Справа № 504/1515/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2014 рокусмт. Комінтернівське

Комінтернівський районний суд
Одеської області в складі:

судді - Рудніцького В.А.,

при секретарі - Кривошеєнко В.Є.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Комінтернівське
Одеської області цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
осіб такими, що втратили право
користування житловим приміщенням, за
участю третьої особи - Служби у справах
дітей Комінтернівської районної
державної адміністрації Одеської
області,

встановив :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_2, у якому просить суд визнати
ОСОБА_2 та його неповнолітню дитину
ОСОБА_3 такими, що втратили право
користування житловим приміщенням -
будинком АДРЕСА_1, посилаючись на
неможливість вирішення даного спору в
позасудовому порядку.

В судовому засіданні представник
позивача - адвокат ОСОБА_4 підтримала
заявлені позовні вимоги та просила суд
задовольнити їх в повному обсязі.

В обґрунтування заявлених позовних
вимог представник позивача послалася
на те, що на підставі рішення
Комінтернівського районного суду
Одеської області від 12 травня 2005 року
позивач є власником житлового будинку
з господарськими будівлями та
спорудами, розташованого по АДРЕСА_1.

У вказаному будинку, крім позивача,
зареєстровані колишній чоловік -
ОСОБА_5 та син - ОСОБА_2.

Рішенням Комінтернівського районного
суду Одеської області від 25 листопада
2013 року колишнього чоловіка позивача -
ОСОБА_5 визнано таким, що втратив право
користування житловим приміщенням -
будинком АДРЕСА_1.

В 2010 році відповідач ОСОБА_2 та його
дружина забрали всі свої речі та
переїхали до іншого місця проживання. В
ІНФОРМАЦІЯ_1 у відповідача та його
дружини народилася дитина - ОСОБА_3, яку
15 жовтня 2013 року відповідач
зареєстрував в належному позивачу
будинку. Малолітня дитина ОСОБА_3
жодного дня не проживала в належному
позивачу будинку.

Факт того, що відповідач не проживає в
належному позивачу будинку
підтверджується актами про
непроживання, складеними комісією у
складі депутата Фонтанської сільської
ради Комінтернівського району
Одеської області та свідків.

Відповідач добровільно не став
проживати в належному позивачу
будинку, ніяких перешкод йому не
чинилося, особистих речей та майна
відповідача в будинку немає.

В даний час відповідач ухиляється від
добровільного зняття з реєстраційного
обліку, а тому позивач вимушений
звернутися до суду з даним позовом,
оскільки несе витрати по сплаті
платежів за комунальні послуги за
кількістю зареєстрованих в будинку
осіб.

Реєстрація відповідача в належному
позивачу будинку також чинить
перешкоди в користуванні належним їй
майном, у зв'язку з чим, вона просить суд
задовольнити заявлені позовні вимоги в
повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник -
ОСОБА_6 в судовому засіданні
заперечували проти задоволення
заявлених позовних вимог, посилаючись
на те, що він дійсно є сином відповідача
та з 1999 року зареєстрований в житловому
будинку з господарськими будівлями та
спорудами, розташованому по АДРЕСА_1.
Іншого житла у нього немає. Він
регулярно користується спірним
житловим приміщенням, а якщо він і не
користувався ним, то на це була
відповідна поважна причина. Він дійсно
не сплачує витрати за комунальні
послуги, оскільки всі договори про їх
надання укладалися його матір'ю -
ОСОБА_1. На їх думку, відповідно до ст.ст.
116, 156 ЖК УРСР заявлені позовні вимоги не
підлягають задоволенню, оскільки він
не порушує правила співжиття та не
руйнує жиле приміщення.

Позовні вимоги вони вважають
безпідставними та просять суд
відмовити в їх задоволенні.

Представник третьої особи - Служби у
справах дітей Комінтернівської
районної державної адміністрації
Одеської області в судове засідання не
з'явився, про причини неявки суду не
повідомив, хоч про час та день розгляду
справи був належним чином
повідомлений.

За таких обставин, суд вважає можливим
розглянути справу у відсутність
представника третьої особи.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні
повідомила суду, що вона є сусідкою
ОСОБА_1 та регулярно відвідує її,
оскільки її малолітня дитина часто
хворіє, а ОСОБА_1 є фельдшером та може
надати медичну допомогу. Вже декілька
років вона регулярно відвідує її, та
ніколи не бачила там її сина - ОСОБА_2. Зі
слів ОСОБА_1, їй відомо, що ОСОБА_2
посварився з нею та зі своєю дружиною
виїхав проживати в с. Олександрівку
Комінтернівського району. ОСОБА_2 не
відвідує свою матір, оскільки між ними
склалися неприязливі відносини.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні
повідомила суду, що вона є листоношею в
с. Фонтанка та по роду своєї роботи
регулярно відвідує ОСОБА_1. Вже
декілька років вона регулярно відвідує
ОСОБА_1, однак ніколи не бачила там її
сина - ОСОБА_2. Зі слів ОСОБА_1, їй відомо,
що ОСОБА_2 зі своєю дружиною проживає в
с. Олександрівка Комінтернівського
району.

Заслухавши пояснення учасників
судового розгляду справи, вивчивши
матеріали справи, суд вважає, що
заявлені позовні вимоги підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі
рішення Комінтернівського районного
суду Одеської області від 12 травня 2005
року позивач є власником житлового
будинку з господарськими будівлями та
спорудами, розташованого по АДРЕСА_1.

У вказаному будинку, крім позивача,
зареєстровані колишній чоловік -
ОСОБА_5 та син - ОСОБА_2 та донька -
ОСОБА_9.

Рішенням Комінтернівського районного
суду Одеської області від 25 листопада
2013 року колишнього чоловіка позивача
ОСОБА_5 визнано таким, що втратив право
користування житловим приміщенням -
будинком АДРЕСА_1. Рішення суду не
зверталося до виконання.

В 2010 році відповідач ОСОБА_2 та його
дружина забрали всі свої речі та
переїхали до іншого місця проживання.
ІНФОРМАЦІЯ_1 у відповідача та його
дружини народилася дитина - ОСОБА_3, яку
15 жовтня 2013 року відповідач
зареєстрував в належному позивачу
будинку. Малолітня дитина ОСОБА_3
жодного дня не проживала в належному
позивачу будинку.

Факт того, що відповідач не проживає в
належному позивачу будинку
підтверджується актами про
непроживання, складеними комісією у
складі депутата Фонтанської сільської
ради Комінтернівського району
Одеської області та свідків.

Відповідач добровільно не став
проживати в належному позивачу
будинку, ніяких перешкод йому не
чинилося, особистих речей та майна
відповідача в будинку немає.

В даний час відповідач ухиляється від
добровільного зняття з реєстраційного
обліку, а тому позивач звернулася до
суду з даним позовом, оскільки несе
витрати по сплаті платежів за
комунальні послуги за кількістю
зареєстрованих в будинку осіб.

При вирішенні вказаного спору, суд
приходить до висновку, що
правовідносини, які виникли між
сторонами, регулюються та повинні
вирішуватися відповідно до ст.405 ЦК
України.

Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України,
член сім'ї власника житла втрачає право
користування цим житлом в разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин більш ніж один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним та
власником житла або законом.

Суд не приймає до уваги доводи
відповідача щодо регулярного
користування ним житловим приміщенням
- будинком АДРЕСА_1, оскільки на
підтвердження вказаних доводів ним не
було надано до суду жодних доказів.
Натомість вказані доводи
спростовуються матеріалами справи та
показами свідків.

Будь-яких поважних причин, з яких
відповідач не користувався житловим
приміщенням понад одного року,
відповідач назвати не зміг. Натомість,
в ході судового розгляду справи судом
було встановлено, що в 2010 році між
дружиною відповідача - ОСОБА_10 та
позивачем ОСОБА_1 сталися неприязливі
відносини, в результаті чого
відповідач ОСОБА_2 зі своєю сім'єю
переїхав проживати в с. Олександрівку
Комінтернівського району Одеської
області.

Суд також не приймає до уваги
доводи відповідача, щодо завдання йому
перешкод у користуванні житловим
приміщенням з боку позивача, оскільки
на підтвердження вказаних доводів ним
не було надано до суду жодних доказів.
До правоохоронних органів з цього
приводу відповідач не звертався.

Посилання відповідача щодо
відсутності підстав для задоволення
заявлених позовних вимог, у зв'язку із
відсутністю підстав передбачених ст.116
ЖК УРСР, оскільки виниклі
правовідносини повинні регулюватися
саме ст.405 ЦК України.

Задовольняючи заявлені позовні
вимоги, суд виходить з того, що
відповідач не проживає в належному
позивачу будинку з 2010 року без поважних
причин, не надав до суду відповідних
доказів того, що позивач чинила йому
перешкоди у користуванні житловим
приміщенням, а тому суд дійшов до
висновку, що відповідач відповідно до
ст. 405 ЦК України втратив право
користування житловим приміщенням.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги є
доведеними та обґрунтованими, а відтак
такими, що підлягають задоволенню.

На підставі ст.ст. 391, 405 ЦК України,
керуючись ст.ст.10, 209, 212, 213, 215, 218 ЦПК
України, суд -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити
повністю.

Визнати ОСОБА_2 та його неповнолітню
дитину ОСОБА_3 такими, що втратили право
користування житловим приміщенням -
будинком АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Одеської області через суд першої
інстанції шляхом подачі апеляційної
скарги в 10-денний строк з дня
проголошення рішення.

Суддя: