Номер провадження: 22-ц/785/3856/14
Номер справи місцевого суду: 2-1075/11
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Черевко П. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.04.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області у складі:

Головуючого - Черевка П.М.

Суддів - Суворова В.О.,
Артеменка І.А.

за участю секретаря - Добряк Н.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Одесі справу за
апеляційною скаргою представника
ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення
Комінтернівського районного суду
Одеської області від 04 лютого 2014 року
по цивільній справі за позовом ОСОБА_4
до ОСОБА_2, за участю третіх осіб:
Новодофінівської сільської ради
Комінтернівського району Одеської
області, управління Державного
земельного агентства України в
Комінтернівському районі Одеської
області, відділу архітектури та
містобудування Комінтернівської
районної державної адміністрації
Одеської області про відновлення межі
суміжного землекористування між
земельними ділянками, розташованими по
АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2, що існувала станом
на момент первинного відведення
земельної ділянки по АДРЕСА_1, та була
підтверджена державним актом на право
власності на земельну ділянку серії ЯЕ
№ 667980 від 29 жовтня 2007 року, шляхом
демонтажу існуючої огорожі між
земельними ділянками по АДРЕСА_1 та
АДРЕСА_2 на відстань 2,37 м. від існуючої
точки перетину суміжних меж земельних
ділянок, з поворотом в напрямку
західної межі земельної ділянки по
АДРЕСА_2 під кутом 90 градусів,
продовжену по прямій лінії на відстань
35,87 м. до фасадної частини земельної
ділянки по вулиці АДРЕСА_2, з поворотом
під кутом 90 градусів, продовжену по
прямій лінії на відстань 5,35 м. в бік
існуючої межі земельної ділянки по
АДРЕСА_1; зобов'язати ОСОБА_2 не чинити
перешкоди у користуванні ОСОБА_4
земельною ділянкою та розташованими на
ній житловим будинком з господарськими
будівлями та спорудами, по АДРЕСА_1,
шляхом звільнення земельної ділянки
загальною площею 142 кв.м., яка
утворюється внаслідок відновлення
первинної межі розподілу земельних
ділянок, розташованих по АДРЕСА_1 та
АДРЕСА_2; зобов'язати ОСОБА_2 звільнити
земельну ділянку, загальною площею 142
кв.м., яка утворюється внаслідок
відновлення первинної межі земельних
ділянок, розташованих по АДРЕСА_1 та
АДРЕСА_2 від належного йому рухомого чи
нерухомого майна, та за зустрічним
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, за участю
третіх осіб: Новодофінівської
сільської ради Комінтернівського
району Одеської області, відділу
архітектури та містобудування
Комінтернівської районної державної
адміністрації Одеської області,
комунальної установи
«Комінтернівського районного бюро
технічної інвентаризації», яким
зобов'язати ОСОБА_4 повернути межі
земельної ділянки в межах 1973 року, -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2011 року ОСОБА_4 звернулася до
Комінтернівського районного суду
Одеської області з позовом який в
процесі розгляду справи уточнювала до
ОСОБА_2 за участю третіх осіб:
Новодофінівської сільської ради
Комінтернівського району Одеської
області, управління Державного
земельного агентства України в
Комінтернівському районі Одеської
області, відділу архітектури та
містобудування Комінтернівської
районної державної адміністрації
Одеської області про відновлення межі
суміжного землекористування між
земельними ділянками, розташованими по
АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2, що існувала станом
на момент первинного відведення
земельної ділянки по АДРЕСА_1, та була
підтверджена державним актом на право
власності на земельну ділянку серії ЯЕ
№ 667980 від 29 жовтня 2007 року, шляхом
демонтажу існуючої огорожі між
земельними ділянками по АДРЕСА_1 та
АДРЕСА_2 на відстань 2,37 м. від існуючої
точки перетину суміжних меж земельних
ділянок, з поворотом в напрямку
західної межі земельної ділянки по
АДРЕСА_2 під кутом 90 градусів,
продовжену по прямій лінії на відстань
35,87 м. до фасадної частини земельної
ділянки по вулиці АДРЕСА_2, з поворотом
під кутом 90 градусів, продовжену по
прямій лінії на відстань 5,35 м. в бік
існуючої межі земельної ділянки по
АДРЕСА_1; зобов'язати ОСОБА_2 не чинити
перешкоди у користуванні ОСОБА_4
земельною ділянкою та розташованими на
ній житловим будинком з господарськими
будівлями та спорудами, по АДРЕСА_1,
шляхом звільнення земельної ділянки
загальною площею 142 кв.м., яка
утворюється внаслідок відновлення
первинної межі розподілу земельних
ділянок, розташованих по АДРЕСА_1 та
АДРЕСА_2; зобов'язати ОСОБА_2 звільнити
земельну ділянку, загальною площею 142
кв.м., яка утворюється внаслідок
відновлення первинної межі земельних
ділянок, розташованих по АДРЕСА_1 та
АДРЕСА_2 від належного йому рухомого чи
нерухомого майна, посилаючись на те, що
на праві приватної власності їй
належить житловий будинок з надвірними
господарчими спорудами та присадибна
земельна ділянка, які розташовані в с.
Вапнярка, АДРЕСА_1, Комінтернівський
район, Одеська область.

В травні 2010 року позивач почала
реконструкцію прибудови, через що з
відповідачем виникла сварка.

Вивчивши належні правовстановлюючі
документи позивач встановила, що
відповідач грубо порушив її права,
порушивши суміжні межі
землекористування.

Викладені в позовній заяві обставини
підтверджуються схематичним планом
присадибної земельної ділянки від
31.05.1984 року, виконаним Одеським МБТІ,
листом Комінтернівської рай
архітектури в Березівський районний
народний суд від 10ю12ю1984 року,
постановою про припинення
кримінальної справи № 45823 від 12.10.1983
року.

10.07.1991 року було видано будівельний
паспорт ОСОБА_5 зі схемою виносу в
натурі господарчих будівель, в якому
будинок розташований в правильному
положенні, але суміжна межа вказана
неправильно, а ширина присадибної
земельної ділянки стала 23,5 м.

Через вказані помилки в документах в
подальшому було неправильно оформлено
Державні акти на право власності на
належну позивачу присадибну земельну
ділянку (Держакти на ім.`я ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_4).

Крім цього за позивачкою значиться
земельна ділянка площею 1374 кв.м.

Рішенням Фонтанської сільської ради №
70 від 21.08.1991 року ОСОБА_5 виділили
земельну ділянку площею 295 кв.м. для
використання в якості городу, а
рішенням № 90 Фонтанської сільської
ради від 15.11.1991 року ОСОБА_6 виділили 300
кв.м., тобто всього 595 кв.м., які ввійшли
до державного акту на право власності
на земельну ділянку. Згідно документів
за ними значиться 1911 кв.м.

Протиправними діями відповідача
руйнуються належні позивачу житловий
будинок та надвірні господарчі будівлі
та споруди.

У березні 2011 року ОСОБА_2 звернувся до
суду із зустрічним позовом до ОСОБА_4,
за участю третіх осіб:
Новодофінівської сільської ради
Комінтернівського району Одеської
області, відділу архітектури та
містобудування Комінтернівської
районної державної адміністрації
Одеської області, комунальної установи
«Комінтернівського районного бюро
технічної інвентаризації», яким
зобов'язати ОСОБА_4 повернути межі
земельної ділянки в межах 1973 року,
посилаючись на те, що згідно заповіту
йому належить будинок з надвірними
господарчими будівлями та присадибна
ділянка площею 0,06 га, розташовані в
АДРЕСА_2.

Після початку будівельних робіт ОСОБА_4
він 06.09.2010 року звернувся із заявою до
Голови Новодофінівської сільської
ради, з проханням заборонити незаконне
капітальне будівництво, на що отримав
відповідь, що ОСОБА_4 повинна
використовувати земельну ділянку
відповідно до вимог чинного
законодавства України.

ОСОБА_2 звертався з листом до інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю в Одеській області, та отримав
відповідь що за порушення
містобудівного законодавства ОСОБА_4
притягнуто до адміністративної
відповідальності.

Ухвалою Комінтернівського районного
суду Одеської області від 30 березня 2011
року позовні заяви ОСОБА_4 та ОСОБА_2
об'єднані в одне провадження.

Ухвалою Комінтернівського районного
суду Одеської області від 08 червня 2011
року призначено по справі судову
землевпорядну експертизу, провадження
по справі зупинено на час проведення
експертизи.

Ухвалою Комінтернівського районного
суду Одеської області від 10 липня 2012
року по справі призначено додаткову
судову інженерно-технічну експертизу,
провадження у справі зупинено на час
проведення експертизи.

Ухвалою Комінтернівського районного
суду Одеської області від 08 травня 2013
року провадження у справі відновлено.

Ухвалою Комінтернівського районного
суду Одеської області від 04 липня 2013
року задоволено відвід судді.

Рішенням Комінтернівського районного
суду Одеської області від 04 лютого 2014
року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено,
відновлено межу суміжного
землекористування між земельними
ділянками, розташованими по АДРЕСА_1 та
АДРЕСА_2, що існувала станом на момент
первинного відведення земельної
ділянки по АДРЕСА_1, та була
підтверджена державним актом на право
власності на земельну ділянку серії ЯЕ
№ 667980 від 29 жовтня 2007 року, шляхом
демонтажу існуючої огорожі між
земельними ділянками по АДРЕСА_1 та
АДРЕСА_2 на відстань 2,37 м. від існуючої
точки перетину суміжних меж земельних
ділянок, з поворотом в напрямку
західної межі земельної ділянки по
АДРЕСА_2 під кутом 90 градусів,
продовжену по прямій лінії на відстань
35,87 м. до фасадної частини земельної
ділянки по вулиці АДРЕСА_2, з поворотом
під кутом 90 градусів, продовжену по
прямій лінії на відстань 5,35 м. в бік
існуючої межі земельної ділянки по
АДРЕСА_1; усунуто ОСОБА_4 перешкоди у
користуванні власністю - земельною
ділянкою загальною площею 0,1374 га
розташованої по АДРЕСА_2, що належить їй
на підставі державного акту на право
приватної власності на земельну
ділянку серії ЯЕ № 667980 від 29 жовтня 2007
року, шляхом зобовязання ОСОБА_2 не
чинити перешкод у користуванні ОСОБА_4
земельною ділянкою та розташованими на
ній житловим будинком з господарськими
будівлями і спорудами по АДРЕСА_1;
зобов'язано ОСОБА_2 звільнити земельну
ділянку загальною площею 142 кв.м., яка
утворюється внаслідок відновлення
первинної межі розподілу земельних
ділянок, розташованих по АДРЕСА_1 та
АДРЕСА_2; від належного йому нерухомого
та рухомого майна, розташованого на цій
земельній ділянці, загальною площею 142
кв.м; у задоволенні зустрічних позовних
вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Вважаючи рішення суду незаконним
представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 звернувся
до апеляційного суду з апеляційною
скаргою в якій просив скасувати
рішення Комінтернівського районного
суду Одеської області від 04 лютого 2014
року та ухвалити нове рішення яким у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_4
відмовити.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
пояснення осіб, які беруть участь у
справі вивчивши матеріали справи та
обговоривши підстави апеляційної
скарги, колегія суддів вважає за
необхідне апеляційну скаргу відхилити.

Відповідно до ч.1 п.1 ст. 307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Задовольняючи позов ОСОБА_4 та
відмовляючи у задоволенні позову
ОСОБА_2 суд обґрунтовано дійшов
зазначеного висновку.

Судом встановлено, що станом на 13
грудня 1991 року загальна площа
земельної ділянки по АДРЕСА_1 становила
1647 кв.м., з яких у користуванні ОСОБА_5
перебувало 839 кв.м., у користуванні
ОСОБА_6 - 808 кв.м.

Рішенням Новодофінівської сільської
ради Комінтернівського району
Одеської області № 80 від 26 червня 1997
року у власність ОСОБА_6 передано
частину земельної ділянки за вказаною
адресою загальною площею 0,0856 га.

Рішенням Новодофінівської сільської
ради Комінтернівського району
Одеської області № 150 - ІІІ від 21
березня 2004 року у власність ОСОБА_5
передано частину земельної ділянки за
вказаною адресою загальною площею 0,0520
га.

08 липня 2005 року ОСОБА_5 отримав
державний акт серії ЯА № 362912 на право
приватної власності на земельну
ділянку розташовану за тією ж адресою
загальною площею 0,0518 га. До державного
акту не увійшла площа 321 кв.м., яка
залишилася закріплена за ОСОБА_5 на
праві постійного користування.

14 лютого 2005 року ОСОБА_6 видано
державний акт серії ЯА № 278656 на право
приватної власності на земельну
ділянку за тією ж адресою, загальною
площею 0,0856 га.

28 квітня 2007 року ОСОБА_5 подарував свою
нерухомість разом з земельною ділянкою
площею 0,0518 га ОСОБА_6

18 червня 2007 року ОСОБА_6 отримала
державний акт серії ЯЕ № 115145 на
отриману в дар земельну ділянку площею
0,0518 га.

09 серпня 2007 року ОСОБА_6 подарувала своє
нерухоме майно, розташоване на
земельних ділянках площею 518 кв.м. та
площею 856 кв.м. за зазначеною адресою
ОСОБА_4

29 жовтня 2007 року на підставі
нотаріально посвідчених договорів
дарування ОСОБА_4 отримала державний
акт на право власності на земельну
ділянку загальною площею 1374 кв.м. серія
акта ЯЕ № 667980, за вказаною адресою, до
складу якої увійшли обидві земельні
ділянки.

У зв'язку з переходом права власності
на зазначені земельні ділянки на
законних підставах до ОСОБА_4, площа 321
кв.м., яка була передана у користування
попередньому користувачу - ОСОБА_5 не
увійшла до складу приватизованого
майна, а залишилася у користуванні
нового користувача - ОСОБА_4, оскільки
таке право не є припиненим.

Щодо сумісної земельної ділянки за
адресою по АДРЕСА_2, яка на теперішній
час належить ОСОБА_2 судом встановлено,
30 вересня 1992 року ОСОБА_2 на підставі
свідоцтва про право власності за
заповітом став власником житлового
будинку, розташованого на земельній
ділянці площею 600 кв.м., яка була у
користуванні спадкодавця - ОСОБА_7 за
адресою - АДРЕСА_2.

Рішенням № 87 від 13 листопада 1997 року
Новодофінівської сільської ради у
власність ОСОБА_2 передано земельну
ділянку площею 600 кв.м. за вказаною
адресою.

Із матеріалів справи вбачається, що
спірними правовідносинами між
сторонами є обставини з приводу
розташування суміжної межі що поділяє
земельні ділянки по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2.

Жодних правових документів, які б
визначали спірну межу між
землекористувачами в архівах
Комінтернівської районної державної
адміністрації, відділі архітектури та
містобудування, регіональній філії ДП
«Центру державного земельного
кадастру» не збереглося і ці обставини
судом з'ясовано.

Відповідно до ухвали суду від 10 липня
2012 року за клопотанням ОСОБА_2, з яким
погодилася ОСОБА_8, призначена
додаткова судова інженерно-технічна
експертиза.

Висновком № 6792 від 15 квітня 2013 року
додаткової судової земельно-технічної
експертизи встановлено, що земельна
ділянка, яка перебуває у фактичному
користуванні ОСОБА_2 на 312 кв.м. (912кв.м. -
600 кв.м. = 312 кв.м.) більще, ніж земельна
ділянка закріплена за домоволодінням
по АДРЕСА_2. Зазначеним висновком
встановлено також, що межі земельної
ділянки по АДРЕСА_2, яка перебуває у
користуванні відповідача ОСОБА_2 не
узгоджується з межами земельної
ділянки, вказаної в плані забудови цієї
земельної ділянки, та не узгоджується з
даними технічної інвентаризації цього
домоволодіння здійсненої в подальшому,
при цьому зміна довжини меж земельної
ділянки поступово відбувалася в бік
збільшення.

Внаслідок зміни довжини меж земельної
ділянки по АДРЕСА_2 на 312 кв. м.
збільшилася загальна площа земельної
ділянки та змінилася конфігурація її
зовнішніх меж.

Зазначеним висновком також визначено.
Що конфігурація зовнішніх меж первинно
відведених земельних ділянок по
АДРЕСА_1 мали форму правильного
прямокутника, тобто поворотні точки
кутів зовнішніх меж усіх чотирьох
суміжних земельних ділянок первинно
складали 90 градусів.

Суміжна межа, що відмежовувала
північний бік земельних ділянок по
АДРЕСА_1 і АДРЕСА_3, первинно земельних
ділянок по АДРЕСА_1 і АДРЕСА_3, первинно
утворювала суцільну пряму лінію, яка
перетинала східну суміжну межу, що
відмежовувала земельні ділянки по
АДРЕСА_1, АДРЕСА_2 від земельних ділянок
по АДРЕСА_3 під кутом 90 градусів.

Експертом визначено, що загальна площа
земельної ділянки, що утворилася
внаслідок зміщення суміжної межі, яка
відмежовує земельні ділянки АДРЕСА_1 за
зазначеною адресою від місця
фактичного розташування до місця
відновлюваного розташування складає 142
кв.м.

Судом обґрунтовано надано перевагу
висновку зазначеної експертизи перед
висновком, наданим ОСОБА_2, який
вчинений станом на 24 липня 2013 року
Одеським відділенням НПЦ «Екобуд»,
оскільки дослідження по експертизі №
6792 проведено з обстеженням не тільки
спірних земельних ділянок, а також з
обстеженням земельних ділянок
суміжних землекористувачів, з
обґрунтуванням висновків відповідною
нормативно-правовою базою та
попередженням експерта про
відповідальність за надання завідомо
неправдивого висновку.

Суд, за викладених обставин, дійшов
правильного висновку, що розмір
земельної ділянки розташованої по
АДРЕСА_2, яка перебуває у користуванні
ОСОБА_2, не узгоджується з розміром
земельної ділянки первинно виділеної
під забудову і переданої у
користування первинному забудовнику в
порядку, передбаченому ст. 77, 78
Земельного кодексу УРСР 1970 року.

Теперішнім та попереднім
землекористувачами земельної ділянки
АДРЕСА_2 за вказаною адресою порушено
суміжну межу землекористування із
земельною ділянкою № 1 за цією ж
адресою, яка підлягає відновленню.

Порушення суміжної межі
землекористування призвело до
самовільного захоплення частини
земельної ділянки № 1 по зазначеній
вище адресі загальною площею 142 кв.м.,
яка в різні часи належала
землекористувачам ОСОБА_5, ОСОБА_9,
ОСОБА_6, а на теперішній час належить
ОСОБА_4

Відповідно до постанови п. 4 Пленуму
Верховного Суду України № 7 від 16
квітня 2004 року «Про практику
застосування судами земельного
законодавства при розгляді цивільних
справ», згідно зі ст. 158 Земельного
кодексу суди розглядають справи за
спорами про межі земельних ділянок, що
перебувають у власності чи
користуванні громадян, які не
погоджуються з рішенням органу
місцевого самоврядування чи органу
виконавчої влади з питань земельних
відносин. Зазначені спори підлягають
розгляду місцевими судами незалежно
від того, розглядались вони попередньо
органом місцевого самоврядування або
органом виконавчої влади з питань
земельних ресурсів чи ні. Рішення цих
органів щодо такого спору не може бути
підставою для відмови в прийнятті
заяви чи для закриття провадження в
порушеній справі.

За відсутності первинних актів
відведення спірних земельних ділянок,
які б виключали спірні правовідносини
між сторонами по розмежуванню
земельних ділянок, суд обґрунтовано
вирішив спір на підставі досліджених в
суді доказів, що містяться в матеріалах
справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 107 Земельного
кодексу України 2001 року у випадках,
коли визначення меж, у спосіб,
передбачений ч. 1, 2 ст. 107 Земельного
кодексу не узгоджується з
встановленими обставинами, зокрема, із
встановленими розмірами земельних
ділянок, то межі визначаються з
урахуванням цих обставин.

Частиною 3 ст. 152 Земельного кодексу
України 2001 року встановлено, що захист
прав громадянина на земельну ділянку
може бути здійснено шляхом відновлення
стану земельної ділянки, який існував
до порушення права.

Статтею 212 ч. 3 Земельного кодексу
встановлено, що повернення самовільно
зайнятих земельних ділянок
проводиться за рішенням суду.

Суд, за викладених обставин правильно
визнав вимоги позивача про повернення
самовільно зайнятої частини земельної
ділянки площею 142 кв.м. такими, що
підлягають задоволенню.

Повернення зазначеної земельної
ділянки площею 142 кв.м. на користь
ОСОБА_4 не порушує права ОСОБА_2,
оскільки на законних підставах він є
користувачем земельної ділянки площею
600 кв.м.

Обставинам щодо порушення строку
позовної давності судом дана правильна
правова оцінка.

Матеріалами справи доведено, що
надлишок земельної ділянки розмірами
142 кв.м. що перебуває у володінні ОСОБА_2
утворився за рахунок суміжного
землекористувача ОСОБА_4, тому судом
зустрічний позов ОСОБА_2 обґрунтовано
визнано таким, що задоволенню не
підлягає.

Доводи апелянта щодо законності
володіння ним спірною частиною
земельної ділянки, неправильності
висновків експерта № 6792 від 15 квітня 2013
року стосовно визначення меж
розмежування між спірними земельними
ділянками, здійснення зазначеного
експертного дослідження не
вповноваженою особою, неналежне
вирішення судом заяв, клопотань та
заперечень в процесі розгляду справи,
неналежна їх правова оцінка,
незаконність дозвільних документів на
забудову об'єктів нерухомості,
розташованих на спірних земельних
ділянках, які видавалися попереднім
власникам спростовано викладеними
доказами.

Щодо порушення на думку апелянта судом
вимог ст. 106 та 158 Земельного кодексу
України при вирішенні зазначеного
спору, якими порушено підвідомчість,
колегія суддів вважає, що предметом
даного спору є порушене право на
спільну межу землекористування, а не
порушене право на майно.

За викладених обставин колегія суддів
вважає, що районний суд повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини у
справі, надані сторонами докази,
правильно визначив характер спірних
правовідносин і закон, який їх регулює.

Інші доводи апеляційної скарги не є
істотними і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом норм матеріального чи
процесуального права, які б призвели до
неправильного вирішення справи.

На підставі викладеного та керуючись
ст. 303, п.1 ч.1 ст.307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2
- ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Комінтернівського районного
суду Одеської області від 04 лютого 2014
року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту її проголошення, проте може
бути оскаржена у касаційному порядку
до Вищого Спеціалізованого Суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили.

Головуючий
П.М. Черевко

Судді:
В.О. Суворов

І.А. Артеменко