Провадження № 2/0182/1278/2014
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.06.2014 року
м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд
Дніпропетровської області

у складі: головуючого - судді
Шестакової З. С.

при секретарі -
Пометій Є.Т.

за участю: позивача -
ОСОБА_1

представника позивача -
ОСОБА_2

представника відповідача -
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Нікополі цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про
встановлення факту проживання однією
сім'єю, визнання автомобіля об'єктом
права спільної сумісної власності та
визнання права власності на 1/2 частину
автомобіля та зобов'язання вчинити
певні дії, суд

встановив:

Спочатку позивач звернувся до суду з
позовом про встановлення факту
проживання однією сім'єю з ОСОБА_4 з
липня 2008 року до 28 липня 2010 року без
реєстрації шлюбу; визнання автомобіля
Honda Civil, 2008 року випуску, державний знак
НОМЕР_1, об'єктом права спільної
сумісної власності сторін; визнання за
позивачем право особистої приватної
власності на 1/2 частину спірного
автомобіля; виділення позивачу та
визнання за ним право особистої
приватної власності на телевізор
„Samsung" вартістю 8 000 грн.; виділення
відповідачу та визнання за нею право
особистої приватної власності на
телевізор „Samsung" вартістю 4 000 грн. та
ноутбук „Dell" вартістю 8 000 грн.;
стягнення з ОСОБА_4 на його користь
різницю у вартості побутової техніки у
розмірі 2 000 грн. та зобов'язання
відповідача надати позивачу ключі від
автомобіля Honda Civil, 2008 року випуску,
державний знак НОМЕР_1.

Під час судового засідання 07 квітня 2014
року ОСОБА_1 доповнив позовні вимоги
наступним. Просив суд визнати
телевізор „Samsung" вартістю 8 000 грн.,
телевізор „Samsung" вартістю 4 000 грн. та
ноутбук „Dell" вартістю 8 000 грн. об'єктом
права спільної сумісної власності
сторін. В інший частині позовні вимоги
залишив без змін.

17 червня 2014 року позивач відмовився від
своїх вимог в частині визнання
телевізора „Samsung" вартістю 8 000 грн.,
телевізора „Samsung" вартістю 4 000 грн. та
ноутбука „Dell" вартістю 8 000 грн. об'єктом
права спільної сумісної власності його
та ОСОБА_4, розподілу даного майна та
стягнення з відповідача на його
користь різниці у вартості побутової
техніки у розмірі 2 000 грн.

Свої вимоги мотивував тим, що з липня 2008
року по 28 липня 2010 року він знаходився у
фактичних шлюбних відносинах та
проживав однією сім'єю без реєстрації
шлюбу з ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1.

28 липня 2010 року вони зареєстрували
шлюб, який 11 жовтня 2011 року був
розірваний, однак до серпня 2012 року
вони проживали разом.

За період спільного проживання без
реєстрації шлюбу, а саме, 23 вересня 2008
року, за сумісні кошти вони придбали
автомобіль Honda Civil, 2008 року випуску,
державний знак НОМЕР_1 вартістю 130 967
грн. на підставі договору
купівлі-продажу № 111, укладеному 23
вересня 2008 року між ТОВ „Сателіт
Моторс" та ОСОБА_4 Право власності на
автомобіль було оформлено за
відповідачем.

На придбання спірного автомобіля
позивач надав ОСОБА_4 особисті кошти в
сумі 67 160 грн., які він заробив під час
роботи у Іспанії та Португалії за
період з 2001 по 2008 роки. До того ж, 03
жовтня 2008 року він сплатив за ОСОБА_4 її
кредит в сумі 20 000 грн. за кошти, які дала
його мати.

Враховуючи те, що відповідач не визнає
за ОСОБА_1 право власності на
вищевказаний автомобіль та згоди про
добровільний його поділ ними не
досягнуто, позивач просив суд
застосувати до набутого в період
такого проживання майна положення
глави 8 СК України та задовольнити його
позовні вимоги.

Представник позивача ОСОБА_2 підтримав
позовні вимоги ОСОБА_1 та просив їх
задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3
позовні вимоги ОСОБА_1 не визнала та
суду показала, що на момент укладення
договору купівлі-продажу спірного
автомобіля ОСОБА_4 з позивачем разом не
проживали, спільного побуту не вели,
взаємних прав та обов'язків не мали.
Сторони познайомились у липні 2008 року.
На початку знайомства разом виїжджали
до м. Санкт-Петербург. Однак, у вересні
2008 року ОСОБА_4 проживала разом з ОСОБА_5
у належній їй на праві власності
квартирі за адресою: АДРЕСА_1, де
перебували його особисті речи. До того
ж, до 23 вересня 2008 року позивач був
зареєстрований в м. Херсон за адресою
його дівчини, з якою у нього були
близькі стосунки, та ще працював у
інший країні.

З серпня 2006 року у власності ОСОБА_4
перебував автомобіль Opel Astra OTGF69, 2006 року
випуску, який вона придбала за кредитні
кошти, та який був її особистою
власністю. 11 вересня 2008 року вона зняла
його з реєстрації з метою продажу.
Вартість автомобіля Opel Astra OTGF69, 2006 року
випуску, була визначена
спеціалістом-автотоварознавцем та
складала на 10 вересня 2008 року 66 925 грн.
Відповідач 12 вересня 2008 року продала
автомобіль за ціною 13 800 доларів США.
Автомобіль Opel Astra OTGF69 дійсно в серпні 2008
року побував у ДТП, однак серйозних
пошкоджень не отримав, був розбитий
лише передній бампер, який ОСОБА_4
замінила.

23 вересня 2008 року ПАТ „Укрсоцбанк" було
відкрита кредитна лінія на ОСОБА_4, за
якою вона отримала кредитні кошти в
сумі 60 000 грн. для придбання автомобіля.
До того ж, кошти від продажу автомобіля
Opel Astra OTGF69 в сумі 13 800 доларів США, що по
курсу Національного банку України
складало біля 75 000 грн., також були
витрачені ОСОБА_4 на придбання нового
автомобіля. 23 вересня 2008 року між ТОВ
„Сателіт Моторс" та ОСОБА_4 було
укладено договір № 111 купівлі-продажу
автомобіля Honda Civil, 2008 року випуску,
державний знак НОМЕР_1 вартістю 130 967
грн. ніяких інших коштів від позивача
ОСОБА_4 не отримала. Оскільки даний
автомобіль був придбаний особисто
ОСОБА_4 та за її власні кошти, то право
власності на автомобіль було оформлено
за нею. Сплачувала кредит також
особисто відповідач за власні кошти.

ОСОБА_4 дійсно в жовтні 2008 року оформила
в МРЕВ ДАІ у м. Нікополі технічний талон
на право позивача тимчасово керувати
автомобілем Honda Civil, державний знак
НОМЕР_1, оскільки після ДТП, яке
відбулося в серпні 2008 року, вона
побоювалась керувати автомобілем, а її
діяльність передбачала постійні
поїздки в м. Дніпропетровськ для
закупівлі продукції для
підприємницької діяльності, тому
відповідач погодилась з пропозицією
ОСОБА_1, який мав декілька категорій
водія, надавати їй таку допомогу.

Спільно сторони почали проживати з 2009
року, з подальшим укладенням шлюбу 28
липня 2010 року.

Враховуючи те, що на момент придбання
автомобіля Honda Civil, державний знак
НОМЕР_1, сторони не проживали однією
сім'єю, спільне господарство не вели,
автомобіль був придбаний за власні
кошти ОСОБА_4, а укладений згодом шлюб
між ними не свідчить про їх намір на
створення спільної сумісної власності,
представник відповідача ОСОБА_3
просила суд в позові ОСОБА_1 відмовити.

Заслухавши сторони, допитавши свідків,
вивчивши матеріали справи, суд
приходить до наступного.

За положенням частин 1, 2 ст. 21 СК України
шлюбом є сімейний союз жінки та
чоловіка, зареєстрований у органі
державної реєстрації актів цивільного
стану. Проживання однією сім'єю жінки
та чоловіка без шлюбу не є підставою
для виникнення у них прав та обов'язків
подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 СК України шлюб є
підставою для виникнення прав та
обов'язків подружжя.

Разом з тим, згідно із ст. 74 СК України,
якщо жінка та чоловік проживають
однією сім'єю, але не перебувають у
шлюбі між собою або в будь-якому іншому
шлюбі, майно, набуте ними за час
спільного проживання, належить їм на
праві спільної сумісної власності,
якщо інше не встановлено письмовим
договором між ними. На майно, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності жінки та чоловіка, які не
перебувають у шлюбі між собою або в
будь-якому іншому шлюбі, поширюються
положення глави 8 цього Кодексу.

Згідно з положеннями статей 60, 74 СК
України правовий статус майна як
спільної сумісної власності подружжя
визначається не придбанням майна за
спільні кошти, а наявністю укладеного
відповідно до закону між жінкою та
чоловіком шлюбу або ж проживання
однією сім'єю.

До того ж, у пункті 20 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 21 грудня 2007
року № 11 „Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про право на шлюб, розірвання
шлюбу, визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя" роз'яснено,
що при застосуванні ст. 74 СК України, що
регулює поділ майна осіб, які
проживають у фактичних шлюбних
відносинах, судам необхідно
враховувати, що правило зазначеної
норми поширюється на випадки, коли
чоловік та жінка не перебувають у
будь-якому іншому шлюбі і між ними
склалися усталені відносини, що
притаманні подружжю.

Так, судом встановлено, що сторони
познайомились у липні 2008 року, разом
їздили в липні 2008 року на відпочинок до
м. Санкт-Петербург.

23 вересня 2008 року ОСОБА_4 придбала
автомобіль Honda Civil, 2008 року випуску,
номер кузову НОМЕР_2, на підставі
договору купівлі-продажу № 111,
укладеного між ТОВ „Сателіт Моторс" та
нею (а.с.5,6). Автомобіль Honda Civil, 2008 року
випуску, державний знак НОМЕР_1 був
зареєстрований за ОСОБА_4 (а.с.18).

У офіційно зареєстрованому шлюбі
ОСОБА_1 та ОСОБА_6 перебували з 28 липня
2010 року по 11 жовтня 2011 року (а.с.7,8).

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, установлених ст. 61 ЦПК
України.

Однак, об'єктивних доказів, які б
підтверджували наявність між ОСОБА_1 та
ОСОБА_4 фактичних подружніх стосунків,
ведення спільного господарства,
сімейного бюджету, взаємної допомоги,
або інші обставини, що свідчать про
наявність стійких сімейних відносин та
проживання певний період, а саме з
липня 2008 року по 23 вересня 2008 року (час
придбання спірного автомобіля), однією
сім'єю позивачем не надано.

Свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10
не надали суду відомостей, що свідчать
про наявність між сторонами стійких
сімейних відносин на момент придбання
спірного автомобіля. Їх пояснення
зводяться до припущень, оціночних
суджень, що унеможливлює твердження
суду про складення між ОСОБА_1 та ОСОБА_4
усталених відносин, притаманних
подружжю.

До того ж, свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9
та ОСОБА_10 не змогли пояснити суду про
ведення сторонами спільного
господарства та сімейного бюджету
станом на 23 вересня 2008 року. Факт
придбання сторонами автомобіля нібито
за спільні кошти, їм відомо зі слів
позивача.

В той же час, свідки ОСОБА_5, ОСОБА_11,
ОСОБА_12 суду показали, що до кінця 2008
року відповідач ОСОБА_4 спільно
проживала з ОСОБА_5 в квартирі, яка
належить ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1.

При цьому ОСОБА_5 суду пояснив, що
ОСОБА_4 у 2008 році просила у нього кошти
на придбання автомобіля, однак він їх
їй не дав. Як йому відомо, автомобіль
вона придбала за кошти від продажу
належного їй автомобіля.

За приписами ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю
складають особи, які спільно
проживають, пов'язані спільним побутом,
мають взаємні права та обов'язки.
Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли
дружина та чоловік у зв'язку з
навчанням, роботою, лікуванням,
необхідністю догляду за батьками,
дітьми та з інших поважних причин не
проживають спільно.

Аналіз указаних норм дає підстави для
висновку, що встановлені ч. 2 ст. 3 СК
України виключення, згідно з якими
подружжя вважається сім'єю і тоді, коли
дружина та чоловік у зв'язку з
навчанням, роботою, лікуванням,
необхідністю догляду за батьками,
дітьми та з інших поважних причин не
проживають спільно, стосуються
офіційно зареєстрований шлюбів.

На той час позивач фактично перебував
та працював за межами України в
Іспанії, в липні 2008 року він приїхав до
м. Нікополя у відпустку, що не
спростовував ОСОБА_1 та підтвердили
свідки ОСОБА_13, яка доводиться матір'ю
позивача, та ОСОБА_9

Згідно відміток митної служби у
закордонному паспорті позивача 25
серпня 2008 року він виїхав за межі
України та повернувся на територію
України 15 вересня 2008 року (а.с.43).

Отже, саме з цих підстав, суд не може
прийняти до уваги доводи позивача та
його представника щодо проживання
ОСОБА_1 та ОСОБА_6 однією сім'єю з липня
2008 року по 23 вересня 2008 року та
розповсюдження на ці правовідносини
дії ст. 74 СК України.

Крім того, з 30 серпня 2006 року по 23
вересня 2008 року ОСОБА_1 був
зареєстрований в АДРЕСА_2, та з
реєстрації був знятий 23 вересня 2008 року
за особистою заявою (а.с.7об.).

Що стосується пояснень ОСОБА_1 про
придбання автомобіля Honda Civil, 2008 року
випуску, державний знак НОМЕР_1, за
спільні з відповідачем кошти, суд
вважає, що позивач не довів даний факт.
Так, з позовній заяві позивача
вбачається, що на придбання спірного
автомобіля він передав ОСОБА_4 особисті
кошти 67 160 грн., які він заробив під час
роботи у Іспанії та Португалії за
період з 2001 по 2008 роки (а.с.2). Під час
судового засідання ОСОБА_1 та його
представник показали, що позивач надав
ОСОБА_4 особисті кошти в сумі 67 160 грн.,
які він отримав після продажу в Іспанії
належного йому автомобіля. В той же час,
позивачем не надано суду переконливих
доказів, які б доводили його доводи про
належність йому будь-якого автомобіля
в Іспанії та отримання коштів від його
продажу, в матеріалах справі вони
відсутні, а надана книжка споживача на
іспанській мові про це не свідчить.

У зв'язку з цим, не можна вважати
достатніми свідчення свідка ОСОБА_13,
яка доводиться матір'ю позивача, та
такими, які свідчать про факт
проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_4 однією
сім'єю без шлюбу в період, протягом
якого було придбано спірне майно,
оскільки з її свідчення таких обставин
не вбачається.

Враховуючи те, що відповідно до вимог ч.
4 ст. 60 ЦПК України доказування не
можуть ґрунтуватися на припущеннях,
суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 та його
представник розпорядились своїми
правами щодо предмета спору на власний
розсуд.

В той же час, суд вважає доведеним ті
обставини, що на придбання спірного
автомобіля ОСОБА_4 витратила 130 967,00 грн.,
з яких 13 800 доларів США, що по курсу
долара США до гривні на 23.09.2008
Національного банку України (1 долар
США - 5,5 грн.) складало 75 900 грн., належали
їй від продажу автомобіля Opel Astra OTGF69
(а.с.49-51) та 60 000 грн. - кредитні кошти
згідно кредитного договору № 110/11-0308,
укладеного 23 серпня 2008 року між ОСОБА_4
та Нікопольським відділенням ПАТ
„Укрсоцбанк" (а.с.52). Погашення кредиту
здійснювалось безпосередньо ОСОБА_4

Той факт, що ОСОБА_1 з 25 вересня 2008 року
був зареєстрований в квартирі, яка
належить ОСОБА_4 на праві власності за
адресою: АДРЕСА_1, за її згодою, та те, що
3 жовтня 2008 року ОСОБА_4 оформила в МРЕВ
ДАІ у м. Нікополі технічний талон на
право ОСОБА_1 тимчасово керувати
автомобілем Honda Civil, державний знак
НОМЕР_1, безспірно не підтверджують
факт спільного проживання та існування
шлюбних відносин між сторонами в
період, протягом якого був придбаний
спірний автомобіль.

Отже, з урахуванням викладених
обставин суд знаходить позовні вимоги
ОСОБА_1 не обґрунтованими та не
підлягаючими задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 60, 61, 209, 212, 214-215,
217-218 ЦПК України, 3, 21, 36, 60, 74 СК України,
суд

вирішив:

Відмовити ОСОБА_1 в позові до ОСОБА_4 про
встановлення факту проживання однією
сім'єю, визнання автомобіля об'єктом
права спільної сумісної власності та
визнання права власності на 1/2 частину
автомобіля та зобов'язання вчинити
певні дії.

На рішення може бути подана апеляційна
скарга до апеляційного суду
Дніпропетровської області протягом
десяти днів з дня його проголошення
через Нікопольський міськрайонний суд.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя: З. С. Шестакова