Ухвала

іменем україни

18 червня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,

суддів: Дем'яносова
М.В., Коротуна В.М.,

Ступак О.В.,
Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом Державного
підприємства «Регіональні електричні
мережі» до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за електричну енергію,
за касаційною скаргою ОСОБА_3 на
рішення Пролетарського районного суду
м. Донецька від 27 грудня 2013 року та
ухвалу апеляційного суду Донецької
області від 12 березня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року Державне підприємство
«Регіональні електричні мережі» (далі -
ДП «Регіональні електричні мережі»)
звернулося до суду з указаним позовом,
обґрунтовуючи свої вимоги тим, що
відповідач ОСОБА_3 є споживачем наданих
підприємством послуг з
електропостачання. При проведенні
перевірок дотримання вимог Закону
України «Про електроенергетику»,
Правил користування електричною
енергією для населення, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 26 липня 1999 року № 1357
(далі - ПКЕЕ від 26 липня 1999 року), за
місцем проживання відповідача
виявлено порушення, а саме: самовільне
зняття приладу обліку та самовільне
підключення після відключення, що
зафіксовано у відповідних актах про
порушення Правил від 11 липня
2009 року № 23392, від 05 березня 2012 року
№ 29191, від 06 квітня 2013
року № 31221. Вартість електроенергії,
яка не була врахована внаслідок
порушення Правил, згідно з указаними
актами становить 16 089 грн 38 коп. Крім
того за період з липня 2004 року до
вересня 2013 року у відповідача перед
позивачем утворилася заборгованість
за спожиту обліковану електроенергію у
розмірі 2 504 грн 32 коп. Указані суми
заборгованості позивач просив
стягнути з відповідача з урахуванням
судового збору в сумі 188 грн 20 коп.

Рішенням Пролетарського районного
суду м. Донецька від 27 грудня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Донецької області
від 12 березня 2014 року, позов задоволено
частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь
ДП «Регіональні електричні мережі»
заборгованість за невраховану
електроенергію у сумі 13 414 грн 85 коп., а
також заборгованість за враховану
електроенергію у сумі 420 грн 66 коп.
Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі відповідач просить
скасувати рішення судів першої й
апеляційної інстанцій у частині
стягнення з нього заборгованості за
невраховану електроенергію у сумі 13 414
грн 85 коп., ухвалити у цій частині нове
рішення, не передаючи справу на новий
судовий розгляд, обґрунтовуючи свою
вимогу порушенням судами норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Згідно зі ст. 335 ЦПК України під час
розгляду справи в касаційному порядку
суд перевіряє в межах касаційної
скарги правильність застосування
судом першої або апеляційної інстанції
норм матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або (та)
вважати

доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів дійшла висновку про те, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

За змістом ст. 10 ЦПК України цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності. Результати
оцінки доказів суд відображає в
рішенні, в якому наводяться мотиви їх
прийняття чи відмови у прийнятті.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Відносини з приводу постачання
фізичним особам електричної енергії
регулюються ст. 714 ЦК України, ст. ст. 24-27
Закону України «Про
електроенергетику», ПКЕЕ від 26 липня 1999
року та Методикою визначення обсягу та
вартості електричної енергії, не
облікованої внаслідок порушення
споживачами правил користування
електричною енергією, затвердженою
постановою Національної комісії
регулювання електроенергетики України
від 22 листопада 1999 року № 1416 (далі -
Методика).

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про
електроенергетику» споживання енергії
можливе лише на підставі договору з
енергопостачальником. Споживач
енергії несе відповідальність за
порушення умов договору з
енергопостачальником та Правил згідно
із законодавством України.

Відповідно до п. 4 ст. 26 Закону України
«Про електроенергетику», п. 53 Правил та
підп. 7 п. 3.1, п. 3.2, підп. «г» п. 3.3 Методики
в разі виявлення енергопостачальником
порушення споживачами електроенергії
Правил шляхом використання «штучного
нуля» з метою позаоблікового
споживання електричної енергії
розрахунок вартості необлікованої
електроенергії здійснюється за період
від дня останньої технічної перевірки
до дня усунення порушення, але не
більше ніж за три роки.

Статтею 27 зазначеного закону
установлено, що відповідальність за
порушення законодавства про
електроенергетику, визначено, що
правопорушеннями в електроенергетиці,
зокрема, є: крадіжка електричної
енергії, самовільне підключення до
об'єктів електроенергетики і
споживання енергії без приладів
обліку; порушення правил користування
енергією.

На підставі п. 48 Правил споживач несе
відповідальність згідно із
законодавством за розкрадання
електричної енергії у разі споживання
електричної енергії без приладів
обліку.

Пункт 4 Порядку визначення розміру і
відшкодування збитків, завданих
енергопостачальнику внаслідок
викрадення електричної енергії,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 08 лютого
2006 року № 122, встановлює, що обсяг
електричної енергії, не облікованої
внаслідок порушення споживачами
правил користування електричною
енергією, визначається за величиною
розрахункового споживання електричної
енергії протягом періоду порушення на
підставі акта виявлених порушень,
складеного відповідно до Методики.

Відповідно до п. п. 1.1, 1.2 Методики ця
методика встановлює порядок
визначення обсягу та вартості
електричної енергії, не облікованої
внаслідок порушення споживачами
Правил користування електричною
енергією, затверджених постановою
Національної комісії регулювання
електроенергетики України від 31 липня
1996 року № 28, або ПКЕЕ від 26
липня 1999 року. Методика застосовується
постачальником електричної енергії за
регульованим тарифом
(електропередавальною організацією)
(далі - енергопостачальник) при
визначенні обсягу та вартості
електричної енергії, не облікованої
внаслідок порушення правил
користування електричною енергією
та/або виявлення фактів крадіжки
електричної енергії, самовільного
підключення до об'єктів
електроенергетики і споживання
електричної енергії без приладів
обліку.

Зокрема пунктом 2.1 Методики
передбачено, що вона застосовується на
підставі акта про порушення,
складеного в порядку, установленому
цією Методикою, з урахуванням вимог
ПКЕЕ та в разі виявлення такого
порушення ПКЕЕ, як самовільне
підключення електроустановок,
струмоприймачів або електропроводки
до електричної мережі
енергопостачальника.

Ухвалюючи рішення в цій справі, суд
першої інстанції, з висновками якого
погодився й апеляційний суд, повно та
всебічно дослідив наявні у справі
докази, надав їм належну оцінку в силу
вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України,
правильно визначився з характером
спірних правовідносин та нормами
матеріального права, які підлягають
застосуванню, в результаті чого
ухвалив законне й обґрунтоване
рішення, яке відповідає вимогам
ст. ст. 213-214 ЦПК України, підстави
для скасування судових рішень
відсутні.

Зокрема розрахунок заборгованості за
невраховану електроенергію у сумі 13 414
грн 85 коп. зроблено на підставі п. 2.7
Методики та є правильним.

Наведені в касаційній скарзі доводи
висновків судів не спростовують,
зводяться до переоцінки доказів.

Вищенаведене дає підстави для висновку
про те, що касаційна скарга підлягає
відхиленню, а ухвалені у справі судові
рішення - залишенню без змін з підстав,
передбачених ст. 337 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Пролетарського районного суду
м. Донецька від 27 грудня 2013 року та
ухвалу апеляційного суду Донецької
області від 12 березня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна
Судді: М.В.
Дем'яносов

В.М. Коротун

О.В. Ступак

С.П. Штелик