Придніпровський районний суд
Справа № 711/7833/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

17 червня 2014 року
місто Черкаси

Придніпровський районний суд м.Черкаси
в складі:

головуючого судді - Михальченко Ю.В.

при секретарях - Гибало А.М.,
Сухомудренко М.П., Королик Л.Ю., Терезюк
С.А.,

з участю:

представника позивача - Костяного Б.М.,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Черкаси
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «Надра» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним
договором,-

в с т а н о в и в:

ПАТ КБ «Надра» звернулося в суд з
позовом до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
мотивуючи його наступним, Публічне
акціонерне товариство «Комерційний
банк «Надра» продовжує свою діяльність
в результаті зміни найменування
Відкритого акціонерного товариства
комерційного банку «Надра» та
приведення його статуту у
відповідність до вимог Закону України
«Про акціонерні товариства»
відповідно до наказу Тимчасового
адміністратора №52 від 26 січня 2011р.
Публічне акціонерне товариство
«Комерційний банк «Надра» (далі по
тексту - «Банк») є правонаступником
всіх прав та обов'язків Акціонерного
комерційного банку «Надра», створеного
відповідно до рішення засновників
згідно установчого договору від 23.12.1993
року, який був неорганізований шляхом
перетворення Комерційного банку
„НАДРА" з товариства з обмеженою
відповідальністю у відкрите
акціонерне товариство,
зареєстрованого Національним банком
України 26.10.1993 року, реєстраційний № 205.
(п.1.2. Статуту ПАТ «КБ «Надра»),

17.09.2008 р. між ОСОБА_2 (надалі - Відповідач)
та ВАТ КБ «Надра» надалі - Позивач) було
укладено кредитний договір №489п/99/2008-840
за яким клієнту відкрита кредитна
лінія в розмірі 19 700 доларів США,
строком до 16 вересня 2009 року під 13 1
річних.

ОСОБА_2 з відкритої йому кредитної
лінії зняв 16 988,71 доларів США.

Факт видачі коштів підтверджується
заявою про видачу готівки №894 від 17.09.2008
року.

Відповідач в якості забезпечення за
Кредитним договором підписав з
Позивачем договір застави майнових
прав №489п/99/2008-840 від 17.09.2008р. та договір
уступки права вимоги №489п/99/2008-840.

Предметом зазначених договорів стало
право вимоги, що випливає з договору
строкового банківського вкладу
(депозиту) «Золотий вклад для фізичних
осіб» №876973/04-Д, який був укладений
ОСОБА_2 з ПАТ «КБ «НАДРА» 17.09.2008 року у
золоті на суму 33,79 тройських унцій.

Заборгованість по сплаті відсотків по
кредитному договору у клієнта виникла
з 01.12.2008 року. З огляду на це, 08.02.2010 року
Позивач скористався своїм правом та
звернув стягнення на предмет застави у
розмірі 20,24 тройських унцій шляхом
взаємозаліку погасивши заборгованість
позичальника по кредитному договору за
рахунок депозиту.

Решта вкладу у розмірі 13,55 тройських
унцій та 1,68 тройських унцій
нарахованих відсотків, а всього 15,23
тройських унцій були покладенні
Відповідачем на новий депозитний
договір, після закінчення якого клієнт
кошти отримав.

ОСОБА_3 (дружина ОСОБА_2) звернулась до
Придніпровського районного суду м.
Черкаси із позовом до ПАТ «КБ «НАДРА»
про визнання договору застави майнових
прав №489п/99/2008-840 від 17.09.2008 р. та
договору уступки права вимоги
№489п/99/2008-840 недійсними.

Рішенням Придніпровського районного
суду м. Черкас від 09.04.2012 року
залишеного без змін ухвалою від 13.06.2012
року Апеляційного суду Черкаської
області договір застави майнових прав
№489п/99/2008-840 від 17.09.2008 р. та договір
уступки права вимоги №489п/99/2008-840
визнано недійсними.

Згідно ст. 216 ЦК України недійсний
правочин не створює юридичних
наслідків, крім тих, що пов'язані з його
недійсністю.

Оскільки, договір застави майнових
прав №489п/99/2008-840 від 17.09.2008 р. та договір
уступки права вимоги №489п/99/2008-840
визнано недійсними, то зарахування
депозиту на погашення кредитного
договору було безпідставним, а тому
кредитний договір №489п/99/2008-840 є
непогашеним.

Кредитний договір №489п/99/2008-840 укладено
строком до 16.09.2009 року.

Заборгованість по сплаті відсотків по
кредитному договору у клієнта виникла
з 01.12.2008 року.

Відповідно до Кредитного договору
Відповідач взяв на себе зобов'язання
сплачувати платежі по нарахованих
відсотках за користування Кредитом
щомісячно до 20 числа поточного місяця.

Умовами кредитного договору визначена
відсоткова ставка у розмірі 13 1 (п.п 1.З.1.,
договору).

Згідно п. 5.1. Кредитного договору, у разі
прострочення Позичальником строку
сплати мінімально - необхідного
платежу по погашенню Кредиту,
визначених у п.п. 3.3.3. цього договору, а
також у випадку прострочення строку
виконання зобов'язань Позичальника
щодо повернення Кредиту, сплати всіх
зарахованих відсотків, комісій та
можливих штрафних санкцій у строк,
визначений у п. 4.3.5. цього Договору,
Позичальник сплачує Банку пеню в
розмірі подвійної облікової ставки
Національного Банку України, що діяла
на час виникнення заборгованості, від
несвоєчасно сплаченої суми за кожен
день прострочення.

Пунктом 7.3. Кредитного договору
зазначено, що сторони керуючись ст. 259
Цивільного кодексу України, дійшли
згоди збільшити строк позовної
давності до 10 (десяти) років.

У відповідності до пункту 3.5.
Кредитного договору №489п/99/2008-840, якщо
на протязі дії цього Договору
Позичальник несвоєчасно та /чи
неповністю вніс платіж по нарахованим
відсоткам та/чи інші платежі,
передбачені цим Договором, то Банк
приймає виконання Позичальником своїх
зобов'язань по цьому Договору в
наступному порядку:

прострочені відсотки за користування
кредитом;

відсотки за користування кредитними
коштами;

пені та штрафи;

витрати, пов'язані з моніторингом та
супроводом кредиту;

прострочена сума кредиту;

сума кредиту.

Станом на 30 серпня 2013 р. загальна сума
заборгованості відповідача за
Кредитним договором складає 42546,80
доларів США, що в гривневому
еквіваленті складає 340076,57 грн. (курс
долара США по НБУ станом на 30.08.2013 року
становить 7,993 грн.), а саме:

заборгованість по відсотках - 10612,30
доларів США, в гривневому еквіваленті
84824,11 грн.;

заборгованість по пені - 14977,04 доларів
США, в гривневому еквіваленті складає
117345,63 грн.;

заборгованість по тілу кредиту - 16957,46
доларів США, в гривневому еквіваленті
135 540,98 грн.;

А тому просять стягнути з ОСОБА_2 на
користь ПАТ "КБ "Надра" заборгованість
за Кредитним договором №489п/99/2008-840 від
17.09.2008 р. у сумі 42546,80 доларів США та
понесені судові витрати.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав позовні вимоги та
просив задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнав в
повному обсязі та зазначив, що
позивачем обрано неналежний спосіб
захисту свого порушеного права.

Вислухавши сторони та дослідивши
матеріали справи, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд дійшов висновку про відмову в
задоволенні позовних вимог з наступних
підстав.

В судовому засіданні встановлено, що
17.09.2008 року між Відкритим акціонерним
товариством Комерційний банк «Надра»,
правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство Комерційний
банк «Надра», та ОСОБА_2 було укладено
Кредитний договір № 489п/99/2008-840 згідно з
умовами якого, банк зобов'язався надати
позичальнику кредит на споживчі цілі в
розмірі 45000 дол. США під 15,7 % річних з
остаточним терміном повернення
кредиту не пізніше 03.09.2013 року. Факт
отримання кредитних коштів відповідач
визнав в судовому засіданні.

17.09.2008 року між Відкритим акціонерним
товариством Комерційний банк «Надра»,
правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство Комерційний
банк «Надра», та ОСОБА_2 було укладено
Договір № 876973/04-Д строкового
банківського вкладу в банківських
металах «Золотий вклад для фізичних
осіб», відповідно до умов якого
Вкладник передає, а Банк приймає на
вкладний рахунок наступний
банківський вклад: золото у зливках: 999,9
проби номіналом 100 грам в кількості 10
(десять) шт., 999,9 проби номіналом 20 грам в
кількості 2 (дві) шт., 999,9 проби номіналом
10 грам в кількості 1 (один) шт., 999,9 проби
номіналом 1 грам в кількості 1 (одна) шт.,
всього - 1051 грам, що складає 33,79
тройських унцій. Строк вкладу 12
місяців. Дата повернення вкладу - 17.09.2009
року.

В якості забезпечення виконання
Позичальником ОСОБА_2 своїх зобов'язань
за Кредитним договором № 489п/99/2008-840 від
18.09.2008 року щодо сплати кредиту,
відсотків та інших платежів, можливих
штрафних санкцій 17.09.2008 року між
Відкритим акціонерним товариством
Комерційний банк «Надра»,
правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство Комерційний
банк «Надра», та ОСОБА_2 було укладено
Договір застави майнових прав №
489п/99/2008-840 відповідно до умов якого
заставодавець (ОСОБА_2) в якості
забезпечення виконання зобов'язань за
Кредитним договором передає
Заставодержателю (ВАТ КБ «Надра») в
заставу майнові права за Договором
банківського вкладу, укладеним між
Заставодавцем та Боржником. Майнові
права, що належать Заставодавцю за
Договорами банківського вкладу,
оцінюються сторонами в сумі 33,79
тройських унцій, що в еквіваленті на
перерахунок по курсу НБУ складає 127815
грн. 57 коп.

17.09.2008 року між ОСОБА_2 та ВАТ КБ «Надра»
було укладено Договір уступки вимоги №
489п/99/2008-840, відповідно до умов якого
ОСОБА_2 відступив ВАТ КБ «Надра» право
вимоги від ВАТ КБ «Надра» повернення
депозитів в сумі 33,79 тройських унцій та
сплати процентів, оформлених шляхом
підписання договору строкового
банківського вкладу (депозиту)
«Золотий» № 876973/04-Д від 17.09.2008 року.

04.03.2009 року ОСОБА_2 запропонував ПАТ КБ
«Надра» повне дострокове погашення
кредиту і просив повернути йому вклад.
Однак ПАТ КБ «Надра» відповіді на
письмове звернення не надав і
відмовився виконати взяті на себе за
депозитним договором зобов'язання.

Як вбачається із відповіді ВАТ КБ
«Надра» від 11.06.2010 року, вих. № 1235,
наданої ОСОБА_2 на його звернення, ВАТ
КБ «Надра» 08.02.2010 року в
односторонньому порядку було
здійснено продаж золота в кількості 20,24
тройських унцій по курсу НБУ 8418,421 грн.
за тройську унцію та придбано долари
США в сумі 21297,54 дол. США по курсу НБУ 8,0004
за один долар США на повне погашення
кредиту.

Рішенням Придніпровського районного
суду м. Черкаси від 09.04.2012 року, яке
залишене без змін ухвалою Апеляційного
суду Черкаської області від 13.06.2012 року,
у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2,
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «Надра» про визнання
договорів недійсними було задоволено
позовні вимоги ОСОБА_3 та визнано
недійсними: Договір застави майнових
прав № 489п/99/2008-840 від 17.09.2008 року,
укладений між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «Надра»
та Договір уступки права вимоги №
489п/99/2008-840 від 17.09.2009 року, укладений між
ОСОБА_2 та ПАТ КБ «Надра».

За положенням ст. 4 ЦПК України,
здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України.

За змістом ст. 15 Цивільного кодексу
України кожна особа має право на захист
свого цивільного права у разі його
порушення, невизнання або оспорювання
у спосіб, що визначений ст. 16 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст. 216 ЦК України у разі
недійсності правочину кожна із сторін
зобов'язана повернути другій стороні у
натурі все, що вона одержала на
виконання цього правочину, а в разі
неможливості такого повернення,
зокрема тоді, коли одержане полягає у
користуванні майном, виконаній роботі,
наданій послузі, - відшкодувати
вартість того, що одержано, за цінами,
які існують на момент відшкодування.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України у п.10 постанови «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними»
реституція як спосіб захисту
цивільного права (частина перша статті
216 ЦК) застосовується лише в разі
наявності між сторонами укладеного
договору, який є нікчемним чи який
визнано недійсним. У зв'язку з цим
вимога про повернення майна,
переданого на виконання недійсного
правочину, за правилами реституції
може бути пред'явлена тільки стороні
недійсного правочину. Норма частини
першої статті 216 ЦК не може
застосовуватись як підстава позову
про повернення майна, переданого на
виконання недійсного правочину, яке
було відчужене третій особі.

Таким чином за недійсним правочином
можливо повернути лише майно, але
поновлення договірних зобов'язань між
сторонами, зокрема кредитного, яке
припинено сплатою коштів, діючим
законодавством України не передбачено.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України
«Обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.»

Так, Рішенням Придніпровського
районного суду м. Черкаси від 20 червня
2013 року и по цивільній справі за
позовом Публічного акціонерного
товариства "Комерційний банк "Надра" до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про зарахування
зустрічних вимог, було встановлено, що
нарахування позивачем відповідачу
ОСОБА_2 процентів за користування
грошовими коштами та пені за
прострочення викання кредитних
зобов'язань за Кредитним договором №
489п/99/2008-840 від 18.09.2008 року з 08.02.2009 року,
тобто з моменту здійснення позивачем в
односторонньому порядку продажу 20,24
тройських унцій банківського золота,
придбання доларів США в сумі 21297,54 дол.
США та погашення кредиту, на думку суду
є безпідставним, оскільки на вказану
дату заборгованість по кредиту була
повністю погашена.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України
особа, яка набула майно або зберегла
його у себе за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правової
підстави (безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.

Відповідно до ч. 3 ст. 1212 ЦК України
положення цієї глави застосовуються
незалежно від того, чи безпідставне
набуття або збереження майна було
результатом поведінки набувача майна,
потерпілого, інших осіб чи наслідком
події.

Відповідно до ч. 3 ст. 1212 ЦК України
положення цієї глави застосовуються
також до вимог про: 1) повернення
виконаного за недійсним правочином; 2)
витребування майна власником із чужого
незаконного володіння; 3) повернення
виконаного однією із сторін у
зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди
особою, яка незаконно набула майно або
зберегла його у себе за рахунок іншої
особи.

Відповідно до ч. 2 ст. 1213 ЦК України
набувач зобов'язаний повернути
потерпілому безпідставно набуте майно
в натурі. У разі неможливості повернути
в натурі потерпілому безпідставно
набуте майно відшкодовується його
вартість, яка визначається на момент
розгляду судом справи про повернення
майна.

На підставі вищевикладеного суд
вважає, що відсутні правові підстави
стягнення з відповідача процентів за
користування грошовими коштами та пені
за прострочення викання кредитних
зобов'язань за Кредитним договором №
489п/99/2008-840 від 18.09.2008 року з 30.08.2013 року,
тобто з моменту здійснення позивачем в
односторонньому порядку продажу 20,24
тройських унцій банківського золота,
придбання доларів США в сумі 21297,54 дол.
США та погашення кредиту, оскільки на
вказану дату заборгованість по кредиту
була повністю погашена.

Позивач про застосування наслідків
недійсності договорів застави та
уступки права вимоги до суду не
звертався, а відновлення кредитного
зобов'язання, на думку суду, є
необґрунтованим. Суд вважає, що
позивачем обрано невірний спосіб
захисту свого права, а тому в
задоволенні позовних вимог необхідно
відмовити. При цьому позивач не
позбавлений можливості захистити своє
порушене право, обравши інший спосіб
захисту, передбачений ст. 16 ЦК України.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 58, 60, 88, 213, 214, 215 ЦПК
України, на підставі ст.ст. 4, 15,
16, 215, 216, 236,606, 2012 Цивільного кодексу
України суд, -

в и р і ш и в :

В задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «Надра» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
- в і д м о в и т и.

Апеляційну скаргу на рішення суду може
бути подано апеляційному суду
Черкаської області через
Придніпровський районний суд м.Черкаси
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Відповідно до вимог ст.209 п.3 ЦПК України
повний текст рішення виготовлено 20
червня 2014 року.

Головуючий Ю. В. Михальченко