АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА
Справа № 22-ц/796/5341/2014
Головуючий у 1 інстанції- Чех Н.А.
Доповідач- Ратнікова В.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р
А Ї Н И

24 квітня 2014 року колегія суддів
Судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду м.Києва в складі:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Гаращенка Д.Р.

при секретарі - Калініній Я.М.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м.Києві справу за
апеляційною скаргою відповідача
ОСОБА_3 на рішення Дніпровського
районного суду м. Києва від 14 лютого 2014
року в цивільній справі за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, третя особа:
приватний нотаріус Бориспільського
районного нотаріального округу
Київської області ОСОБА_6 про визнання
довіреності та договору
купівлі-продажу недійсними, скасування
державної реєстрації, визнання права
власності на квартиру в порядку
спадкування за законом, витребування
майна, стягнення судових витрат та
витрат на правову допомогу, зустрічний
позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
відшкодування коштів на невід'ємні
поліпшення житла.

Заслухавши доповідь судді,
пояснення осіб, які з"явились в судове
засідання, перевіривши матеріали
справи та доводи апеляційної скарги,
колегія суддів,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Дніпровського районного
суду м.Києва від 14 лютого 2014 року
позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_3,
ОСОБА_5, третя особа: приватний нотаріус
Бориспільського районного
нотаріального округу Київської
області ОСОБА_6 про визнання
довіреності та договору купівлі-
продажу недійсними, скасування
державної реєстрації, визнання права
власності на квартиру в порядку
спадкування за законом, витребування
майна, стягнення судових витрат та
витрат на правову допомогу - задоволено
частково.

Визнано довіреність від 03.09.2008 року,
реєстраційний номер Єдиного реєстру
довіреностей 25310922, видану від імені
ОСОБА_7 на ім'я ОСОБА_5, посвідчену
приватним нотаріусом Бориспільського
районного нотаріального округу
Київської області ОСОБА_6, - недійсною
(нікчемною) з моменту вчинення цього
правочину.

Визнано недійсним з моменту
вчинення правочину договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від
23.09.2008 року, посвідчений приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_8,
зареєстрований в реєстрі нотаріальних
дій за номером 9800 та укладений між
громадянами ОСОБА_3 та ОСОБА_5, який діяв
від імені ОСОБА_7 на підставі
довіреності від 03.09.2008 року,
реєстраційний номер Єдиного реєстру
довіреностей 25310922.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на
однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 в
порядку спадкування за законом після
смерті ОСОБА_7.

Витребувано нерухоме майно -
однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 у ОСОБА_3
на користь ОСОБА_4.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4
судові витрати - 3 433 грн. 60 коп.

В інших частинах позовних вимог
ОСОБА_4 відмовлено.

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування
коштів на невід'ємні поліпшення житла -
відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач
ОСОБА_3 просить скасувати рішення
Дніпровського районного суду м.Києва
від 14 лютого 2014 року та ухвалити нове
рішення про стягнення з ОСОБА_4 на її
користь витрат, понесених нею на
ремонт спірної квартири у розмірі 228
613,43 грн

Зазначала, що суд неповно з»ясував
усі фактичні обставини справи, не
дослідив та не дав належної правової
оцінки доказам, що є в матеріалах
цивільної справи. Суд не сприяв
повному, об»єктивному та
неупередженому розгляду справи, що
призвело до ухвалення незаконного
рішення суду. Так, задовольняючи позов
ОСОБА_4 та визнаючи недійсними
довіреність від 03.09.2008 року, видану від
імені ОСОБА_7 на ім.»я ОСОБА_5 та
вчинений на підставі вказаної
довіреності договір купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1 від 23.09.2008 року, суд
першої інстанції посилався на висновки
судово-почеркознавчої експертизи
Київського науково-дослідного
інституту судових експертиз,
проведених у кримінальній справі №
04-22744. Проте, вказаний висновок не є
належним доказом у даній цивільній
справі, так як судова почеркознавча
експертиза у даній справі судом не
призначалась та не проводилась. При
ухваленні рішення суд порушив вимоги
ст. 213 ЦПК України, так як не врахував
докази, надані ОСОБА_3 на
підтвердження здійснення нею
ремонтних робіт в спірній квартирі на
суму 228 613,43 грн. Висновок суду про
ненадання ОСОБА_3 доказів на
підтвердження сплати за
ремонтно-будівельні роботи 228 613,43 грн.
є помилковим, так як на підтвердження
вказаних обставин відповідачем надано
акт виконаних робіт від 25 грудня 2009
року, підписаний між ТОВ « Комплект
будінвест» та замовником ОСОБА_3

В судовому засіданні представник
ОСОБА_3 ОСОБА_19 повністю підтримала
доводи апеляційної скарги та просила
її задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_7
ОСОБА_20 проти доводів апеляційної
скарги заперечував посилаючись на їх
безпідставність та просив рішення суду
першої інстанції залишити без змін.

Відповідач ОСОБА_5 та третя особа:
приватний нотаріус Бориспільського
районного нотаріального округу ОСОБА_6
в судове засідання не з»явились, про
день та час слухання справи судом
повідомлялись в установленому законом
порядку, причину неявки суду не
повідомили, а тому, колегія суддів
вважає можливим слухати справу в їх
відсутності.

Заслухавши доповідь судді
Апеляційного суду м. Києва Ратнікової
В.М., пояснення осіб, які беруть участь у
розгляді справи, розглянувши справу в
межах доводів апеляційної скарги,
перевіривши законність і
обгрунтованість постановленого по
справі рішення, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
слідуючих підстав.

Судом встановлено, що квартира
АДРЕСА_1 належала на праві власності
ОСОБА_7 відповідно до свідоцтва про
право власності на житло, виданого 10
січня 2004 року органом приватизації
державного житлового фонду
Дніпровської районної у м.Києві
державної адміністрації, згідно з
Законом України "Про приватизацію
державного житлового фонду".

23.09.2008 року приватним нотаріусом
Бориспільського районного
нотаріального округу ОСОБА_6 було
посвідчено договір купівлі-продажу
спірної квартири АДРЕСА_1, сторонами в
якому вказані: продавець- ОСОБА_5, який
діяв від імені ОСОБА_7 на підставі
довіреності від 03.09.2008 року,
посвідченої ОСОБА_6, приватним
нотаріусом Бориспільського районного
нотаріального округу Київської
області від 03.09.2008 року, покупець-
ОСОБА_3. Даний договір купівлі- продажу
зареєстрований в реєстрі за номером 9800.
Новий власник зареєстрував договір
купівлі-продажу в БТІ міста Києва 01.10.2008
року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 померла.

Після смерті ОСОБА_7 її син ОСОБА_4
звернувся до Дніпровського районного
суду м.Києва з заявою про визначення
додаткового строку для прийняття
спадщини.

Рішення Дніпровського районного
суду м.Києва від 19 жовтня 2012 року
ОСОБА_4 було визначено додатковий
строк в один місяць для подання заяви
про прийняття спадщини.

01 листопада 2012 року ОСОБА_4
звернувся до приватного нотаріуса
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_14 з заявою про прийняття
спадщини за законом після смерті
матері, яка складається з АДРЕСА_1.
Проте, постановою від 08 листопада 2012
року нотаріус відмовив у вчиненні
нотаріальної дії у зв»язку з тим, що
заявник не надав нотаріусу
правовстановлюючих документів щодо
права власності спадкодавця на
вказану квартиру.

В процесі відновлення
правовстановлюючих документів на
квартиру ОСОБА_4 стало відомо, що
власницею квартири АДРЕСА_1 з 01 жовтня
2008 року є ОСОБА_3.

09.11. 2012 року ОСОБА_4 звернувся до
Дніпровського районного суду м.Києва з
позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_5 третя особа:
приватний нотаріус Бориспільського
районного нотаріального округу
Київської області ОСОБА_6 про визнання
довіреності та договору
купівлі-продажу недійсними, скасування
державної реєстрації, визнання права
власності на квартиру в порядку
спадкування за законом, витребування
майна, стягнення судових витрат та
витрат на правову допомогу.

27 грудня 2012 року ОСОБА_3 звернулась
до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_4
про відшкодування коштів на невід»ємні
поліпшення житла.

Задовольняючи частково позов, визнаючи
довіреність від 03.09.2008 року,
реєстраційний номер Єдиного реєстру
довіреностей 25310922, видану від імені
ОСОБА_7 на ім'я ОСОБА_5, посвідчену
приватним нотаріусом Бориспільського
районного нотаріального округу
Київської області ОСОБА_6, - недійсною
(нікчемною), визнаючи недійсним договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від
23.09.2008 року, посвідчений приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_8, визнаючи
за ОСОБА_4 право власності на
однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 в
порядку спадкування за законом після
смерті ОСОБА_7 та витребовуючи неухоме
майно - однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 у
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4, суд першої
інстанції посилався на те, що з
досліджених в судовому засіданні
доказів достовірно встановлено, що
довіреність від імені ОСОБА_7 на ім'я
ОСОБА_5 на продаж спірної квартири від
03.09.2008 року, ОСОБА_7 не підписувалася, а
тому є нікчемною. Договір
купівлі-продажу спірної квартири від
23.09.2008 року, укладений між ОСОБА_5, що
діяв від імені ОСОБА_7 згідно
нікчемної довіреності від 03.09.2008 року
та ОСОБА_3, є недійсним, спірна квартира
вибула з власності ОСОБА_7 не з її волі,
враховуючи, що ОСОБА_7 померла, її
спадкоємцем за законом є син ОСОБА_4, а
тому він набуває права власності на
вказану квартиру як спадкоємець першої
черги за законом і спірна квартира має
бути повернута саме ОСОБА_4

Судова колегія вважає, що такі
висновки суду першої інстанції
зроблені на підставі повного та
об»єктивного дослідження наданих
сторонами доказів та відповідають
вимогам закону з огляду на таке.

Згідно ч.3 ст. 244 ЦК України,
довіреністю є письмовий документ, що
видається однією особою іншій особі
для представництва перед третіми
особами. Довіреність на вчинення
правочину представником може бути
надана особою, яку представляють
(довірителем), безпосередньо третій
особі.

З досліджених судом доказів
вбачається, що ОСОБА_4 звернувся до
Дніпровського РУГУ МВС України в
м.Києві з заявою про притягнення до
кримінальної відповідальності осіб,
які незаконно заволоділи квартирою
його матері. Крім того, в провадженні СВ
Дніпровського РУГУ МВС України в місті
Києві знаходиться кримінальна справа
за фактом таємного викрадення майна з
спірної квартири за заявою самої
ОСОБА_7

З висновку судово-почеркознавчої
експертизи Київського
науково-дослідного інституту судових
експертиз № 3989/10-11 від 13 жовтня 2010 року
за матеріалами кримінальної справи
№04-22744, оригінал якого міститься в
матеріалах кримінального провадження,
завірена судом копія висновку
міститься в матеріалах цивільної
справи вбачається, що рукописний
запис "ОСОБА_7" та підпис від імені
ОСОБА_7 в графі "Підпис" у довіреності
від 03.09.2008 року (ВКМ №462502), складеній від
мені ОСОБА_7 на ім'я ОСОБА_5, виконані не
ОСОБА_7, а іншою особою з наслідуванням
почерку ОСОБА_7

Згідно висновку судово-почеркознавчої
експертизи Київського
науково-дослідного інституту судових
експертиз № 3990/10-11 від 14 жовтня 2010 року
за матеріалами кримінальної справи
№04-22744, оригінал якого міститься в
матеріалах кримінального провадження,
завірена судом копія висновку
міститься в матеріалах цивільної
справи, два підписи від імені ОСОБА_7 в
графах "Прошу видати (замінити) паспорт
у зв'язку з" у рядку "підпис", "Паспорт
серії ...одержав (а)" у заяві про видачу
паспорта від 02.10.2007 року, складеній від
імені ОСОБА_7, виконані не ОСОБА_7, а
іншою особою з наслідуванням підпису
ОСОБА_7

Крім зазначених вище висновків
почеркознавчих експертиз до справи
приєднано та досліджено в судовому
засіданні і висновок експерта ОСОБА_21
від 26.11.2013 року №0689, згідно якого
підписи від імені ОСОБА_7 та рукописний
текст "ОСОБА_7", зображення яких
містяться в графі "Підпис" в цифровій
фотографічній копії довіреності від
03.09.2008 року , зареєстрованій за №3233,
виконані не ОСОБА_7, а іншою особою з
наслідуванням підписів ОСОБА_7 Підписи
від імені ОСОБА_7 в рядках "Прошу
замінити (видати) паспорт у зв'язку з" та
"одержав (а)" в цифровій фотографічній
копії заяви про видачу паспорта (форма
№1 До п.10 Тимчасової інструкції) від
02.10.2007 року виконані не ОСОБА_7, а іншою
особою з наслідуванням підписів ОСОБА_7

Враховуючи встановлені обставини,
які підтверджені належними доказами,
колегія суддів вважає, що суд 1-ї
інстанції прийшов до обґрунтованого
висновку про те, що довіреність від
імені ОСОБА_7 на ім'я ОСОБА_5 на продаж
спірної квартири від 03.09.2008 року,
ОСОБА_7 не підписувалася, а тому є
нікчемною.

Відповідно до вимог ст.203 ЦК
України, зміст правочину не може
суперечити цьому Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
моральним засадам суспільства.

Особа, яка вчиняє правочин , повинна
мати необхідний обсяг цивільної
дієздатності.

Волевиявлення учасника правочину
має бути вільним і відповідати його
внутрішній волі.

Правочин має вчинятися у формі
встановленій законом.

Правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним.

Правочин, що вчиняється батьками (
усиновлювачами) , не може суперечити
правам та інтересам їхніх малолітніх,
неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно ч.1 ст. 215 ЦК України,
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною ( сторонами) вимог,
які встановлені частинами
першою-третьою, п»ятою та шостою
статті 203 цього Кодексу.

Оскільки договір купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1 від 23.09.2008 року,
посвідчений приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_8, зареєстрований в
реєстрі нотаріальних дій за номером 9800
та укладений між громадянами ОСОБА_3 та
ОСОБА_5 з використанням нікчемної
довіреності, суд дійшов вірного
висновку про те, що даний договір є
недійсним, так як не відповідає вимогам
ст. ст. 203, 215 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги про те,
що визнаючи довіреність нікчемною, а
договір купівлі-продажу спірної
квартири недійсним, суд першої
інстанції безпідставно посилався на
висновки судово-почеркознавчих
експертиз Київського
науково-дослідного інституту судових
експертиз за матеріалами кримінальної
справи № 04-22744, вказані висновки не є
належним доказом у даній цивільній
справі, так як судова почеркознавча
експертиза у даній справі судом не
призначалась та не проводилась,
правильність висновків суду першої
інстанції не спростовують, оскільки
предметом дослідження експертів по
експертизах, проведених в рамках
розслідування кримінальної справи за
заявою ОСОБА_16, була довіреність від
03.09.2008 року (ВКМ №462502), складена від мені
ОСОБА_7 на ім'я ОСОБА_5 та заява про
видачу паспорта від 02.10.2007 року,
складена від імені ОСОБА_7, які є
предметом дослідження і в даній
цивільній справі. Експертизи
проводились на підставі постанови
слідчого, експерти були попереджені
про кримінальну відповідальність за
дачу завідомо неправдивого висновку чи
за відмову від дачі висновку.
Призначити експертизу в даній
цивільній справі суд був позбавлений
можливості, так як документи з
вільними зразками підпису ОСОБА_7 на
адресу суду ні з управління Пенсійного
фонду України у Дніпровському районі
м.Києва , ні з Дніпровського РУГУ МВС
України в м.Києві, ні з Піївської
сільської ради Миронівського району
Київської області, де останній час
проживала ОСОБА_7, надані не були через
закінчення строку їх зберігання чи
через відсутність звернень ОСОБА_7 до
вказаних органів. Оригінали
документів, що надавались приватному
нотаріусу ОСОБА_8 при посвідченні
договору купівлі-продажу та в
подальшому були передані в Київський
державний нотаріальний архів, були
вилучені з архіву на підставі
протоколу виїмки від 18 травня 2010 року
та знаходяться в матеріалах
кримінальної справи. Експерти ОСОБА_17
та ОСОБА_21 були допитані судом в
судовому засіданні та підтвердили
правильність своїх висновків.

Обгрунтованим є також рішення суду
першої інстанції в частині визнання
за ОСОБА_4 права власності на
однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 в
порядку спадкування за законом після
смерті ОСОБА_7, оскільки ОСОБА_4 є сином
та єдиним спадкоємцем за законом після
смерті власника квартири ОСОБА_7, в
установленому законом порядку
звернувся до нотаріуса з заявою про
прийняття спадщини після смерті
матері, проте у видачі свідоцтва про
право на спадщину за законом йому
нотаріусом було відмовлено через
відсутність у нього
правовстановлюючих документів на
спірну квартиру. А тому порушене право
ОСОБА_4, як спадкоємця за законом, в
даному випадку підлягає захисту саме в
судовому порядку.

Відмовляючи в задоволенні зустрічного
позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
відшкодування коштів на невід'ємні
поліпшення житла, суд першої інстанції
посилався на те, що ОСОБА_3 не надала
суду доказів на підтвердження
понесених нею витрат на поліпшення
житла в розмірі 228 613,43 грн.

Колегія суддів вважає, що такий
висновок суду першої інстанції є
обґрунтованими, а доводи апеляційної
скарги про його неправильність є
безпідставними з огляду на таке.

Відповідно до ч.4 ст.390 ЦК України
добросовісний набувач має право
залишити собі здійснені ним поліпшення
майна, якщо вони можуть бути
відокремлені від майна без завдання
йому шкоди. Якщо поліпшення не можуть
бути відокремлені від майна,
добросовісний набувач має право на
відшкодування здійснених витрат у
сумі, на яку збільшилася його вартість.

Згідно вимог ст.60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог чи заперечень.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_3 не надано суду жодного
належного та допустимого доказу на
підтвердження стану спірної квартири
на час її придбання, понесених нею
витрат на поліпшення житла та щодо
неможливості відокремити поліпшення
майна без заподіяння шкоди вказаному
майну.

Так, на підтвердження доводів
свого зустрічного позову ОСОБА_3 надала
договір у вигляді
кошторису-специфікації, згідно якого
ТОВ "Комплект-Будінвест", як виконавець
робіт, самостійно купує будівельні
матеріали, які будуть необхідні для
використання ремонту ( вартість цих
матеріалів вже відображена наперед у
кошторисі-специфікації), а ОСОБА_3., як
замовник, повинна внести на
розрахунковий рахунок або в касу
товариства 228 613, 43 грн. Доказів
здійснення оплати ОСОБА_3 вказаних
коштів матеріали справи не містять.
Надані товарні, фіскальні чеки судом
обґрунтовано не взяті до уваги,
оскільки вони не містять даних про
особу, яка здійснювала купівлю та
оплату вказаних будівельних
матеріалів.

На підставі викладеного та
керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу відповідача
ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Дніпровського районного
суду м. Києва від 14 лютого 2014 року
залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:
Судді: