НОВОМОСКОВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 0427/8287/2012
№ 2/183/203/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.04.2014 року

Новомосковський міськрайонний суд
Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді Городецького Д.І.

секретаря Кравченко О.О.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2.

відповідача ОСОБА_3

відповідача ОСОБА_4

представника відповідача ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Новомосковську цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3,
ОСОБА_6, ОСОБА_4 про відшкодування
завданої матеріальної та моральної
шкоди,

В С Т А Н О В И В:

11 жовтня 2012 року позивач ОСОБА_1
звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3,
ОСОБА_6, ОСОБА_4 про відшкодування
завданої матеріальної та моральної
шкоди.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1
посилалася на те, що вона є власником
житлового будинку по АДРЕСА_1.

В січні 2010 року між нею а відповідачами
ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_4 був укладений
договір оренди вищезазначеного
житлового будинку, відповідно до
домовленості між ними, відповідачі
зобов'язалися підтримувати будинок в
належному стані, сплачувати в повному
обсязі поточні платежі за користування
будинком.

Відповідачі вселилися до будинку,
згодом, ОСОБА_4 вселила в будинок свого
батька, а в 2011 році народила дитину.

Така кількість проживаючих в будинку
обумовила перевищення нормативів меж
споживання природного газу.

За користування природним газом
відповідачі сплачували у
відповідності до показань газового
лічильника, виходячи з тарифу 1,10 грн. за
1 м.куб.

За перевищення нормативних меж
споживання газу, Управлінням газового
господарства був здійснений
перерахунок вартості спожитого газу в
розмірі 2,24 грн. за 1 куб.м., в зв'язку з
чим, утворилася заборгованість в сумі 6
947,43 грн.

Дізнавшись про наявність
заборгованості за природній газ,
відповідачі виїхали з будинку, не
бажають добровільно сплатити суми
заборгованості за спожитий ними газ.

Позивач зазначила в заяві, що через
заборгованість, управлінням газового
господарства було відключено будинок
від газопостачання, за відновлення
газопостачання вона була змушена
сплатити 513,87 грн.

В зв'язку з наведеним, сума спричиненої
їй матеріальної шкоди складає 7 461,30 грн.

Діями відповідачів їй була спричинена
і моральна шкода, яка полягає в тому, що
через зазначені події був порушений її
нормальний розпорядок життя, вона
постійно знаходилася у стані стресу,
через велику заборгованість,
погіршився стан її здоров'я.

В зв'язку з наведеним, в своїй заяві
позивач ОСОБА_1, посилаючись на вимоги
ст.ст. 370, 1166, 1177 ЦК України, просила суд:

-стягнути на її користь з відповідачів
ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_4 матеріальну
шкоду в сумі 7 461,30 грн., яка складається
з заборгованості за спожитий газ в сумі
6 947,43 грн., оплати послуг відновлення
газопостачання в сумі 513,87 грн.;

-стягнути з відповідачів на її користь 3
000 грн. в рахунок відшкодування
завданої моральної шкоди,

-стягнути з відповідачів на її користь
судові витрати.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та
її представник підтримали позов в
повному обсязі, посилалися на підстави
звернення до суду, викладені в заяві,
просили суд задовольнити вимоги.
Позивач ОСОБА_1 також пояснила, що
договір про оренду житлового будинку
був укладений в усній формі з ОСОБА_6 та
ОСОБА_3, за домовленістю відповідачі
були зобов'язані сплачувати 200 грн. на
місяць за користування житлом, а також,
сплачувати по лічильнику спожитий газ,
електроенергію, проживали відповідачі
в будинку з січня 2010 року по 03 січня 2012
року..

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні
позов не визнала, посилалася на те, що
вона шукала житло, сусідка ОСОБА_1
повідомила про те, що остання здає
житловий будинок, оплата - 200 грн. на
місяць та оплата газу та
електроенергію по лічильнику, при
розмові була присутня ОСОБА_3 Вони
оплачували всі рахунки за лічильником.
В наступному позивач стала пред'являти
претензії щодо великої кількості
спожитого газу, але вони не могли таку
кількість витратити, зазначеної суми
коштів в неї немає.

Відповідач ОСОБА_6 в судовому засіданні
позов не визнала, посилалася на те,що в
січні 2010 року її мати ОСОБА_4 повідомила
їй що знайшла житло, плата була 200 грн.
на місяць та по лічильнику за газ та
світло, вони сплачували все.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні
позов не визнала, посилалася на те, що
вона проживала по АДРЕСА_2, в січні 2010
року її мати ОСОБА_4 повідомила їй що
знайшла житло, їй відомо, що ключі від
будинку матері передавала сусідка
позивачки. Її сестра та мати вселилися
в будинок, вона особисто проживала в
будинку тільки один місяць, не визнає
такої суми боргу.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши надані докази, суд
приходить до наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є
власником житлового будинку по
АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом
про право на спадщину за заповітом,
виданим 25 липня 2008 року Восьмою
Дніпропетровською державною
нотаріальною конторою.

У відповідності до норм цивільного
процесуального законодавства України,
суди розглядають справи в межах та з
підстав, зазначених в позові.

На підставі ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі

У відповідності до ст. 214 ЦПК України,
під час ухвалення рішення суд вирішує,
крім іншого, такі питання: чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги і заперечення, та якими доказами
вони підтверджуються; які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин;

Так, відповідно до ст. 11 ЦК України,
цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а також із
дій осіб, що не передбачені цими актами,
але за аналогією породжують цивільні
права та обов'язки. Підставами
виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, є: договори та інші
правочини; завдання майнової
(матеріальної) та моральної шкоди іншій
особі;

Як зазначалося вище, в обґрунтування
своїх вимог позивач ОСОБА_1 посилаючись
на норми ст.1166 ЦК України, зазначала, що
відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_4
спричинили їй матеріальну шкоду.

У відповідності до ст.1166 ЦК України,
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Суд приходить до переконання, що
відповідачами ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_4
позивачці ОСОБА_1 не спричинялася
майнова (матеріальна) шкода, з
наступного.

У відповідності до ст. 61 ЦПК України,
обставини, які визнані та не
заперечуються, визнані сторонами, не
підлягають доказуванню.

Так, сторонами визнані та не
заперечувалися ті обставини, що між
сторонами, фактично, був укладений
договір найму житлового приміщення, а
тому, повинні застосовуватися норми
законодавства, які регулюють зазначені
відносини.

Згідно до ст. 150 ЖК України, громадяни,
які мають у приватній власності
будинок (частину будинку), квартиру,
користуються ним (нею) для особистого
проживання і проживання членів їх
сімей і мають право розпоряджатися
цією власністю на свій розсуд:
продавати, дарувати, заповідати,
здавати в оренду, обмінювати,
закладати, укладати інші не заборонені
законом угоди.

У відповідності до ст. 158 ЖК України,
наймач користується жилим приміщенням
у будинку (квартирі), що належить
громадянинові на праві приватної
власності, відповідно до договору
найму жилого приміщення. Договір найму
жилого приміщення укладається між
власником будинку (квартири) і наймачем
у письмовій формі з наступною
реєстрацією у виконавчому комітеті
місцевої Ради народних депутатів або в
органі управління, що ним утворюється.
Договір повинен містити вказівку на
предмет договору, строк, на який він
укладається, визначати права і
обов'язки наймодавця і наймача та інші
умови найму.

Згідно до вимог ст. 162 ЖК України, плата
за користування жилим приміщенням в
будинку (квартирі), що належить
громадянинові на праві приватної
власності, встановлюється угодою
сторін. Плата за комунальні послуги
береться крім квартирної плати за
затвердженими в установленому порядку
тарифами. Строки внесення квартирної
плати і плати за комунальні послуги
визначаються угодою сторін. Наймач
зобов'язаний своєчасно вносити
квартирну плату і плату за комунальні
послуги.

Оскільки між сторонами виникли
правовідносини, які випливають з
договору найму житлового приміщення,
позивач має право звернутися до суду з
позовом про стягнення плата за
користування жилим приміщенням.

Оскільки позивач ОСОБА_1 з зазначеними
вимогами та з зазначених підстав не
зверталася до суду, враховуючі
відсутність спричинення позивачу
майнової (матеріальної) шкоди, в
задоволенні позовних вимог в цій
частині належить відмовити.

Позивачем також заявлені вимоги про
відшкодування моральної шкоди, в
зв'язку з чим, суд приходить до
наступного.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа
має право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав. Моральна шкода полягає … у
душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала в зв'язку із знищенням
або пошкодженням її майна, ушкодженням
здоров'я, протиправної поведінки щодо
неї, тощо.

У відповідності до ст.1166 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини, крім випадків,
встановлених частиною другою цієї
статті.

Оскільки, як зазначалося вище, між
сторонами виникли договірні
правовідносини в зв'язку з наймом
житла, судом не встановлено, що
відповідачами спричинялася
матеріальна шкода позивачці, суд
приходить л переконання, що відсутні і
підстави для стягнення моральної шкоди
тому, в задоволенні вимог в цій частині
також належить відмовити..

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.
10, 60, 88, 213-215 ЦПК України, ст.ст. ст.ст. 759,
1166, 1167 ЦК України, ст.ст. 150, 158, 162 ЖК
України, суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_4 про
відшкодування завданої матеріальної
та моральної шкоди - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

СУДДЯ Д.І.
Городецький