________________________________________________________________________
_________________________________________________
Справа № 520/6315/14-ц
Провадження № 2/520/4628/14
УХВАЛА

11.06.2014 року суддя Київського районного
суду міста Одеси Літвінова І.А.,
ознайомившись з позовною заявою ОСОБА_1
до ОСОБА_2 «ЦЕНТРАЛЬНИЙ-6» про визнання
права власності,

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м. Одеси
надійшла позовна заява ОСОБА_1, якою
позивач просить «визнати за ОСОБА_1
право власності на нерухоме майно, а
саме на квартиру АДРЕСА_1, яка
складається з 2-х житлових кімнат,
житловою площею – 10,8 кв.м., 17,3 кв.м.,
кухні 5,7 кв.м., санвузла 2,6 кв.м., коридору
6,0 кв.м., балкон 0,7 кв.м., загальною площею
43,1 кв.м.»

За правилами ст. 114 ЦПК України, позови,
що виникають з приводу нерухомого
майна, пред'являються за
місцезнаходженням майна або основної
його частини.

Позов виник з приводу нерухомого майна
– квартири АДРЕСА_2, що територіально
відносить до Київського району міста.

Справа підсудна Київському районному
суду міста Одеси.

З метою перевірки адреси реєстрації
позивача, судом витребувано необхідну
інформацію з відділу
адресно-довідкової роботи ГУ ДМС
України в Одеській області.

11 червня 2014 року, при ознайомлені із
довідкою ВАДР ГУ ДМС України в Одеській
області встановлено, що гр. ОСОБА_1
зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1,
що співпадає з даними зазначеними у
позовній заяві.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 ЦПК України,
суддя відкриває провадження у
цивільній справі не інакше як на
підставі заяви, поданої і
оформленої в порядку, встановленому
цим Кодексом.

Порядок подання та оформлення позовних
заяв встановлений статтями 119, 120 ЦПК
України, якими визначенні вимоги до
форми, змісту позовної заяви та порядку
подання копій позовної заяви та
доданих до неї документів

При ознайомлені з позовною заявою
ОСОБА_1 та додатками до заяви
встановлені підстави для залишення
позову без руху, у зв'язку з
недодержанням вимогам ст.ст. 119, 120 ЦПК
України при його оформлені.

Положеннями пункту 2 ч. 2 ст. 119 ЦПК
України встановлено, що позовна заява
повинна містити ім'я (найменування)
позивача і відповідача, а також ім'я
представника позивача, якщо позовна
заява подається представником, їх
місце проживання (перебування) або
місцезнаходження, поштовий індекс,
номери засобів зв'язку, якщо такі
відомі.

Згідно п. 1.2 «Порядку реєстрації місця
проживання та місця перебування
фізичних осіб в Україні та зразків
необхідних для цього документів»,
затвердженого наказом МВС України №
1077, реєстрація місця проживання або
місця перебування особи - внесення
інформації до Єдиного державного
демографічного реєстру про місце
проживання або місце перебування особи
із зазначенням адреси, за якою з особою
може вестися офіційне листування або
вручення офіційної кореспонденції.

За своєю суттю адреса це умовна
кодифікація місця знаходження обєкту,
яка застосовується з метою поштового
звязку. Правила написання адреси,
встановлені Міністерством зв'язку, для
забезпечення якнайшвидшого
пересилання, зберігання і доставляння
поштових відправлень. На всіх адресах
пишеться: назва вулиці, номер будинку і
квартири; назва населеного пункту,
міста; назва району; назва області,
індекс.

Отже, необхідно виконати вимоги п. 2 ч. 2
ст. 119 ЦПК України належним чином,
вказавши індекси позивача та
відповідача у відповідності до
встановлених правил.

Крім того, у в позовній заяві відсутні
номери засобів зв’язку відповідача.

Дані обставини мають істотне значення
для здійснення в наступному судових
викликів за правилами ст. 74 ЦПК України.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 119 ЦПК України
позовна заява повинна містити ціну
позову.

За правилами п. 2 ч. 1 ст. 80 ЦПК України, у
позовах про визнання права власності
на майно або його витребування, ціна
позову визначається - вартістю майна.

Відбиття в позовній заяві ціни позову
має значення в першу чергу для захисту
прав самого позивача, так як обумовлює
розмір сплати державного мита,
розподіл судових витрат між сторонами
і навіть впливає на можливість
порушення судової діяльності на захист
права.

Отже від визначеної ціни позову
залежить і розмір судового збору.

Позивач заявляє вимогу майнового
характеру: про визнання права
власності на нерухоме майно –
двокімнатну квартиру загальною площею
43,1 кв.м. Сплачений судовий збір в
розмірі 3000 грн. вочевидь не відповідає
вартості майна.

Згідно з ч. 2 ст. 80 ЦПК України, якщо
визначена позивачем ціна позову
вочевидь не відповідає дійсній
вартості спірного майна або на
момент пред'явлення позову встановити
точну його ціну неможливо, розмір
судового збору попередньо визначає
суд з наступним стягненням
недоплаченого або з поверненням
переплаченого судового збору
відповідно до ціни позову,
встановленої судом при вирішенні
справи.

Позивач не довів наявність перешкод в
визначенні дійсної вартості спірного
майна на час звернення до суду,
сплативши при цьому розмір судового
збору, виходячи з власних міркувань.

На підставі ч. 2 ст. 80 ЦПК України, суд
попередньо визначає вартість спірного
майна в розмірі – 660 000 (шістсот
шістдесят тисяч) гривень, виходячи з
застосування порівняльного підходу з
урахуванням інформації про продаж
або пропонування до продажу за останні
шість місяців двокімнатних квартир в
багатоповерхових будинках,
розташованих по вул. Героїв
Прикордонників в Київському районі
міста Одеси, відповідно до п. 5 Порядку
проведення оцінки для цілей
оподаткування та нарахування і сплати
інших обов’язкових платежів, які
справляються відповідно до
законодавства, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
№ 231 від 04.03.2013 року.

Ставка судового, відповідно до ч. ч. 1, 2
Закону України «Про судовий збір» за
подання до суду позовної заяви
майнового характеру встановлена у
розмірі 1 відсоток ціни позову, але не
менше 0,2 розміру мінімальної
заробітної плати та не більше 3
розмірів мінімальної заробітної плати
у місячному розмірі, встановленої
законом на 1 січня календарного року, в
якому відповідна заява або скарга
подається до суду, - у відсотковому
співвідношенні до ціни позову та у
фіксованому розмірі.

Отже позивач при зверненні до суду
повинен був сплатити судовий збір у
сумі 3654 (три тисячі шістсот п’ятдесят
чотири) гривні, а фактично сплатив 3000
(три тисячі) гривень, недоплативши 654
(шістсот п’ятдесят чотири) гривні.

На підставі наведеного суд зобов’язує
позивача доплатити судовий збір та
додати квитанцію до позовної заяви. При
підтверджені іншої вартості спірного
майна належними доказами, позивач
зобов’язується оплатити судовий збір
з вимог майнового характеру у розмірі 1
відсотку ціни позову, але не більше 3
розмірів мінімальної заробітної плати
станом на 01 січня 2014 року.

Пунктом 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України позивач
зобов’язується зазначити в позовній
заяві докази, що підтверджують кожну
обставину, наявність підстав для
звільнення від доказування.

Позивач дані зобов’язання не виконав,
в позовній заяві не зазначив докази
неможливості отримання свідоцтва про
право власності на квартиру через
втрату довідки про сплату пайового
внеску, враховуюче те, що Законом
України «Про приватизацію державного
житлового фонду» та Положенням про
порядок передачі квартир (будинків),
жилих приміщень у гуртожитках у
власність громадян, затвердженого
Наказом Міністерства з питань
житлово-комунального господарства
України 16.12.2009 № 396 довідку про сплату
пайового внеску не внесено до переліку
документів, що підлягають
пред’явленню до органу приватизації.

Також у позовній заяві не зазначено
доказів в підтвердження сплати
позивачем комунальних послуг та
несення останнім витрат по утриманню й
забезпеченню його нерухомого майна.

Позивач не зазначає наявність підстав
для звільнення від доказування.

Як роз'яснено в п. 7 Постанови № 2 від 12
червня 2009 року Пленуму Верховного суду
України, позовна заява за змістом
повинна відповідати вимогам статті 119
ЦПК. У зв'язку з цим суди мають звертати
особливу увагу, зокрема, на те, що у
позовній заяві повинні не лише
міститися позовні вимоги, а й бути
викладені обставини, якими позивач
обґрунтовує свої вимоги, і зазначені
докази, що підтверджують кожну
обставину.

До відома позивача - поняття доказів
наводиться у ст. 60 ЦПК України, згідно з
якою доказами є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.

Особи, які беруть участь у справі і
вважають, що подання потрібних доказів
є неможливим або у них є складнощі в
поданні цих доказів, мають право
заявити клопотання про забезпечення
цих доказів. У заяві про забезпечення
доказів повинні бути зазначені: докази,
які необхідно забезпечити; обставини,
що можуть бути підтверджені цими
доказами; обставини, які свідчать про
те, що подання потрібних доказів може
стати неможливим або ускладненим, а
також справа, для якої потрібні ці
докази або з якою метою потрібно їх
забезпечити.

Частиною 1 ст. 120 ЦПК України, позивач
зобов'язується додати до позовної
заяви її копії та копії всіх
документів, що додаються до неї,
відповідно до кількості відповідачів
і третіх осіб. Вимоги ч. 1 ст. 120 ЦПК
України не містять виключень,
застережень та є безумовними. Позивач
на це уваги не звернув, та не надав для
направлення відповідачу копії
документу, який указаний в п. 1 додатків
до позовної заяви.

Окремо увага позивача звертається на
наступне.

Зі змісту позовної заяви та доданих
документів вбачається, що спір виник з
приводу квартири АДРЕСА_2, яка
відноситься до державного житлового
фонду.

Як вказує позивач, підставою для
пред’явлення позову стала
неможливість останнього отримати
свідоцтво про право власності на
вказану квартиру.

З цього приводу слід зауважити, що
відповідно до діючого законодавства
органом, який видає свідоцтво про право
власності на об’єкти нерухомого майна,
яке перебуває у державному житловому
фонді є КП «Міське агентство з
приватизації житла», яке з
незрозумілих причин до участі у справі
у якості співвідповідача не залучено. В
свою чергу позов пред’явлений до ЖБК
«ЦЕНТРАЛЬНИЙ – 6», який не
уповноважений вчиняти дії щодо видачі
свідоцтв про право власності на
об’єкти нерухомого майна, а є лише
некомерційною організацією, мета якої
полягає у задоволенні потреб його
членів у житлі.

Також позивачу пропонується вирішити
питання щодо залучення до участі у
справі в якості третіх осіб, які не
заявляють самостійних вимог ОСОБА_3,
ОСОБА_4, Київську районну адміністрацію
Одеської міської ради, як орган опіки
та піклування і Реєстраційну службу
Одеського міського управління юстиції
оскільки, як вбачається зі змісту
позовної заяви та доданих до неї
документів, рішення суду за вимогами,
заявленими позивачем може вплинути на
їх права та обов'язки.

Прецедентна практика Європейського
суду з прав людини виходить з того, що
реалізуючи п.1. ст. 6 Конвенції про
захист прав людини її основоположних
свобод щодо доступності правосуддя та
справедливого судового розгляду, кожна
держава-учасниця цієї Конвенції вправі
встановлювати правила судової
процедури, в тому числі й процесуальні
заборони і обмеження, зміст яких не
допустити судовий процес у безладний
рух.

За положеннями ст. 121 ЦПК України, суддя,
встановивши, що позовну заяву подано
без додержання вимог, викладених у
статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не
сплачено судовий збір, постановляє
ухвалу, в якій зазначаються підстави
залишення заяви без руху, про що
повідомляє позивача і надає йому строк
для усунення недоліків, який не може
перевищувати п'яти днів з дня отримання
позивачем ухвали.

Керуючись ст.ст. 119 - 122 ЦПК України,
суддя

У Х В А Л И В:

Залишити без руху позовну заяву ОСОБА_1
до ОСОБА_2 «ЦЕНТРАЛЬНИЙ-6» про визнання
права власності.

Надати позивачу строк для усунення
недоліків протягом п'яти днів з дня
отримання позивачем ухвали.

Роз'яснити позивачу, якщо позивач
відповідно до ухвали суду у
встановлений строк виконає вимоги,
визначені статтями 119 і 120 ЦПК України
позовна заява буде вважатись поданою в
день первісного її подання до суду.
Інакше заява вважається неподаною і
повертається позивачеві, що не
перешкоджає повторному зверненню до
суду з цим позовом у встановленому
порядку.

Копію ухвали направити позивачу для
виконання.

Ухвала окремому оскарженню не
підлягає.

Суддя

Літвінова