Справа № 199/9114/13-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

23 квітня 2014 року
Амур-Нижньодніпровський районний суд
м.Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Подорець
О.Б.

за участю секретаря
Голубніченко В.О.,

за участю позивача ОСОБА_1,
представника відповідача ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Дніпропетровську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, де третя
особа Дніпропетровська міська рада,
про виділ частки домоволодіння в
натурі та визначення порядку
користування земельною ділянкою, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2013 року позивач
звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3,
де третя особа Дніпропетровська міська
рада, про виділ частки домоволодіння в
натурі та визначення порядку
користування земельною ділянкою. В
обґрунтування позовних вимог
посилається на те, що рішенням
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м. Дніпропетровська від 05 квітня
2012 року за нею визнано право власності
на ? частини домоволодіння АДРЕСА_1 в
порядку спадкування за законом після
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4. 25.10.2012 КП
«ДМБТІ» Дніпропетровської обласної
ради здійснило державну реєстрацію
права власності, про що позивачу видано
витяг про державну реєстрацію права
власності на ? частини зазначеного
домоволодіння. Відповідач по справі є
потенціальним претендентом на
спадщину після своєї матері ОСОБА_5
померлої ІНФОРМАЦІЯ_2, але про свої
права на частину домоволодіння не
заявляє. Відповідно до технічного
паспорту на садибний житловий будинок
станом на 07.09.2012 загальна площа будинку
39,1 кв.м., житлова площа 22,6 кв.м.,
інвентаризаційна вартість
домоволодіння складає 143 583 грн.
Домоволодіння розташоване на
земельній ділянці площею 768 кв.м.

Відповідно до рішення виконкому АНД
районної ради народних депутатів №235/4
від 1978 року земельна ділянка по АДРЕСА_1
була передана під забудову житлового
будинку ОСОБА_4 Відповідно до
законодавства співвласники можуть
домовитися про порядок володіння та
користування майном, що є їх спільною
власністю, однак відповідач не бажає у
добровільному порядку розділити
спірне домоволодіння та визначити
порядок користування земельною
ділянкою. На теперішній час відповідач
позбавляє позивача можливості
користуватися спадковим майном з
причини не виділення їй в натурі частку
в спадковому домоволодінні.

Таким чином позивачка просить
виділити їй в натурі ? частки будинку,
господарських будівель та споруд в
домоволодінні АДРЕСА_1; визначити
порядок користування земельною
ділянкою зазначеного домоволодіння
відповідно до її частки в ньому та
стягнути з відповідача понесені судові
витрати.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського
районного суду м. Дніпропетровська від
29 жовтня 2013 року до участі у справі в
якості третьої особи залучено
Дніпропетровську міську раду.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні
позовні вимоги підтримала в повному
обсязі та надала пояснення аналогічні
викладеним в позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_6 у
судовому засіданні позовні вимоги
визнав частково, а саме не заперечував
проти встановлення порядку
користування будинком, тим більше, що
сторони прийшли до згоди щодо
користування спільним майном.

Представник третьої особи -
Дніпропетровської міської ради до
судового засідання не з'явився, про
слухання справи повідомлений належним
чином, про причини неявки суд не
повідомив.

Суд, вислухавши позивача, представника
відповідача, дослідивши матеріали
справи приходить до наступного.

Правом на звернення до суду за захистом
наділена кожна особа у випадку
порушення, невизнання або оспорювання
її прав, свобод чи інтересів, принцип
чого закріплений ст. 3 ЦПК України.

Відповідно до положень статей 10, 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
лише в межах заявлених позивачем вимог
та зазначених і доведених ним обставин.

Обов'язок доказування статтею 60 ЦПК
України покладено на сторону, яка
посилається на доказувані обставини як
на підставу своїх вимог та заперечень.

Судом встановлено, що рішенням
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м. Дніпропетровська від 05 квітня
2012 року визнано право власності за
ОСОБА_1 на ? частин домоволодіння
АДРЕСА_1 загальною площею 41,8 кв.м. та
житловою площею 22,6 кв.м. в порядку
спадкування за законом після ОСОБА_4
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8-11).
Зазначеним рішенням суду також
встановлено, що інша ? частина даного
домоволодіння належала ОСОБА_5, після
смерті якої спадщину прийняв ОСОБА_4
шляхом фактичного вступу, та ОСОБА_3
шляхом звернення до Четвертої
дніпропетровської державної
нотаріальної контори, по ? частині
кожний.

Частиною 3 статті 61 ЦПК України
передбачено, що обставини, встановлені
судовим рішенням у цивільній,
господарській або адміністративній
справі, що набрало законної сили, не
доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці
обставини.

Відповідно до Витягу про державну
реєстрацію прав, виданого Комунальним
підприємством «Дніпропетровське
міжміське бюро технічної
інвентаризації» Дніпропетровської
міської ради від 25 жовтня 2012 року за
ОСОБА_1 зареєстровано право власності
на ? частини домоволодіння АДРЕСА_1
(а.с.12).

Під час розгляду справи ухвалою суду
була призначена експертиза. Висновком
судової будівельно-технічної
експертизи від 28 січня 2014 року,
проведеної Дніпропетровським
науково-дослідним інститутом судових
експертиз, встановлено, що визнати
варіанти розподілу домоволодіння
АДРЕСА_1 з господарськими будівлями в
натурі на ? та ? частини відповідно до
ідеальних часток співвласників
неможливо.

Таким чином, позовні вимоги щодо поділу
домоволодіння АДРЕСА_1 з
господарськими будівлями в натурі
задоволенню не підлягають.

Суд не може погодитися с позивачем та
представником відповідача про
встановлення порядку користування
домоволодінням АДРЕСА_1 з
господарськими будівлями, оскільки
таких позовних вимог не заявлялося.

Що стосується позовних вимог в частині
встановлення порядку користування
земельною ділянкою зазначеного
домоволодіння відповідно до часток
співвласників, то суд зазначає
наступне.

Згідно з вимогами ст.ст.125, 126 Земельного
кодексу України, право власності на
земельну ділянку, а також право
постійного користування та право
оренди земельної ділянки виникають з
моменту державної реєстрації цих прав.

Право власності на земельну ділянку
посвідчується державним актом,
цивільно-правовою угодою, свідоцтвом
про право на спадщину. Право постійного
користування земельною ділянкою
посвідчується державним актом на право
постійного користування земельною
ділянкою. Право оренди земельної
ділянки посвідчується договором
оренди землі, зареєстрованим
відповідно до закону.

Судом також встановлено, що рішенням
виконкому Амур-Нижньодніпровської
районної ради народних депутатів від 04
березня 1978 року за № 235/4 за ОСОБА_4
закріплено земельну ділянку площею 565
кв.м. (а.с.28).

Згідно технічного паспорті від 07
вересня 2012 року на житловий будинок за
адресою: АДРЕСА_1, що земельна ділянка
по фактичному користуванні складає 768
кв.м.

Позивачем ОСОБА_1 в порушення ст.ст.10,60
ЦПК України не надано жодного доказу на
підтвердження тих обставин, на
підставі чого збільшилася земельна
ділянка з 565 кв.м. до 768 кв.м., тоді як
обов'язок доказування статтею 60 ЦПК
України покладено на сторону, яка
посилається на доказувані обставини як
на підставу своїх вимог та заперечень.

Крім того, сторонами по справі також не
надано доказів щодо наявності у них
права власності або право користування
даною земельною ділянкою.

Також суд зважує на те, що висновком
судової будівельно-технічної експерти
проведеної Дніпропетровським
науково-дослідним інститутом судових
експертиз, від 28 січня 2014 року,
визначити варіанти розподілу
домоволодіння АДРЕСА_1 з
господарськими будівлями на ? та ?
частки неможливо, у зв'язку з
недостатньою загальною площею
житлового будинку. У зв'язку з
відсутністю розподілу житлового
будинку, визначити варіанти
користування земельною ділянкою,
розташованою по АДРЕСА_1 відповідно до
ідеальних часток співвласників ОСОБА_1
та ОСОБА_3 у домоволодінні, а саме ? та ?
частини відповідно своєї частини
домоволодіння та для ведення
особистого господарства неможливо.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку про відмову
ОСОБА_1 у задоволенні позову в повному
обсязі.

Відповідно до ст.88 ЦПК України судові
витрати компенсуванню не підлягають та
відносяться на рахунок позивача.

Керуючись ст.ст.10, 11, 57-60, 88, 214, 215, 218,
222 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

ОСОБА_1 в задоволенні позову до ОСОБА_3,
де третя особа Дніпропетровська міська
рада, про виділ частки домоволодіння в
натурі та визначення порядку
користування земельною ділянкою -
відмовити в повному обсязі.

Судові витрати компенсуванню не
підлягають та відносяться на рахунок
позивача.

З повним текстом рішення суду сторони
можуть ознайомитися 28 квітня 2014 року.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Амур-Нижньодніпровський районний суд
міста Дніпропетровська. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Копію судового рішення із викладом
вступної та резолютивної частин видати
учасникам процесу негайно після його
проголошення.

Суддя
О.Б.Подорець