Провадження № 2/734/386/14
Справа
№ 734/1208/14
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

25 червня 2014 року
смт Козелець

Козелецький районний суд
Чернігівської області в складі:

головуючого-судді Бузунко
О.А.

за участі
секретаря Галюк Л.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Козелець
Чернігівської області цивільну справу
за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
Короп'ївської сільської ради
Козелецького району Чернігівської
області про визнання права власності
на спадкове майно,

у с т а н о в и в:

із позовною заявою про визнання
за заповітом права власності на
житловий будинок із надвірними
будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1, у
суд звернулися ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
Короп'ївської сільської ради
Козелецького району Чернігівської
області. Позовні вимоги мотивовані тим,
що ОСОБА_3, яка залишила за заповітом
все своє майно позивачам, мала право на
домоволодіння АДРЕСА_1, яке і є
спадковим майном. Після смерті ОСОБА_3
позивачі оформити право власності на
успадковане майно не мають можливості,
оскільки відсутнє свідоцтво про право
власності на нього на ім'я ОСОБА_3.

В матеріалах справи міститься
заява позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2 про
розгляд справи за їх відсутності.
Представник відповідача також подав
заяву про розгляд справи у його
відсутності і визнав позов /а.с. 30/.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України в
разі визнання позовних вимог
відповідачем суд, за наявності для того
законних підстав, ухвалює рішення про
задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
істотне значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, враховуючи, що
визнання відповідачем позову не
суперечить закону, не порушує права,
свободи та інтереси інших осіб, суд
дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 померла
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, що підтверджується
свідоцтвом про смерть /а.с. 17/. За життя
ОСОБА_3 склала заповіт, за яким все своє
майно, де б воно не було і з чого не
складалося заповідала ОСОБА_2 та ОСОБА_1
в рівних частинах кожному /а.с. 16/.

Відповідно до матеріалів спадкової
справи, отриманих від Остерської
районної державної нотаріальної
контори, після смерті ОСОБА_3 спадщину
прийняли ОСОБА_1 та ОСОБА_2, подавши
відповідні заяви до нотаріальної
контори /а.с. 37 - інформаційна довідка зі
Спадкового реєстру від 29.05.2014 № 37502853,
а.с. 38 - заяви позивачів/.

Відповідно до довідки, виданої
виконкомом Короп'ївської сільської
ради Козелецького району
Чернігівської області від 25.03.2014 № 149
ОСОБА_3 на день смерті проживала одна за
адресою: АДРЕСА_1 /а.с. 21/.

Згідно з довідкою, виданою виконкомом
Короп'ївської сільською радою
Козелецького району Чернігівської
області 25.03.2014 № 145, житловий будинок
АДРЕСА_1 за станом на 15 квітня 1991 року
відносився до категорії колгоспних
дворів, членами якого на той час були
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 /а.с. 18/.

З інформаційної довідки зі спадкового
реєстру від 20.06.2014 № 37679893 вбачається, що
спадкова справа після смерті ОСОБА_4 не
заводилася /а.с. 42/.

Відповідно до довідки, виданої
виконкомом Короп'ївської сільської
ради Козелецького району
Чернігівської області від 25.03.2014 № 147
ОСОБА_3 вступила в управління спадковим
майном після померлого чоловіка
ОСОБА_4: користувалася майном,
сплачувала відповідні платежі /а.с. 19/.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 30 травня 2008 року № 7
«Про судову практику у справах про
спадкування» визначено, що відносини
спадкування регулюються правилами ЦК
України, якщо спадщина відкрилася не
раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття
спадщини до зазначеної дати
застосовується чинне на той час
законодавство, зокрема, відповідні
правила Цивільного кодексу
Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому
числі щодо прийняття спадщини, кола
спадкоємців за законом. У разі коли
спадщина, яка відкрилася до набрання
чинності ЦК України і строк на її
прийняття не закінчився до 1 січня 2004
року, спадкові відносини регулюються
ЦК України.

На час відкриття спадщини після смерті
ОСОБА_4 28 грудня 1992 року діяли норми ЦК
УРСР в редакції 1963 року, тому до спірних
правовідносин слід застосовувати
норми цього кодексу.

Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР для
придбання спадщини необхідно, щоб
спадкоємець її прийняв. Прийнята
спадщина визнається належною
спадкоємцеві з моменту відкриття
спадщини. Згідно зі ст. 549 ЦК УРСР
визнається, що спадкоємець прийняв
спадщину:

1) якщо він фактично вступив в
управління або володіння спадковим
майном;

2) якщо він подав державній
нотаріальній конторі за місцем
відкриття спадщини заяву про прийняття
спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути
вчинені протягом шести місяців з дня
відкриття спадщини.

Таким чином, ОСОБА_3 відповідно до
діючого на момент відкриття спадщини
після смерті ОСОБА_4 законодавства,
прийняла її шляхом вступу в управління
спадковим майном, що підтверджується
викладеним вище.

Відповідно до роз'яснень, викладених у
п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 04.10.91 р. N 7 «Про практику
застосування судами законодавства, що
регулює право приватної власності
громадян на жилий будинок», право
власності на жилий будинок, збудований
громадянином на відведеній в
установленому порядку земельній
ділянці і прийнятий в експлуатацію,
виникає з часу його реєстрації у
виконкомі місцевої ради.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
іншої особи (спадкоємця).

Перешкодою в отриманні позивачами
свідоцтва про право на спадщину на
нерухоме майно є те, що за життя
спадкодавцями не було оформлено
правовстановлюючого документу на
домоволодіння.

Відповідно до інформації з Реєстру
права власності на нерухоме майно від
14.05.2014 № 21596084 право власності на
житловий будинок по АДРЕСА_1 не
зареєстроване /а.с. 33/. Аналогічна
інформація міститься і в інформаційній
довідці з Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно від 14.05.2014 № 21595365
/а.с. 32/.

Відповідно до положень ст. 392 ЦК України
власник майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою.

Враховуючи обставини, викладені вище,
суд дійшов висновку про можливість
задоволення позовних вимог в повному
обсязі та визнання за ОСОБА_1 та ОСОБА_2
права власності на житловий будинок із
надвірними будівлями, що знаходиться в
АДРЕСА_1 (в порядку спадкування після
ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року).

Керуючись ст.ст. 328, 392, 1216, 1223, 1268, 1269, 1270
ЦК України, ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР 1963 року,
ст.ст. 10, 15, 57, 60, 174, 208, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК
України, суд

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
Короп'ївської сільської ради
Козелецького району Чернігівської
області про визнання за заповітом
права власності на спадкове майно -
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, реєстраційний
номер облікової картки платника
податків НОМЕР_1, паспорт серії НОМЕР_3,
та ОСОБА_2, реєстраційний номер
облікової картки платника податків
НОМЕР_2, паспорт серії НОМЕР_4, право
власності на житловий будинок із
надвірними будівлями, що знаходиться в
АДРЕСА_1 (в порядку спадкування після
смерті ОСОБА_3) - в рівних частинах.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Чернігівської області через суд
першої інстанції протягом десяти днів
із дня проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні в
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів із дня отримання копії
цього рішення.

Суддя
О.А. Бузунко