22-ц/775/701/2014(м)
Головуючий в 1 інстанції: Соловйов
Доповідач: Попова С.А.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М
У К Р А Ї Н И

03 червня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Донецької області в
складі:

головуючого
Попової С.А.,

суддів
Песоцької Л.І., Мальцевої Є.Є.,

при секретарі
Бєльченко Б.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Маріуполі апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого
районного суду міста Маріуполя
Донецької області від 14 березня 2014 року
у цивільній справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку «ПриватБанк» до
ОСОБА_1, третя особа - ОСОБА_2, про
звернення стягнення на предмет
іпотеки, -

в с т а н
о в и л а :

У червні 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернувся до суду із даним позовом,
посилаючись на наступне. 28.02.2008р. між
банком і ОСОБА_1 було укладено договір
№ 11/МК-08, за яким відповідачка отримала
кредит у розмірі 750000дол.США зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 14% річних від суми залишку
заборгованості за кредитом, з кінцевим
терміном повернення 15.02.2018р. У зв'язку з
порушенням відповідачем умов договору
станом на 21.05.2013р. утворилась
заборгованість в сумі 632893,83дол.США, що
за курсом НБУ становить 5056821,70грн. В
рахунок погашення заборгованості
позивач просив суд звернути стягнення
на предмет іпотеки - вбудоване
нежитлове приміщення АДРЕСА_1 - шляхом
продажу цього приміщення з укладанням
від імені відповідачки договору
купівлі-продажу будь-яким способом з
іншою особою-покупцем, з отриманням
Витягу з Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно, з реєстрацією
правочину купівлі-продажу предмету
іпотеки у Державному реєстрі речових
прав на нерухоме майно, з проведенням
дій щодо коригування технічної
документації відповідно до поточного
стану нерухомості, її перепланування
та перебудови, з проведенням щодо
оформлення та отримання дублікатів
правовстановлюючих документів на
нерухомість у відповідних установах,
підприємствах або організаціях
незалежно від форм власності та
підпорядкування, з можливістю
здійснення банком всіх передбачених
нормативно-правовими актами держави
дій, необхідних для продажу предмету
іпотеки.

Рішенням Жовтневого районного суду
міста Маріуполя Донецької області від
14 березня 2014 року позов ПАТ КБ
«ПриватБанк» задоволено. В рахунок
погашення заборгованості за кредитним
договором № 11/МК-08 від 28.02.2008 року,
укладеним між ПАТ КБ «ПриватБанк» та
ОСОБА_1, яка утворилась станом на
21.05.2013р. у розмірі 632893,83дол.США, що
еквівалентно 5056821,70грн., яка
складається із заборгованості за
кредитом у розмірі 585638,24дол.США,
заборгованості за процентами за
користування кредитом у розмірі
44617,26дол.США, пені у розмірі 2638,33дол.США,
звернуто стягнення на предмет іпотеки:
вбудоване нежитлове приміщення,
загальною площею 142,10кв.м., що
знаходиться за адресою: м. АДРЕСА_1, що
належить ОСОБА_1 на підставі договору
купівлі-продажу від 28.02.2008р. Надано
право ПАТ КБ «ПриватБанк» провести
реалізацію предмета іпотеки шляхом
продажу вказаної нежитлового
приміщення з укладанням від імені
ОСОБА_1 договору купівлі-продажу,
будь-яким способом з іншою особою
покупцем, з отриманням Витягу з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, з реєстрацією
правочину купівлі-продажу предмету
іпотеки у Державному реєстрі речових
прав на нерухоме майно, з проведенням
дій щодо коригування технічної
документації відповідно до поточного
стану нерухомості, її перепланування
та перебудови, з проведенням дій щодо
оформлення та отримання дублікатів
правовстановлюючих документів на
нерухомість у відповідних установах,
підприємствах або організаціях
незалежно від форм власності та
підпорядкування, з можливістю
здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх
передбачених нормативно-правовими
актами держави дій, необхідних для
продажу предмету іпотеки. Початкову
ціну предмету іпотеки для його
реалізації встановлено на рівні не
нижчому за звичайні ціни на нерухоме
майно на підставі оцінки, проведеної
суб"єктом оціночної діяльності на час
реалізації майна.

В апеляційній скарзі відповідач
ОСОБА_1, посилаючись на порушення норм
матеріального права, просила рішення
скасувати та ухвалити нове рішення про
відмову у задоволенні позову банку.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника ПАТ КБ «ПриватБанк» -
Шишелової Н.В., яка заперечувала проти
скарги, розглянувши справу згідно із ч.
2 ст. 305 ЦПК України у відсутність
повідомлених телефонограмою про дату і
час розгляду справи відповідачки
ОСОБА_1 і її представника, третьої особи
- ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи
та обговоривши доводи скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню, з
таких підстав.

Як встановлено судом і це
підтверджується матеріалами справи,
28.02.2008 року між ЗАТ КБ «Приватбанк»,
правонаступником якого є ПАТ КБ
«Приватбанк», та ОСОБА_1 було укладено
кредитний договір № 11/МК-08, за яким
відповідачка отримала кредит у розмірі
750000дол.США зі сплатою відсотків за
користування кредитним ресурсом у
розмірі 14% річних, зі строком
повернення не пізніше 15.02.2018р. Згодом,
10.03.2010р. між сторонами укладено
додаткову угоду до кредитного
договору, яким змінено графік
погашення кредиту і проценти з
відображенням періодів.

Виконання зобов'язань позичальника
забезпечено іпотекою за договором від
28.02.2008р., предметом якого є належне на
праві власності ОСОБА_1 вбудоване
нежитлове приміщення, загальною площею
142,10кв.м., розташоване за адресою: м.
АДРЕСА_1, вартість якого визначена
сторонами 5050000грн.

Станом на 21.05.2013р. ОСОБА_1 згідно із
розрахунком банку має перед позивачем
заборгованість у загальному розмірі
632893,83дол.США, що складається з:
заборгованості за кредитом -
585638,24дол.США, заборгованості по
процентами за користування кредитом -
44617,26дол.США, пені за несвоєчасність
виконання зобов'язань за договором -
2638,33дол.США.

Задовольняючи позов, суд виходив з
доведення заборгованості за кредитним
договором внаслідок неналежного
виконання позичальником взятих на себе
грошових зобов'язань, що за положеннями
кредитного договору, договору іпотеки
і вимог Закону "Про іпотеку" є підставою
для відновлення прав кредитора обраним
позивачем способом звернення
стягнення на предмет іпотеки.

З такими висновками суду, окрім
визначеного розміру пені, не можна не
погодитись.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно зі ст. 589 ЦК України при
невиконанні зобов'язань, забезпечених
заставою, заставодержатель набуває
право звернення стягнення на предмет
застави. За рахунок предмета застави
заставодержатель має право
задовольнити в повному обсязі свої
вимоги, визначені на момент фактичного
задоволення, включаючи сплату
процентів, неустойки.

Згідно зі ст. 12 Закону України "Про
іпотеку" у разі порушення
іпотекодавцем обов'язків, встановлених
іпотечним договором, іпотекодержатель
має право вимагати дострокового
виконання основного зобов'язання, а в
разі його невиконання - звернути
стягнення на предмет іпотеки.

Частиною першою ст. 33 Закону України
"Про іпотеку" встановлено, що у разі
невиконання або неналежного виконання
боржником основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Згідно з п. 24 укладеного між сторонами
договору іпотеки звернення стягнення
на предмет іпотеки може бути здійснено
на підставі рішення суду, виконавчого
напису нотаріуса або згідно з умовами
цього договору.

За ч. 1 ст. 7 Закону України "Про іпотеку"
за рахунок предмета іпотеки
іпотекодержатель має право
задовольнити свою вимогу за основним
зобов'язанням у повному обсязі або в
частині, встановленій іпотечним
договором, що визначена на час
виконання цієї вимоги, включаючи
сплату процентів, неустойки, основної
суми боргу та будь-якого збільшення
цієї суми, яке було прямо передбачене
умовами договору, що обумовлює основне
зобов'язання.

Ухвалюючи рішення, суд урахував
вищенаведені норми закону, а також
положення у договорі іпотеки у п.п. 6.1, 6.2
щодо обов'язку позичальника, що
неналежним чином виконує грошові
зобов'язання сплатити кредиторові пеню
і штраф у обумовленому сторонами при
підписанні договору розмірі. Суд
першої інстанції в достатньому обсязі
встановив обставини справи за
позовними вимогами ПАТ КБ «ПриватБанк»
в частині обґрунтованості позову і
наявності підстав для звернення
стягнення на предмет іпотеки у
визначений у рішенні спосіб,
поясненням сторін та наданим доказам
дав належну оцінку і правильно
матеріальний закон.

За положеннями п. 18.8.3 договору іпотеки
іпотекодержатель має право звернути
стягнення на предмет іпотеки незалежно
від настання термінів виконання
будь-якого із зобов'язань за кредитним
договором у випадку порушення
позичальником, іпотекодавцем
будь-якого з зобов'язань, передбачених
кредитним та іпотечним договором.

Тому, судом обгрунтовано відхилено
посилання представника відповідача
про безпідставність позову у зв'язку з
неспливом строку виконання основного
зобов'язання (15.02.2018р.), бо факт
утворення заборгованості
встановлений, і умови договору
передбачають можливість вимоги
кредитора достроково вимагати
повернення боргу, в тому числі в
будь-який час через судову процедуру,
чому в даному випадку передувало
спрямування згідно із ст.ст. 33, 35 Закону
"Про іпотеку" і умов іпотечного
договору на адресу
боржника-іпотекодателя повідомлення у
квітні 2013 року про дострокове
повернення суми кредиту в повному
обсязі і застереження банку про намір
звернути стягнення на предмет іпотеки
у випадку неповернення утвореної суми
заборгованості.

Як віднаходить колегія суддів,
відповідачка помилково пов'язує
положення ст. 11 Закону України «Про
захист прав споживачів» з неможливістю
пред'явлення вимог
кредитором-іпотекодержателем за ч. 1 ст.
33 Закону України «Про іпотеку» про
звернення стягнення на предмет іпотеки
з мотивів не спливу строку виконання
такого зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 38 Закону України
«Про іпотеку», якщо рішення суду або
договір про задоволення вимог
іпотекодержателя (відповідне
застереження в іпотечному договорі)
передбачає право іпотекодержателя на
продаж предмета іпотеки будь-якій
особі-покупцеві, іпотекодержатель
зобов'язаний за 30 днів до укладення
договору купівлі-продажу письмово
повідомити іпотекодавця та всіх осіб,
які мають зареєстровані у
встановленому законом порядку права чи
вимоги на предмет іпотеки, про свій
намір укласти цей договір. У разі
невиконання цієї умови
іпотекодержатель несе
відповідальність перед такими особами
за відшкодування завданих збитків.

У п. 28 договору іпотеки сторони
передбачили право іпотекодержателя
обрати спосіб реалізації вимог
кредитора у вигляді продажу предмета
іпотеки будь-якій особі та будь-яким
способом, в тому числі на біржі, на
підставі договору купівлі-продажу у
порядку ст. 38 Закону «Про іпотеку», для
чого іпотекодавець надає
іпотекодержателю право укласти такий
договір за ціною та на умовах,
визначених на власний розсуд
іпотекодержателем, і здійснити всі
необхідні дії від імені іпотекодавця.

Згідно з п. 42 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30.03.2012р. № 5 «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин» роз'яснено,
що резолютивна частина рішення суду в
разі задоволення позову про звернення
стягнення на предмет іпотеки має
відповідати вимогам як ст. 39 Закону
України «Про іпотеку», так і положенням
п. 4 ч. 1 ст. 215 ЦПК. Зокрема, у ньому в
обов'язковому порядку має зазначатись:
загальний розмір вимог та всі його
складові, що підлягають сплаті
іпотекодержателю з вартості предмета
іпотеки; спосіб реалізації предмета
іпотеки - шляхом проведення прилюдних
торгів або застосування процедури
продажу шляхом надання права
іпотекодержателю на продаж предмета
іпотеки; початкова ціна предмета
іпотеки для його подальшої реалізації
(при цьому суд може зазначити, що
початкова ціна встановлюється на
рівні, не нижчому за звичайні ціни на
цей вид майна, на підставі оцінки,
проведеної суб'єктом оціночної
діяльності/незалежним експертом на
стадії оцінки майна під час проведення
виконавчих дій).

З урахуванням наведених норм закону і
роз"яснень постанови Пленуму ВССУ № 5,
доведення судовим розглядом факту
невиконання боржником, що є і майновим
поручителем, вимог банку щодо
дострокового повернення суми боргу,
суд першої інстанції, задовольняючи
позовні вимоги кредитора про звернення
стягнення на предмет іпотеки, вірно
визначився із способом реалізації -
шляхом надання банку права продажу
нежитлового приміщення АДРЕСА_1 з
укладанням від імені ОСОБА_1 договору
купівлі-продажу, будь-яким способом з
іншою особою покупцем, з початковою
ціною предмету іпотеки на рівні не
нижчому за звичайні ціни на нерухоме
майно на підставі оцінки, проведеної
суб"єктом оціночної діяльності на час
реалізації майна, з супутніми правами
(щодо отримання Витягу з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно,
реєстрацією правочину купівлі-продажу,
дій щодо коригування технічної
документації, дій щодо оформлення та
отримання дублікатів
правовстановлюючих документів та
інших дій, необхідних для продажу
предмету іпотеки) - який відповідає
способам захисту прав, наданих
іпотекодержателю (ст. ст. 38, 39) та умовам
іпотечного договору, що призваний
також упередити порушення прав
іпотекодателя.

Доводи апеляційної скарги про
порушення цих вимог спеціального
закону і не визначення судом
початкової вартості предмета іпотеки,
встановлену висновком проведеної у
справі будівельно-технічної
експертизи, не є слушними.

Разом з тим, не можна в повному обсязі
погодитись із визначеною у
оскаржуваному рішенні сумою пені 2638,33
доларів США. у складі загальної суми
заборгованості, що обрахована за весь
період прострочення позичальником
платежів. Рішення суду в даній частині
підлягає зміні, з огляду на наступне.

Положеннями ч. 2 ст. 258 ЦК України
встановлена спеціальна позовна
давність в один рік вимог, у тому числі,
про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Незалежно від подання заяви про
застосування позовної давності (п. п. 3, 4
ст. 267 ЦК України), вимоги ч. 2 ст. 258 ЦК
України про строк позовної давності є
обов'язковими для суду, нарахування
пені не може перевищувати одного року.

Тому не є ґрунтовними заперечення
представника позивача проти скарги
відповідачки в суді апеляційної
інстанції, вмотивовані відсутністю
заяви відповідачки про позовну даність
по позиції пені.

Змінюючи рішення суду першої інстанції
в порядку ст. 309 ЦПК України в частині
розміру і грошового виразу пені,
колегія суддів бере до уваги положення
п. 6.1. договору щодо розміру пені,
розрахунок боргу по пені за період з
21.05.2012р. по 21.05.2013р., за мінусом сплачених
по цій позиції 2786,15дол.США 20.04.2013р., який
становить 1776,80дол.США (2638,33-861,53), що в
перерахунку на національну грошову
одиницю за курсом НБУ (11,8776) на день
ухвалення даного рішення до стягнення
з позичальника становить 21104,12грн.
(1776,80х11,8776).

Рішення суду щодо судового збору в сумі
3441грн., як сплачене відповідачем
позивачеві за максимальною ставкою
згідно із положеннями п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4
Закону України «Про судовий збір» за
погодженням між сторонами до ухвалення
рішення, підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України,
колегія суддів, -

В и р і ш и л
а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Рішення Жовтневого районного суду
міста Маріуполя Донецької області від
14 березня 2014 року в частині розміру
заборгованості змінити.

В рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором № 11/МК-08 від 28.02.2008
року станом на 21.05.2013р., що складається з
основної суми боргу - 585638,24 доларів США,
заборгованості по процентам за
користування кредитом 44617,26 доларів
США, пені - 21104,12 гривень - звернути
стягнення на предмет іпотеки:
вбудоване нежитлове приміщення,
загальною площею 142,10кв.м., що
знаходиться за адресою: м. АДРЕСА_1, що
належить ОСОБА_1 на підставі договору
купівлі-продажу від 28.02.2008р.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення може бути оскаржене шляхом
подання касаційної скарги протягом
двадцяти днів безпосередньо до суду
касаційної інстанції.

Головуючий

Судді