Справа № 165/391/14-ц Провадження №
22-ц/773/1014/14 Головуючий у 1 інстанції:
Ференс-Піжук О.Р. Категорія: 59
Доповідач: Здрилюк О. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Здрилюк О. І.,

суддів - Карпук А.К., Бовчалюк З.А.,

при секретарі - Шоцькій О.В.,

з участю пр-ка відповідача - Саєнко Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань у м Нововолинську про
стягнення недоплачених страхових сум
відшкодування шкоди за апеляційною
скаргою відповідача - Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань у м.Нововолинську на
рішення Нововолинського міського суду
від 13 травня 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2014 року ОСОБА_2 звернулася до
суду із зазначеним позовом,
посилаючись на те, що її чоловік ОСОБА_3
працював на шахті № 1«НВ» на підземних
роботах ГРОВ 5-го розряду. В 1994 році
висновком МСЕК йому було встановлено 35%
втрати працездатності внаслідок
профзахворювання. Адміністрація шахти
визначила суму відшкодування шкоди та
проводила її виплату та перерахунок до
передачі справи до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань у м.Нововолинську. Так, з
01.04.2001 року справу було передано з
довідкою про щомісячну суму
відшкодування шкоди 106,26 грн. і
Відділення Фонду проводило ОСОБА_3
подальшу виплату щомісячних страхових
сум відшкодування до чергових
перерахунків з 01 березня кожного року
та у зв'язку зі зміною ступеню втрати
працездатності з 35% на 40%.

З 01.03.2011 року чоловікові було
призначено щомісячну суму
відшкодування шкоди у розмірі 460,42 грн.
за 40% втрати працездатності із
середнього заробітку 1151,04 грн..

Після смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1,
висновком МСЕК від 26.07.2012 року було
встановлено причинний зв'язок між його
смертю та наявним у нього
профзахворюванням і позивачці було
призначено страхові суми - одноразову
допомогу та щомісячні виплати по 230,21
грн. із доходу потерпілого 1151, 04 грн..

Із наданих у березні 2013 року на її
вимогу копій постанов про призначення
та виплату страхових сум їй та її
чоловікові стало відомо, що під час
перерахунку сум відшкодування шкоди її
чоловікові на шахті № 1«НВ» з 01.12.1997
року роботодавцем було допущено
арифметичну помилку, що потягла за
собою невірне визначення розмірів
відшкодування шкоди, починаючи з 01.01.2000
року, тобто розмір відшкодування шкоди
був занижений.

Невірне визначення розміру
відшкодування шкоди її чоловікові
призвело до невірного визначення
страхових виплат у серпні 2012 року їй по
втраті годувальника.

Оскільки відповідач відмовився
провести перерахунок належних їй
страхових виплат на підставі нової
довідки, виданої роботодавцем
померлого чоловіка, то вона після
уточнення позовних вимог просила
стягнути з відповідача на її користь
17437,20 грн. недоплаченої суми
одноразової допомоги на сім'ю, 3487,28 грн.
одноразової допомоги на утриманця, 3049,75
грн. щомісячних страхових виплат за
період з 26.07.2012 року по 01.02.2014 року та
зобов'язати відповідача з 01.02.2014 року
виплачувати їй щомісяця по 431,74 грн.
страхових виплат (а.с.56).

Рішенням Нововолинського міського
суду від 13 травня 2014 року позов
задоволено.

Стягнуто з Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м.Нововолинську
Волинської області на користь ОСОБА_2
17437 грн. 20 коп. недоплачених сум
одноразової допомоги на сім'ю, 3487 грн. 28
коп. одноразової допомоги на утриманця,
3049 грн. 75 коп. щомісячних страхових
виплат за період з 26.07.2012 року по 01.02.2014
року, а всього 23974 грн. 23 коп..

Зобов'язано Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м.Нововолинську
Волинської області з 01 лютого 2014 року
виплачувати ОСОБА_2 щомісячно по 431 грн.
74 коп. страхових виплат.

Судовий збір віднесено за рахунок
держави.

В апеляційній скарзі відповідач
просить скасувати це рішення та
ухвалити нове - про відмову в позові.

Вважає, що судом допущено порушенням
норм матеріального та процесуального
права.

В апеляційному суді представник
відповідача апеляційну скаргу
підтримала із наведених у ній підстав
та просить її задовольнити.

Позивач та її представник у судове
засідання не з'явилися, а у письмовому
запереченні позивач просить відхилити
апеляційну скаргу, залишивши судове
рішення без змін.

Заслухавши представника відповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
скарги, законність та обґрунтованість
рішення суду, колегія суддів приходить
до висновку, що апеляційна скарга
підлягає до задоволення, а рішення суду
першої інстанції - до скасування з
ухваленням нового рішення про відмову
в позові з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції керувався нормами ч.ч.1, 4
ст.1200 ЦК України, ст.29 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» та виходив з того, що
роботодавцем померлого чоловіка
позивачки 13.08.2013 року видано нову
довідку із зазначенням вірного розміру
для відшкодування шкоди, а тому
відповідач повинен здійснити
перерахунок всіх коштів, належних
позивачці після смерті чоловіка
відповідно до нового розміру
відшкодування шкоди, який належав би її
чоловікові за життя.

Проте, такі висновки суду зроблені з
порушенням норм матеріального права.

Із позовної заяви вбачається, що
підставами вимог ОСОБА_2 для стягнення
коштів є невірно визначений її
померлому чоловікові ще за його життя
розмір відшкодування шкоди, завданої
ушкодженням здоров'я (а.с.1-2).

Згідно п.3 ч.1 ст.1219 ЦК України не входять
до складу спадщини права та обов'язки,
що нерозривно пов'язані з особою
спадкодавця, зокрема право на
відшкодування шкоди, завданої
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я.

Відповідно до вимог ст.1227 цього ж
Кодексу до складу спадщини входять
лише суми таких відшкодувань, які
належали спадкодавцеві, але не були ним
одержані за життя.

Отже, законодавець всі питання щодо
відшкодування шкоди, завданої
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я, в тому числі і щодо оспорення
розмірів їх нарахування нерозривно
пов'язав саме з особою, яка отримує таке
відшкодування. Інші спадкоємці мають
право лише на отримання нарахованих за
життя спадкодавця сум такого
відшкодування, але не отриманих
останнім.

Судом встановлено, що на день смерті
ОСОБА_3 розмір належного йому
відшкодування шкоди становив 460,42 грн..

За життя ОСОБА_4 цей розмір не
оспорював, із заявою про перерахунок
призначеної йому суми страхового
відшкодування до Фонду не звертався,
між ним, роботодавцем та відділенням
Фонду не виникав спір про правильність
проведеного перерахунку розміру шкоди,
а тому у відповідача не було підстав
для здійснення такого перерахунку за
заявою позивачки.

Враховуючи вище наведені правові
норми, права позивачки ОСОБА_2 є
похідними від прав померлого чоловіка
і вона не вправі оспорювати розмір
відшкодування шкоди, який мав би
належати чоловікові за його життя.

Згідно абз.2 п.9 ст.34 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» у разі смерті
потерпілого, який одержував страхові
виплати і не працював, розмір
відшкодування шкоди особам, зазначеним
у статті 33 цього Закону, визначається
виходячи із суми щомісячних страхових
виплат і пенсії, які одержував
потерпілий на день його смерті, з
відповідним коригуванням щомісячних
страхових виплат згідно зі статтею 29
цього Закону.

Відповідачем призначено позивачці
страхові виплати саме з врахуванням
вказаних вимог Закону, а тому позовні
вимоги ОСОБА_2 є безпідставними та
такими, що не підлягають до
задоволення.

Оскільки висновки суду першої
інстанції зроблені з порушенням норм
матеріального права, тобто не
застосовано закон, який підлягав
застосуванню, то згідно зі статтею 309
ЦПК України це є підставою для
скасування рішення суду та ухвалення
нового рішення.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309, 314, 316 ЦПК
України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу відповідача -
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у м.Нововолинську
задовольнити.

Рішення Нововолинського міського суду
від 13 травня 2014 року в даній справі
скасувати та ухвалити нове рішення.

В позові ОСОБА_2 до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань у м Нововолинську про
стягнення недоплачених страхових сум
відшкодування шкоди - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржене в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий

Судді