Справа № 739/886/14-ц
Провадження № 2/739/213/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" червня 2014 р.

м. Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд
Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Чепурка В.В.,

за участі:

секретаря - Лукаш Н.Я.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представників третіх осіб - Маруса І.Є.,
Кудлай І.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Новгороді-Сіверському Чернігівської
області цивільну справу за позовом
ОСОБА_4 до Бучківської сільської ради
Новгород-Сіверського району
Чернігівської області, треті особи, які
не заявляють самостійних вимог щодо
предмета спору - Реєстраційна служба
Новгород-Сіверського районного
управління юстиції Чернігівської
області, Відділ Держземагентства
Новгород-Сіверського району
Чернігівської області, про визнання
права на завершення приватизації
земельної ділянки та одержання
документа, який посвідчує право
власності на земельну ділянку,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 (далі - позивач), діючи через
свого представника ОСОБА_1, звернувся
до суду з позовом до Бучківської
сільської ради Новгород-Сіверського
району Чернігівської області, треті
особи, які не заявляють самостійних
вимог щодо предмета спору -
Реєстраційна служба
Новгород-Сіверського районного
управління юстиції Чернігівської
області, Відділ Держземагентства
Новгород-Сіверського району
Чернігівської області, про визнання
права на завершення приватизації
земельної ділянки, яка була передана у
власність його матері та одержання
документа, який посвідчує право
власності на цю земельну ділянку.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що
його матір ОСОБА_5 за життя розпочала
процедуру приватизації земельної
ділянки площею 1,4 га для ведення
особистого селянського господарства,
розташованої в межах с. Бучки
Новгород-Сіверського району
Чернігівської області, переданої їй у
власність рішенням Бучківської
сільської ради Новгород-Сіверського
району Чернігівської області від 22
березня 2012 року. Однак, ІНФОРМАЦІЯ_1
року вона померла і не встигла
завершити процедуру приватизації
зазначеної земельної ділянки. Оскільки
він є єдиним спадкоємцем своєї матері,
який прийняв її спадщину, до нього
перейшли всі належні його матері
майнові права, зокрема й право на
завершення приватизації зазначеної
земельної ділянки. З цього приводу він
звертався до Реєстраційної служби
Новгород-Сіверського районного
управління юстиції Чернігівської
області, однак йому в реєстрації прав
власності на земельну ділянку було
відмовлено.

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав
повністю та просив їх задовольнити з
підстав, вказаних у позовній заяві.

Представник відповідача до суду не
з'явився, але подав заяву про визнання
позову та розгляд справи без його
участі.

Представник третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору- Реєстраційної служби
Новгород-Сіверського районного
управління юстиції Чернігівської
області висловився за задоволення
позову.

Представник третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору- Відділу
Держземагентства у
Новгород-Сіверському районі
Чернігівської області висловилася за
задоволення позову, зазначивши, що
державна реєстрація земельної ділянки,
яка була передана матері позивача і про
визнання права на завершення
приватизації якої подано позов, в силу
положень частини десятої статті 24
Закону України «Про Державний
земельний кадастр України» підлягає
скасуванню, тому позивачу, в разі
задоволення позову необхідно буде
знову її здійснювати.

Заслухавши пояснення представника
позивача, представників третіх осіб,
дослідивши матеріали справи та наявні
в них докази, суд приходить до
наступних висновків.

Як встановлено, ІНФОРМАЦІЯ_1 року в с.
Бучки Новгород-Сіверського району
Чернігівської області померла ОСОБА_5,
що підтверджується свідоцтвом про
смерть серії НОМЕР_2 (а.с. 6).

Ще за життя ОСОБА_5, 22 березня 2012 року,
рішенням сесії Бучківської сільської
ради Новгород-Сіверського району
Чернігівської області останній було
передано безоплатно у власність
земельну ділянку для ведення
особистого селянського господарства
площею 1.400 га в межах с. Бучки,
затверджено технічну документацію із
землеустрою на цю земельну ділянку та
прийнято рішення про видачу ОСОБА_5
державного акту на право власності на
вищевказану земельну ділянку (а.с. 11).

Відповідно до технічної документації
із землеустрою щодо складання
документів, що посвідчують право
власності на земельну ділянку,
земельній ділянці, переданій у
власність ОСОБА_5, було присвоєно
кадастровий номер :01:000:0192 (а.с.12-13).

Позивач є сином ОСОБА_5, що
підтверджується його свідоцтвом про
народження серії НОМЕР_3 від 22 квітня 1971
року (а.с. 7).

Згідно довідки Бучківської сільської
ради Новгород-Сіверського району
Чернігівської області №214 від 23
вересня 2013 року ОСОБА_5 на день смерті
проживала разом з позивачем за адресою:
АДРЕСА_1 (а.с. 8).

Оскільки позивач, який відповідно до
статті 1261 Цивільного кодексу України
(далі ЦК України) належить до першої
черги спадкоємців ОСОБА_5, постійно
проживав з останньою на день її смерті,
в силу положень частини третьої статті
1268 ЦК України він вважається таким, що
прийняв спадщину після своєї матері.

При цьому дані про прийняття спадщини
ОСОБА_5 іншими її спадкоємцями, а також
про перебування на утриманні вказаної
особи малолітніх, неповнолітніх,
недієздатних осіб, а також осіб,
цивільна дієздатність яких обмежена,
відсутні.

Таким чином суд приходить до висновку,
що позивач є єдиним спадкоємцем своєї
матері ОСОБА_5

Відповідно до статті 1216 ЦК України
спадкуванням є перехід права та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі статтею 1218 ЦК України, до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Отже до позивача перейшли всі права та
обов'язки (спадщина) його матері ОСОБА_5

Частиною першою статті 116 Земельного
кодексу України (далі - ЗК України)
передбачено набуття громадянами права
власності на земельні ділянки із
земель державної або комунальної
власності за рішенням органів
виконавчої влади або органів місцевого
самоврядування в межах їх повноважень,
визначених цим Кодексом.

При цьому порядок безоплатної
приватизації земельних ділянок
громадянами, як одного зі способів
набуття ними права власності на
земельні ділянки, визначений статтею 118
ЗК України, якою передбачено прийняття
відповідним органом державної влади чи
органом місцевого самоврядування,
зокрема й сільською радою, рішення про
затвердження проекту землеустрою щодо
відведення відповідної земельної
ділянки та надання її у власність.

Статтею 125 ЗК України визначено, що
право власності на земельну ділянку
виникає з моменту державної реєстрації
цього права.

Із вказаних законодавчих положень
вбачається, що на день смерті ОСОБА_5
мала право на завершення приватизації
відповідної земельної ділянки та
отримання документа, що посвідчує
право власності на цю земельну ділянку
і ці права були успадковані позивачем.

Після смерті ОСОБА_5, позивач, як
спадкоємець останньої з метою
завершення приватизації земельної
ділянки, переданої його матері у
власність, звернувся до Реєстраційної
служби Новгород-Сіверського районного
управління юстиції Чернігівської
області з приводу здійснення державної
реєстрації речового права на зазначену
земельну ділянку, однак в цьому йому
було відмовлено у зв'язку з тим, що
ОСОБА_5 померла (а.с. 14).

Відповідно до частини першої статті 15
ЦК України кожна особа має право на
захист свого цивільного права у разі
його порушення, невизнання або
оспорювання.

Згідно пункту 1 частини другої статті 16
ЦК України одним зі способів захисту
цивільних прав та інтересів є визнання
права.

Системний аналіз вказаних вище норм
дає підстави для висновку, що у разі
коли спадкодавець не набув у власність
земельну ділянку згідно статті 125 ЗК
України, проте розпочав процедуру її
приватизації відповідно до чинного
законодавства України, а спадкоємцю
відмовлено у завершенні процедури
приватизації, то такий спадкоємець має
право звертатися до суду із позовом про
визнання відповідного права в порядку
спадкування - права на завершення
приватизації та одержання державного
акта про право власності на земельну
ділянку на своє ім'я.

Отже, оскільки померла ОСОБА_5 не набула
права власності на вказану вище
земельну ділянку, але розпочала
процедуру її приватизації у
відповідності до чинного
законодавства України, а позивачу, як
її спадкоємцю за законом, відмовлено у
завершенні процедури приватизації,
останній має право на визнання за ним
відповідного права в порядку
спадкування та одержання відповідно до
статті 18 Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» документа, що
посвідчує право власності, а саме
свідоцтва про право власності на
земельну ділянку.

За таких обставин суд приходить до
висновку, що позовні вимоги є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню повністю.

На підставі викладеного, керуючись
статтею 116, 118, 125 Земельного кодексу
України, статтями 15, 16, 1216, 1218 ЦК
України, статтями 10, 60, 208, 209, 212-215, 294 ЦПК
України, суд

В И Р I Ш И В:

Позов ОСОБА_4 до Бучківської
сільської ради Новгород-Сіверського
району Чернігівської області, треті
особи, які не заявляють самостійних
вимог щодо предмета спору -
Реєстраційна служба
Новгород-Сіверського районного
управління юстиції Чернігівської
області, Відділ Держземагентства
Новгород-Сіверського району
Чернігівської області, про визнання
права на завершення приватизації
земельної ділянки та одержання
документа, який посвідчує право
власності на земельну ділянку -
задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_4, ідентифікаційний
номер - НОМЕР_1, в порядку спадкування за
законом право на завершення
приватизації земельної ділянки, площею
1.4000 га, яка розташована в межах с. Бучки
Новгород-Сіверського району
Чернігівської області, переданої на
підставі рішення Бучківської
сільської ради Новгород-Сіверського
району Чернігівської області від 22
березня 2012 року у власність ОСОБА_5, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, та право
отримати на своє ім'я свідоцтво на
право власності на вказану земельну
ділянку.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Чернігівської
області через Новгород-Сіверський
районний суд Чернігівської області
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутніми у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
В.В. Чепурко