Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

30 травня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів палати в цивільних
справах апеляційного суду
Закарпатської області в складі суддів:
Чужі Ю.Г. (головуючий), Леска В.В. Кондора
Р.Ю., при секретарі Марчишаку Ю.М.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 та його
представника ОСОБА_4 на рішення
Мукачівського міськрайонного суду від
21 березня 2014 року по справі за позовом
ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення боргу, -

в с т а н о в и л а :

У січні 2014 року ОСОБА_5 звернулася в суд
з указаним позовом, посилаючись на те,
що 10.08.2010 року за договором
купівлі-продажу відповідач купив від
неї домоволодіння АДРЕСА_1.

За придбаний будинок відповідач
сплатив позивачеві лише частину
вартості в розмірі 63800 грн., а залишок
суми в розмірі 17000 доларів США
зобов'язався сплатити до 10.10.2010 року,
про що свідчить його розписка від 10.08.2014
року, складена у присутності двох
свідків.

Взяте на себе зобов'язання
відповідач дотепер не виконав.

Посилаючись на дані обставини та
норми цивільного законодавства,
просила стягнути з відповідача 148110
грн., з яких сума боргу складає 135881 грн.
(17000 доларів США) та три відсотки річних
в розмірі 12229,29 грн. (1530 доларів США).

Рішенням Мукачівського міськрайонного
суду від 21.03.2014 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 148110
грн. та судові витрати по справі.

В обґрунтування апеляційної скарги
ОСОБА_3 посилається на невідповідність
висновків суду обставинам справи та
неправильне застосування судом норм
процесуального права, в зв'язку з чим
ставить питання про скасування рішення
місцевого суду.

В порядку ч. 2 ст. 305 ЦПК України справа
розглянута у відсутності відповідача,
який належним чином повідомлений про
час і місце розгляду справи.

Заслухавши позивача та представників
сторін, дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляції колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає до частково задоволення з
наступних підстав.

Під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд, відповідно до
вимог ч. 1 та ч. 3 ст. 303 ЦПК України,
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції. Апеляційний суд не
обмежений доводами апеляційної скарги,
якщо під час розгляду справи буде
встановлено неправильне застосування
норм матеріального права або порушення
норм процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
рішення.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду
повинно бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішить справу згідно із законом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону ухвалене
рішення у справі не відповідає.

Задовольняючи позов суд першої
інстанції виходив з того, що у
відповідача існує невиконане
зобов'язання сплати позивачці борг (17000
доларів США), який виник із договору
купівлі-продажу будинковолодіння,
укладеного сторонами 10.08.2010 року.

Проте з таким висновком суду
погодитися не можна, оскільки суд
дійшов його без повного та всебічного
з'ясування дійсних обставин справи,
прав сторін та з порушенням норм
матеріального права.

Відповідно до частини 1 та 2 ст. 509 ЦК
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу
(зокрема, із договорів та інших
правочинів).

Встановлено, що 10.08.2010 року сторони
уклали договір купівлі-продажу
домоволодіння, щодо якого, згідно ст. 204
ЦК України, діє презумпція
правомірності правочину (а.с.8).

Зі змісту цього договору видно, що
позивачка ОСОБА_5 продала, а покупець
ОСОБА_3 купив домоволодіння АДРЕСА_1.

Договір підписано сторонами,
посвідчено нотаріусом Мукачівського
міського нотаріального округу п.
Кравченко О.І. та зареєстровано в
реєстрі за № 2315.

Також встановлено, що в день купівлі
будинку відповідач (покупець) написав
позивачу (продавцю) письмову розписку,
в якій зобов'язався виплатити позивачу
до 10.10.2010 року залишок суми за купівлю
будинку АДРЕСА_1 в розмірі 17000
(сімнадцять) доларів США.

Стаття 1053 ЦК України закріплює правило,
яким передбачено можливість новації у
позикове зобов'язання іншого боргу.
Новація - це спосіб припинення
зобов'язання за домовленістю сторін
про заміну первісного зобов'язання
новим зобов'язанням між тими ж
сторонами згідно з вимогами ч. 2 ст. 604 ЦК
України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1053 ЦК за
домовленістю сторін борг, що виник із
договорів купівлі-продажу може бути
замінений позиковим зобов'язанням.

Частина 2 ст. 1053 ЦК України містить
вимоги щодо форми правочину про
новацію боргу у позикове зобов'язання.
Заміна боргу позиковим зобов'язанням
має проводитися з додержанням вимог
про новацію, встановлених чинним
законодавством. Новація припиняє
зобов'язання, пов'язані з первісним
зобов'язанням, якщо інше не встановлено
договором. Заміна боргу позиковим
зобов'язанням має здійснюватися у
формі, встановленій для договору
позики. Зокрема, якщо борг за первісним
зобов'язанням не менш як у 10 разів
перевищує встановлений законом розмір
неоподатковуваного мінімуму доходів
громадян або кредитором є юридична
особа, угоду про новацію необхідно
укладати в письмовій формі.

Зі змісту укладеного між сторонами
договору купівлі - продажу
домоволодіння від 10.08.2010 року видно, що
обумовлену договором суму (ціну) за
домоволодіння продавець отримала до
підписання договору.

Зокрема, пунктом 2 договору
передбачено, що продаж домоволодіння
вчинено за 63800 грн., які гроші продавець
отримала від покупця, ще до підписання
договору. Будь-яких вказівок та
застережень щодо боргу покупця перед
продавцем та його зобов'язань на
майбутнє договір не містить.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 632 ЦК
України ціна в договорі встановлюється
за домовленістю сторін. Зміна ціни
після укладення договору допускається
лише у випадках і на умовах,
встановлених договором або законом.

В договорі купівлі-продажу
домоволодіння та в законі, який
регламентує порядок вчинення таких
договорів не передбачено випадків та
умов зміни ціни після укладення
договору.

Відсутність зобов'язань відповідача
перед позивачем за договором
купівлі-продажу домоволодіння робить
неможливим новацію боргу у позикове
зобов'язання.

Умови викладені у розписці відповідача
не випливають з умов укладеного між
сторонами договору купівлі-продажу
домоволодіння та не породжують у
сторін цивільні права та обов'язки.

Крім цього, сума коштів зазначених у
розписці цифрами (17000) не відповідає
сумі написаній прописом (сімнадцять).

Суд першої інстанції на дані обставини
та вимоги матеріального права уваги не
звернув, а тому постановив незаконне
рішення про задоволення позову.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що, відповідно до пунктів 3 та 4
ч. 1 ст. 309 ЦПК України, рішення суду
першої інстанції підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову
у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 307-309, 316 ЦПК України,
колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу задовольнити.

Рішення Мукачівського міськрайонного
суду від 21 березня 2014 року скасувати та
ухвалити нове рішення, яким:

У задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_3
про стягнення боргу відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, однак
протягом двадцяти днів може бути
оскаржене до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Судді: