Справа № 465/7076/13
Головуючий у 1 інстанції:
Провадження № 22-ц/783/3639/14
Доповідач в 2-й інстанції:
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2014 року
м.Львів

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Львівської області в складі:

головуючого - судді
Бойко С.М.,

суддів: Берези В.І.,
Штефаніци Ю.Г. ,

секретаря - Брикайло
М.В.,

з участю: позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3, її представника -
ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Франківського районного суду м. Львова
від 11 лютого 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування
матеріальної і моральної шкоди,-

в с т
а н о в и л а:

У липні 2013 року позивач ОСОБА_2
звернувся до суду з позовом про
стягнення з відповідача ОСОБА_3
майнової шкоди у розмірі 3977 гривень і
моральної шкоди у розмірі 39770 гривень,
завданої йому залиттям квартири з вини
відповідача.

Рішенням Франківського районного суду
м. Львова від 11 лютого 2014 року позов
ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з
ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 1500 гривень
моральної шкоди та 229 гривень 40 копійок
судових витрат, а всього 1729 гривень 40
копійок. В задоволенні вимог про
відшкодування майнової шкоди
позивачеві відмовлено за
недоведеністю розміру завданих йому
залиттям збитків.

Рішення суду оскаржила відповідач
ОСОБА_3, просить його скасувати з
підстав недоведеності обставин, що
мають значення для справи, які суд
вважав встановленими, порушення норм
матеріального та процесуального права
і ухвалити нове рішення, яким у
задоволенні позову відмовити.

Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що
задовольняючи вимоги позивача в
частині стягнення моральної шкоди, суд
ухвалив рішення без достатніх та
належних доказів в підтвердження факту
заподіяння позивачеві моральних чи
фізичних страждань. На думку апелянта,
позивачем не доведено, а судом не
встановлено, в чому саме полягає
моральна шкода, не доведено
причинно-наслідковий зв'язок між
залиттям квартири та станом здоров»я
позивача. Крім того, апелянт зазначає,
що розмір судового збору, який підлягає
стягненню за оскаржуваним рішенням
суду, не є пропорційним до розміру
задоволених судом вимог позивача.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторони відповідача в підтримання
доводів апеляційної скарги,
заперечення позивача, перевіривши
матеріали справи, законність та
обґрунтованість оскаржуваного рішення
в межах доводів апеляційної скарги та
вимог, заявлених в суді першої
інстанції, колегія суддів дійшла
висновку про відхилення апеляційної
скарги з наступних підстав.

У відповідності до ст.23 ЦК України,
особа має право на відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
порушення її прав.

Моральна шкода полягає, зокрема, у
душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв»язку із знищенням чи
пошкодженням майна.

Розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення.

При визначенні розміру відшкодування
моральної шкоди враховуються вимоги
розумності і справедливості.

Судом встановлено і ці обставини
апелянт не спростовує в своїй
апеляційній скарзі, що внаслідок
залиття квартири позивача з вини
відповідача, в квартирі позивача було
пошкоджено стелю ванної кімнати і
стіну коридору, чим позивачеві завдано
майнову шкоду.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов правильного висновку про
наявність правових підстав для
відшкодування позивачеві моральної
шкоди, яка полягала у душевних
переживаннях, які він зазнав внаслідок
пошкодження його майна з вини
відповідача.

Розмір визначеного судом морального
відшкодування відповідає вимогам
розумності і справедливості та іншим
наведеним вище вимогам норми ст.23 ЦК
України, оскільки за завдані з вини
відповідача матеріальні збитки
позивач не отримав відшкодування від
відповідача в добровільному порядку.
Крім того, згідно письмових доказів,
які були досліджені судом першої
інстанції (а.с.7, 8, 9-12), відповідач двічі
за поточний рік залив квартиру
позивача.

Безпідставними є також доводи апелянта
про неправильний обрахунок судом
судового збору, який підлягає
стягненню з відповідача в користь
позивача за оскаржуваним рішенням,
оскільки при зверненні до суду з
вказаним позовом позивач сплатив
судовий збір у розмірі 229 гривень 40
копійок за вимогу майнового характеру
(а.с.2) і 229 гривень 40 копійок за вимогу
немайнового характеру (відшкодування
моральної шкоди) (а.с.3), однак, суд
присудив з відповідача на користь
позивача лише понесені витрати на
сплату судового збору за вимогу
немайнового характеру, яка була
задоволена судом.

Таким чином, суд першої інстанції
правильно вирішив спір, застосувавши
матеріальний закон, який підлягав
застосуванню, під час розгляду справи
не допустив порушень процесуального
закону, які б були підставою для зміни
чи скасування рішення, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду, а тому апеляційну
скаргу необхідно відхилити, а рішення
суду першої інстанції залишити без
змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 315, 317,
319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_3
відхилити.

Рішення Франківського районного суду
м. Львова від 11 лютого 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили ухвалою апеляційного
суду.

Головуючий:
_________________Бойко С.М.

Судді:
_________________Береза В.І.

_________________Штефаніца Ю.Г.