Справа № 381/348/14-ц Головуючий у І
інстанції Зуй Т.С.Провадження №
22-ц/780/3366/14 Доповідач у 2
інстанції МережкоКатегорія 51
УХВАЛА

Іменем України

12 червня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі :

Головуючого судді: Мережко М.В.,

Суддів: Приходька К.П.,Суханової Є.М.,

При секретарі: Франюк Т.В.

Розглянувши в відкритому судовому
засіданні в м.Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Фастівського районного суду Київської
області від 02 квітня 2014 року по справі
за позовом ОСОБА_1 до Відокремленого
підрозділу локомотивного депо Козятин
ДТГО «Південно-Західна залізниця» про
поновлення на роботі, стягнення
заробітної плати за час вимушеного
прогулу та стягнення моральної шкоди.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, дослідивши
матеріали справи, перевіривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1звернулась з зазначеним позовом.

Свої вимоги обгрунтовувала тим, що
працювала розподілювачем робіт
обігового депо Фастів-2 з 1994 року.
Згідно висновку МСЕК є інвалідом 2-ї
групи безстроково і тому виконувала
роботу з врахуванням стану здоров'я
(без фізичних навантажень).

Позивач 13 серпня 2013 року отримала
повідомлення, що її посада згідно
наказу від 25 березня 2013 року виведена
із штатного розпису та запропоновано
їй надати медичну довідку про
можливість виконання іншої роботи. В
подальшому, наказом № 381 від 06
серпня 2013 року її було відсторонено від
роботи, а наказом № 288/с від 03 грудня 2013
року її було звільнено з посади
розподілювача робіт внаслідок
невідповідності виконуваної роботи за
станом здоров'я.( п.2 ст. 40 КЗпП України).

В судовому засіданні позивач уточнила
свої позовні вимоги і просила визнати
незаконними дії відповідача щодо
виведення її посади із штатного
розпису та звільнення її з роботи за п.2
ст. 40 КЗпП України, поновити її на
попередній посаді з виплатою
середньомісячного заробітку за час
вимушеного прогулу з 03 грудня 2013 року
по 18 березня 2014 року в сумі 6
389,68 грн, моральну шкоду в сумі 10 000 грн.

Заперечуючи проти позову, представник
відповідача зазначала, що 25 березня
2013 року був затверджений штатний
розпис, з якого була виведена посада
«розподілювач робіт» в кількості 14
одиниць, а натомість введені додатково
посади контролера, прибиральника,
слюсаря. В результаті зазначених змін
всі працівники були переведені на
додатково введені посади, а не
звільнені. ОСОБА_1 було запропоновано
іншу роботу, яка б не була їй
протипоказана за станом здоров'я, але
вона двічі проходила медичний огляд і
її було визнано непридатною для
виконання запропонованої їй роботи за
станом здоров'я. За весь час
роботиОСОБА_1 жодного разу не проходила
медичне обстеження. Крім того, позивач
хоча і рахувалась на посаді
розпорядника робіт, виконувала інші
роботи, а не ті посадові обов'язки, що
передбачені посадовою інструкцією.
Крім того, як зазначала представник
відповідача, та цю обставину не
заперечувала сама позивач, вона
працювала у відокремленому підрозділі
Локомотивного депо і займала посаду
згідно штатного розкладу
розподілювача робіт, але фактично
роботи за посадою та посадовими
обов'язками ніколи не виконувала, вона
виконувала роботи, що не входять до
посадових обов'язків розподілювача
робіт.

Рішенням Фастівського районного суду
Київської області від 02 квітня 2014 року
в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду,
позивач подала апеляційну скаргу, в
якій просить рішення скасувати,
посилаючись на порушення норм
матеріального і процесуального права,
та ухвалити нове рішення, яким позов
задовольнити. В апеляційній скарзі,
ОСОБА_1 зазначала, що суд неповно
з"ясував обставини, що мають значення
для вирішення справи, зокрема судом не
враховано, що жодним доказом не
підтверджено стійкого зниження
працездатності, внаслідок якого вона
не може виконувати покладених на неї
обов"язків, їй не протипоказана
адміністративно-господарська,
бухгалтерська праця, та праця не
пов"язана з рухом м"язів, крім того суд
дав невірну оцінку штаним розписам,
вважаючи, що на підприємстві не
відбулося скорочення.

Апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним та
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з"ясованих
обставин справи, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини
на які вона посилається, як на підставу
свої вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд. Таке
право мають також особи (за винятком
тих осіб, які не мають цивільної
процесуальної дієздатності), в
інтересах яких заявлено вимоги.

Суд сприяє всебічному і повному
з'ясуванню обставин справи: роз'яснює
особам, які беруть участь у справі, їх
права та обов'язки, попереджує про
наслідки вчинення або невчинення
процесуальних дій і сприяє здійсненню
їхніх прав у випадках, встановлених цим
Кодексом.

Відповідно до ст. 235 КЗпП України у разі
звільнення без законної підстави або
незаконного переведення на іншу роботу
працівник повинен бути поновлений на
попередній роботі органом, який
розглядає трудовий спір.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_1 працювала на посаді
розподілювача робіт ТД Фастів-2 по 4
розряду локомотивного депо Козятин з 01
вересня 1999 року ( а.с. 92).

Відповідно до довідки МСЕК серії КИО-1№
203996 від 18 березня 2003 року ОСОБА_1
встановлена 2 група інвалідності з
дитинства довічно. Згідно висновку про
умови та характер праці вона є
непрацездатною в звичайних виробничих
умовах і можлива
адміністративно-господарська,
бухгалтерська праця, праця, не
пов'язана з рухом поїздів (а.с. 23).

По відокремленому підрозділу
локомотивного депо Козятин ПЗЗ виданий
наказ № 511 від 23листопада 2012
року щодо розгляду штатного розпису на
виконання розпорядження НЗЕ № 1419 від 13
листопада 2012 року з метою оптимізації
штатної чисельності робочих місць.( а.с.
56)

Наказом по відокремленому підрозділу
локомотивного депо Козятин № 189 від
02 квітня 2013 року введений в дію
новий штатний розпис локомотивного
депо з 25 березня 2013 року
(а.с. 60-64) згідно якого посада
«розподілювач робіт» була виведена зі
штатного розпису.

Наказом № 381 від 06.08.2013 року ОСОБА_1
відсторонена від роботи без збереження
заробітної плати у зв"язку із
відсутністю в штатному розкладі
професії «розподілювач робіт».
Допустити до роботи ОСОБА_1 після
проходження медичного огляду та
надання медичної картки з відміткою
про професійну придатність (а.с.12).

Відповідачем ОСОБА_1 були направлені
повідомлення про необхідність надання
довідки про результати огляду МСЕК і
після отримання висновку буде
запропонована інша посада, вакансія
якої буде існувати (а.с.15), про
направлення питання для розгляду на
засідання профкому, для узгодження
звільнення (а с. 16). вказаним листом
ОСОБА_1 ознайомлена 14 серпня 2013 року.

Відповідно до наказу началника
локомотивного депо Козятин ДТГО
«Південно -Західна залізниця» № 90 від 02
лютого 2009 року (а.с. 51) «Про організацію
та контроль проходження медичних
оглядів працівників депо» всі
працівники депо зобов'язані проходити
медичну комісію та несуть
відповідальність за несвоєчасність
проходження медичного огляду.
Відповідно до п.5.2. наказу ОСОБА_1
відповідала за проходження медогляду
працівників, робота яких пов"зана з
шкідливими та небезпечними умовами
праці, водіїв автотранспорту та осіб
віком до 21 року. Згідно акту визначення
категорій працівників, які підлягають
попередньому (періодичному) медичним
оглядам - розподілювач робіт повинен
проходити медичний огляд 1 раз на рік
(а.с 40-43).

Відповідно до медичних довідок від
07.08.2013 та від 14.10.2013р. при проходженні
періодичного медичного огляду ОСОБА_1
визнана непридатною для роботи
прибиральниці виробничих приміщень
(а.с. 13, 14). Вказану роботу ОСОБА_1 було
запропоновано після оптимізації
штатних посад.

Станом на 19.11.2013 року ОСОБА_1
відсторонена від роботи без збереження
заробітної плати, так як не пройшла
медогляд на запропоновану посаду
прибиральника виробничих приміщень.

Згідно виробничої характеристики
ОСОБА_1 перебувала на посаді
розподілювача робіт, яка зі штатного
розкладу виведена, і їй запропонована
посада прибиральника виробничих
приміщень, і в її обов'язки буде входити
робота, яку вона виконувала: ведення
технічної документації, тимчасові
заміщення контролера, ведення
кореспонденції, та інша технічна
робота (а.с.22).

Відповідно довідки № 167 від 17 лютого 2014
року ДЗ Вузлова лікарня ст. Фастів
ОСОБА_1 відповідно до наказу МОЗ
України № 246 від 21.05.2007 року «Про
затвердження Порядку ведення медичних
оглядів працівників певних категорій»
п.6.2.3 до роботи не придатна (а.с.50).

Згідно Типової посадової інструкції
прибиральника виробничих приміщень в
функціональні обов'язки прибиральника
не входить ведення технічної
документації, заміщення контролера та
ведення кореспонденції і за станом
здоров'я ОСОБА_1 є непридатною до роботи
за професією прибиральника виробничих
приміщень.

Як видно із довідок Державного закладу
Вузлова лікарня ст. Фастів ОСОБА_1
згідно медичного огляду
лікарем-окулістом відповідно до наказу
МОЗ України № 246 від 21.05.2007 року
«Про порядок проведення медичних
оглядів працівників певних категорій»
п. 6.2.3 (зорова напруга) до роботи не
придатна (а.с. 47, 50) та потребує за станом
здоров'я переосвідчення на МСЕК, від
якого вона відмовляється.

Доводи апеляційної скарги про те, що на
підприємстві, де працювала
ОСОБА_1, відбулось скорочення штату, є
безпідставними, оскільки це твердження
спростовується наданими суду
матеріалами, а саме: розпорядженням
НЗЕ-1/419 від 13.12.2012 року щодо розгляду
штатних розписів, наказом № 511, наказом
№ 189 від 02.04.2013 р., штатними розписами
(а.с.55-65).

Крім того, як видно з довідки від 16.02.2014
року № 265 з відокремленого підрозділу
локомотивного депо Козятин було
звільнено 176 працівників і жодного
звільнення за ст. 40 п. 1 КЗпП не
проводилось (а.с.78).

Висновок суду, що звільнення ОСОБА_1 з
посади розподілювача робіт на підставі
ст. 40 ч. 2 КЗпП України відбулось
законно, на підставі норм чинного
законодавства, є вірним,
підтверджується доказами, наявними в
матеріалах справи, так згоду на
звільнення ОСОБА_1 з роботи за станом
здоров'я надав профспілковий комітет,
позивачка своєчасно повідомлена про
зміни в штатному розкладі, їй була
запропонована інша робота, яку вона за
станом здоров"я не може виконувати,
повідомлення їй було направлено в
серпні, а звільнена вона була з роботи
03.12.2013 року (а.с.20).

Звернення ОСОБА_1 про законність її
звільнення було розглянуто
Козятинською територіальною
профспілковою організацією і будь-яких
порушень виявлено не було (а.с.26).

При введенні нового штатного розкладу
після оптимізації штатних посад, з
25 березня 2013 року посада
розподілювач робіт виведена зі
штатного розкладу і вказаної посади на
даний час на підприємстві не існує.
Посадові обов'язки, які виконували
розподілювачі робіт, розподілили між
іншими працівниками, ввівши інші
посади, контролера верстатних і
слюсарних робіт, прибиральника
виробничих приміщень, слюсаря -
ремонтника.

Відповідно до ст.11 ЦК України цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки. Підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні
вимог про визнання незаконними дій
відокремленого підрозділу
локомотивного депо Козятин ДТГО ПЗЗ
щодо виведення посади розподілювача
робіт із штатного розпису, вірно дійшов
висновку, що затвердження кількісного
штату працюючих та визначення
посадових обов'язів працівників
відноситься до
адміністративно-організаційної
діяльності керівних органів
підприємства, і не є способом захисту
права цивільного відповідно до ст. 16 ЦК
України.

Відповідно до ст.32 КЗпП України власник
або уповноважений ним орган не має
права переміщати працівників на
роботу, протипоказану йому за станом
здоров'я.

Враховуючи, що відповідно до висновку
медичної комісії ОСОБА_1 не придатна
для роботи за професією прибиральниця,
а посадові обов'язки «розподілювача
робіт» вона ніколи не виконувала, а
тільки рахувалась на вказаній посаді і
медичну комісію на зайняття вказаної
посади розподілювача робіт вона ніколи
не проходила, суд дійшов вірного
висновку, що звільнення позивачки з
роботи є законним та не суперечить
вимогам ч. 2 ст. 40 КЗпП України, оскільки
в силу зазначеної статті підставою для
припинення трудового договору є
виявлена невідповідність працівника
виконуваній роботі внаслідок стану
здоров'я, що перешкоджає продовженню
даної роботи.

Оскільки позивач не надала суду
доказів щодо порушення її права при
звільненні, вірним є висновок суду про
відмову у задоволенні вимог про
стягнення моральної шкоди.

Відповідно до ч.1 ст. 21 КЗпП України
трудовий договір є угода між
працівником і власником підприємства,
установи, організації або
уповноваженим ним органом чи фізичною
особою, за якою працівник
зобов'язується виконувати роботу,
визначену цією угодою, з підляганням
внутрішньому трудовому розпорядкові, а
власник підприємства, установи,
організації або уповноважений ним
орган чи фізична особа зобов'язується
виплачувати працівникові заробітну
плату і забезпечувати умови праці,
необхідні для виконання роботи,
передбачені законодавством про працю,
колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до п.2.ч.1ст.40 КЗпП України
трудовий договір, укладений на
невизначений строк може бути
розірваний власником або
уповноваженим ним органом у випадку
виявленої невідповідності працівника
займаній посаді або в виконуваній
роботі внаслідок недостатньої
кваліфікації або стану здоров"я, які
перешкоджають продовженню даної
роботи.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
дійшов правильного висновку, що
позивач була звільнена з роботи з
дотриманням вимог законодавства, у
відповідача дійсно мало місце зміни у
штатному розписі (виведені посаді із
штатного розпису), власником додержано
норми законодавства під час звільнення
позивача.

За таких обставин, викладені в
апеляційній скарзі доводи, колегія
суддів вважає безпідставними, оскільки
вони матеріалами справи не
підтверджуються, не грунтуються на
вимогах закону і не спростовують
висновків суду. Рішення суду першої
інстанції відповідає обставинам
справи, постановлено з додержанням
вимог матеріального та процесуального
права, тому колегія суддів не вбачає
підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст, 303, 307, 308, 313- 315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Фастівського районного суду
Київської області від 02 квітня 2014 року
-залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена протягом
двадцяти днів в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: