інстанції - Костенко В. Г.Номер
провадження 22-ц/788/825/14 Суддя-доповідач -
Левченко Т. А. Категорія - 6
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Левченко Т. А.,

суддів - Хвостика С. Г., Таран С. А.,

за участю секретаря судового засідання
- Чуприни В.І.

розглянула у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Апеляційного
суду Сумської області цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Ковпаківського районного
суду м. Суми від 25 березня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4
про усунення перешкод та відшкодування
моральної шкоди, -

в с т а н о
в и л а :

ОСОБА_3 звернувся з вищезазначеним
позовом, який мотивує тим, що він
проживає у кімнаті АДРЕСА_1.
Відповідачка отримала згоду мешканців
блоку кімнат на влаштування
перегородки в санітарно-гігієнічній
кімнаті. Однак, скориставшись його
відсутністю, вона здійснила
встановлення перегородки у
санітарно-гігієнічній кімнаті не по
середині самовільно забравши її 3/4
частини. Від таких дій він зазнав
моральної шкоди, яка полягала у тому, що
він вимушений нести додаткові витрати
на придбання сантехніки, зменшена
площа санвузла. Тому просить
зобов'язати відповідачку перенести
встановлену перегородку на середину
довжини санітарної кімнати, оставивши
йому приміщення площею 2 м. при ширині 1,8
м. та стягнути з неї на його користь 1500
грн. відшкодування моральної шкоди.

Рішенням суду від 25 березня 2014 року у
задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено
за необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить
скасувати рішення суду та ухвалити
рішення про задоволення його позовних
вимог. В доводах апеляційної скарги
посилається на те, що суд першої
інстанції безпідставно відмовив йому в
задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення ОСОБА_3, дослідивши матеріали
справи та перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено та
з матеріалів справи вбачається, що
позивач проживає у кімнаті АДРЕСА_1.
Кімнати мають спільний санвузол.
Кімнати не приватизовані.

Відповідачка самовільно, без
відповідного дозволу перепланувала
приміщення спільного санвузла,
встановила перегородку, забравши
більшу частину площі цього приміщення.

Приписом КП «Сумижитло» Сумської
міської ради № 6795/15.01-08 від 28.11.2013 року,
надісланим мешканцям квартири АДРЕСА_1,
зобов'язано для урегулювання відношень
з мешканцями кв. НОМЕР_1 у термін до 06
грудня 2013 р. демонтувати, самовільно
встановлену, цегляну перегородку для
вільного доступу мешканцям (а. с. 2).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
заявлений позивачем спосіб захисту
права не передбачений законом та
судове рішення про усунення перешкод в
користуванні приміщенням санвузла в
гуртожитку шляхом перенесення
самовільно влаштованої відповідачкою
перегородки сприятиме подальшому
самочинному переплануванню. Вирішуючи
позов в частині відшкодування
моральної шкоди, суд першої інстанції
виходив з того, що позивачем не надано
належних і переконливих доказів на
підтвердження цих позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції, так
як суд дійшов їх правильно встановивши
фактичні обставини справи, з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що
між сторонами існувала домовленість
про перепланування спільного санвузлу.
Після домовленості відповідачка
самовільно, без відповідного дозволу,
перепланувала приміщення спільного
санвузлу, встановила перегородку,
забравши більшу частину площі.

Відповідно до ст. 100 ЖК України
переобладнання і перепланування
жилого приміщення допускаються за
згодою наймача, членів сім'ї, які
проживають разом з ним, та наймодавця і
з дозволу виконавчого комітету
місцевої Ради народних депутатів.
Наймач, який допустив самовільне
переобладнання чи перепланування
жилого або підсобного приміщення,
зобов'язаний за свій рахунок привести
приміщення у попередній стан.

Згідно п. 19 «Примірного положення про
гуртожитки», затвердженого Постановою
Ради Міністрів УРСР від 03.06.1986 року № 208,
мешканцям гуртожитку забороняється
самовільно здійснювати переобладнання
й перепланування приміщень.

Ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Як в своїй позовній заяві, так і під час
розгляду справи судом першої
інстанції, позивач наполягав саме на
зобов'язанні відповідача перенести
перегородку. А тому, враховуючи вимоги
наведених норм матеріального та
процесуального права, суд першої
інстанції прийшов до обґрунтованого
висновку, що обраний позивачем спосіб
захисту порушеного права не відповідає
діючому законодавству та захист його
права в такий спосіб сприятиме
здійсненню самовільного
перепланування приміщення гуртожитку.
Суд першої інстанції також вірно
зауважив в рішенні, що єдиним
допустимим і законним способом захисту
прав позивача є зобов'язання
відповідача привести приміщення
санвузла у попередній стан.

Відповідно ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Вирішуючи позовні вимоги про
відшкодування моральної шкоди, суд
першої інстанції обґрунтовано виходив
з того, що підстави для задоволення цих
вимог відсутні, так як позивачем не
надано належних і переконливих доказів
на підтвердження факту спричинення
йому моральної шкоди. Сам по собі факт
самовільного переобладнання санвузла
відповідачкою та звернення позивача до
суду з цим позовом не є підставою для
відшкодування на його користь
моральної шкоди.

Апеляційна скарга ОСОБА_3 не містить
будь-яких конкретних доводів щодо
незаконності чи необґрунтованості
рішення суду першої інстанції. Її
доводи, за встановлених обставин, не
впливають на висновки суду по суті
спору.

Таким чином колегія суддів вважає, що
рішення суду є законним і
обґрунтованим, відповідає вимогам
матеріального і процесуального права,
підстави для його скасування відсутні,
а тому апеляційну скаргу необхідно
відхилити.

Керуючись ст. ст. 303; 307 ч. 1 п.1; 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Ковпаківського районного суду
м. Суми від 25 березня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і з цього часу
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів у касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий -

Судді -