Справа № 144/36/14-ц Провадження №
22-ц/772/1719/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Панченко Д. І.Категорія: 31
Доповідач: Чуприна В. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" червня 2014 р. м. Вінниця

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Вінницької області у складі :

Головуючого :
Чуприни В.О.

Суддів :
Стеблюк Л.П., Чорного В.І.

При секретарі :
Богацькій О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань
апеляційного суду Вінницької області
цивільну справу за позовом ОСОБА_2,
ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7
про відшкодування шкоди завданої
злочином, за апеляційною скаргою
ОСОБА_2, він же, як представник, в
інтересах ОСОБА_3 та за апеляційною
скаргою представника ОСОБА_7 - ОСОБА_8
на рішення Теплицького районного суду
Вінницької області від 23 квітня 2014
року, встановила :

У січні 2014 р. ОСОБА_2 - потерпілий у
кримінальній справі, він же по
довіреності в інтересах ОСОБА_3,
звернувся до суду з вказаним позовом
до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, діючої в
інтересах неповнолітньої ОСОБА_4,
ОСОБА_7 та ТзДВ «Страхова компанія
«Кредо».

Зазначив, що 20.07.2013 р. близько 22
години в районі будинку №105 по вул.
Незалежності в смт. Теплик Вінницької
області неповнолітня ОСОБА_4, не
маючи права на керування транспортними
засобами категорії «В», однак керуючи
автомобілем марки «Опель Комбо», д.н.
НОМЕР_1, переданим їй ОСОБА_7 та у
присутності останнього в автомобілі у
якості пасажира, допустила зіткнення
із стоячим на узбіччі автомобілем «ВАЗ
21099», д.н. НОМЕР_2, належним на праві
власності ОСОБА_3 Внаслідок ДТП ОСОБА_2,
який перебував попереду автомобіля
«ВАЗ 21099» та проводив ремонтні роботи,
отримав тілесні ушкодження, які за
висновком експерта №1689 від 24.09.2013 р.
відносяться до категорії середнього
ступеня тяжкості та викликали
необхідність лікування, в тому числі й
в стаціонарних умовах.

Вироком Теплицького районного
суду від 14.11.2013 р. ОСОБА_4 визнано винною
у скоєнні злочину передбаченого ч. 1 ст.
286 КК України.

Вироком Теплицького районного
суду від 04.12.2013 р. ОСОБА_7 визнано
винуватим у скоєнні злочину
передбаченого ст. 287 КК України.

У зв'язку з ушкодженням здоров'я
позивачем витрачено на лікування
17466,05 грн. та сплачено транспортних
витрат на суму 1990,00 грн., а всього
19456,05 грн.

Крім того, ОСОБА_2 вважав, що за
договором обов'язкового страхування
цивільної відповідальності власника
автомобіля «Опель Комбо» - ОСОБА_3
страховик - ТДВ СК «Кредо» м. Запоріжжя
має виплатити йому, тобто ОСОБА_2, та
позивачу ОСОБА_3 матеріальну шкоду та
5000,00 грн. моральної шкоди.

Також, позивач послався на те,
неправомірними діями ОСОБА_4 йому
завдано моральної шкоди, зокрема
перенесенням сильного стресу і страху
за своє життя, фізичного болю, втратою
на період хвороби нормальних життєвих
зв'язків та можливості працювати,
приділяти достатньої уваги та турботи
своїм дітям, прикладенням додаткових
зусиль для організації життя та роботи.

ОСОБА_2 просив: стягнути солідарно
з ОСОБА_4 та ОСОБА_7, ТДВ «Страхової
компанії «Кредо» на його користь
19456,05 грн. майнової шкоди, 10000,00 грн.
моральної шкоди та судові витрати, а у
разі відсутності у неповнолітньої
ОСОБА_4 майна достатнього для
відшкодування шкоди, відшкодувати у
частці, якої не вистачає в повному
обсязі за рахунок батьків ОСОБА_5 та
ОСОБА_6; стягнути солідарно з ОСОБА_4 та
ОСОБА_7, ТДВ «Страхової компанії
«Кредо» на користь ОСОБА_3 30539,00 грн.
майнової шкоди, а у разі відсутності у
неповнолітньої ОСОБА_9 майна
достатнього для відшкодування шкоди,
відшкодувати в частці, якої не вистачає
у повному обсязі за рахунок батьків
ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Ухвалою Теплицького районного
суду Вінницької області від 23.04.2014
р. провадження у справі за позовом
ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ТДВ «Страхова
компанія «Кредо» про відшкодування
шкоди закрито (а.с.152).

Рішенням Теплицького районного
суду Вінницької області від 23.04.2014 р.
позов задоволений частково:

- стягнуто з неповнолітньої ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_3 9161,70 грн. та судовий
збір на користь держави в сумі 170,70 грн.
У разі відсутності у ОСОБА_4 майна,
достатнього для відшкодування
завданої нею шкоди у визначеному судом
розмірі, стягнення цієї шкоди у частці,
якої не вистачає, або у повному обсязі
проводити в рівних частках із її
батьків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до досягнення
відповідачем повноліття або до
з'явлення у останньої на праві
приватної власності майна для
відшкодування шкоди;

- стягнуто з ОСОБА_7 17229,23 грн. на користь
ОСОБА_2, 21337,23 грн. на користь ОСОБА_3,
398,29 грн. судового збору на користь
держави.

В частині інших позовних вимог ОСОБА_2
до ОСОБА_4 та ОСОБА_7 про стягнення
матеріальної шкоди відмовлено.

Після відшкодування шкоди ОСОБА_4 та
ОСОБА_7 - ОСОБА_3, зобов'язати
ОСОБА_3 передати автомобіль ВАЗ -21099, д.н.
НОМЕР_2, - ОСОБА_4 та ОСОБА_7

Не погодившись, в апеляційній
скарзі позивач ОСОБА_2, він же по
довіреності в інтересах позивача
ОСОБА_3, посилається на неправильне
застосування норм матеріального і
процесуального права, у зв'язку з чим
ставить питання про зміну рішення,
стягнувши з відповідачів ОСОБА_4 та
ОСОБА_7, не у частковому
відношенні, а у солідарному порядку
19456,05 грн. майнової шкоди, 10000,00 грн.
моральної шкоди та відшкодувати
позивачам сплачений при зверненні до
суду судовий збір. У разі відсутності у
неповнолітньої ОСОБА_4 майна,
достатнього для відшкодування шкоди,
відшкодувати в частці, якої не вистачає
у повному обсязі за рахунок батьків
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 Стягнути солідарно із
відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_7 на
користь ОСОБА_3 30539,00 грн. майнової
шкоди, а у разі відсутності у
неповнолітньої ОСОБА_4 майна,
достатнього для відшкодування шкоди,
відшкодувати в частці, якої не вистачає
у повному обсязі за рахунок батьків
ОСОБА_5 та ОСОБА_6

У поданій апеляційній скарзі
представник відповідача ОСОБА_7 -
адвокат ОСОБА_8 просить скасувати
рішення із закриттям провадження у
справі, наводячи доводи щодо
невідповідності висновків суду
обставинам справи, порушення і
неправильне застосування норм
матеріального та процесуального права.

Вважаючи рішення правильним і
законним, а скаргу позивачів ОСОБА_2 і
ОСОБА_3 необґрунтованою, відповідачі
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 у запереченні
просили відмовити в апеляційній
скарзі.

Справа з підстав ч. 2 ст. 305 ЦПК
України розглядалась апеляційним
судом у відсутності сторін та
представників, належним чином
повідомлених про час і місце розгляду.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів скарг та
дослідивши матеріали цивільної справи,
колегія суддів дійшла висновку про
часткове задоволення апеляційних
скарг з таких підстав.

Відповідно до приписів ст. 213 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим. Законним є
рішення, яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам ухвалене у
справі рішення не відповідає у повній
мірі.

Судом установлено, що 20.07.2013 р. близько 22
год. 20 хв. неповнолітня ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, не маючи права керування
транспортними засобами категорії «В»,
а також достатніх практичних навичок
водіння, керуючи технічно-справним
автомобілем «Опель-Комбо», д.н. НОМЕР_1,
до керування яким її в порушення вимог
п.2.9 (г) ПДР України допустив ОСОБА_7, та
рухаючись в напрямку центру смт. Теплик
Вінницької області, по вул.
Незалежності, в районі опори
електропередач №24, в порушення вимог
п.п.2.1 (а) та п. 12.3 ПДР України, в момент
об'єктивної появи в полі зору
автомобіля «ВАЗ-21099», д.н. НОМЕР_2, який
стояв на правому узбіччі в попутному
напрямку, не вжила своєчасних заходів
для зменшення швидкості аж до зупинки
транспортного засобу або безпечного
для інших учасників руху його об'їзду,
внаслідок чого, не впоравшись з
керуванням, з необережності, допустила
наїзд на вищезгаданий транспортний
засіб.

Внаслідок ДТП ОСОБА_2, який перебував
попереду автомобіля «ВАЗ 21099» та
проводив ремонтні роботи, отримав
тілесні ушкодження у вигляді закритого
компресійного перелому тіла 1-го
поперекового хребця без порушення
функції спинного мозку, а також садини
обличчя, міжлопаточної ділянки, які
відносяться до тілесних ушкоджень
середнього ступеня тяжкості, як такі,
що не являлись небезпечними для життя в
момент спричинення і не
супроводжувалися загрозливими для
життя явищами, а компресійний перелом
тіла 1-го поперекового хребця спричинив
тривалий (понад 21 день) розлад здоров'я
у відповідності до висновку
судово-медичної експертизи №1689 від
24.09.2013 р.

Вироком Теплицького районного суду
Вінницької області від 14.11.2013 р.
ОСОБА_4 визнано винуватою у вчиненні
злочину передбаченого ч. 1 ст. 286 КК
України, тобто порушення правил
безпеки дорожнього руху особою, яка
керує транспортним засобом, що
спричинило потерпілому середньої
тяжкості тілесне ушкодження, та
призначено покарання у виді 45 днів
арешту. Згідно ст. 105 КК звільнено
ОСОБА_4 від призначеного покарання,
передано її під нагляд батьків ОСОБА_5 і
ОСОБА_6 строком на один рік. Речові
докази автомобіль ВАЗ-21099, д.н. НОМЕР_2,
залишено ОСОБА_2, автомобіль «Опель
Комбо», д.н. НОМЕР_1, ОСОБА_7
(а.с.31-32).

Вироком Теплицького районного суду
Вінницької області від 04.12.2013 р.
ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні
злочину за ст. 287 КК України,
тобто допуску до керування
транспортним засобом особи, яка не має
права на керування транспортним
засобом, вчинене особою відповідальною
за експлуатацію транспортного засобу,
що спричинило потерпілому середньої
тяжкості тілесне ушкодження.
Призначено покарання у виді штрафу в
розмірі 205 неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян, що становить 3485,00 грн.
(а.с.33-34).

Згідно висновку судової
автотоварознавчої експертизи № 1814/13-21
від 30.09.2013 р. ринкова розрахункова
вартість автомобіля ВАЗ-21099, д.н. НОМЕР_2,
станом на момент скоєння злочину
становить - 30539,30 грн., матеріальний
збиток завданий власнику автомобіля
складає - 30539,30 грн., вартість
відновлюваного ремонту автомобіля
внаслідок пошкодження при ДТП складає -
30608,32 грн. (а.с.131-137).

Також з матеріалів справи убачається,
що водій автомобіля «Опель Комбо», д.н.
НОМЕР_1, - ОСОБА_7, який застрахував свою
цивільно-правову відповідальність у
ТДВ «СК «Кредо», у порушення вимог ст. 33
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» у встановлений
законом і договором триденний строк не
повідомив страхову компанію та не
надав суду доказів здійснення ним
такого повідомлення, що позбавило його
права вимоги застосувати ст. 1194 ЦК
України.

Встановляючи спільне часткове
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки, суд першої
інстанції виходив з положень ч. 4 ст. 1187
ЦК України, зокрема з того, що своєю
недбалістю ОСОБА_7 сприяв
неправомірному заволодінню ОСОБА_4
даним транспортним засобом.

Проте, з таким висновком і
застосуванням норми матеріального
права у вирішенні спору погодитись не
можна, оскільки обставини справи не
дають підстав вважати щодо
неправомірного заволодіння ОСОБА_4
об'єктом.

Крім того, автомобіль не вийшов із
володіння його безпосереднього
володільця - ОСОБА_7, який у час ДТП
знаходився в автомобілі та надавав
ОСОБА_4 допомогу в його керуванні.

З огляду наведеного, а також з
урахуванням обставин вчинення
відповідачами діянь, встановлених
вироками у кримінальних справах, суд
вважає, що у даному випадку наступає
солідарна відповідальність як ОСОБА_4,
яка керувала автомобілем
«Опель-Комбо», так і ОСОБА_7, який у
порушення п.2.9 ПДР передав автомобіль
іншій особі, незалежно від вини, на
підставі ст. 1187 ЦК України.

З урахуванням того, що відповідач
ОСОБА_7 здійснював фактичне володіння
(експлуатацію, використання,
зберігання, утримання) небезпечного
об'єкта, не можна погодитись із
твердженням представника ОСОБА_7 про
те, що останній, є особою, яка
неправомірно володіла автомобілем, а
відтак, на думку представника, до
відповідальності у частці слід було
притягнути також власника
транспортного засобу згідно
реєстраційного посвідчення -
ОСОБА_10

Стаття 1190 ЦК України визначає
особливості відповідальності осіб,
спільними діями або бездіяльністю яких
було завдано шкоди. Такі особи несуть
солідарну відповідальність перед
потерпілим.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму
Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 р.
«Про практику розгляду судами
цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди» особи вважаються
такими, що спільно завдали шкоди, якщо
вони завдали неподільну шкоду
взаємопов'язаними сукупними діями або
діями з єдністю наміру. Як правило таке
завдання шкоди має місце при скоєнні
злочину кількома особами або в разі
завдання шкоди в результаті дорожньо
-транспортної пригоди. Солідарний
характер відповідальності осіб, що
спільно завдали шкоди, пояснюється
неподільністю результату їх шкідливих
діянь та необхідністю створення умов
для відновлення порушених прав
потерпілого.

Стосовно неправильності застосування
судом часткової відповідальності
свідчить й те, що суд при цьому порушив
встановлені ст. 11 ЦПК України правила
диспозитивності, так як за змістом ч. 2
ст. 1190 ЦК України така можливість
надана суду виключно за заявою
потерпілого.

Не можна погодитись і щодо
відшкодування позивачу 1990,00 грн.
вартості наданих йому послуг
приватного таксі, оскільки подані
позивачем довідки - розписки (а.с.23,24) не
відповідають вимогам належності
стосовно предмета доказування та
допустимості доказів, передбачених
ст.ст. 58, 59 ЦПК України.

Зокрема зазначені додаткові витрати
(ст. 1195 ЦК України) не доказані
фіскальними чеками, накладними тощо, та
документами, які містять інформацію
про пов'язаність цих понесених витрат
із завданням шкоди здоров'ю.

Покликання у скарзі представника
відповідача ОСОБА_7 про недоведеність
витрат на транспортні послуги слід
задовольнити та в цій частині
відмовити у задоволенні позову.

Разом з тим, доводи представника щодо
недоведеності витрат позивача на
придбання системи кіфопластики
вартістю 16500,00 грн. залишаються поза
увагою, так як докази на її придбання за
власний рахунок та факт використання в
процесі лікування позивача не були
відповідачем спростовані.

Не є прийнятними твердження стосовно
безпідставності позиції суду першої
інстанції про передачу пошкодженого
автомобіля, який фактично знаходиться
на зберіганні у ОСОБА_2, власником
ОСОБА_3 - ОСОБА_4 та ОСОБА_7

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про практику
розгляду судами цивільних справ за
позовами про відшкодування шкоди» від
27.03.1992 р. №6 постановляючи рішення про
стягнення на користь потерпілого
відшкодувати вартість майна, що не може
використовуватись за призначенням,
проте має певну цінність, суд одночасно
повинен обговорити питання про
передачу цього майна після
відшкодування збитків особі,
відповідальній за шкоду.

Розмір збитків, які підлягають
відшкодуванню потерпілому,
визначаються відповідно до реальної
вартості втраченого майна на момент
розгляду справи або виконання робіт,
необхідних для відновлення
пошкодженої речі.

Вирішуючи спір про відшкодування
позивачу ОСОБА_3 завданих їй реальних
збитків, розмір яких дорівнює ринковій
вартості автомобіля з урахуванням його
технічного стану на час ДТП, суд першої
інстанції правомірно прийняв рішення
щодо передачі пошкодженого
транспортний засобу - автомобіля «ВАЗ
21099» відповідачам після відшкодування
ними шкоди.

У частині відшкодування моральної
шкоди в сумі 10000,00 грн. апеляційний суд
не має зауважень, оскільки такий розмір
визначений судом першої інстанції у
відповідності до ч. 3 ст. 23 ЦК України
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого, а також з урахуванням
інших обставин, які мають істотне
значення та вимог розумності та
справедливості.

Доводи позивача ОСОБА_2 стосовно
неправильного присудження на користь
держави з відповідачів судового збору
не мають правового підґрунтя, оскільки
за правилами ст. 88 ЦПК України у
випадку, якщо позивача, на користь
якого ухвалено рішення, звільнено від
сплати судового збору, він стягується з
відповідача в дохід держави
пропорційно до задоволеної чи
відхиленої частини вимог.

Таким чином розмір завданої позивачеві
ОСОБА_2 шкоди у виді передбачених ст. 1195
ЦК України - 17466,05 грн. додаткових витрат
на лікування, в тому числі на придбання
ліків та системи кіфопластики та
10000,00 грн. моральної шкоди, всього
становить - 27466,05 грн.

З урахуванням того, що відповідачами в
досудовому порядку добровільно було
відшкодовано позивачеві в загальній
сумі 25000,00 грн. і зазначена обставина
позивачем визнана і не оспорюється, у
підсумковому підрахунку на користь
ОСОБА_2 з ОСОБА_4 та ОСОБА_7 підлягає
стягненню солідарно заподіяна шкода у
розмірі 2466,05 грн. (27466,05 грн. -
25000,00 грн.), а на користь власника
пошкодженого автомобіля «ВАЗ 21099»
ОСОБА_3 має бути стягнуто - 30539,00 грн.
матеріальної шкоди.

Також на користь ОСОБА_2 слід стягнути
2200,00 грн. понесених і документально
підтверджених витрат на правову
допомогу, розмір яких відповідачами не
оспорюється, в тому числі й у доводах
поданої апеляційної скарги.

Внаслідок невідповідності висновків
суду обставинам справи, порушення і
неправильного застосування норм
матеріального та процесуального права,
апеляційний суд з підстав ст. 309 ЦПК
України прийшов до переконання про
необхідність скасування ухваленого у
справі рішення та постановлення нового
про часткове задоволення позову ОСОБА_2
і ОСОБА_3

Керуючись ст. ст. 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК
України, колегія суддів вирішила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, він же,
як представник, в інтересах ОСОБА_3, -
задовольнити частково.

Апеляційну скаргу представника
ОСОБА_8, подану в інтересах ОСОБА_7, -
задовольнити частково.

Рішення Теплицького районного суду
Вінницької області від 23 квітня 2014 року
скасувати і ухвалити нове, яким позов
ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7 про відшкодування шкоди
завданої злочином - задовольнити
частково. Стягнути солідарно з ОСОБА_4,
ОСОБА_7 на користь ОСОБА_2 2466,05 грн.
матеріальної та моральної шкоди, а у
разі відсутності у неповнолітньої
ОСОБА_4 майна, достатнього для
відшкодування завданої нею шкоди у
визначеному судом розмірі, стягнення
цієї шкоди у частці, якої не вистачає,
або у повному обсязі проводити в рівних
частках із її батьків ОСОБА_5 та ОСОБА_6
до досягнення ОСОБА_4 повноліття або до
з'явлення у останньої на праві
приватної власності майна для
відшкодування шкоди.

В іншій частині у задоволенні
позову ОСОБА_2 відмовити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_4,
ОСОБА_7 на користь ОСОБА_2 2200,00 грн.
витрат на правову допомогу, а у разі
відсутності у неповнолітньої ОСОБА_4
майна, достатнього для відшкодування
завданої нею шкоди у визначеному судом
розмірі, стягнення цієї шкоди у частці,
якої не вистачає, або у повному обсязі
проводити в рівних частках із її
батьків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до досягнення
ОСОБА_4 повноліття або до з'явлення у
останньої на праві приватної
власності майна для відшкодування
шкоди.

Стягнути солідарно з ОСОБА_4,
ОСОБА_7 на користь ОСОБА_3 30539,00 грн.
матеріальної шкоди, а у разі
відсутності у неповнолітньої ОСОБА_4
майна, достатнього для відшкодування
завданої нею шкоди у визначеному судом
розмірі, стягнення цієї шкоди у частці,
якої не вистачає, або у повному обсязі
проводити в рівних частках із її
батьків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до досягнення
ОСОБА_4 повноліття або до з'явлення у
останньої на праві приватної
власності майна для відшкодування
шкоди.

Стягнути солідарно ОСОБА_4, ОСОБА_7
на користь держави 792,59 грн. судового
збору із позовної заяви та 396,30 грн. з
апеляційної скарги, всього 1188,89 грн., а у
разі відсутності у неповнолітньої
ОСОБА_4 майна, достатнього для
відшкодування завданої нею шкоди у
визначеному судом розмірі, стягнення
цієї шкоди у частці, якої не вистачає,
або у повному обсязі проводити в рівних
частках із її батьків ОСОБА_5 та ОСОБА_6
до досягнення ОСОБА_4 повноліття або до
з'явлення у останньої на праві
приватної власності майна для
відшкодування шкоди.

Після відшкодування ОСОБА_3 шкоди
зобов'язати її передати в спільне
розпорядження ОСОБА_4, ОСОБА_7
пошкоджений автомобіль «ВАЗ 21099», д.н.
НОМЕР_2.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
(підпис) В.О. Чуприна

Судді:
(підпис) В.І. Чорний

(підпис) Л.П.
Стеблюк