УХВАЛА

іменем україни

18 червня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Лесько А.О.,
Хопти С.Ф.,

Червинської М.Є.,
Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
зменшення розміру аліментів за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення
Малиновського районного суду м. Одеси
від 23 січня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Одеської області від
26 березня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з указаним позовом, посилаючись на
те, що з нього за рішенням суду від 11
липня 2013 року стягуються аліменти на
користь ОСОБА_4 на утримання
неповнолітньої сина, ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 2 тис. грн
щомісячно, починаючи з 19 червня 2013 року
до досягнення дитиною повноліття.
Зазначав, що на момент ухвалення цього
рішення суду він працював, проте зараз
не працює. У зв'язку з наведеним він не
має можливості сплачувати визначений
розмір аліментів, просив зменшити їх
розмір та стягувати з нього на користь
відповідача на утримання сина,
аліменти в твердій грошовій сумі у
розмірі 450 грн щомісячно, починаючи з
дня пред'явлення позову до суду до
досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Малиновського районного суду
м. Одеси від 23 січня 2014
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Одеської області від
26 березня 2014 року, позов
ОСОБА_3 задоволено частково. Зменшено
розмір аліментів, призначений рішенням
Малиновського районного суду м. Одеси
від 11 липня 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення
аліментів. Стягнуто з ОСОБА_3 аліменти
на користь ОСОБА_4 на
утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у
розмірі 500 грн, але не менше ніж 30 %
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, починаючи з 15 жовтня
2013 року, до досягнення дитиною
повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2.

У касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права й порушення норм
процесуального права, просить
скасувати вказані судові рішення та
ухвалити нове рішення, яким у
задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами для касаційного оскарження
є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суд першої інстанції виходив із того,
що матеріальне становище позивача
після ухвалення рішення суду про
стягнення аліментів змінилось,
оскільки він не працює, тому не має
можливості сплачувати аліменти у
визначеному розмірі.

Апеляційний суд погодився з такими
висновками та вважав, що у позивача
наявні підстави для зменшення розміру
аліментів у зв'язку із зміною
матеріального становища.

Проте повністю погодитись із такими
висновками апеляційного суду не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує, зокрема,
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин; 5) чи
слід позов задовольнити або в позові
відмовити; 6) як розподілити між
сторонами судові витрати.

Зазначеним вимогам закону судове
рішення апеляційного суду не
відповідає.

Судами попередніх інстанцій
установлено, що рішенням Малиновського
районного суду м. Одеси від 11 липня 2013
року стягнуто з ОСОБА_3 аліменти на
користь ОСОБА_4 на утримання сина
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у
розмірі 2 тис. грн, але не менше ніж 30 %
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, починаючи з 15 жовтня
2013 року, до досягнення
дитиною повноліття, а саме до
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Також судами встановлено, що ОСОБА_3 на
даний час не працює, 13
вересня 2013 року звільнився з роботи за
власним бажанням. 25 жовтня 2013
року йому розпочата виплата допомоги
по безробіттю, і скорочена така виплата
14 листопада 2013 року.

Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при
визначенні розміру аліментів суд
враховує: 1) стан здоров'я та
матеріальне становище дитини; 2) стан
здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів; 3) наявність у
платника аліментів інших дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, дочки, сина; 4) інші обставини,
що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 цього Кодексу
розмір аліментів, визначений за
рішенням суду або домовленістю між
батьками, може бути згодом зменшено або
збільшено за рішенням суду за позовом
платника або одержувача аліментів у
разі зміни матеріального або сімейного
стану, погіршення або поліпшення
здоров'я когось із них та в інших
випадках, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної
скарги ОСОБА_4 посилалась на те, що на
час ухвалення районним судом судового
рішення, ОСОБА_3 є моряком закордонного
плавання, працює на судні кухарем, саме
від цієї роботи він отримує основні
доходи і його матеріальне становище не
змінилося, статусу безробітного не має.

У порушення ст. ст. 214, 315 ЦПК України
апеляційний суд на зазначене уваги не
звернув, не перевірив, чи перебував
позивач на обліку в центрі зайнятості
на момент ухвалення рішення та чи
дійсно позивач не працює і має статус
безробітного, не дав цим доводам та
наявним в матеріалах справи доказам
належної правової оцінки та прийшов до
висновку про зміну матеріального та
сімейного стану позивача, не
перевіривши чи існують на момент
ухвалення рішення підстави для зміни
розміру аліментів, зазначені у ч. 1 ст. 182
СК України, тому його висновки
ґрунтуються на припущеннях, що
заборонено (ч. 4 ст. 60 ЦПК України).

Також апеляційний суд, залишаючи
рішення суду без змін, не звернув уваги,
що судом першої інстанції присуджено
стягнення аліментів у зменшеному
розмірі, починаючи з 15 жовтня 2013 року,
тобто з дня подачі позову, що
передбачено ч. 1 ст. 191 СК
України, яка визначає присудження
аліментів, а не зміну їх розміру, що
регулюється ст. 192 СК України.

У п. 23 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 15 травня
2006 року № 3 «Про застосування судами
окремих норм сімейного кодексу України
при розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів»
роз'яснено, що у новому розмірі
аліменти сплачуються з дня набрання
рішенням законної сили.

Ураховуючи те, що фактичні обставини,
які мають значення для правильного
вирішення справи, апеляційним судом не
встановлено, його рішення не
відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України
щодо законності й обґрунтованості, що в
силу ст. 338 ЦПК України є
підставою для його скасування з
передачею справи на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Ухвалу апеляційного суду Одеської
області від 26 березня 2014 року
скасувати, справу передати на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Д.Д. Луспеник

Судді:
А.О. Лесько

С.Ф. Хопта

М.Є. Червинська

В.А. Черненко