АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
Справа № 595/612/14-ц Головуючий у 1-й
інстанції Федорончук В.Б. Провадження
№ 22-ц/789/615/14 Доповідач - Костів
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2014 р. Колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Тернопільської
області в складі:

головуючого - Костіва О.З.

суддів - Дикун С. І., Жолудько Л. Д.,

при секретарі - Баляс Т.І.

з участю - представника апелянта -
ОСОБА_1,

представника Осівецької сільської
ради - Жирівської С.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Тернополі
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_4 на рішення Бучацького районного
суду від 01 квітня 2014 року по цивільній
справі за заявою ОСОБА_4, зацікавлені
особи - Осівецька сільська рада
Бучацького району, Відділ державного
земельного агентства у Бучацькому
районі про встановлення факту
належності правовстановлюючих
документів,-

В С Т А Н О В И Л А:

В березні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до
Бучацького районного суду із заявою
про встановлення факту належності
правовстановлюючих документів, а саме,
що його матері ОСОБА_5, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, належать Державний
акт на право власності на земельну
ділянку серії ЯБ №811053 від 21 лютого 2006
року та договір оренди земельної
ділянки за №23, які видані на ім'я
«ОСОБА_5», а також його свідоцтва про
народження, в якому прізвище, ім'я та
по-батькові матері вказано «ОСОБА_5».

В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_4
посилався на те, що після смерті його
матері відкрилася спадщина на земельну
ділянку, що належала померлій згідно
Державного акту. Спадщину він прийняв у
встановленому законом порядку, однак,
отримати свідоцтво про право на
спадщину можливості не має через
розбіжності в написанні імені власника
в правовстановлюючих документах, а
саме, в свідоцтві про смерть прізвище,
ім'я та по-батькові матері записано
«ОСОБА_5», в свідоцтві про народження
заявника - «ОСОБА_5», а в державному акті
на право власності на земельну ділянку
- «ОСОБА_5».

Рішенням Бучацького районного суду від
01 квітня 2014 року в задоволенні заяви
відмовлено.

ОСОБА_4 подав на вказане рішення
апеляційну скаргу, посилаючись на його
незаконність та необґрунтованість,
порушення судом норм матеріального та
процесуального права. Вказує, що судом
неповно встановлено обставини, які
мають значення для справи та дано
невірну оцінку доказам. Просить
рішення скасувати та ухвалити нове,
яким задоволити його вимоги в повному
обсязі.

В судовому засіданні представник
апелянта ОСОБА_1 та представник
зацікавленої особи - Осівецької
сільської ради Бучацького району
апеляційну скаргу підтримали,
зіславшись на мотиви, викладені в ній.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, пояснення
представників апелянта та
зацікавленої особи, ознайомившись з
матеріалами справи, доводами
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
до часткового задоволення, виходячи із
наступних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні заявлених
вимог в повному обсязі суд першої
інстанції виходив із того, що дана
справа судовому розгляду в окремому
провадженні не підлягає, оскільки
документи, належність яких просить
встановити заявник, видають органи
державної реєстрації актів цивільного
стану.

З таким висновком колегія суддів
погоджується частково.

Відповідно до ст.ст.213, 215 ЦПК України
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справі згідно закону.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам рішення суду
першої інстанції не відповідає.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року
померла ОСОБА_5, 1940 року народження, яка
постійно проживала та була
зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 що
підтверджується Свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_1 від 27 серпня 2013 року (а.с.7)
та довідкою Осівецької сільської ради
від 17 березня 2014 року №121 (а.с.9).

Після її смерті відкрилася спадщина на
земельну ділянку, що знаходиться на
території Осівецької сільської ради
Бучацького району Тернопільської
області площею 1.35 га. для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва.

Як вбачається із свідоцтва про смерть
серії НОМЕР_1 від 27 серпня 2013 року,
прізвище, ім'я та по-батькові матері
заявника зазначено «ОСОБА_5».

В свідоцтві про народження заявника
серії НОМЕР_2 від 24 жовтня 1974 року,
виданого Бобулинською сільською радою,
прізвище, ім'я та по батькові матері
заявника записано «ОСОБА_5».

21 лютого 2006 року Бучацьким районним
відділом земельних ресурсів видано
державний акт серії ЯБ №811053 на право
власності на земельну ділянку площею
1.35 га. для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва, в
якому прізвище, ім'я та по-батькові
власника зазначено «ОСОБА_5».

Оформити свої спадкові права заявник
можливості не має через розбіжності в
написанні імені власника в
правовстановлюючих документах.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції безпідставно прийшов до
висновку про те, що Державний акт на
право власності на земельну ділянку
серії ЯБ №811053 від 21 лютого 2006 року,
належність якого просить встановити
заявник, виданий органами РАЦСу,
оскільки вказаний документ виданий
Бучацьким районним відділом земельних
ресурсів, який не відноситься до
органів системи РАЦСу.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України,
суд розглядає в порядку окремого
провадження справи про встановлення
фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України
суд розглядає справи про встановлення
факту належності правовстановлюючих
документів особі, прізвище, ім'я, по
батькові, місце і час народження якої,
що зазначені в документі, не збігаються
з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і
часом народження цієї особи,
зазначеним у свідоцтві про народження
або в паспорті.

Судом встановлено, що підтверджується
довідкою Осівецької сільської ради №121
від 17 березня 2014 року, що ОСОБА_5 дійсно
проживала та була зареєстрована до дня
смерті за адресою: АДРЕСА_1 якій на
праві власності належала земельна
ділянка площею 1.35 га. для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва, що знаходиться на
території Осівецької сільської ради
Бучацького району Тернопільської
області.

Таким чином, колегія суддів вважає
доведеним той факт, що Державний акт на
право власності на земельну ділянку
серія ЯБ №811053 від 21 лютого 2006 року
площею 1.35 га. для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
виданий Бучацьким районним відділом
земельних ресурсів на ім`я «ОСОБА_5»
фактично належать ОСОБА_5.

Таким чином, суд першої інстанції
безпідставно відмовив в задоволенні
заяви в частині встановлення факту
приналежності Державного акту про
право власності на земельну ділянку.

Разом із тим в задоволенні заяви в
частині встановлення факту
приналежності договору оренди
земельної ділянки та свідоцтва про
народження заявника слід відмовити.

Згідно з вимогами ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненнями фізичних чи юридичних
осіб, поданими відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до ст.ст.10, 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини на які
посилається як на підставу своїх вимог
та заперечень.

Будь-яких доказів в обґрунтування
заявлених вимог щодо належності
договору оренди земельної ділянки
своїй матері заявник суду не
представив, а також не долучив до заяви
самого договору.

У відповідності до ч.3 ст.256 ЦПК України
справи про встановлення факту
належності особі паспорта, військового
квитка, квитка про членство в
об'єднанні громадян, а також свідоцтв,
що їх видають органи державної
реєстрації актів цивільного стану,
судовому розгляду в окремому
провадженні не підлягають.

Свідоцтво про народження, належність
якого просить встановити заявник,
видається органом системи РАЦСу, а тому
в даній частині справа не підлягає
судовому розгляду.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу слід
задовольнити частково, рішення
Бучацького районного суду від 01 квітня
2014 року - скасувати та ухвалити нове
рішення, яким заяву в частині
належності Державного акту про право
власності на земельну ділянку
задовольнити, а в задоволенні решти
вимог - відмовити.

Керуючись ч.1 ст.307, ст.ст.309, 313, 314, 316, 317,
319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 -
задовольнити частково.

Рішення Бучацького районного суду від
01 квітня 2014 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким заяву
ОСОБА_4 про встановлення факту
належності правовстановлюючих
документів - задовольнити частково.

Встановити факт належності
правовстановлюючого документа, а саме,
що Державний акт на право власності на
земельну ділянку площею 1.35 га. для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва
на території Осівецької сільської ради
Бучацького району серії ЯБ №811053 від 21
лютого 2006 року, виданий 21 лютого 2006 року
на ім'я «ОСОБА_5» належить ОСОБА_5, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

В задоволенні решти вимог - відмовити.

Рішення вступає в законну силу з
моменту проголошення, однак може бути
оскаржене безпосередньо до Вищого
спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області О.З. Костів