У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Рівненської області в складі :

Головуючого судді :
Гордійчук С.О.

Суддів: Хилевича С.В.,
Бондаренко Н.В.,

секретар судового засідання
: Ковальчук Л.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Рівному апеляційну
скаргу публічного акціонерного
товариства "Західінкомбанк" на рішення
Рівненського міського суду
Рівненської області від 28 березня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
"Західінкомбанк" про стягнення коштів
за договором банківського вкладу та
відсотків, трьох відсотків річних та
інфляційних нарахувань, захист прав
споживача шляхом стягнення пені.

Заслухавши доповідача, пояснення
осіб, що з'явились в судове засідання,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги колегія суддів

в с т а н
о в и л а :

Рішенням Рівненського міського суду
Рівненської області від 28 березня 2014
року позовну заяву ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
«Західінкомбанк» про стягнення коштів
за договором банківського вкладу та
відсотків, трьох відсотків річних та
інфляційних нарахувань, захист прав
споживача - стягнення пені - задоволено.

Стягнуто з Публічного акціонерного
товариства «Західінкомбанк» на
користь ОСОБА_1, , за договором
банківського вкладу № ДД-8558-3 від 14
вересня 2009 року грошові кошти в сумі 82
111 (вісімдесят дві тисячі сто
одинадцять) гривень 59 копійок, з яких: 60
400 гривень 00 копійок - сума вкладу по
Договору; 802 гривні 95 копійок -
нараховані, але невиплачені відсотки
по Договору; 8 606 гривень 00 копійок - 7 %
річних згідно Додатковою угодою № 3 від
15.12.2011 року до Договору, 8 199 гривень 51
копійка - пеня, у розмірі подвійної
облікової ставки НБУ за 365 днів
прострочення виконання зобов'язання; 418
гривень 54 копійки - інфляційні збитки;
3 684 гривні 59 копійок - 3% річних.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Західінкомбанк» на
користь ОСОБА_1, за договором
банківського вкладу № ДД-3325-25 від 14
вересня 2009 року між КБ
«Західінкомбанк» ТзОВ та ОСОБА_2
грошові кошти в сумі 180 594 (сто
вісімдесят тисяч п'ятсот дев'яносто
чотири) гривні 36 копійок, з яких: 150 000
гривень 00 копійок - сума вкладу по
Договору; 1062 гривня 81 копійок -
нараховані, але невиплачені відсотки
по Договору; 20 363 гривні 01 копійка -
пеня, у розмірі подвійної облікової
ставки НБУ за 365 днів прострочення
виконання зобов'язання;

2 255 гривень 77 копійок - інфляційні
збитки; 6 912 гривень 77 копійок - 3%
річних.

Стягнуто з Публічного акціонерного
товариства «Західінкомбанк» на
користь ОСОБА_1, документально
підтверджені судові витрати, пов'язані
з оплатою правової допомоги адвоката у
розмірі 2000 гривень (дві тисячі гривень).

Стягнуто з Публічного акціонерного
товариства «Західінкомбанк судовий
збір в розмірі 2 627 гривень 05 копійок на
рахунок 0002 в УДК в м. Рівне, Код
, МФО 833017, код класифікації
доходів бюджету 22030001, код отримувача
/код з ЄДРПОУ/ 38012714.

В поданій на рішення апеляційній
скарзі відповідач вказує на його
незаконність в частині стягнення
відсотків, інфляційних збитків, 3%
річних та пені, оскільки суд не
врахував, що згідно п. п. 1, 7 додаткової
угоди № 3 (до договору банківського
вкладу в національній валюті від 14.09.2009
р.) від 15.12.2011 року договір припиняє свою
дію 15.03.2012 р., а відповідно до абзацу 2
пункту 9 договору банківського вкладу в
національній валюті від 14.09.2009 р. якщо
після закінчення строку зберігання
вкладу, вказаному у п.1 даної додаткової
угоди, строк зберігання сторонами не
продовжений, вважається, що вклад є
вкладом на вимогу з процентною ставкою
згідно п. 12. Договору яким передбачено,
що проценти за вкладами на вимогу
нараховуються в розмірі 0,001% річних.
Отже, нарахування позивачем 7% річних
після припинення дії Договору є
безпідставним.

Крім того, суд не врахував, що жодним із
укладених договорів банківського
вкладу в національній валюті від 14.09.2009
р., стягнення 3 відсотків річних,
індексу інфляції та пені не
передбачено.

Крім того, відповідач звертає увагу
суду на те, що вивчення документів та
підготовка позову не можуть зайняти 28
годин. Насправді надання такої
правової допомоги може зайняти не
більше 4-8 годин і тому стягнення 2000
гривень за надання правової допомоги
вважає безпідставним.

Просить рішення в оскаржу вальній
частині скасувати та ухвалити нове
рішення про відмову в позові в цій
частині.

В запереченні на апеляційну
скаргу позивач вказує, що рішення суду
законне та обґрунтоване, просить
залишити його без зміни, а скаргу без
задоволення.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню
з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції вірно встановив
фактичні обставини справи, строки
закінчення договорів та
відповідальність банку за несвоєчасне
повернення вкладів, розмір відсотків
та штрафних санкцій з урахуваннями
договорів, положень ст..625 ЦК України та
Закону України «Про захист прав
споживача».

На підтвердження такого висновку в
рішенні наведенні відповідні мотиви та
докази з якими погоджується і
апеляційний суд.

Згідно із частиною другою статті 625 ЦК
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 631
ЦК України строком договору є час,
протягом якого сторони можуть
здійснити свої права і виконати свої
обов'язки відповідно до договору.

Згідно із частиною першою статті 1058 ЦК
України за договором банківського
вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що
прийняла від другої сторони (вкладника)
або для неї грошову суму (вклад), що
надійшла, зобов'язується виплачувати
вкладникові таку суму та проценти на
неї або дохід в іншій формі на умовах та
в порядку, встановлених договором.

Відповідно до статті 2 Закону України
"Про банки і банківську діяльність"
вклад (депозит) - це кошти в готівковій
або у безготівковій формі, у валюті
України або в іноземній валюті, які
розміщені клієнтами на їх іменних
рахунках у банку на договірних засадах
на визначений строк зберігання або без
зазначення такого строку і підлягають
виплаті вкладнику відповідно до
законодавства України та умов
договору.

Згідно із частиною першою статті 1060 ЦК
України договір банківського вкладу
укладається на умовах видачі вкладу на
першу вимогу (вклад на вимогу) або на
умовах повернення вкладу зі спливом
встановленого договором строку
(строковий вклад).

Відповідно до частини п'ятої статті 1061
ЦК України проценти на банківський
вклад нараховуються від дня,
наступного за днем надходження вкладу
у банк, до дня, який передує його
поверненню вкладникові або списанню з
рахунка вкладника з інших підстав.

Отже, з банку (боржника) на користь
вкладників (кредиторів) підлягають
стягненню проценти за банківськими
вкладами за прострочений строк до дня
фактичного повернення коштів, а також
три проценти річних та сума боргу з
урахуванням установленого індексу
інфляції за несвоєчасне виконання
грошового зобов'язання на підставі ч. 2
ст. 625 ЦК України.

Саме така правова позиція викладена у
постанові Верховного Суду України від
29 травня 2013 року № 39-цс13 та є
обов'язковою для всіх судів України.

Судом встановлено, що відповідач не
повернув своєчасно гроші за
депозитними договорами, тобто порушив
виконання грошових зобов'язань, отже за
час порушення з банку підлягає також
стягненню 3 % річних, інфляційні
нарахування, на підставі частини
другої статті 625 ЦК України.

За таких обставин, доводи
апеляційної скарги не заслуговують на
увагу і спростовуються вищенаведеним.

Крім того, суд першої інстанції
правильно врахував тривалість
затраченого адвокатом часу на надання
правової допомоги та стягнув 2000 грн. на
відшкодування вказаних судових витрат.

Апеляційний суд вважає, що суд
правильно оцінив докази, що надані
сторонами, та дав їм належну правову
оцінку. Підстави для переоцінювання
наявних в матеріалах справи доказів
відсутні.

Інші доводи викладені у
апеляційній скарзі, не спростовують
правильності висновків суду.

На підставі наведених норм суд першої
інстанції, ухвалюючи рішення,
правильно дав оцінку обставинам
справи, вірно визначив характер
правовідносин між сторонами та вірно
застосував норми матеріального права,
ухваливши законне і обґрунтоване
рішення, а тому підстав для його
скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313- 315 ЦПК
України, колегія суддів,

у х в а л и л
а :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства
"Західінкомбанк" відхилити.

Рішення Рівненського міського суду
Рівненської області від 28 березня 2014
року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання нею чинності.

Головуючий :
Судді: