Справа № 357/2917/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2014 року Білоцерківський
міськрайонний суд Київської області у
складі:

головуючого судді - Дмитренко А. М.
,

при секретарі - Боженко Т. В.,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в місті Білій Церкві залі
суду № 1 справу за позовом ОСОБА_1 до
Білоцерківської міської ради
Київської області про визнання права
власності на майно в порядку
спадкування,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним
позовом мотивуючи тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1
помер його батько ОСОБА_2, після смерті
якого відкрилася спадщина на 1/2
частину квартири АДРЕСА_1, заповіту
батько не залишав, він прийняв спадщину
після смерті батька у встановленому
законом порядку, але оформити спадщину
не має можливості, оскільки втрачено
свідоцтво на право власності на
вказану квартиру, хоча батько за життя
зареєстрував своє право власності на
частину квартири в Білоцерківському
МБТІ. Позивач просив суд визнати за ним
право власності на 1/2 частину квартири
АДРЕСА_1 в порядку спадкування.

В судовому засіданні представник
позивача уточнила позовні вимоги і
просила суд визнати за позивачем право
власності на 1/4 частину квартири
АДРЕСА_1 в порядку спадкування після
смерті батька ОСОБА_2.

Представник Білоцерківської міської
ради до суду не з'явився, про час
розгляду справи повідомлені належним
чином, через канцелярію суду
зареєстровано заяву щодо розгляду
справи без участі представника
Білоцерківської міської ради.

Заслухавши пояснення представника
позивача, оглянувши матеріали справи,
суд приходить до висновку, що позов
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Так, по справі встановлено, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2, батько
позивача ОСОБА_1, що стверджується
копіями свідоцтв про смерть та про
народження.

Як вбачається з матеріалів справи, на
ім'я позивача та його батька ОСОБА_2
зареєстровано право спільної
часткової власності на квартиру
АДРЕСА_1 - по 1/2 частині за кожним, що
слідує з копії реєстру про реєстрацію
права власності на нерухоме майно
Білоцерківського МБТІ від 05.10.2005 року.

В судовому засіданні також
встановлено, що заповіту спадкодавець
не залишив, а спадщину після його
смерті за законом прийняли син ОСОБА_1
та дружина ОСОБА_3 Ільїнічна шляхом
подання відповідних заяв до
нотаріальної контори 24.09.2004 року та
18.10.2004 року.

Наведене стверджується матеріалами
спадкової справи № 807/2004, копію якої
надано суду.

При вирішенні спору суд виходить з
наступного.

За ст.1217 ЦК України спадкування
здійснюється за заповітом або за
законом.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на
спадкування мають особи, визначені у
заповіті.

У разі відсутності заповіту, визнання
його недійсним, неприйняття спадщини
або відмови від її прийняття
спадкоємцями за заповітом, а також у
разі неохоплення заповітом усієї
спадщини право на спадкування за
законом одержують особи, визначені у
статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу
право на спадкування за законом мають
діти спадкодавця, у тому числі зачаті
за життя спадкодавця та народжені
після його смерті, той з подружжя, який
його пережив, та батьки.

За ст.1268 ЦК України спадкоємець за
заповітом чи за законом має право
прийняти спадщину або не прийняти її.

Не допускається прийняття спадщини з
умовою чи із застереженням.

Спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї.

Згідно зі ст.1269 ЦК України, спадкоємець,
який бажає прийняти спадщину, але на
час відкриття спадщини не проживав
постійно із спадкодавцем, має подати до
нотаріальної контори заяву про
прийняття спадщини.

Заява про прийняття спадщини подається
спадкоємцем особисто.

За ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття
спадщини встановлюється строк у шість
місяців, який починається з часу
відкриття спадщини.

Як встановлено судом і вказано вище в
рішенні, позивач прийняв у визначеному
законом порядку спадщину після смерті
батька, як спадкоємець першої черги за
законом, але оформити спадкові права на
нерухоме майно у нотаріуса він не має
можливості, оскільки з листа
державного нотаріуса Першої
Білоцерківської міської державної
нотаріальної контори на ім'я ОСОБА_1 в
матеріалах справи слідує, що для
оформлення спадщини необхідно мати
оригінали правовстановлюючих
документів, а оскільки оригінала
свідоцтва про право власності на
квартиру позивач не має, то не може
оформити спадщину нотаріально.

За ст.1296 ЦК України спадкоємець, який
прийняв спадщину, може одержати
свідоцтво про право на спадщину.

Відсутність свідоцтва про право на
спадщину не позбавляє спадкоємця права
на спадщину.

Як роз'яснено в п.23 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 30.05.2008 року
№ 7 «Про судову практику у справах про
спадкування», у разі відмови нотаріуса
в оформленні права на спадщину особа
може звернутися за правилами позовного
провадження.

За ст.328 ЦК України право власності
набувається на підставах, що не
заборонені законом, зокрема із
правочинів.

Право власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає
із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом.

За ч.1 ст.182 ЦК України право власності
та інші речові права на нерухомі речі,
обмеження цих прав, їх виникнення,
перехід і припинення підлягають
державній реєстрації.

Згідно Тимчасового положення про
порядок державної реєстрації прав
власності та інших речових прав на
нерухоме майно, затвердженого наказом
Мінюсту України від 07.02.2002 року за № 7/5,
зареєстрованого в Мінюсті України
18.02.2002 року за № 157/6445, державну
реєстрацію прав власності на нерухоме
майно здійснюють підприємства бюро
технічної інвентаризації у межах
визначених
адміністративно-територіальних
одиниць /п.1.3/.

А відповідно до п.1.4 цього Положення,
державна реєстрація прав власності на
нерухоме майно -це внесення запису до
Реєстру прав власності на нерухоме
майно у зв'язку з виникненням,
існуванням або припиненням права
власності на нерухоме майно, що
здійснюється БТІ за місцезнаходженням
об'єктів нерухомого майна на підставі
правовстановлювальних документів
коштом особи, що звернулася до БТІ.

Відповідно до ст.3 Закону України « Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень» права на
нерухоме майно, які підлягають
державній реєстрації відповідно до
цього Закону, виникають з моменту такої
реєстрації.

А згідно ст.4 цього Закону, права на
нерухоме майно та їх обтяження, що
виникли до набрання чинності цим
Законом, визнаються дійсними у разі
відсутності їх державної реєстрації,
передбаченої цим Законом, за таких
умов: якщо реєстрація прав та їх
обтяжень була проведена відповідно до
законодавства, що діяло на момент їх
виникнення, або якщо на момент
виникнення прав та їх обтяжень діяло
законодавство, що не передбачало
обов'язкової реєстрації таких прав та
їх обтяжень.

Таким чином, вказані вище нормативні
акти передбачали державну реєстрацію
будівель, споруд, проте виникнення
права власності на будинки, споруди не
залежало від державної реєстрації до
часу набрання чинності ЦК та Законом
України від 01.07.2004 року «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень».

А відповідно до п.37 Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень, затвердженого постановою КМУ
від 17.10.2013 року № 868, документами, що
підтверджують виникнення, перехід та
припинення речових прав на нерухоме
майно, є: в т.ч. і рішення суду, що
набрало законної сили, щодо права
власності та інших речових прав на
нерухоме майно.

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є
перехід прав та обов'язків (спадщини)
від фізичної особи, яка померла
(спадкодавця), до інших осіб
(спадкоємців).

Відповідно до ст.1218 ЦК України до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Як передбачено ст. 392 ЦК України,
власник майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Судом встановлено, що право власності
на вказану вище квартиру було
зареєстровано за позивачем та його
батьком на підставі дубліката
свідоцтва про право власності /19015 від
23.06.1997 року/, виданого Комунальною
службою приватизації від 18.04.2005 року,
тобто, співвласники набули права
власності на нерухоме майно у
визначеному законом порядку, але
оригінал правовстановлюючого
документу на квартиру на даний час
відсутній.

Як вказано вище в рішенні, після смерті
ОСОБА_2 спадщина відкрилася на 1/2
частину квартири АДРЕСА_1, спадщину
прийняли позивач та дружина його
батька, а за ч.1 ст.1267 ЦК України частки у
спадщині кожного із спадкоємців за
законом є рівними.

Таким чином, в силу приписів
вищенаведених правових норм позивач
набув права на 1/4 частину вказаної
квартири як спадкового майна після
смерті батька в порядку спадкування за
законом.

А тому суд вважає за можливе визнати за
ОСОБА_1 право власності на 1/4 частину
квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування
за законом.

Враховуючи все наведене та керуючись
ст.ст. 182,328, 392, 1216, 1217, 1218, 1223, 1261, 1267, 1268, 1269,
1270,1296 ЦК України, Законом України « Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень», п.37
Порядку державної реєстрації прав на
нерухоме майно та їх обтяжень,
затвердженого постановою КМУ від 17.10.2013
року № 868, ст.ст. 10, 60,88,209, 212-215 ЦПК
України, суд-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4
частину квартири АДРЕСА_1 в порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_2, котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_1

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Київської області
через Білоцерківський міськрайонний
суд протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя А. М. Дмитренко