Єдиний унікальний номер 267/5464/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/4792/2014
Головуючий в I інстанції: Колієв С.А.
Доповідач: Тимченко О.О.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2014 року
Апеляційний суд Донецької області у
складі:

головуючого судді
Тимченко О.О.,

суддів
Лісового О.О., Принцевської В.П.,

при секретарі:
Доброрез А.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Донецьку апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на рішення Гірницького
районного суду м. Макіївки Донецької
області від 04 квітня 2014 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа - орган опіки та
піклування Макіївської міської ради,
про усунення перешкод у спілкуванні з
дитиною та визначення порядку, часу та
місця спілкування,-

В С Т А Н О В И В:

У липні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з зазначеним позовом, в
обґрунтування якого посилався на те, що
з відповідачкою ОСОБА_2 перебував у
фактичних шлюбних відносинах з квітня
2007 року по серпень 2008 року. ІНФОРМАЦІЯ_1
року народилась їх спільна донька
ОСОБА_3. Він є батьком дитини, його
батьківство встановлено рішенням
Гірницького районного суду м. Макіївки
від 01 березня 2013 року. Донька проживає з
матір'ю. Між ним та відповідачкою виник
спір стосовно порядку участі батька у
вихованні дитини для вирішення якого
він звернувся до органу опіки та
піклування Макіївської міської ради.
Рішенням комісії з питань захисту прав
дитини виконавчого комітету
Макіївської міської ради від 24 липня 2013
року № 760/2 вказаний спір було вирішено
та встановлений порядок його участі у
вихованні та спілкуванні з донькою:
щотижня у суботу з 10 години 00 хвилин до
17години 00 хвилин за його місцем
проживання та оздоровлювати дитину
протягом 7 календарних днів у літній
період, починаючи з 2014 року. Проте
відповідачка рішення виконкому не
виконую та перешкоджає йому
спілкуватись з дитиною. Просив суд
зобов'язати ОСОБА_2 не чинити перешкод
у спілкуванні та вихованні доньки та
визначити наступний порядок участі у
спілкуванні та вихованні дитини: у виді
систематичних побачень у четвер,
суботу та п'ятницю щотижня з
проживанням доньки за місцем його
проживання, наданні можливості
спільного відпочинку (оздоровлення
дитини) з ним у літній період протягом 30
днів.

Рішенням Гірницького районного суду м.
Макіївки від 04 квітня 2014 року позовні
вимоги ОСОБА_1 задоволено частково:
визначено ОСОБА_1 порядок спілкування з
малолітньою дитиною ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, щотижня у суботу з 10
години 00 хвилин до 17 години 00 хвилин за
місцем проживання дитини за адресою:
АДРЕСА_1 або у загально доступних
місцях за узгодженням та у присутності
матері дитини. Надано ОСОБА_1
можливість спільно відпочивати з
дитиною влітку - протягом 7 днів, за
попередньою згодою про місце та час
такого відпочинку з матір'ю дитини -
ОСОБА_2 та у присутності останньої, а
після досягнення дитиною 10-річного
віку - з урахуванням бажання дитини. В
іншій частині позов залишити без
задоволення.

З зазначеним рішенням не
погодився позивач, приніс апеляційну
скаргу, в якій ставить питання про
скасування рішення суду першої
інстанції та задоволення позовних
вимог в повному обсязі, посилаючись на
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, неправильне
застосування норм матеріального права
та порушення норм процесуального
права.

В обґрунтування доводів
апеляційної скарги зазначає, що
ухвалення судом першої інстанції
рішення про часткове задоволення його
позовних вимог, грубо порушує його
права, як батька дитини та права самої
дитини, що суперечить вимогам ст. 141 та
с. 153 СК України. Рішення суду першої
інстанції ніяким чином не усунуло
створені та існуючи перешкоди у
спілкуванні з дитиною.

Позивач ОСОБА_1 та його представник в
судовому засіданні доводи апеляційної
скарги підтримали та просили її
задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому
засіданні заперечувала проти доводів
апеляційної скарги та просила її
відхилити.

Представник третьої особи органу опіки
та піклування Макіївської міської ради
в судовому засіданні також доводи
апеляційної скарги підтримала та
просила її задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, сторони,
дослідивши матеріали цивільної справи,
перевіривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів апеляційного суду
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог заявлених
у суді першої інстанції.

Перевіряючи справу в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, апеляційний
суд виходить з наступного.

Згідно ст.ст. 213, 214 ЦПК України, рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувались вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Обґрунтованим вважається рішення,
ухвалене на основі повного всебічного
з'ясування обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених доказами,
якій були досліджені в судовому
засіданні і які відповідають вимогам
закону про їх належність та
допустимість, або обставини, що не
підлягають доказуванню, а також якщо
рішення містить вичерпні висновки
суду, що відповідають встановленим на
підставі достовірних доказів
обставинам, які мають значення для
вирішення справи.

Зазначеним вимогам закону рішення суду
першої інстанції в повні мірі не
відповідає.

Судом першої інстанції встановлено та
вбачається із матеріалів справи, що з
квітня 2007 року по серпень 2008 року між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 існували стосунки,
притаманні подружжю. ІНФОРМАЦІЯ_1 року
народилася ОСОБА_3. Рішенням
Гірницького районного суду м. Макіївки
від 01 березня 2013 року позов ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, про визнання батьківства
задоволено та визнано батьківство
ОСОБА_1 щодо неповнолітньої дитини
ОСОБА_3, яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1
року у ОСОБА_2 Зобов'язано Гірницький
районний відділ РАЦС Макіївського
міського управління юстиції внести до
актового запису № 109 від 12 лютого 2009
року про народження ОСОБА_5 зміни: по
батькові дитини змінено з «ОСОБА_3» на
«ОСОБА_3», в графі «батько» вказати
«ОСОБА_1.» замість «ОСОБА_6» та видати
нове свідоцтво про народження. Рішення
суду набрало законної сили 29 квітня 2013
року (а.с. 10-20). На підставі вказаного
рішення суду Гірницьким відділом РАЦС
Макіївського міського управління
юстиції Донецької області 17 травня 2013
року було видане свідоцтво про
народження ОСОБА_3, яка народилася
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, де зазначено батьком
дитини є ОСОБА_1 (а.с. 8). ОСОБА_1
зареєстрований і проживає за адресою:
АДРЕСА_2 (а.с. 5-6), а ОСОБА_2 зареєстрована
та проживає за адресою: АДРЕСА_1 разом з
якою проживає донька ОСОБА_3 (а.с. 22, 55),
ці обставини також не заперечувалися
сторонами, як і те, що між сторонами
існує конфлікт з приводу порядку
спілкування дитини з батьком.

22 травня 2013 року до служби у справах
дітей Гірницької районної ради м.
Макіївки звернувся ОСОБА_1 з заявою, в
якій, посилаючись на те, що мати доньки,
ОСОБА_2, чинить перешкоди у спілкуванні
з дитиною, просив визначити способи
участі у вихованні доньки ОСОБА_7 При
цьому просив визначити наступний
порядок спілкування з донькою: субота
та неділя з 09 годині 00 хвилин до 18
години 00 хвилин та один місяць в літній
канікулярний період для оздоровлення
дитини (а.с. 49). За результатом розгляду
вказаного звернення, на підставі
подання служби у справах дітей
Гірницької районної адміністрації
Макіївської міської ради рішенням
виконавчого комітету Макіївської
міської ради № 760/2 від 24 липня 2013 року
був встановлений наступний порядок
участі у вихованні та спілкуванні
ОСОБА_1 з малолітньою донькою ОСОБА_3:
щотижня у суботу з 10 годин 00 хвилин до 17
години 00 хвилин за місцем проживання
батька та оздоровлювати дитину
протягом 7 календарних днів у літній
період, починаючи з 2014 року (а.с. 9).
Відповідно до висновку органу опіки та
піклування виконавчого Макіївської
міської ради, щодо розв'язання спору
стосовно участі у вихованні дитини
одного з батьків, затвердженого
рішення виконкому міської ради № 228 від
12 березня 2014 року є доцільність участь
ОСОБА_1 у вихованні малолітньої дитини
ОСОБА_3 (а.с. 125) проведеного на підставі
ухвалу суду.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1
частково, суд першої інстанції виходив
з того, позивачка чинить перешкоди
позивачу у спілкування з донькою, яка
проживає окремо від батька, проте
висновок органу опіки та піклування
суперечить інтересам дитини, через що
суд з ним не погоджується, а тому
спілкування батька з донькою має
відбуватися в умовах найбільш
комфортних для дитини обстановці,
тобто у знайомій обстановці за місцем
її постійного проживання або у
загальнодоступних місцях та у
присутності матері, а спільний
відпочинок батька з дитиною влітку
повинен відбуватися за попередньою
згодою про місце та час такого
відпочинку з матір'ю дитиною та
протягом 7 днів та у її присутності.

Проте колегія суддів апеляційного суду
у повній мірі не може погодитись за
таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.141 СК України,
мати, батько мають рівні права та
обов'язки щодо дитини, незалежно від
того, чи перебували вони у шлюбі між
собою. Розірвання шлюбу між батьками,
проживання їх окремо від дитини не
впливає на обсяг їхніх прав і не
звільняє від обов'язків щодо дитини.

Положеннями ст.150 СК України, визначено,
що батьки зобов'язані виховувати
дитину у дусі поваги до прав та свобод
інших людей, любові до своєї сім'ї та
родини, свого народу, своєї
Батьківщини. Батьки зобов'язані
піклуватися про здоров'я дитини, її
фізичний, духовний та моральний
розвиток.

Стаття 153 СК України передбачає, що
мати, батько та дитина мають право на
безперешкодне спілкування між собою,
крім випадків, коли це право обмежене
законом.

На підставі ст.15 Закону України від 26
квітня 2001 року № 2402-III «Про охорону
дитинства» дитина, яка проживає окремо
від батьків або одного з них, має право
на підтримання з ними регулярних
особистих стосунків і прямих
контактів. Батьки, які проживають
окремо від дитини, зобов'язані брати
участь у її вихованні і мають право
спілкуватися з нею, якщо судом визнано,
що таке спілкування не перешкоджатиме
нормальному вихованню дитини.

Частини 1 та 2 статті 155 СК України
передбачає, що здійснення батьками
своїх прав та виконання обов'язків
мають ґрунтуватися на повазі до прав
дитини та її людської гідності.
Батьківські права не можуть
здійснюватися всупереч інтересам
дитини.

Статтею 157 СК України, питання
виховання дитини вирішується батьками
спільно. Той із батьків, хто проживає
окремо від дитини, зобов'язаний брати
участь у її вихованні і має право на
особисте спілкування з нею. Той із
батьків, з ким проживає дитини, не має
права перешкоджати тому з батьків, хто
проживає окремо, спілкуватися з
дитиною та брати участь у її вихованні,
якщо таке спілкування не перешкоджає
нормальному розвитку дитини.

Відповідно до ст. 158 СК України за
заявою матері, батька дитини орган
опіки та піклування визначає способи
участі у вихованні дитини та
спілкуванні з нею того з батьків, хто
проживає окремо від неї. Рішення про це
орган опіки та піклування постановляє
на підставі вивчення умов життя
батьків, їхнього ставлення до дитини,
інших обставин, що мають істотне
значення. Рішення органу опіки та
піклування є обов'язковим до виконання.
Особа, яка ухиляється від виконання
рішення органу опіки та піклування,
зобов'язана відшкодувати матеріальну
та моральну шкоду, завдану тому з
батьків, хто проживає окремо від
дитини.

Частиною 1 ст.159 СК України, передбачено,
що якщо той із батьків, з ким проживає
дитина, чинить перешкоди тому з
батьків, хто проживає окремо, у
спілкуванні з дитиною та у її
вихованні, зокрема якщо він ухиляється
від виконання рішення органу опіки та
піклування, другий із батьків має право
звернутися до суду з позовом про
усунення цих перешкод.

Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України, якщо
мати та батько, які проживають окремо,
не дійшли згоди щодо того, з ким із них
буде проживати малолітня дитина, спір
між ними може вирішуватися органом
опіки та піклування або судом.

Декларацією прав дитини, прийнятою
Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада
1959 року, у принципі 6 проголошено, що
дитина для повного і гармонійного
розвитку її особистості потребує
любові і розуміння. Вона повинна, коли
це можливо, рости під опікою і
відповідальністю своїх батьків і в
усякому випадку в атмосфері любові і
моральної та матеріальної
забезпеченості; малолітня дитина не
повинна, крім тих випадків, коли є
виняткові обставини, бути розлучена зі
своєю матір'ю.

Таким чином, законодавством України
закріплено обов'язок того із батьків,
який проживає окремо, брати участь у
вихованні дитини, окрім того,
законодавством зобов'язано батьків
вирішувати всі питання виховання
дитини спільно (ст. 157 СК України).

Законодавством також встановлено
правовий механізм визначення способу
участі у вихованні дитини того з
батьків, який проживає окремо у випадку
неможливості досягнення батьками
згоди стосовно такого способу, а саме:
рішення про визначення способу участі
у вихованні дитини та спілкуванні з нею
того з батьків, хто проживає окремо від
неї, приймається органом опіки та
піклування на підставі вивчення умов
життя батьків, їхнього ставлення до
дитини, інших обставин, що мають
істотне значення. Слід зазначити, що
прийняте рішення органу опіки та
піклування є обов'язковим для батьків
(ст. 158 СК України). І лише у випадку
вчинення перешкод того із батьків, з
ким проживає дитина, тому з батьків, хто
проживає окремо, у спілкуванні з
дитиною та у її вихованні, зокрема якщо
він ухиляється від виконання рішення
органу опіки та піклування, другий із
батьків має право звернутися до суду з
позовом про усунення цих перешкод.

Керуючись вищенаведеними вимогами СК
України, суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку, що між
сторонами існує спір з приводу участі
батька у вихованні доньки, проте спосіб
участі батька у вихованні дитини
встановлений судом першої інстанції з
порушенням прав як батька, так і самої
дитини, доводи апеляційної скарги в цій
частині є обґрунтованими.

Частиною 1 ст.3 Конвенції про права
дитини від 20 листопада 1989 року
(ратифікована Україною 27 лютого 1991
року, дата набуття чинності для України
27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх
діях щодо дітей, незалежно від того,
здійснюються вони державними чи
приватними установами, що займаються
питаннями соціального забезпечення,
судами, адміністративними чи
законодавчими органами, першочергова
увага приділяється якнайкращому
забезпеченню інтересів дитини.

Згідно із ч.8 ст.7 СК України регулювання
сімейних відносин має здійснюватися з
максимально можливим урахуванням
інтересів дитини, непрацездатних
членів сім'ї.

Із системного тлумачення ч.1 ст.3
Конвенції про права дитини ст.ст. 7, 141, 159
СК України випливає, що при вирішенні
спору щодо участі у вихованні та
порядку зустрічей з дитиною того з
батьків, хто проживає окремо від
дитини, судом мають враховувати
передусім інтереси дитини.
Встановлений сімейним законодавством
принцип повної рівності обох батьків у
питаннях виховання дітей може бути
обмежений судом в інтересах дитини.

Визначаючи певний спосіб і порядок
участі батька у вихованні і особистому
спілкуванні з донькою, суд першої
інстанції не погодився з висновком
органу опіки та піклування з підстав не
врахування органом фактичних обставин
щодо сприйняття малолітньою дитиною
свого батька ОСОБА_1 та не вирішення
спірного питання чи має відбуватися
таке спілкування за присутності матері
дитини, але з таким висновком суду
першої інстанції колегія суддів
апеляційної інстанції погодитися не
може з наступних підстав.

Відповідно до ч.6 ст.19 СК України, суд
може не погодитися з висновком органу
опіки та піклування, якщо він є
недостатньо обґрунтованим, суперечить
інтересам дитини.

Суд першої інстанції не погоджуючись з
висновком органу опіки та піклування
та визначаючи висновок недостатньо
обґрунтованим та таким, що суперечить
інтересам самої дитини, не врахував вік
дитини з огляду на те, що дитина
перебуває у віці «дитинство» та
потребує, щоб виховний вплив батька,
який мешкає окремо, не обмежувався
лише короткочасними побаченнями та
створювати певні обставини, що можуть
сприяти або бути підставою для
виникнення складних ситуацій для
дитини, в якій їй прийдеться обирати
між батьком чи матір'ю. Виховний вплив
батька навпаки повинен мати характер
повноцінного виховного процесу, що в
свою чергу і буде позитивно впливати на
виховання дитини та однаково рівне
сприйняття нею обох із батьків, без
втручання іншого з батьків.

Для правильного виховання дитини
важливо, щоб у її вихованні брали
участь обидва з батьків - мати і батько.
Усунення одного з них від виховання
дитини не тільки порушує права цього
батька, але як правило, порушує право
самої дитини не гідне виховання.

Суд першої інстанції ухвалюючи
оскаржуване рішення та проголошуючи у
ньому про захист передусім прав і
інтересів дитини та на рівні з цим і
принцип повної рівності обох батьків у
питаннях виховання дитини, який може
бути обмежений судом лише в інтересах
дитини, приходячи до висновку про
незгоду з висновком органу опіки та
піклування в частині, щодо спілкування
батька з донькою має відбуватися за
місцем проживання батька, само по собі
і відходить від таких принципів.

Колегія суддів апеляційної інстанції,
на підставі перевірених та досліджених
безпосередньо у судовому засіданні
усіх доказів, приходить до висновку, що
у суду першої інстанції не було
об'єктивних підстав для висновку про
незгоду з висновками органу опіки та
піклування.

Жоден доказ не має для суду наперед
встановленого значення, відповідно до
ч.2 ст.212 ЦПК України, а висновок органу
опіки та піклування є ні чим іншим як
одним із доказів у справі.

А тому, колегія суддів апеляційної
інстанції оцінує належність,
допустимість, достовірність висновку
як окремо, а також достатність і
взаємний його зв'язок у сукупності з
іншими доказами по справі.

Відповідно до ст.309 ЦПК України,
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи; недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважав встановленими;
невідповідність висновків суду
обставинам справи; порушення або
неправильне застосування норм
матеріального чи процесуального права.

Враховуючи, що позивач проживає окремо
від дитини і користується правом на її
виховання в обмеженому вигляді, тобто у
формі спілкування з нею, апеляційний
суд вважає, що воно повинно мати
задовільний педагогічний зміст, бути
достатньо різноманітним та регулярним.

За таких обставин, колегія
апеляційного суду приходить до
висновку про зміну рішення в частині
визначення способу та порядку участі
ОСОБА_1 у вихованні особистому
спілкуванні з донькою ОСОБА_3 та
встановлення наступного способу та
порядку участі ОСОБА_1 у вихованні і
особистому спілкуванні з донькою
ОСОБА_3, у вигляді побачень щотижня у
суботу з 10 години 00 хвилин до 17 години
00 хвилин за місцем проживання батька за
адресою: АДРЕСА_2 та надати ОСОБА_1
можливість оздоровляти доньку ОСОБА_3
влітку протягом 7 календарних днів
поспіль починаючи з 2014 року.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України,
апеляційний суд, -

В И Р І Ш И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити частково.
Рішення Гірницького районного суду м.
Макіївки Донецької області від 04
квітня 2014 року в частині визначення
способу та порядку участі ОСОБА_1 у
вихованні особистому спілкуванні з
донькою ОСОБА_3 змінити.

Встановити наступний спосіб та
порядок участі ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 у
вихованні і особистому спілкуванні з
донькою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді
побачень щотижня у суботу з 10 години 00
хвилин до 17 години 00 хвилин за місцем
проживання батька за адресою: АДРЕСА_2.

Надати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 можливість
оздоровляти доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1
влітку протягом 7 календарних днів
поспіль починаючи з 2014 року.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржено безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий:
Судді: