АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Провадження №22-ц/792/555/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2014 року
м.Хмельницький

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької
області

у складі: головуючої -
судді Федорової Н.О.,

суддів -
Карпусь С.А., Матковської Л.О.,

при
секретарі - Терлич А.В.,

з участю:
представника позивача - ОСОБА_1,

відповідача
- ОСОБА_2,

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Хмельницького міськрайонного суду
Хмельницької області від 16 січня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_2 про стягнення вартості
оплачених житлово-комунальних послуг,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року ОСОБА_3 звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення
половини вартості житлово-комунальних
послуг. В обґрунтування позову
зазначила, що 27 травня 1995 року між ними
було укладено шлюб. Під час шлюбу вони
придбали квартиру АДРЕСА_1. Кожен є
власником ? її частини. 15 лютого 2007 року
шлюб між ними було розірвано. Після
цього відповідач періодично проживав у
зазначеній квартирі, однак витрат по її
утриманню не здійснював. За період з
липня 2010 року по липень 2013 року нею було
сплачено: квартирна плата - 2 789 грн. 49
коп., опалення - 6 600 грн. 27 коп., природний
газ - 597 грн. 37 коп., електроенергія - 4 760
грн. 71 коп., водопостачання та
водовідведення - 2 193 грн. 70 коп., а всього
16 941 грн. 54 коп. А тому, просила суд
стягнути з останнього за вказаний
період половину вартості оплачених нею
житлово-комунальних послуг в розмірі 8
470 грн. 77 коп.

Рішенням Хмельницького міськрайонного
суду Хмельницької області від 16 січня
2014 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 ?
частину сплачених житлово-комунальних
послуг, які були понесені у зв'язку із
утриманням квартири АДРЕСА_1 в сумі 4 694
грн. 87 коп. Вирішено питання про судові
витрати.

Непогоджуючись з таким рішенням,
позивачка в апеляційній скарзі просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення,
яким повністю задовольнити позовні
вимоги. Вважає, що під час розгляду
справи у суді першої інстанції мали
місце неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, неправильне
застосування норм матеріального і
порушення норм процесуального права,
що потягло за собою ухвалення
незаконного та необґрунтованого
рішення.

Зазначає, що висновок суду першої
інстанції про те, що ОСОБА_2 не проживав
у належній йому квартирі у період, за
який позивачка просить стягнути
половину вартості житлово-комунальних
послуг, не відповідає обставинам
справи, оскільки свідоцтво про
одруження з іншою жінкою та довідка про
склад сім'ї, цього не підтверджують.

Окрім того, вважає, що суд першої
інстанції не врахував того, що
відповідач визнав позов в сумі 6 514 грн.
68 коп., не виніс у зв'язку з цим
відповідної ухвали, що також потягло
винесення незаконного рішення.

У судовому засіданні представник
позивачки ОСОБА_1 підтримав апеляційну
скаргу з мотивів, які в ній зазначені.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні
заперечив проти апеляційної скарги та
пояснив, що після розлучення у 2007 році з
позивачкою проживає в АДРЕСА_2.
Житлово-комунальні послуги по
обслуговуванню належної йому в
м.Хмельницькому квартири не отримує,
так як нею не користується, а тому позов
не визнає.

Заслухавши доповідача, пояснення
учасників процесу, ознайомившись з
матеріалами справи, перевіривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 213, 214 ЦПК України
рішення повинно бути законним та
обґрунтованим та відповідати на
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
якими доказами вони підтверджуються;
чи є інші фактичні дані, які мають
значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

У відповідності до ч.1 ст. 308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Відповідно до ч.3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
та заперечень.

Давши належну оцінку доказам у
справі, суд першої інстанції
обґрунтовано частково задовольнив
позовні вимоги, а в інших вимогах
відмовив.

Судом правильно встановлені
фактичні обставини справи, дана їм
правильна оцінка, а його висновки
узгоджуються з матеріалами справи і
відповідають закону.

Встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на
праві спільної часткової власності на
підставі договору купівлі-продажу від
13 грудня 2002 року належить квартира
АДРЕСА_1. В даній квартирі
зареєстровані: позивачка ОСОБА_3 та
спільні діти сторін - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідач з 15 квітня 2009 року
перебуває у шлюбі з ОСОБА_6,
зареєстрований та проживає разом з
дружиною та їх спільною дитиною по
АДРЕСА_2

За період з липня 2010 року по липень
2013 року ОСОБА_2 не ніс витрат по
утриманню належної йому квартири в
м.Хмельницькому.

ОСОБА_3 за даний період за
утримання будинку та прибудинкової
території було сплачено - 2 789 грн. 49
коп., за теплопостачання - 6 600 грн. 27
коп., за спожитий газ - 597 грн. 37 коп., за
спожиту електроенергію - 4 760 грн. 71 коп.,
за водопостачання та водовідведення - 2
193 грн. 70 коп.

Вказані обставини
підтверджуються даними: договору
купівлі-продажу (а.с. 7), довідки від
13.04.2013 року за № 889 ЖЕК № 1 (а.с. 13),
свідоцтв про народження дітей (а.с.11, 12),
свідоцтва про шлюб (а.с.43), довідки
Віньковецької селищної ради від 20.12.2013
року за № 2881 (а.с. 42), виписок по рахунках
(а.с. 15 - 25).

Відповідно до ст. 322 ЦК України
власник зобов'язаний утримувати майно,
що йому належить, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Статтею 66 Житлового кодексу України
в редакції із змінами, внесеними
Законом України "Про внесення змін і
доповнень до Житлового кодексу
Української РСР" від 06.05.93 N 3187-XII,
встановлено, що плата за користування
житлом обчислюється, виходячи із
загальної площі квартири. Відповідно
до вимог зазначеної статті
калькуляційною одиницею є 1 кв. м
загальної площі.

Виходячи з аналізу даної норми,
квартирна плата - це плата не за площу,
яку займає мешканець, а плата за
утримання житла. Утримання житла - це
комплекс робіт, спрямованих на
створення необхідних умов для
проживання людей і забезпечення
збереження житлових будівель та
технічного обладнання.

Отже, відповідач, який є
співвласником квартири, незалежно від
проживання в ній, зобов'язаний брати
участь в її утриманні.

За таких обставин, суд першої
інстанції дійшов до правильного
висновку про стягнення з останнього в
межах заявлених позовних вимог
половини вартості сплаченої
позивачкою квартирної плати за
утримання квартири в розмірі 1 394 грн. 74
коп. (2 789 грн. 49 коп. : 2).

Відповідно до ст. 67 ЖК України плата
за комунальні послуги (водопостачання,
газ, теплова енергія та інші послуги)
береться крім квартирної плати за
затвердженими в установленому порядку
тарифами.

Пунктом 21 Правил надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 21.07.2005, № 630 визначено, що у разі
відсутності у квартирі (будинку
садибного типу) та на вводах у
багатоквартирний будинок засобів
обліку води і теплової енергії плата за
надані послуги справляється згідно з
установленими нормативами (нормами)
споживання: з централізованого
опалення - з розрахунку за 1 кв. метр
(куб. метр) опалюваної площі (об'єму)
квартири (будинку садибного типу) та
додатково за перевищення
розрахункової потужності приладів
опалення (радіаторів) згідно із
законодавством.

Враховуючи вищевикладені норми та
встановлені судом першої інстанції
обставини, які ніким оспорені не були,
зокрема те, що у квартирі відсутні
засоби обліку теплової енергії та те,
що така послуга надавалась з
розрахунку загальної площі квартири,
висновки про те, що сплачені позивачем
суми, відповідно до частки у праві
власності в межах позовних вимог
повинні бути відшкодовані
відповідачем в розмірі 3 300 грн. 13 коп.
(6600 грн. 27 коп. : 2) є також правильними.

Відповідно до ч.2 ст. 32 Закону України
«Про житлово-комунальні послуги» від
24.06.2004 року № 1875-IV розмір плати за
комунальні послуги розраховується
виходячи з розміру затверджених
цін/тарифів та показань засобів обліку
або за нормами, затвердженими в
установленому порядку.

Споживачем згідно даного Закону
визначено фізичну чи юридичну особу,
яка отримує або має намір отримати
житлово-комунальну послугу.

Як вбачається із встановлених
судом обставин справи, відповідач у
період з 1 липня 2010 року по 1 липня 2013
року у квартирі, співвласником якої він
є, не проживав. Позивачка в даний період
проживала у квартирі та отримала
послуги, згідно показань приладів
обліку, з природного газу - на 597 грн. 37
коп., з електроенергії - на 4 760 грн. 71
коп., з водопостачання та
водовідведення - на 2 193 грн. 70 коп.

Отже, суд першої інстанції дійшов до
правильного висновку про відмову у
позові в частині стягнення з
відповідача половини вартості
оплачених позивачкою послуг за спожиті
природній газ, електроенергію та воду
за вказаний період, оскільки він не був
їх споживачем.

Доводи апеляційної скарги про те, що
ОСОБА_2 проживав у квартирі та був
споживачем послуг не заслуговують на
увагу, оскільки такі не підтверджені
жодним належним та допустимим доказом.
Натомість, відповідно до даних довідки
Віньковецької селищної ради від 20.12.2013
року за № 2881 (а.с. 42) відповідач з 15
квітня 2009 року перебуває у шлюбі з
ОСОБА_6, зареєстрований та проживає
разом з дружиною та їх спільною дитиною
по АДРЕСА_2

Оскільки відповідач позов не визнав,
що вбачається з його письмових
заперечень на апеляційну скаргу та з
пояснень в апеляційному суді, не
заслуговують на увагу і інші доводи
апеляційної скарги.

Рішення суду ґрунтується на повно,
всебічно досліджених матеріалах
справи, постановлене з додержанням
норм матеріального та процесуального
права і підстав в межах доводів
апеляційної скарги для його скасування
не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 317, 319, 324
ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного
суду Хмельницької області від 16 січня
2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, проте може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуюча: / підпис /
Федорова Н.О.

Судді: / підпис /
Карпусь С.А.

/ підпис /
Матковська Л.О

З оригіналом згідно: суддя
апеляційного суду
Н.О. Федорова