Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Рівненської області в складі:

головуючого - судді Максимчук З.М.,

суддів - Григоренка М.П., Бондаренко Н.В.

при секретарі судового засідання -
Демчук Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні апеляційну скаргу
ОСОБА_1 на рішення Радивилівського
районного суду Рівненської області від
17 квітня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення
аліментів,

В с т а н о в и л а:

Рішенням Радивилівського районного
суду від 17 квітня 2014 року позов ОСОБА_2
до ОСОБА_1 про стягнення аліментів
задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_2 аліменти на утримання
неповнолітньої дочки ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ? частини всіх
видів її заробітку, але не менше ніж 30 %
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку щомісячно починаючи
з 12.03.2014 року і до її повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь
держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60
коп.

Не погодившись з рішенням суду,
ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному
порядку. В апеляційній скарзі зазначає,
що суд неповно з»ясував обставини, що
мають значення для вирішення справи і
прийшов до помилкових висновків, які не
відповідають дійсним обставинам
справи.Вважає рішення суду помилковим
та необгрунтованим, оскільки у
винесеному рішенні ніяким чином не
обгрунтовано встановлення розміру
аліментів саме в розмірі ? всіх видів
заробітку, оскільки справедливим та
законним було б винесення рішення про
стягнення з неї аліментів на утримання
дочки в розмірі ? всіх видів заробітку,
але не менше 30% прожиткового мінімуму
встановленого для дитини відповідного
віку. Тим більше з позивача стягуються
аліменти на її користь на утримання
їхнього малолітнього сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі ? всіх видів
заробітку, але не менше 30% прожиткового
мінімуму встановленого для дитини
відповідного віку. Вважає, що суд не
взяв до уваги важкого матеріального
становища її сім»ї, наявності в неї на
утриманні непрацездатних батьків:
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 та
ОСОБА_6,ІНФОРМАЦІЯ_4, які є пенсіонерами
за віком і потребують лікування та її
матеріальної допомоги та підтримки, що
призвело до винесення незаконного та
несправедливого рішення, яке порушує
її права і перешкоджає виконанню її
обов»язків по утриманню батьків.

________________________________________________________________________
_

Справа № 568/331/14-ц
Головуючий
у 1 інстанції - В.О.Бірук

Провадження № 22-ц/787/1224/2014

Суддя-доповідач - З.М.Максимчук

Зазначає, що вона працює
техпрацівницею в ЗОШ с.Ситне
Радивилівського району Рівненської
області і отримує заробітну плату в
розмірі 1218 гривень і ніяких інших
доходів не має. Стягнення аліментів в
розмірі ? її заробітку поставить її та
її сім»ю за межу бідності і вона
взагалі не зможе забезпечувати свою
дитину, а тим більше надавати допомогу
непрацездатним батькам.

Просить змінити рішення
Радивилівського районного суду від
17.04.2014 року, стягнувши з неї аліменти на
утримання дочки ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_1 в
розмірі ? всіх видів заробітку, але не
менше 30% прожиткового мінімуму
встановленого для дитини відповідного
віку.

Згідно з вимогами частини 1 статті 303
Цивільного процесуального кодексу
України під час розгляду в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, заслухавши
пояснення учасників процесу, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1
перебували в зареєстрованому шлюбі з 04
вересня 1999 року. За час шлюбу у них
народилося двоє дітей: дочка ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_9
Шлюб між ними розірвано рішенням
Радивилівського районного суду від
28.03.2013 року, дочку ОСОБА_5 та сина ОСОБА_4
залишено на проживання і виховання
матері. Рішенням Радивилівського
районного суду від 05.02.2014 року
визначено місце проживання їхньої
дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 із батьком
ОСОБА_2 в АДРЕСА_1. Цим же рішенням суд
вирішив стягувати із нього на користь
ОСОБА_1 аліменти на утримання сина
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7 в розмірі ? частини
всіх видів його заробітку, щомісячно,
але не менше 30% прожиткового мінімуму,
встановленого для дитини відповідного
віку, починаючи з дня набрання рішенням
законної сили і до досягнення сином
повноліття. Позивач звернувся з
позовом до відповідачки про стягнення
аліментів на утримання малолітньої
дочки, оскільки вона добровільно
коштів на її утримання не надає, дочка
перебуває на його повному утриманні., в
частці від її доходу в розмірі 1/2.

Задовольняючи позов та стягуючи з
відповідачки аліменти на утримання
доньки у розмірі ? частини всіх видів її
заробітку, але не менше ніж 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку щомісячно, суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідачка позов визнала та згідна
сплачувати аліменти у вищезазначеному
розмірі.

З таким висновком колегія суддів
погодитись не може, оскільки він не
відповідає обставинам справи та не
ґрунтується на вимогах закону.

Згідно ст. 180 СК України батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 181 СК
України, за рішенням суду кошти на
утримання дитини (аліменти)
присуджуються у частці від доходу її
матері, батька і (або) у твердій
грошовій сумі.

Відповідно до ч.1 ст.183 ЦПК України
частка заробітку (доходу) матері,
батька, яка буде стягуватися як
аліменти на дитину, визначається судом.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідачка позов визнала та
погодилася з таким розміром аліментів.

Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК
України у разі визнання відповідачем
позову суд за наявності для того
законних підстав ухвалює рішення про
задоволення позову. Якщо визнання
відповідачем позову суперечить закону
або порушує права, свободи чи інтереси
інших осіб, суд постановляє ухвалу про
відмову у прийнятті визнання
відповідачем позову і продовжує
судовий розгляд.

Враховуючи, те що батьки
зобов'язані піклуватися та утримувати
своїх дітей (ч.1 ст.180 СК), то, визнання
відповідачкою ОСОБА_1 позову
визнається таким, що суперечить закону,
порушує права та інтереси дітей.

Положеннями ст. 182 СК України
встановлено, що при визначенні розміру
аліментів суд враховує: стан здоров'я
та матеріальне становище дитини; стан
здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів; наявність у
платника аліментів інших дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, дочки, сина; інші обставини, що
мають істотне значення. Мінімальний
розмір аліментів на одну дитину не може
бути меншим, ніж 30 відсотків
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, за винятком
випадків, передбачених статтею 184 СК
України.

Вищевказані положення кореспондуються
з роз'ясненнями зазначеними в п.п. 17, 23
Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 15 травня 2006 року № 3 "Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів", якими також
встановлено, що при визначенні розміру
аліментів суд повинен врахувати стан
здоров'я та матеріальне становище
дитини, стан здоров'я та матеріальне
становище платника аліментів,
наявність у платника аліментів інших
дітей, непрацездатних чоловіка,
дружини, батьків, дочки, сина, інші
обставини, що мають істотне значення.

Максимального розміру аліментів закон
не встановлює.

При визначенні розміру аліментів, які
підлягають стягненню із ОСОБА_1, суд
першої інстанції не врахував наявність
в останньої інших неповнолітніх дітей,
а саме сина ОСОБА_4 ,ІНФОРМАЦІЯ_2,
непрацездатних батьків: ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, які
є пенсіонерами за віком (а.с.36). Як
вбачається з матеріалів справи, з
позивача стягуються аліменти на
користь ОСОБА_1 на утримання їхнього
малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2
в розмірі ? всіх видів заробітку, але не
менше 30% прожиткового мінімуму
встановленого для дитини відповідного
віку.

З огляду на вищезазначене, визнання
відповідачкою позову суперечить
закону, порушує права та законні
інтереси сторін, а також інтереси
їхньої неповнолітньої дитини -сина
ОСОБА_4, то колегія суддів вважає, що
судом першої інстанції було
неправомірно прийнято таке визнання
відповідачем позову та ухвалено
рішення про задоволення позовних вимог
ОСОБА_2 у повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів
справи, відповідачка має постійний
дохід - вона працює у відділі освіти
Радивилівської районної державної
адміністрації та її середня заробітна
плата за період з жовтня 2013 року по
березень 2014 року становить 1497 грн 99
коп.(а.с.21).

Сума прожиткового мінімуму на 2014 рік
встановлена Законом України «Про
Державний бюджет України на 2014 рік» від
16 січня 2014 року для дітей віком від 6 до
18 років з 1 січня - 1286 гривень, з 1 липня -
1320 гривень, з 1 жовтня 1373 гривні; для
працездатних осіб становить - 1 218
гривень, з 1 липня - 1 250 гривень, з 1
жовтня - 1 301 гривня.

З урахуванням викладеного, апеляційний
суд вважає, що розмір аліментів на
утримання дитини, який підлягає
стягненню з відповідачки повинен
становити 1/4 частку її заробітної плати
(доходу), що з урахуванням розміру його
середньої заробітної плати буде
становити 374 грн. 50 коп. При цьому
апеляційний суд враховує, що цей розмір
менше прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, але відповідно до
положень ст. 180 СК України батько також
повинен нести витрати по утриманню
дитини.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції
про права дитини, ратифікованої
Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 р.,
частин 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу
України, під час вирішення будь-яких
питань щодо дітей, суд повинен виходити
з якнайкращого забезпечення,
максимально можливого урахування
інтересів дитини.

Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН
про права дитини від 20 листопада 1989
року, яка ратифікована Постановою
Верховної Ради України № 789-Х1І від 27
лютого 1991 року та набула чинності для
України 27 вересня 1991 року, держава
визнає право кожної дитини на рівень
життя, необхідний для фізичного,
розумового, духовного, морального і
соціального розвитку дитини. Батьки
або інші особи, які виховують дитину,
несуть основну відповідальність за
забезпечення в межах своїх здібностей
і фінансових можливостей умов життя,
необхідних для розвитку дитини.

З урахуванням викладеного, апеляційний
суд вважає, що рішення суду від 17 квітня
2014 року в частині стягнення аліментів
на утримання дитини підлягає зміні і з
відповідачки на користь позивача
належить стягнути на утримання дитини
щомісячно аліменти у розмірі ? частини
всіх видів її заробітку, але не менше
ніж 30 % прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку щомісячно
починаючи з 12.03.2014 року і до її
повноліття.

В частині розподілу судових витрат
рішення суду не оскаржувалось.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК
України, колегія суддів, -

вирішила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Радивилівського районного
суду Рівненської області від 17 квітня
2014 року у цій справі в частині
визначення розміру стягнення
аліментів змінити.

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_8,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1,
жительки с.Ситне Радивилівського
району Рівненської області, на користь
ОСОБА_2 аліменти на утримання
неповнолітньої дочки ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ? частини всіх
видів її заробітку, але не менше ніж 30 %
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку щомісячно починаючи
з 12.03.2014 року і до її повноліття.

В частині стягнення з ОСОБА_1 на
користь держави судового збору в
розмірі 243,60 грн. рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржене до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня проголошення.

Головуючий:
З.М.Максимчук

Судді:
М.П.Григоренко

Н.В.Бондаренко