого
опалення, які нараховуються на
загальну площу квартири, та 1/4 частина
витрат за вивезення твердих побутових
відходів, що нараховуються на
кількість зареєстрованих осіб, що
становить 10 618, 72 грн. (3 347, 65 / 3 Х 2) + (12175, 93
/ 3 Х 2) + (1078, 73 / 4) = 10 618, 72 грн.

Вимоги позивача про відшкодування 2/3
витрат на проведення ремонту в
квартирі у розмірі 24675 грн. 44 коп.
задоволенню не підлягають, виходячи з
наступного.

Так, згідно зі ст.360 ЦК України
співвласник відповідно до своєї частки
у праві спільної часткової власності
зобов'язаний брати участь у витратах
на управління, утримання та
збереження спільного майна, у сплаті
податків, зборів (обов'язкових
платежів), а також нести
відповідальність перед третіми
особами за зобов'язаннями,
пов'язаними із спільним майном.

Позивач посилається на те, що він
зробив ремонт у квартирі АДРЕСА_1 на
загальну суму 37013 грн. 16 коп., з яких 24 828,
44 грн. витрачено на придбання
матеріалів для ремонту, 12184, 72 грн.
сплачено за роботу працівникам, що
робили ремонт.

На підтвердження зазначених обставин
позивачем, у якості доказів, надані
копії розписок, накладних та товарних
чеків.

За змістом ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Однак суд не може визнати вказані
документи належними доказами у справі,
оскільки товарні чеки та накладні не
підтверджують, що будівельні
матеріали, які зазначені в них, були
використані для ремонту саме у
квартирі АДРЕСА_1. Крім того, накладні
та товарні чеки, які містяться в
матеріалах справи на а.с. 28, 33-43, не
мають прізвища власника і не можуть
підтверджувати факт придбання
будівельних матеріалів саме позивачем.
Разом з тим, суд не приймає до уваги як
належний доказ копію замовлення № 759
від 01.12.2006 року, оскільки зазначений
документ є доказом того, що
металоконструкції були замовлені, але
не є доказом оплати їх вартості.

Крім того, суд не бере до уваги розписки
(а.с.21-27), оскільки з їх змісту не можливо
встановити за проведення ремонтних
робіт в якому саме приміщення та ким
було сплачено.

Допитаний в судовому засіданні свідок
ОСОБА_8 також не зміг підтвердити
загальний обсяг виконаних робіт та
кількість будівельних матеріалів, які
були використані при проведенні
ремонту.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.369 ЦК
України розпорядження майном, що є у
спільній сумісній власності,
здійснюється за згодою всіх
співвласників.

Отже, у зв'язку з тим, що кожному
учаснику спільної власності належить
обмежено право власності на спільну
річ, змістом внутрішніх правовідносин
спільної власності є право і обов'язок
кожного співвласника узгоджувати свою
поведінку щодо володіння, користування
і розпорядження спільним майном з
іншими власниками.

Судом встановлено, що відповідач
ОСОБА_3 своєї згоди на проведення
ремонту вищевказаної квартири не
давала, у зв'язку з чим позивач не може
вимагати від відповідача
відшкодування витрат на проведення
робіт, які він проводив на свій розсуд
та за своїм бажанням.

На підставі викладеного, суд прийшов до
висновку, що позовні вимоги про
стягнення з ОСОБА_3 на користь позивача
витрати на проведення ремонту в
частині, відповідно до її частки у
праві спільної сумісної власності, у
розмірі 24 675 грн. 44 коп. є
необґрунтованими, не доведеними, в
зв'язку з чим задоволенню не
підлягають.

Що стосується позовних вимог про
стягнення витрат на поховання
спадкодавця у розмірі 786 грн. 00 коп., суд
прийшов до наступного.

Так, в судовому засіданні встановлено,
що за життя ОСОБА_6 залишив заповіт, в
якому належні йому частки квартири
заповів відповідачу ОСОБА_3

Статтею 1232 ЦК України передбачено, що
спадкоємці зобов'язані відшкодувати
розумні витрати, які були зроблені
одним з них або іншою особою на
утримання, догляд, лікування та
поховання спадкодавця. Витрати на
утримання, догляд, лікування
спадкодавця можуть бути стягнені не
більш як за три роки до його смерті.

Позивачем були понесені витрати на
поховання ОСОБА_6 у розмірі 786 грн. 00
коп., що підтверджується копією
квитанції до прибутково-касового
ордеру № 1415 від 30.09.2005 року.

Разом з тим, як вбачається з копії
заяви ОСОБА_9 та копії особового
рахунку № НОМЕР_1 позивачу УПФУ було
виплачено допомогу на поховання у
розмірі 4 841, 76 грн.

Таким чином, враховуючи, що позивач
отримав допомогу у розмірі 4 841, 76 грн. з
Управління Пенсійного фонду України у
зв'язку із смертю ОСОБА_6, а згідно
квитанції до прибутково-касового
ордеру він сплатив за ритуальні
послуги 786, 00 грн., дані витрати повністю
відшкодовані тим розміром допомоги,
який позивач отримав у пенсійному
фонді. Інші витрати документально
позивачем не підтверджені, тому дані
вимоги є необґрунтованими та такими, що
не підлягають задоволенню.

Разом з тим, суд вважає, що не
підлягають задоволенню і позовні
вимоги про стягнення з відповідачів
витрат на правову допомогу у розмірі 1
800 грн. 00 коп. виходячи з наступного.

Конституція України у ст. 59 закріплює
право кожного на правову допомогу. Для
забезпечення права на захист від
обвинувачення та надання правової
допомоги при вирішенні справ у судах та
інших державних органах в Україні діє
адвокатура.

Відповідно до ст. 84 ЦПК України витрати,
пов'язані з оплатою правової допомоги
адвоката або іншого фахівця в галузі
права, несуть сторони, крім випадків
надання безоплатної правової допомоги.
Граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу встановлюється
законом.

Згідно ст. 1 Закону України «Про
граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу у цивільних та
адміністративних справах», розмір
компенсації витрат на правову
допомогу у цивільних справах, в яких
така компенсація виплачується
стороні, на користь якої ухвалено
судове рішення, іншою стороною, а в
адміністративних справах - суб'єктом
владних повноважень, не може
перевищувати 40 відсотків
встановленої законом мінімальної
заробітної плати у місячному розмірі
за годину участі особи, яка надавала
правову допомогу, у судовому
засіданні, під час вчинення окремих
процесуальних дій поза судовим
засіданням та під час ознайомлення з
матеріалами справи в суді, що
визначається у відповідному судовому
рішенні.

З представлених позивачем документів,
а саме копії квитанції, неможливо
встановити перевищує чи ні сума у 1 800
грн. 00 коп. граничні розміри
компенсації витрат, пов'язаних з
розглядом цивільних, встановлених
Законом України «Про граничний розмір
компенсації витрат на правову допомогу
у цивільних та адміністративних
справах» і скільки часу було затрачено
на роботу.

Разом з тим, відповідно до ст.79 ч.1 і ч.3
п.2 ЦПК України до судових витрат
відносяться витрати на правову
допомогу. У свою чергу ст.84 ЦПК України
передбачає, що витрати, пов'язані з
оплатою правової допомоги адвоката або
іншого фахівця в галузі права, несуть
сторони.

На підставі ст. 56 ЦПК України особа, яка
має право на надання правової допомоги,
допускається ухвалою суду за заявою
особи, яка бере участь у справі.

Клопотання про допущення до участі у
справі особи для надання позивачу
правової допомоги не заявлялося,
відповідна ухвала судом не виносилася.
ОСОБА_2 приймав участь у судовому
засіданні в якості представника
позивача, а витрати на послуги
представника не передбачені законом.
Складання позову, консультації тощо до
відкриття провадження у справі
законодавством до правової допомоги не
відносяться, оскільки відбуваються до
винесення ухвали суду про допуск особи
у якості такої, що надає правову
допомогу.

На підставі викладеного, суд вважає, що
в задоволенні цієї частини позовних
вимог слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України,
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

Понесення позивачем судових витрат по
сплаті судового збору підтверджується
матеріалами справи.

Таким чином, суд вважає за необхідне
стягнути з відповідача на користь
позивача, пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог, витрати по
сплаті судового збору в розмірі 110 грн.
08 коп.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 10, 60, 79, 84, 88, 208-209, 212-215 ЦПК України,
ст.ст. 256,257, 267, 322, 355, 382, 1232 ЦК України,
Законом України «Про житлово-
комунальні послуги», суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
відшкодування витрат на поховання
спадкодавця, про відшкодування частини
витрат на утримання житлового
приміщення, відшкодування частини
витрат на ремонт житлового приміщення -
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
витрати на утримання житла у розмірі 10
618 (десять тисяч шістсот вісімнадцять)
гривень 72 копійки.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
витрати по сплаті судового збору у
розмірі 110 (сто десять) гривень 08
копійок.

В задоволенні решти позовних вимог
ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному суді Луганської області
через Сєвєродонецький міський суд
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення в повному обсязі буде складено
21.03.2014 року.

Суддя
Т.О. Комплєктова