Номер провадження: 22-ц/785/3736/14
Номер справи місцевого суду: 522/2301/13
Головуючий у першій інстанції Єршова
Доповідач Сидоренко І. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.04.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі: головуючого
судді - Сидоренко І.П., суддів -
Погорєлової С.О., Цюри Т.В., при
секретарі - Колмакові В.І., розглянувши
у відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
Приморського районного суду м.Одеси
від 05лютого 2014року по справі за позовом
КП «ЖКС «Порто-Франковський» до ОСОБА_2
про стягнення заборгованості за
житлово-комунальні послуги, -

встановила:

29 січня 2013р. КП «ЖКС
«Порто-Франківський» звернувся до суду
з позовом про стягнення заборгованості
за житлово-комунальні послуги.
Остаточно уточнивши позовні вимоги,
позивач просив суд стягнути з ОСОБА_2
заборгованість за житлово-комунальні
послуги у розмірі 2441грн.70коп. та судові
витрати у розмірі 229грн.40коп. (а.с.192).

В обґрунтування позовних вимог,
представник позивача послався на те, що
відповідач зареєстрований та проживає
в квартирі АДРЕСА_1, вказаний будинок
обслуговується КП «ЖКС
«Порто-Франківський». Позивач свої
обов'язки виконувало в повному обсязі,
але відповідач несвоєчасно та не в
повному обсязі вносить оплату за
надані послуги, у зв'язку з чим
утворилась заборгованість в розмірі
2441грн.70коп.(а.с.4, 108-111, 192).

Відповідач позов не визнав.

Рішенням суду від 05 лютого 2014р. позов КП
«ЖКС «Порто-Франківський» задоволений.
Суд стягнув з ОСОБА_2 на користь КП ЖКС
«Порто-Франківський» заборгованість
за надані житлово-комунальні послуги у
розмірі 2441грн.70коп. та судові витрати
по сплаті судового збору у розмірі
229грн.40коп. (а.с.197-199).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставиться
питання про скасування рішення суду та
постановлення нового рішення про
відмову у позовних вимогах КП «ЖКС
«Порто-Франківський», посилаючись на
те, що судом порушені норми
матеріального та процесуального права,
не враховані всі обставини по справі
(а.с.208-213).

Справа розглянута у відсутності
представника позивача, який був
належним чином повідомлений про
слухання справи в судовому засіданні
апеляційної інстанції.

Колегія суддів, заслухав
суддю-доповідача, ОСОБА_2, вивчивши
матеріали справи в межах доводів
апеляційної скарги, вважає, що
апеляційна скарга не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд 1 інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Судом першої інстанції були
встановлені факти і відповідні їм
правовідносини, які виникли між
сторонами.

Відповідач ОСОБА_2 є основним наймачем
квартири за адресою: АДРЕСА_1. Особовий
рахунок за № НОМЕР_1 відкрито на
ОСОБА_2(а.с.8,52).

Будинок АДРЕСА_1 обслуговується КП «ЖКС
«Порто-Франківський» відповідно до
рішення Одеської міської ради за №1173-V
від 05 квітня 2007р. та додатку до рішення
виконавчого комітету Одеської міської
ради за №1212 від 28 жовтня 2008р.

Відповідно до п.п.1.3., 4.1. Порядку
визначення виконавця
житлово-комунальних послуг у житловому
фонді, затвердженому наказом
Державного комітету України з питань
житлово-комунального господарства №60
від 25 квітня 2005р. і зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 19 травня
2005р. №541/10821, виконавцем
житлово-комунальних послуг може бути
суб'єкт господарювання, предметом
діяльності якого є надання відповідних
житлово-комунальних послуг і який може
забезпечити виконання зобов'язань,
визначених у ч. 2 ст. 21 Закону України
«Про житлово-комунальні послуги».
Виконавець житлово-комунальних послуг
визначається органами місцевого
самоврядування, крім випадків коли
власник (власники) житлових будинків
бажає (бажають) визначити виконавця
житлово-комунальних послуг самостійно.

Згідно з п.7 Правил користування
приміщеннями житлових будинків та
прибудинковими територіями,
затверджених постановою Кабінетом
Міністрів України № 572 від 08 жовтня 1992р.
власники та наймачі (орендарі) квартири
зобов'язані укласти договір на надання
житлово-комунальних послуг,
підготовлений виконавцем відповідно
до типового договору, оплачувати
надані житлово-комунальні послуги у
строки, встановлені договором або
законом.

Судом встановлено, що КП «ЖКС
«Порто-Франківський» надає
житлово-комунальні послуги до
зазначеного будинку, однак ОСОБА_2
відмовляється укладати договір про
надання житлово-комунальних послуг з
КП «ЖКС «Порто-Франківський», оскільки
вважає, що послуги не надаються
належним чином.

Основні засади організаційних,
господарських відносин, що виникають у
сфері надання та споживання
житлово-комунальних послуг між
виконавцями і споживачами, а також їхні
права та обов'язки визначено у Законі
України "Про житлово-комунальні
послуги".

Відповідно до ч.2,3,4 ст.19 Закону України
"Про житлово-комунальні послуги"
учасниками відносин у сфері
житлово-комунальних послуг є: власник,
споживач, виконавець, виробник.
Виробник послуг може бути їх
виконавцем. Особливими учасниками
відносин у сфері житлово-комунальних
послуг є балансоутримувач та
управитель, які залежно від
цивільно-правових угод можуть бути
споживачем, виконавцем або виробником.

Пунктом 1 частини 1 статті 20 Закону
України "Про житлово-комунальні
послуги" передбачене право споживача
одержувати вчасно та відповідної
якості житлово-комунальні послуги
згідно із законодавством та умовами
договору на надання
житлово-комунальних послуг, при цьому
такому право прямо відповідає
визначений пунктом 5 частини 3 статті 20
цього Закону обов'язок споживача
оплачувати житлово-комунальні послуги
у строки, встановлені договором або
законом.

Відповідно до ст. ст.7,13 Закону України
"Про житлово-комунальні послуги" до
повноважень органів місцевого
самоврядування у сфері
житлово-комунальних послуг належить,
зокрема, встановлення цін/тарифів на
житлово-комунальні послуги відповідно
до закону; визначення виконавця
житлово-комунальних послуг відповідно
до цього Закону в порядку,
затвердженому центральним органом
виконавчої влади з питань
житлово-комунального господарства.

Залежно від функціонального
призначення житлово-комунальні
послуги поділяються на: комунальні
послуги (централізоване постачання
холодної та гарячої води,
водовідведення, газо-та
електропостачання, централізоване
опалення, а також вивезення побутових
відходів тощо); послуги з утримання
будинків і споруд та прибудинкових
територій (прибирання внутрішньо
будинкових приміщень та прибудинкової
території, санітарно-технічне
обслуговування, обслуговування
внутрішньобудинкових мереж, утримання
ліфтів, освітлення місць загального
користування, поточний ремонт,
вивезення побутових відходів тощо);
послуги з управління будинком,
спорудою або групою будинків
(балансоутримання, укладення договорів
на виконання послуг, контроль
виконання умов договору тощо); послуги
з ремонту приміщень, будинків, споруд
(заміна та підсилення елементів
конструкцій та мереж, їх реконструкція,
відновлення несучої спроможності
несучих елементів конструкцій тощо).

Статтями 20, 21 Закону визначені
обов'язки споживача та виконавця
житлово-комунальних послуг. Зокрема,
обов'язком споживача є укладення
договору на надання
житлово-комунальних послуг,
підготовленого виконавцем на основі
типового договору, а також оплата
житлово-комунальних послуг у строки,
встановлені договором або законом, а
обов'язком виконавця - надання послуг
вчасно та відповідної якості згідно із
законодавством та умовами договору, а
також підготовка та укладення зі
споживачем договору про надання
житлово-комунальних послуг з
визначенням відповідальності за
дотриманням умов його виконання згідно
з типовим договором.

Відповідно до ст. 25 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги" управитель
зобов'язаний забезпечувати
експлуатацію будинку, споруди,
житлового комплексу або комплексу
будинків і споруд та об'єктів
благоустрою, розташованих на
прибудинкових територіях, згідно з
умовами укладених договорів,
стандартами, нормативами, нормами і
правилами; вимагати своєчасної і в
повному обсязі оплати наданих
житлово-комунальних послуг від
споживачів.

Із матеріалів справи вбачається, що між
сторонами відсутній письмовий договір
про надання житлово-комунальних
послуг, проте такі послуги відповідачу
надавалися, а відповідач їх приймав та
оплачував не в повному обсязі.

Таким чином, відсутність відповідного
договору між споживачем
житлово-комунальних послуг та їх
виконавцем не є підставою для відмови у
стягненні заборгованості з оплати
житлово-комунальних послуг, оскільки
згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні
права та обов'язки виникають також із
дій осіб, які породжують ці права та
обов'язки, і такою дією є реальне
надання послуг та їх отримання
відповідачем.

Ураховуючи викладене, колегія суддів
дійшла до висновку про те, що не
укладення відповідачем договору про
надання послуг не звільняє його від
обов'язку оплатити отримані послуги.

Відповідно до ст. 68 ЖК України, наймач
(власник) квартири зобов'язаний
сплачувати комунальні послуги
щомісяця.

Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно з положеннями ст.179 ЖК України та
ст.10 Закону України "Про приватизацію
державного житлового фонду"
користування будинками (квартирами)
державного і громадського житлового
фонду та їх утримання здійснюється за
рахунок коштів власників згідно діючих
Правил користування приміщеннями
жилих будинків прибудинковими
територіями.

За змістом п.17 „Правил користування
приміщеннями житлових будинків і
прибудинковими територіями", що
затверджені постановою Кабінету
Міністрів України № 572 від 08 жовтня
1992р., передбачено, що власники (наймачі)
квартир зобов`язані оплачувати надані
житлово-комунальні послуги
встановлені договором або законом.
Наймачі квартир (кімнат) вносять плату
за найом житла, розмір якої
встановлюється Кабінетом Міністрів
України. Ці платежі і платежі за
комунальні та інші послуги власниками
квартир, наймачами і орендарями
вносяться щомісяця не пізніше 10 числа
наступного місяця, якщо договором не
встановлено інші строки.

Закон України «Про житлово-комунальні
послуги» від 24 червня 2004р. відносить до
таких і послуги з утримання будинків і
споруд та прибудинкових територій.

Згідно наданих позивачем розрахунків,
починаючи з 01 лютого 2010р. по 01лютого
2013р. ОСОБА_2 не в повному обсязі вносив
плату за житлово-комунальні послуги, у
зв'язку з чим утворилася
заборгованість у розмірі 2441грн.70коп.
(а.с.133,134-162).

Відповідно до положень ст. 18 Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги» у разі порушення виконавцем
умов договору споживач має право
викликати його представника для
складення та підписання акта-претензії
споживача, в якому зазначаються строки,
види, показники порушень тощо.

Відповідач не надав ні суду першої
інстанції, ні суду апеляційної
інстанції доказів належного виконання
ним обов'язку по сплаті за спожиті
житлово-комунальні послуги, а також на
підтвердження надання послуг
неналежної якості відповідно до ст. 18
Закону України «Про житлово-комунальні
послуги».

Відповідно до п.п.1 п. «а» ч. 1 ст. 28 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні» до відання виконавчих органів
сільських, селищних, міських рад
належить встановлення в порядку і
межах, визначених законодавством,
тарифів на побутові, комунальні (крім
тарифів на теплову енергію,
централізоване водопостачання та
водовідведення, які встановлюються
національною комісією, що здійснює
державне регулювання у сфері
комунальних послуг), транспортні та
інші послуги.

Судом встановлено, що тарифи за
житлово-комунальні послуги, які були
затверджені рішенням виконавчого
комітету Одеської міської ради від 28
жовтня 2008р. № 1212 в подальшому не
змінювалися та економічно
необґрунтованими в установленому
законом порядку не визнавались.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку про
стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за
житлово-комунальні послуги в розмірі
2441грн.70коп. на користь позивача.

ОСОБА_2 не надав суду доказів на
підтвердження відсутності у позивача
права на отримання плати за
житлово-комунальні послуги.

Докази звернення відповідача в
установленому законодавством порядку
з претензіями до позивача щодо
незабезпечення надання якісних
позивачем житлово-комунальних послуг
чи не надання позивачем взагалі таких
послуг, не отримання відповідачем
таких послуг та стосовно отримання
таких послуг відповідачем від інших
осіб і оплати відповідачем за отримані
послуги іншим особам, у матеріалах
справи відсутні та суду апеляційної
інстанції також не були надані.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи викладене судова колегія
вважає, що позивачем доведено
обставини, якими він обґрунтовував
свої позовні вимоги, а відповідачем не
доведено обставин своїх заперечень.

Не знайшли свого підтвердження і
доводи апелянта щодо неврахування
судом першої інстанції ухвали
Приморського районного суду м. Одеси
від 25 жовтня 2012р., що набрала законної
сили, якою заборонено нараховувати на
споживача комунальні тарифі, якщо
споживачем не підписаний договір
послуг із-за того, що ці послуги не
надаються.

Як вбачається з матеріалів справи 25
жовтня 2012р. Приморським районним судом
міста Одеси була постановлена ухвала
про скасування судового наказу від 28
вересня 2012р. про стягнення в
солідарному порядку з ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь КП «ЖКС
«Порто-Франківський» заборгованості
по оплаті за житлово-комунальними
послугами в сумі 5787грн.79коп. та
роз'яснено заявнику його право на
звернення з тією самою вимогою до суду
у позовному порядку (а.с.186).

Не спроможними є вимоги апелянта
ОСОБА_2 щодо визнання того, що КП «ЖКС
«Порто-Франковський» не виконує свої
обов'язки відповідно до рішення
Одеського виконкому №1212 від 28 жовтня
2008р, оскільки ОСОБА_2 в даній справі
взагалі не звертався з будь-якими
позовними вимогами. Тому не може
просити в апеляційній скарзі про
задоволення його вимог.

Доводи апелянта ОСОБА_2 відносно
аварійного стану будинку і квартири, в
якій мешкає ОСОБА_2, спростовуються
технічним висновком на а.с.56-58, в якому
вказано, що аварійних конструкцій на
час обстеження не встановлено.
Вказаним висновком встановлено, що при
необхідності слід виконати деякі
ремонтні роботи в будинку і в квартирі
ОСОБА_2 Але це ні є підставою для
відмови у задоволені позову.

Згідно листа Приморської районної
адміністрації № Д-1767 від 30 липня 2013року
будинок АДРЕСА_1 в списках ветхих і
аварійних не значиться, а виходом на
місто встановлено, що в квартирі в якій
мешкає ОСОБА_2, тривалий час не
здійснюється ремонт, основні
конструктивні елементи знаходяться в
технічно задоволеному стані, що
капітальний ремонт на 2013рік не
заплановано (а.с.124).

ОСОБА_2 не позбавлений можливості
звернутися до суду з відповідним
позовом до КП «ЖКС
«Порто-Франковський» про захист своїх
порушених прав, якщо він вважає, що вони
порушені.

Інші доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують.

Судова колегія вважає, що суд першої
інстанції повно і всебічно дослідив і
оцінив обставини по справі, надані
сторонами докази, правильно визначив
юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює,
а доводи апеляційної скарги суттєвими
не являються і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 303,304, 307, 315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Приморського районного суду м.
Одеси від 05лютого 2014року - залишити без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга може бути подана
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили ухвалою апеляційного
суду шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:
І.П.Сидоренко

Судді:
Т.В.Цюра

С.О.Погорєлова