Справа № 369/1549/14-ц
Провадження № 2/369/1171/14
04.06.2014 року Києво-Святошинський
районний суд Київської області в
головуючої судді
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві справу за позовом
ОСОБА_1, яка діє в інтересах
недієздатної ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4
про стягнення боргу за договором
позики в порядку спадкування,
У лютому 2014 року позивачі ОСОБА_1, яка
діє в інтересах недієздатної ОСОБА_2, і
ОСОБА_3 звернулись до суду із позовом до
ОСОБА_4 про стягнення боргу за
договором позики в порядку
спадкування, посилаючись на те, що вона,
ОСОБА_1, є опікуном недієздатної ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією
рішення Ставищенського районного суду
Київської області від 22 липня 2013 року.
Спадкодавець ОСОБА_5, яка доводилась
матір»ю ОСОБА_2, померла ІНФОРМАЦІЯ_2
року, що підтверджується копією
свідоцтва про народження ОСОБА_2 і
копією свідоцтва про смерть ОСОБА_5.
Майно спадкодавця ОСОБА_5 успадкували
за заповітом ОСОБА_3 і за законом
ОСОБА_2. Ці обставини вбачаються з копій
свідоцтв про право на спадщину за
заповітом на його, ОСОБА_3, ім»я, і за
законом на ім»я ОСОБА_2. За свого життя
спадкодавець ОСОБА_5 22 серпня 2009 року
позичила ОСОБА_4, яка на той час мала
прізвище ОСОБА_4, 20 000 грн.. ОСОБА_4
зобов»язалась повернути ОСОБА_5 цей
борг протягом двох років, тобто до 22
серпня 2011 року. Станом на 28 квітня 2012
року вона повернула ОСОБА_5 10 000 грн., і
залишок боргу становить на даний час 10
000 грн.. Право на отримання залишку
боргу ОСОБА_4 перед спадкодавцем ОСОБА_5
має він, спадкоємець за заповітом
ОСОБА_3, та ОСОБА_2, яка отримала
свідоцтво про право на спадщину на ?
частину спадкового майна у порядку ст.
1241 ЦК України-право на обов»язкову
частку у спадщині, тобто кожен з них має
право на спадкування ? частини залишку
боргу.

Враховуючи викладене, позивачі ОСОБА_1,
яка діє в інтересах недієздатної
ОСОБА_2, і ОСОБА_3 просили стягнути з
ОСОБА_4 борг в розмірі по 5000 грн. кожному
в порядку спадкування за законом і за
заповітом.

У судовому засіданні позивачі ОСОБА_1,
яка діє в інтересах недієздатної
ОСОБА_2, і ОСОБА_3 позовні вимоги
підтримали і просили позов
задовольнити. У судовому засіданні
представник відповідача ОСОБА_4 позов
не визнав і заперечував проти його
задоволення.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які
беруть участь у справі, дослідивши
письмові докази, дійшов висновку, що
позов підлягає задоволенню з наступних
підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 22
серпня 2009 року відповідач ОСОБА_4 (на
час видачі боргової розписки прізвище
ОСОБА_4) взяла у борг гроші в сумі 20 000
грн. строком на 24 місяці у ОСОБА_5, про що
видала боргову розписку.

ОСОБА_6 і ОСОБА_4 зареєстрували шлюб 12
листопада 2011 року, і прізвище після
реєстрації шлюбу відповідачки ОСОБА_4,
що підтверджується копією свідоцтва
про шлюб серії НОМЕР_1, виданого
виконавчим комітетом Боярської
міської ради Києво-Святошинського
району Київської області.

Як пояснили в судовому засіданні
позивачі ОСОБА_1 і ОСОБА_3 відповідач
ОСОБА_4 повернула борг в розмірі 10 000
грн. і залишок неповернутого боргу за
договором позики складає 10 000 грн..

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_5 померла, що
підтверджується копією свідоцтва про
смерть серії НОМЕР_2, виданого 30
листопада 2012 року відділом державної
реєстрації актів цивільного стану
Ставищенського районного управління
юстиції у Київській області. 27 травня
2013 року ОСОБА_3 звернувся до
Ставищенської районної державної
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини після смерті його
тітки ОСОБА_5 в порядку спадкування за
заповітом. 28 серпня 2013 року опікун
ОСОБА_2 ОСОБА_1 звернулась із заявою до
Ставищенської районної державної
нотаріальної контори про прийняття
спадщини після смерті її матері ОСОБА_5
в порядку спадкування за законом.
Рішенням Ставищенського районного
суду Київської області від 22 липня 2013
року, яке набрало законної сили, в
справі за заявою ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2, заінтересована особа орган
опіки і піклування Ставищенської
селищної ради, про визнання особи
недієздатною, заяву задоволено і
визнано ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку
та жительку АДРЕСА_1, недієздатною і
встановлено опіку над ОСОБА_2,
призначивши її опікуном ОСОБА_1. За
життя ОСОБА_5 14 серпня 2009 року склала
заповіт, згідно якого на випадок своєї
смерті зробила таке розпорядження: все
своє майно, де б воно не було та з чого б
воно не складалось, і взагалі все те, що
буде належати їй на день смерті і на що
вона за законом матиме право, заповіла
ОСОБА_3. Дані обставини підтверджуються
копією спадкової справи Ставищенської
районної державної нотаріальної
контори Київської області на майно
померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_5.

Згідно вимог ст. 1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов»язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців). За правилами
ст. 1218 ЦК України до складу спадщини
входять усі права та обов»язки, що
належали спадкодавцеві на момент
відкриття спадщини і не припинилися
внаслідок його смерті. Відповідно до
вимог ст. 1261 ЦК України у першу чергу
право на спадкування за законом мають
діти спадкодавця, у тому числі зачаті
за життя спадкодавця та народжені
після його смерті, той з подружжя, який
його пережив, та батьки. Згідно вимог
ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте
розпорядження фізичної особи на
випадок своєї смерті. Відповідно до
вимог ст. 1235 ЦК України заповідач може
призначити своїми спадкоємцями одну
або кілька фізичних осіб, незалежно від
наявності у нього з цими особами
сімейних, родинних відносин, а також
інших учасників цивільних відносин.
Згідно вимог ст. 1241 ЦК України
малолітні, неповнолітні, повнолітні
непрацездатні діти спадкодавця
спадкують, незалежно від змісту
заповіту, половину частки, яка належала
б кожному з них у разі спадкування за
законом (обов»язкова частка).
Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України
спадкоємець за заповітом чи законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її. Спадкоємець, який постійно
проживав разом із спадкодавцем на час
відкриття спадщини, вважається таким,
що прийняв спадщину, якщо протягом
строку, встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї. Малолітня, неповнолітня,
недієздатна особа, а також особа,
цивільна дієздатність якої обмежена,
вважаються такими, що прийняли
спадщину, крім випадків, встановлених
частинами другою-четвертою статті 1273
Цивільного кодексу України. Відповідно
до вимог ст. 1046 ЦК України за договором
позики одна сторона (позикодавець)
передає у власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов"язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.
Згідно вимог ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов"язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій же сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій же
кількості, такого ж роду та такої ж
якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку,
встановлені договором. Відповідно до
вимог п. 3 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у
зобов»язанні може бути замінений іншою
особою внаслідок правонаступництва.
Згідно вимог ч. 2 ст. 608 ЦК України
зобов»язання припиняється смертю
кредитора, якщо воно є нерозривно
пов»язаним з особою кредитора.

У вказаному зобов»язанні за договором
позики смерть позикодавця ОСОБА_5 не
призводить до припинення зобов»язання,
і в такому разі відбувається перехід
прав і обов»язків (спадщини) від
фізичної особи, яка померла
(спадкодавця), до інших
осіб-спадкоємців, в даному випадку
спадкоємця в порядку спадкування за
заповітом ОСОБА_3 і спадкоємця в
порядку спадкування за законом
(обов»язкова частка) ОСОБА_2, інтереси
якої представляє її опікун ОСОБА_1.

Як пояснили позивачі в судовому
засіданні, відповідачка ОСОБА_4 до
даного часу борг в розмірі 10 000 грн.
добровільно не повернула.

Відповідно до вимог ст. 1050 ЦК України
якщо позичальник не повернув суму
позики, він зобов"язаний сплатити
грошову суму відповідно до статті 625 ЦК
цього Кодексу. Згідно вимог ст. 625 ЦК
України боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов"язання.

Враховуючи викладене, суд дійшов
висновку, що ОСОБА_4 не виконує належним
чином взяті зобов"язання по поверненню
коштів за договором позики, а тому
позов підлягає задоволенню і з
відповідача на користь позивачів слід
стягнути 10 000 грн. суми боргу, а саме
слід стягнути з ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_1, що є опікуном ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, і діє в її інтересах, 5000
грн. суми боргу за договором позики в
порядку спадкування за законом, і
стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 5000
грн. суми боргу за договором позики в
порядку спадкування за заповітом.

Також з відповідача ОСОБА_4 на користь
позивача ОСОБА_3 слід стягнути
відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України
понесені витрати по сплаті судового
збору в розмірі 243 грн. 60 коп..

Керуючись ст. ст. 512, 608, 625, 1046, 1049, 1050, 1216,
1218, 1233, 1235, 1241, 1261, 1268 ЦК України, ст. ст. 60,
88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_1, що є опікуном ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, і діє в її інтересах, 5000
грн. суми боргу за договором позики в
порядку спадкування за законом.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 5000
грн. суми боргу за договором позики в
порядку спадкування за заповітом.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3
понесені витрати по сплаті судового
збору в розмірі 243 грн. 60 коп..

Рішення суду може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Київської області через
Києво-Святошинський районний суд
Київської області шляхом подання
апеляційної скарги в 10-денний строк з
дня проголошення рішення суду або
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення в разі відсутності
в судовому засіданні осіб, які брали
участь у справі, під час проголошення
судового рішення.

Суддя
Ковальчук Л.М.