Справа № 347/3412/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.06.2014
м. Косів

Косівський районний суд
Івано-Франківської області в складі
головуючого - судді : Гордія В.І., з
секретарем Корбутяк Н.М., за участю
представників: ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Косові справу
за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті
особи на стороні відповідача:
Косівська державна нотаріальна
контора, Коломийське МБТІ про визнання
недійсним дублікату заповіту та
свідоцтва про право на спадщину,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом
до ОСОБА_4 про визнання недійсним
дублікату заповіту та свідоцтва про
право на спадщину.

Позивач спочатку звернувся в суд з
позовом про визнання недійсним
заповіту підписаного сторонньою
особою та свідоцтва про право на
спадщину за заповітом.

В судовому засіданні позивач позов
підтримав та суду пояснив, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла його мати
ОСОБА_5. Декілька років тому
відповідачка ОСОБА_4 повідомила його
про те, що його мати заповіла все
належне майно їй. Позивач не вірив її
словам, оскільки мати за життя жодного
разу не повідомляла його про те, що вона
таке зробила. Після її смерті він не
знаходив в домашніх документах цього
заповіту, а відповідачка не
ознайомлювала позивача з ним. Після її
смерті він почав проживати в її
будинку, обробляти земельну ділянку,
утримувати худобу. Через свою хворобу
та ряд операцій, які він переніс, на що
витратив значні кошти, позивач не мав
можливості оформити спадщину. В
листопаді 2013 року ОСОБА_4, звернулася до
нього з позовом про захист права
власності до якого була долучена
ксерокопія заповіту від 27.04.1998 року, він
вважає, що цей заповіт його мати не
підписувала, а підписувала інша особа.
Твердження відповідачки, що його мати,
яка була неграмотною сама перебуваючи
в кабінеті без свідків сама змогла
написати заповіт та підписати його не
відповідають дійсності. Тому позивач
просить позов задовольнити.

В ході розгляду справи він
неодноразово збільшував, змінював та
уточнював позовні вимоги. Пізніше
подав заяву про залишення позову в
частині визнання недійсним оригіналу
заповіту без розгляду. (а.с. 101).

Ухвалою суду від 18.03.2014 р. позов в
частині визнання недійсним оригіналу
заповіту було залишено без розгляду
(а.с. 107-108).

В судовому засіданні позивач підтримав
свої позовні вимоги зі змінами. Просить
визнати недійсним дублікат заповіту
від 29.01.2007 р. виданий Хімчинською
сільською радою, що не відповідає його
оригіналу та свідоцтва про право на
спадщину. Оскільки на підставі
дублікату заповіту відповідачці 26.03.2008
р. було видано Косівською державною
нотаріальною конторою свідоцтво про
право на спадщину за заповітом.

Відповідачка ОСОБА_4 в судовому
засіданні позов заперечила та суду
пояснила, що в 1998 році їй було 9 років і
її прабабуся, мати позивача заповіла їй
все своє майно. Вона разом з матір'ю та
прабабусею пішла в сільську раду с.
Хімчин, Косівського району і прабабуся
там у відсутності будь-яких осіб
підписала складений секретарем
заповіт, тобто все робилось законно.
Вона неодноразово заявляла позивачу
про даний заповіт, ще до смерті його
матері. Тому вона вважає даний позов
безпідставним, оскільки позивач про це
знав давно, просить відмовити в
задоволенні позову.

Представник відповідачки ОСОБА_1
вважає позов безпідставним, оскільки
позивач залишив позов в частині
визнання оригіналу заповіту недійсним
без розгляду. Вважає, що дублікат
заповіту на підставі якого було видано
свідоцтво про право на спадщину не
змінює волю заповідача. Крім того
просить застосувати строк позовної
давності і відмовити з цих підстав у
задоволенні позову.

Представник третьої особи завідувача
Косівської районної державної
нотаріальної контори Антонюк О.В. суду
пояснила, що дублікат заповіту
складений правильно і не порушує волю
померлої, яка заповіла все своє майно
ОСОБА_4 Просить у позові відмовити за
безпідставністю позовних вимог.

Представник третьої особи
Коломийського МБТІ в судове засідання
не з'явився та подав до суду заяву про
розгляд справи за їх відсутності.

Суд вислухавши сторони, свідків та
вивчивши матеріали справи прийшов до
висновку, що в позові слід відмовити з
наступних підстав:

В судовому засіданні встановлено, що
27.04.1998 року ОСОБА_5 зробила заповітне
розпорядження на підставі якого все
належне майно заповіла ОСОБА_4
(відповідачці), що стверджується копією
заповіту (а.с. 5).

29.01.2007 року секретарем Хімчинської
сільської ради ОСОБА_8 виданий дублікат
заповіту ОСОБА_4 посвідченого 27.04.1998 р.
за реєстровим № 40. дублікат
зареєстрований за № 5 (а.с. 35).

В судовому засіданні також встановлено
те, що про заповіт позивач знав раніше,
оскільки він сам про це стверджує в
позовній заяві, де вказує, що декілька
років тому назад відповідачка про це
його повідомила.

Крім цього свідок ОСОБА_9 суду пояснила,
що раніше вони проживали в м.
Дніпропетровськ. Раз на рік вони
приїжджали в с. Хімчин і в 1998 році її
бабуся захотіла зробити заповіт її
дочці. Вони пішли в сільську раду і там
оформили заповіт. Після цього вдома
вона одразу повідомила свого сина
(позивача по справі) про своє
волевиявлення.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що вона
працювала секретарем Хімчинської
сільської ради, також вона пояснила, що
заповіт був складений матір'ю позивача
добровільно і законно, згідно існуючої
інструкції, її було ознайомлено і вона
без присутності будь-кого підписала
заповіт, як того вимагає закон. Вона
дійсно тоді виразила свою волю. В
сільську раду вона прийшла з
відповідачкою і її матір'ю. При
підписанні заповіту в кабінеті була
тільки вона і матір позивача.

Відповідно до ст.ст. 535, 543 ЦК (в ред. 1963
р.) кожний громадянин може залишити за
заповітом усе своє майно одній або
кільком особам як тим, що входять, так і
тим, що не входять до кола спадкоємців
за законом, а також державі або окремим
державним кооперативним та іншим
громадським організаціям.

Та обставина, що оригінал заповіту від
27.09.1998 р. складений у відповідності із
законом і відповідає вимогам щодо
форми та посвідчення позивачем не
оспорюється. Ухвалою Косівського
районного суду від 18.03.2014 р. у зв'язку із
поданою заявою позивача, позов в
частині визнання недійсним оригіналу
заповіту було залишено без розгляду.

У відповідності до ст.ст. 11, 60 ЦПК
України суд розглядає позов в межах
заявлених позовних вимог і на підставі
доказів поданих сторонами, на
підтвердження підстав позовних вимог
позивачем та його представником
доказів не надано, хоча для реалізації
зазначеного права за їх клопотанням
суд надав таку можливість.

Норми глави 85 Книги шостої ЦК України
регламентують порядок спадкування за
заповітом, є спеціальними і жодна із
статтей вказаної глави не передбачає
можливості визнання судом недійним
дублікату заповіту, якщо складений з
порушеннями вимог щодо його
посвідчення.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що працював
секретарем сільської ради. До нього
звернулась ОСОБА_4 із заявою про видачу
дублікату заповіту, оскільки оригінал
було загублено і він видав дублікат
заповіту.

Предметом спору є дублікат цього
заповіту виданий взамін втраченого
ОСОБА_4 29 січня 2007 року Хімчинською
сільською радою Косівського району для
подальшого оформлення її спадкових
прав на майно належне на день смерті
померлій ОСОБА_5 Позивач ОСОБА_3
доводить невідповідність змісту
дублікату заповіту змісту оригіналу
заповіту, а саме, що в дублікаті
заповіту зазначено «Все своє майно
заповідає ОСОБА_4», тоді як в оригіналі
заповіту зазначено «Все належне мені
майно заповідаю ОСОБА_4».

Суд вважає дану невідповідність
такою, що не впливає на зміст
волевиявлення заповідача, оскільки як
в оригіналі заповіту так і в його
дублікаті передано волю заповідача
щодо всього належного їй на день смерті
майна та щодо особи спадкоємця за
заповітом ОСОБА_4. Також суд звертає
увагу на те, що оригінал заповіту
складений у формі звернення від першої
особи, а зміст заповіту у дублікаті
викладений від третьої особи ніяким
чином не змінили особи заповідача,
предмету заповіту та особи спадкоємця
за заповітом. Тому суд не знаходить
жодних порушень вимог ст.53 Закону
України «Про нотаріат» та п.2.16 Порядку
вчинення нотаріальних дій посадовими
особами органів місцевого
самоврядування.

Інші зазначені позивачем
невідповідності не належать до змісту
заповіту, а є змістом посвідчувальних
написів, і тому ніякого впливу на зміст
волевиявлення заповідача не мають.

Заповіт складений ОСОБА_5 та виданий
дублікат цього правочину, відповідають
вимогам ст. 203 ЦК України щодо загальних
вимог, додержання яких є необхідним для
чинності правочину, а також відсутні
підстави недійсності правочину
встановлені ст. 215 ЦК України.

Оскільки суд вважає дублікат
заповіту таким, що відповідає
волевиявленню заповідача і вимогам
закону, тому не підлягають до
задоволення позовні вимоги позивача
щодо визнання недійсним, виданого на
його підставі, свідоцтва про право
власності за заповітом та визнання
недійсним реєстрації права власності
на нерухоме майно ОСОБА_4.

Враховуючи наведене на підставі
ст.ст. 48, 53, 71, 75, 534, 535, 543 ЦК Української
РСР в ред. 1964 року, ст.ст. 207, 267, 1247 ЦК
України, ст. 45 ЗУ «Про нотаріат», та
керуючись ст.ст. 213-215, 218 ЦПК України, суд
,-

В И Р
І Ш И В :

В позові ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті
особи на стороні відповідача:
Косівська державна нотаріальна
контора, Коломийське МБТІ про визнання
недійсним дублікату заповіту
свідоцтва про право на спадщину -
відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду
може бути подана до
Івано-Франківського Апеляційного суду
через Косівський районний суд протягом
десяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ:
В.І. Гордій