Справа № 661/5049/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2014 року

Новокаховський міський суд
Херсонської області в складі:

головуючої - судді Бойко М.Є.

при секретарі - Ярошенко І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Нова Каховка Херсонської
області цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі,
гідності та ділової репутації,
відшкодування моральної шкоди та за
зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про спростування недостовірної
інформації, яка ганьбить гідність,
честь, ділову репутацію, відшкодування
моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в
якому просить зобовязати відповідачку
спростувати поширені нею 12-19 вересня 2013
року неправдиві відомості про те, що
нібито позивачка має венеричне
захворювання та є повією і через це її
необхідно звільнити з роботи. Крім
того, позивачка просить визнати
вказані відомості недостовірними,
зобовязати відповідачку вибачитись
перед нею у присутності свідків і
стягнути з неї 20 000 грн. моральної
шкоди та судові витрати по справі.

В обґрунтування своїх вимог позивачка
посилалась на те, що протягом вересня
2013 року, зокрема, 12.09.2013 року, 13.09.2013 року
та 19.09.2013 року, відповідачка прилюдно,
безпідставно розповсюдила стосовно
неї неправдиві відомості про наявність
венеричної хвороби, її розповсюдження
та аморальну поведінку ОСОБА_3, ОСОБА_4
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 з
метою їх переконання в цьому та
подальшого її звільнення з посади
виховательки у дитячому садку,
внаслідок чого було принижено її честь,
гідність та ділову репутацію та
заподіяно значну моральну шкоду у
вигляді фізичних та душевних
страждань, викликаних
розповсюджуванням цих неправдивих
відомостей .

Відповідачка ОСОБА_2 позовні вимоги
ОСОБА_1 повністю не визнала, звернулась
до суду із зустрічним позовом з
аналогічними вимогами, посилаючись на
те, що остання спотворює обставини;
конфлікт між ними виник зовсім з іншої
причини, внаслідок неналежного
виконання ОСОБА_1 своїх посадових
обов»зків як виховательки дітей. Вона
дійсно зверталась на прийом до
завідуючої дитячим садком зі скаргами
з цього приводу, разом з іншими
батьками у міський Відділ освіти,
прокуратури м. Нова Каховка,
кореспондентів телевізійних каналів,
депутатів та комісії з прав дитини
громадської ради при виконавчому
комітеті Новокаховської міської ради,
але образливих відомостей, вказаних у
первісному позові, не розповсюджувала.
Посилаючись на те, що своїм зверненням
до суду ОСОБА_1 заподіяла їй також
моральну шкоду в сумі 20 000 грн., оскільки
виклала в ньому неправдиві обставини,
що негативно вплинуло на її авторитет
серед оточуючих, ОСОБА_2 просила
визнати ці відомості недостовірними,
зобов»язати відповідачку вибачитись
перед нею та задовольнити її вимоги
щодо відшкодування моральної шкоди, а в
первісному позові відмовити.

В судовому засіданні сторони та їх
представники вимоги своїх позовів
підтримали з тих же підстав і не
визнали вимоги один одного повністю.

ОСОБА_1 також доповнила, що
неправомірні дії відповідачки, які
виявилися у розповсюдженні щодо неї
наклепу та образ, негативно
позначилися на її стані здоров'я та
душевному стані. Вона і до цього часу
морально-пригнічена, їй соромно
виходити на вулицю, спілкуватися із
односельцями, які завжди знали її як
порядну людину, та виправдовуватися
перед ними.

Суд, заслухавши сторони, їх
представників, свідків, дослідивши
матеріали справи, висновок проведеної
по справі судово-психологічної
експертизи, вважає, що вимоги
первісного позову слід задовольнити
частково, оскільки факт поширення
ОСОБА_2 недостовірної та негативної
інформації, яка принижує честь та
гідність позивачки ОСОБА_1, а також
завдає їй моральної шкоди знайшов своє
підтвердження, а у задоволенні
зустрічного позову необхідно
відмовити за його безпідставністю та
необгрунтованістю.

Відповідно до ст.ст. 3, 28 Конституції
України людина, її честь і гідність,
визнаються в Україні найвищою
соціальною цінністю. Кожен має право на
повагу до його гідності. Ніхто не може
бути підданий поводженню, що принижує
його гідність.

Такі ж права, передбачені й ст. 297 ЦК
України, яка, крім того, передбачає
право особи на звернення до суду за
захистом її честі та гідності.

Конституцією України кожному
гарантується право на свободу думки і
слова, на вільне вираження своїх
поглядів і переконань (ст.34). Разом з
тим, відповідно до ст. 69 Конституції
України кожен зобов'язаний неухильно
додержуватися Конституції та законів
України, не посягати на права і свободи,
честь і гідність інших людей. Праву на
свободу думки і слова, на вільне
вираження своїх поглядів і переконань
відповідає обов'язок не поширювати про
особу недостовірну інформацію та таку,
що ганьбить її гідність, честь та
ділову репутацію ( п.1 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику у справах про захист гідності
та честі фізичної особи, а також
ділової репутації фізичної та
юридичної особи» від 27.02.2009 року)

Згідно роз»яснень, викладених у пункті
15 Постанови Пленуму Верховного Суду
України «Про судову практику у справах
про захист гідності та честі фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної та юридичної особи» № 1 від
27.02.2009 року, недостовірною вважається
інформація, яка не відповідає
дійсності або викладена неправдиво,
тобто містить відомості про події та
явища, яких не існувало взагалі або які
існували, але відомості про них не
відповідають дійсності (неповні або
перекручені). Негативною слід вважати
інформацію, в якій стверджується про
порушення особою, зокрема, норм чинного
законодавства, вчинення будь-яких
інших дій (наприклад, порушення
принципів моралі, загальновизнаних
правил співжиття, неетична поведінка в
особистому, суспільному чи політичному
житті тощо) і яка, на думку позивача,
порушує його право на повагу до
гідності, честі чи ділової репутації.

Стаття 22 ЦК України передбачає, що
особа має право на відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
порушення її права. Моральна шкода
полягає зокрема у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї та відшкодовується
грішми, розмір яких визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення його
можливості їх реалізувати, ступеня
вини особи, яка завдала моральну шкоду,
якщо вина є підставою для
відшкодування шкоди, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення.

Відповідно до п.4 ч.2 ст. 23 ЦК України
моральна шкода полягає, зокрема, у
приниженні честі та гідності фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної або юридичної особи.

Судом встановлено, що позивачка
за первісним позовом ОСОБА_1 є
вихователькою групи дитячого садку «
Калинка» в с. Райське Новокаховської
міськради, яку відвідує донька
відповідачки ОСОБА_2

Остання, разом з кількома іншими
батьками цієї групи, невдоволені
роботою ОСОБА_1, а тому протягом
тривалого часу звертаються зі
скаргами до різних установ, зокрема, з
приводу паління виховательки на
території дитячого садку, застосування
нею недопустимих покарань до дітей,
неналежного нагляду за ними, її
аморальної поведінки, за що вимагають
її звільнення з роботи.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_3, яка
є завідуючою д/с «Калинка», показала, що
12.09.2013 року до неї на особистий прийом
прийшла ОСОБА_2 та повідомила, що чула
від одного з таксистів, що ОСОБА_1 надає
послуги інтимного характеру, хворіє
сифілісом, заразила ним його знайомого,
а тому її слід звільнити з роботи. При
цьому ОСОБА_2 також зазначила, що
розповість про це всім батькам дітей в
групі та своїм знайомим. Зміст цієї
розмови вона довела до відома
виховательки, запропонувавши їй, щоб
запобігти цим чуткам, пройти медичне
обстеження, на що ОСОБА_1 погодилась та
невдовзі надала довідку лікаря про
відсутність у неї будь-яких венеричних
захворювань. Розповсюджені ОСОБА_2
відомості дуже позначились на
позивачці, вона сильно хвилювалась,
засмучувалась з цього приводу,
постійно плакала, переживала, змарніла
та схудла. Також, розмова на особистому
прийомі стала надбанням громадськості,
її зміст чули інші співробітники
дитячого садку, обговорювали і в
колективі і на зборах з батьками, деякі
вірили цим чуткам, що теж дуже
негативно відобразилось на
самопочутті та психологічній
рівновазі ОСОБА_1

Вищенаведені пояснення свідка ОСОБА_3
об»єктивно підтверджуються
дослідженим судом журналом прийому
громадян з особистих питань
завідувачем я/с «Калинка» (а.с. 114), в
якому наявний запис про звернення
12.09.2013 року ОСОБА_2 з приводу морального
обліку вихователя ОСОБА_1, на що було
вирішено обговорити це питання на
зборах у жовтні-місяці, а останній
рекомендовано пройти медичне
обстеження.

Свідок ОСОБА_4 підтвердила суду, що
дійсно 12.09.2013 року вона та інші
працівники д/с «Калинка» чула розмову
на прийомі громадян завідуючої ОСОБА_3
з ОСОБА_2, в ході якої остання
повідомила, що вихователька ОСОБА_1
займається проституцією, має венеричне
захворювання. Після цього прийому вже
особисто їй ОСОБА_2 розповіла те ж саме,
а потім розповсюдила ці відомості по
всьому селу, що дуже вплинуло на
позивачку, яка стала соромитись
оточуючих, плакала, переживала,
вимушена була виправдовуватись перед
оточуючими медичною довідкою з
негативними результатами аналізів на
цю хворобу.

Свідок ОСОБА_9 в с удовому засіданні
пояснила, що 19.09.2013 року ОСОБА_2 в
присутності ще однієї матері дівчинки,
яка відвідує д/с «Калинка», ОСОБА_10,
розповіла їй, що вихователька ОСОБА_1
працює повією та хвора на сифіліс, але
придбала за гроші медичну довідку про
протилежне.

Такі ж показання надала суду і свідок
ОСОБА_5, пояснивши, що їй ці відомості
були розповсюджені ОСОБА_2 12.09.2013 року.

Аналогічні показання надав суду і
свідок ОСОБА_6, додавши, що негативні
відомості про ОСОБА_1 були повідомлені
йому ОСОБА_2, теж 12.09.2013 року, в
присутності її чоловіка. Питання
наявності у ОСОБА_1 венеричної хвороби
також обговорювалось на загальних
зборах в дитячому садку «Калинка», де
завідуюча довела всім до відома, що
вихователька пройшла відповідне
медичне обстеження і надала довідку
про відсутність у неї хвороби. При
цьому публічне обговорювання
викликало у позивачки численні емоції,
вона соромилась, дуже плакала, дійшло,
навіть, до істерики. Він же особисто
чуткам про хворобу ОСОБА_1 не повірив,
але були і такі батьки дітей в садочку,
яких ОСОБА_2 переконала у правдивості
цих відомостей.

Про те, що ці ж самі обставини про
ОСОБА_1, але вже 13.09.2013 року, їй
повідомила саме ОСОБА_2 пояснила суду і
свідок ОСОБА_7, а свідки з боку
відповідачки - ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13,
ОСОБА_14, допитана у якості свідка
представник ОСОБА_2 - ОСОБА_15
підтвердили в суді, що на зборах в
дитячому садку дійсно піднімалось
питання про наявність венеричного
захворювання у ОСОБА_1, при цьому
завідуюча повідомила про наявність
відповідної заяви від батьків та про
те, що ці факти не підтвердилися.

Покази свідків ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_10
про те, що ОСОБА_2 не розповсюджувала
відомостей про аморальну поведінку та
венеричну хворобу ОСОБА_1 суд до уваги
не приймає, оскільки ОСОБА_17 є
чоловіком відповідачки, ОСОБА_10 - її
подругою, а тому, звісно, вони бажають
їй допомогти, а також тому, що всі ці
свідки не були присутніми при всіх
розмовах ОСОБА_2 з оточуючими, а тому не
можуть знати достовірно та з
достатньою повнотою увесь їх зміст, їх
покази протирічать протилежним
показам інших свідків у справі, які суд
вважає достовірними та правдивими,
оскільки вони узгоджуються між собою
по суті, в деталях та є послідовними і
неупередженими.

Доводи свідків ОСОБА_15, ОСОБА_14, ОСОБА_13
про те, що саме від завідуючої ОСОБА_3, а
не від ОСОБА_2 вони почули про заяву
матері одного з дітей щодо наявності у
виховательки ОСОБА_1 венеричної
хвороби суд також не може прийняти в
якості доказів відсутності вини
відповідачки, оскільки те, що саме
ОСОБА_2 зробила таку заяву
підтверджується іншими, об»єктивними
доказами по справі, наведеними вище.

Таким чином, судом встановлено, що у
другу декаду вересня 2013 року ОСОБА_2
розповсюджувала серед односельців
чутки щодо аморальної поведінки
ОСОБА_1, наявності у неї венеричного
захворювання, зараження ним інших осіб.
Дані обставини підтверджені в судовому
засіданні вищенаведеними доказами.
Розповсюджені ОСОБА_2 чутки не
відповідають дійсності і порочать
честь та гідність позивачки, містять
наклеп та образи. На спростування
вказаних відомостей ОСОБА_1 змушена
була пройти медичний огляд, що
підтверджується її особовою медичною
книжкою, в якій від 18.09.2013 р. зроблено
запис лікаря-дерматовенеролога щодо
відсутності будь-яких захворювань, на
обліку з цього приводу у Центральній
міській лікарні м. Нова Каховка вона не
перебуває. Доказів протилежного ОСОБА_2
суду не представлено.

З медичної карки ОСОБА_1 вбачається, що
11.10.2013 року та 25.10.2013 року вона
зверталась на амбулаторний прийом до
лікаря-невропатолога, їй був
рекомендований амбулаторний курс
лікування та поставлено діагноз:
«післяструсовий
антено-неврастенічний синдром,
порушення сну»

Згідно із висновком
судово-психологічної експертизи,
проведеної по справі, ОСОБА_1 внаслідок
досліджуваних по справі обставин
перенесла легко виявлений невротичний
стан, що супроводжувався порушенням
настрою, негативними переживаннями,
відчуттям принизливості, погіршенням
соціальних взаємовідносин, порушенням
сну, апетиту, працездатності.

З огляду на викладене, враховуючи, що
факти висловлювання відповідачкою на
адресу позивачки наклепу, образ,
приниження 12-19 вересня 2013 року знайшли
своє підтвердження в судовому
засіданні, суд дійшов висновку, що
вимоги про визнання їх недостовірними,
такими, що принижують її честь та
гідність і підлягають спростуванню є
обґрунтованими.

Виходячи з встановлених в ході
розгляду справи обставин, суд вважає,
що діями відповідачки була заподіяна
моральна шкода позивачу, оскільки
порушені її особисті немайнові права,
зокрема, право на повагу гідності і
честі, установлені Конституцією
України. Неправдиві відомості,
розповсюджені ОСОБА_2 про ОСОБА_1, стали
відомі родичам, друзям, колегам по
роботі, односельцям останньої, що
потягло її психологічні страждання,
викликало душевний дискомфорт,
незручності у повсякденному житті та
стосунках з оточуючими, погіршення
стану здоров»я.

Зважаючи на те, що висновок експерта,
згідно з яким мінімальний розмір суми
відшкодування моральної шкоди ОСОБА_1
становить 6092 грн., переважного
значення, порівняно з іншими доказами,
для суду не має, з урахуванням вимог
розумності, добросовісності та
справедливості, вважає за можливе
стягнути на її користь з ОСОБА_2 3 000
грн., оскільки саме така сума є
співмірною із заподіяною моральною
шкодою, задовольнивши таким чином
вимоги позову в цій частині частково.

Суд відмовляє позивачці ОСОБА_1 в
задоволенні вимог в частині
зобов'язання відповідачки вибачитись у
присутності свідків, оскільки,
відповідно до п.26 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 27 лютого 2009
року «Про судову практику у справах про
захист гідності та честі фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної чи юридичної особи», суд не
вправі зобовязувати відповідача
вибачатися перед позивачем у тій чи
іншій формі, оскільки примусове
вибачення як спосіб судового захисту
гідності, честі чи ділової репутації за
поширення недостовірної інформації не
передбачено у статтях 16, 227 ЦК України.

В зв»язку із задоволенням вимог
первісного позову зустрічний позов
задоволенню не підлягає. Крім того,
слід зазначити, що вимоги останнього
ОСОБА_2 обґрунтувала неправомірним з її
точки зору зверненням ОСОБА_1 до суду, а
ці обставини не можуть бути підставою
для задоволення позову, оскільки у
такому випадку мала місце реалізація
особою конституційного права,
передбаченого статтею 40
Конституції, а не поширення
недостовірної інформації. Звернення до
суду було викликано наміром позивачки
захистити свої права, свободи та
законні інтереси, інформація
викладена в її позові, була визначена
його підставою і стосувалася його
предмета (п. 16, 17 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 27 лютого 2009
року «Про судову практику у справах про
захист гідності та честі фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної чи юридичної особи»)

На підставі ст.ст. 23, 269, 275, 277, 280, 297, 299 ЦК
України, постанови Пленуму Верховного
Суду України від 27.02. 2009 року «Про
судову практику у справах про захист
гідності та честі фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної чи
юридичної особи», керуючись ст.ст. 4, 10,
58-60, 64, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Первісний позов ОСОБА_1 про захист
честі, гідності та ділової репутації,
відшкодування моральної шкоди
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в
рахунок відшкодування моральної шкоди
грошові кошти в сумі 3 000 грн.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_2 про спростування недостовірної
інформації, яка ганьбить гідність,
честь, ділову репутацію, відшкодування
моральної шкоди відмовити в повному
обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення до апеляційного суду
Херсонської області через
Новокаховський міський суд.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя М. Є. Бойко