Справа №173/871/14-ц
Провадження №2/173/686/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2014 р. Верхньодніпровський
районний суд Дніпропетровської
області

у складі:

головуючого судді -Трофимової Н.А.

при секретареві - Зубачевській О.А.

розглянувши в відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

24.04.2014 року позивач звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів. Позовні вимоги мотивовані
тим, що Рішенням Верхньодніпровського
районного суду Дніпропетровської
області від 01.11.2012р. шлюб між сторонами
розірвано. Від шлюбу мають сина -
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідач
добровільно не надає допомоги на
утримання сина. Син проживає з нею, та
знаходиться на її повному утриманні, на
підставі чого просить стягувати з
відповідача аліменти на її користь на
утримання сина у розмірі 1/4 частини з
усіх видів його заробітку, але не менше
30 % прожиткового мінімуму на дитину
відповідного віку, щомісяця, до
повноліття дитини та стягнути судовий
збір та витрати на ІТЗ на користь
держави.

Заявою від 06.06.2014 року позивачка
збільшила позовні вимоги та також
просила стягнути з відповідача
додаткові витрати пов'язані з
лікуванням сина в розмірі 1000 грн. на
місяць до повного одужання сина,
посилаючись на те, що син потребує
ретельного медичного обстеження та в
подальшому тривалого лікування (а.с.14).

В судове засідання позивачка з'явилася,
позов, з урахуванням збільшення
позовних вимог, підтримала у повному
обсязі, та просила його задовольнити з
підстав, вказаних в позовній заяві.
Зазначала, що син вже пройшов
обстеження та вона заплатила за
лабораторні дослідження 315 грн., також
сину було призначене медикаментозне
лікування та витрати на ліки склали 581
грн.40 коп., зазначені суми просила
стягнути з відповідача. Зазначала, що
будь-якого постійного та тривалого
лікування син не потребує. Підтвердила,
що раніше судом ухвалювалося Рішення
про стягнення з відповідача на її
користь аліменти на утримання сина, але
їй не відомо де знаходиться виконавчий
лист.

Відповідач в судове засідання з'явився,
позовні вимоги не визнав. Надав суду
письмові заперечення в яких зазначав,
що він не має постійного заробітку,
сплачує аліменти регулярно, призваний
до лав озброєних сил України, тому
звільнений від сплати аліментів. Після
розлучення він залишив спільно
придбане майно позивачці. В судовому
засіданні пояснив, що він купив дитині
речі, які потрібні йому для навчання.

Суд, заслухавши позивача, відповідача,
вивчивши матеріали справи та оцінивши
докази в їх сукупності, приходить до
висновку, що позов підлягає частковому
задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що Рішенням
Верхньодніпровського районного суду
Дніпропетровської області від 01
листопада 2012 року розірваний шлюб між
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 3-4).

Від шлюбу сторони мають сина - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, Свідоцтво про народження
серії НОМЕР_3, видане 10.03.2006р. відділом
реєстрації актів цивільного стану
Верхньодніпровського районного
управління юстиції Дніпропетровської
області (а.с.5).

Дитина проживає разом з позивачкою, що
визнається сторонами та не потрубує
доказуванню в силу ч.1 ст. 60 ЦПК України.

Відповідно до амбулаторної картки
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1., йому призначено
обстеження та медикаментозне
лікування (а.с. 15-17). Вартість
лабораторного дослідження склала 315
грн., відповідно до Заказу від
05.06.2014р. (а.с.18); вартість призначених
ліків в аптеці ТОВ «Мед-Сервіс» склала
581 грн. 40 коп. (а.с. 27), тобто загальна сума
витрат на обстеження та лікування
дитини склала -896 грн. 40 коп.

Статтею 141 СК України, передбачено, що
мати, батько мають рівні права та
обов'язки щодо дитини, незалежно від
того, чи перебували вони у шлюбі між
собою. Розірвання шлюбу між батьками,
проживання їх окремо від дитини не
впливає на обсяг їхніх прав і не
звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно зі ч. 2 ст. 150 СК України, батьки
зобов'язані піклуватися про здоров'я
дитини, її фізичний, духовний та
моральний розвиток.

Відповідно до ст. 185 СК України, той з
батьків, з кого присуджено стягнення
аліментів на дитину, а також той з
батьків, до кого вимога про стягнення
аліментів не була подана, зобов'язані
брати участь у додаткових витратах на
дитину, що викликані особливими
обставинами (розвитком здібностей
дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
Розмір участі одного з батьків у
додаткових витратах на дитину в разі
спору визначається за рішенням суду, з
урахуванням обставин, що мають істотне
значення. Додаткові витрати на дитину
можуть фінансуватися наперед або
покриватися після їх фактичного
понесення разово, періодично або
постійно.

Згідно з п. 18 Постанови Верховного Суду
України «Про застосування судами
окремих норм Сімейного кодексу
України при розгляді справ щодо
батьківства, материнства та стягнення
аліментів» від 15.05.2006 р. N 3, до
передбаченої ст. 185 СК участі в
додаткових витратах на утримання
дитини, викликаних особливими
обставинами (розвитком її
здібностей, хворобою, каліцтвом тощо),
можна притягати лише батьків. У цих
випадках ідеться про фактично зазнані
або передбачувані витрати, тому їх
необхідно визначати у твердій грошовій
сумі. При одночасному розгляді вимог
про стягнення аліментів і додаткових
витрат їх має бути визначено у рішенні
окремо.

В силу ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи в межах
заявлених позивачем вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі. Кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи, що позивачкою надані
докази фактично зазнаних витрат на
обстеження та лікування дитини в
розмірі 896 грн, 40 коп., при цьому ці
витрати носять разовий характер, то
суд, керуючись принципом рівності прав
та обов'язків батьків, задовольняє
позовні вимоги про стягнення з
відповідача одноразово додаткових
витрат в межах половини суми, понесених
позивачкою витрат, а саме в сумі 448,20
грн. =(896 грн, 40 коп./2).

Позивачкою не надано належних доказів,
що додаткові витрати, які зазначені нею
в позові носять постійних характер,
тому суд відмовляє у щомісячному
стягненні зазначених витрат.

Суд відхиляє доводи відповідача, щодо
його неспроможності сплачувати
додаткові витрати, які пов'язані з
обстеженням та лікуванням сина,
оскільки відповідач є працездатною
особою, тому має можливість покращити
свій матеріальний стан, та забезпечити
власну дитину відповідним лікуванням.
Крім того, відповідач не має на своєму
утриманні будь-яких інших
непрацездатних осіб.

Не підлягають задоволенню позовні
вимоги позивача в частині стягнення з
відповідача аліментів на утримання
сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4
частини з усіх видів його заробітку,
виходячи з наступного.

Як убачається із матеріалів справи,
Рішенням Верхньодніпровського
районного суду Дніпропетровської
області від 06 травня 2008 року, стягнуто з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на
утримання сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в
розмірі 1/4 частини з усіх видів його
заробітку (прибутку) але не менше 30% від
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, щомісячно,
починаючи стягнення з 04.04.2008 року і до
повноліття дитини (а.с.9).

Рішення суду не скасовано, не змінено
та право стягнення аліментів за цім
рішенням позивачкою не втрачено.

Таким чином, судом вже розглянутий спір
між тими самими сторонами, про той
самий предмет і з тих самих підстав, з
ухваленням судового рішення, тобто
позивачка реілізвала своє право на
судовий захист, тому позовні вимоги в
цієї частині задоволенню не
підлягають.

Не є підставою для повторного
звернення до суду з тим самим позовом,
втрата виконавчого листа, оскільки це
питання вирішується в порядку
виконання судового рішення, зокрема
шляхом звернення до суду з заявою про
видачу дублікату виконавчого листа.

Згідно зі п. 3 ч.1 ст. 5 Закону України "Про
судовий збір", ст. ст. 81, 88
Цивільно-процесуального кодексу
України, позивач звільнений від сплати
судових витрат при зверненні з позовом
про стягнення аліментів та вони
стягуються з відповідача. Таким чином,
з відповідача на користь держави
підлягає стягненню судовий збір у сумі
243 гривень 60 копійок.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 88, 209, 210, 214, 215, 217, 218
ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4,
(зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1) на
користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6,
(зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2;
ідентифікаційний номер НОМЕР_2)
додаткові витрати на лікування дитини
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в сумі 448
(чотириста сорок вісім) грн. 20 коп.

В решті позову, - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4,
(зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1) на
користь держави судовий збір у розмірі
243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

Рішення суду може бути оскаржено
шляхом подачі апеляційної скарги до
апеляційного суду Дніпропетровської
області через Верхньодніпровський
районний суд Дніпропетровської
області в 10-денний строк з дня
проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
Н.А. Трофимова