Провадження № 2-1945/14
В справі №760/1958/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2014 року Солом"янський
районний суд м. Києві в складі:

головуючого- судді-
Шереметьєвої Л.А.

при секретарі-
Подолян О.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, 3-і особи:
Орган опіки та піклування
Солом»янської районної в м. Києві
державної адміністрації, Орган опіки
та піклування Суворовської районної в
м. Херсоні ради про усунення перешкод
у спілкуванні з дитиною та визначення
способів участі у спілкуванні з
дитиною та її вихованні, суд,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач у лютому 2014 року звернувся до
суду з позовом і просить зобов»язати
відповідачку не чинити йому перешкод у
спілкуванні з донькою ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Крім того, просить визначити йому
способи участі у вихованні та
спілкуванні з дитиною шляхом
встановлення зустрічей з дитиною
наступним чином:

-кожну другу та четверту суботу та
неділю календарного місяця з 10.00 до 18.00;

-кожної середи календарного місяця
після навчання з 16.00 до 19.00;

-проведення спільного відпочинку з
дитиною та її оздоровлення двічі на рік
по два тижні.

Посилається в позові на те, що з 13.10.2006
року перебував з відповідачкою в шлюбі,
який був розірваний рішенням
Солом»янського районного суду м. Києва
10.12.2013 року.

Від шлюбу мають доньку ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, яка на даний час проживає
з бабусею ОСОБА_5, матір»ю відповідачки,
в м. Херсоні.

З початку листопада 2013 року і до
сьогоднішнього дня відповідачка разом
з матір»ю перешкоджають йому в
спілкуванні з донькою, намагаючись
ізолювати їх одне від одного.

Перешкоди полягають ще і в тому, що вони
проживають окремо, не спілкуються одне
з другим, а їх відносини свідчать про
те, що вони не готові дійти згоди щодо
визначення порядку його участі в
вихованні та спілкуванні з донькою.

Виходячи з цього, просить задовольнити
позов.

Представник позивача вимоги
останнього в судовому засіданні
підтримав.

Відповідачка та її представник у
судовому засіданні проти позову
заперечували.

Посилаються на те, що позивач є дуже
агресивною людиною і протягом останніх
трьох років його агресія наростала.

З початку 2013 року агресивність
позивача стала неконтрольованою. Він
наносив їй побої як у квартирі, так і в
громадських місяцях, в т.ч. в
присутності доньки та сторонніх людей,
кричав, бив меблі в квартирі, побутову
техніку та сантехніку.

Донька була безпосереднім свідком
агресії батька, який і до неї
застосовував насильство.

Дитина боялася батька, їх спільне
проживання в квартирі спричиняло їй
психологічну траву, а тому влітку 2013
року за їх спільною з позивачем згодою
дитина стала проживати у її матері в м.
Херсоні, де зараз відвідує школу та
проходила психологічну реабілітацію з
листопада 2013 до січня 2014 року в зв»язку
з неврозом, викликаним обстановкою в
сім»ї та поведінкою батька.

На даний час стан дитини покращився,
однак психолог рекомендує уникати
психотравмуючих ситуацій та стресів,
розмов про минулі конфлікти в сім»ї,
про розлучення та про батька, не
рекомендує на зустрічах дитини з
батьком.

Позивач знає, що донька боїться його і
це викликає у нього ще більшу агресію.

Вона ніколи не чинила позивачу
перешкод у спілкуванні з дитиною, однак
він сам не приймає в цьому участі,
жодного разу не відвідав дитину, за
виключенням вересня 2013 року за її
наполяганням, коли дитина пішла в
школу.

Вважає, що спілкування позивача з
дитиною шкодить її здоров»ю, може
привести до повторного нервового
зриву, а тому просить у позові
відмовити.

Представник 3-ї особи - Органу опіки та
піклування Солом»янської районної в м.
Києві державної адміністрації в
судовому засіданні підтримала
висновок Органу опіки та піклування
Суворовської районної в м. Херсоні
ради.

Проти позову заперечувала.

3-я особа - Орган опіки та піклування
Суворовської районної в м. Херсоні ради
просить розглядати справу в
відсутності свого представника.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд не
знаходить підстав для задоволення
вимог позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.141 СК України мати та
батько мають рівні права та обов'язки
щодо дитини, і розірвання шлюбу між
ними не впливає на обсяг їх прав та не
звільняє від обов'язків щодо дитини.

Ст.157 СК України встановлено, що питання
вихання дитини вирішується батьками
спільно. Той з батьків, хто проживає
окремо від дитини, зобов'язаний брати
участь у її вихованні і має право на
особисте спілкування з нею.

Такі ж гарантії для батьків, що
проживають окремо від дітей, та для
самих дітей, встановлені ст.15 Закону
України "Про охорону дитинства".

Судом встановлено, що сторони з 13.10.2006
року перебували в шлюбі, від якого
мають доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Солом»янського районного
суду м. Києва від 10.12.2013 року шлюб сторін
був розірваний.

Рішенням суду місце проживання дитини
за взаємною згодою подружжя було
визначено з матір»ю.

/ а.с. 6; 41- 42 /

Відповідно до ч. 1 ст. 159 СК України якщо
той із батьків, з ким проживає
дитина,чинить перешкоди тому з батьків,
хто проживає окремо, у спілкуванні з
дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо
він ухиляється від виконання рішення
органу опіки та піклування, другий із
батьків має право звернутися до суду з
позовом про усунення перешкод.

Ч. 2 ст. 159 СК України встановлено, що суд
визначає способи участі одного із
батьків у вихованні дитини (періодичні
чи систематичні побачення, можливість
спільного відпочинку, відвідування
дитиною місця його проживання тощо),
місце та час їхнього спілкування.

Судом встановлено і проти цього не
заперечують сторони, в сім»ї постійно
виникали конфлікти, які відбувалися в
присутності дитини і були предметом
втручання органів внутрішніх справ.

/ а.с. 48 - 49 /

В зв»язку з цим з літа 2013 року дитина за
взаємною згодою батьків проживає у
бабусі, матері відповідачки, в м.
Херсоні.

З довідки психолога від 21.01.2014 року
вбачається, що нею за звернення
відповідачки було проведено
дослідження психо - емоційного стану
доньки сторін.

Аналізом сімейної ситуації було
встановлено, що протягом останніх
трьох років в сім»ї відбувалися
скандали між батьками, коли батько
піднімав руку на матір у присутності
дитини. Під час чергового конфлікту в
жовтні 2013 року з дитиною стався
нервовий зрив.

Під час обстеження дитина була вкрай
напружена, налякана, плакала та
мовчала. Тестування показало наявність
неврозу, який досягав стадії
захворювання, високий рівень
тривожності.

Були дані рекомендації уникати
психотравмуючих ситуацій та стресів,
не рекомендовано наполягати на
зустрічах з батьком, т.я. це може
потягнути за собою повторний
невротичний зрив.

26.02.2014 року був наданий наступний
висновок, згідно з яким дитина пережила
психотравмуючу ситацію довготривалих
конфліктів у сім»ї, агресивну
поведінку батька з рукоприкладством та
афективними реакціями.

Дитина потребує спокійної обстановки.

Були надані рекомендації уникати
психотравмуючих розмов про минулі
конфлікти в сім»ї, розлучення батьків,
про батька.

Не рекомендовано наполягати на
зустрічах з батьком, принаймні до того
часу, поки сама дитина цього не захоче.

З характеристики дитини, виданої
Спеціалізованою школою № 24 м. Херсона
вбачається, що дитина під час
спілкування з дітьми дещо замкнута,
іноді виявляє подразливість.

/ а.с. 43 - 46; 48 - 49 /

З Висновку виконавчого комітету
Суворовської районної в м. Херсоні ради
№82 від 16.05.2014 року вбачається, що даний
орган вважає недоцільним спілкування
батька з дитиною до повної
реабілітації психоемоційного стану
дитини.

/ а.с. 64 - 65 /

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України
регулювання сімейних відносин має
здійснюватися з максимально можливим
урахуванням інтересів дитини.

За правилами ч.1 ст.18 СК України кожен
учасник сімейних відносин має право на
безпосереднє звернення до суду за
захистом свого права або інтересу.

Способи захисту встановлені в ч.2 даної
статті, згідно з якою суд застосовує
способи захисту, які встановлені
законом або домовленістю/договором/
сторін.

Відповідачка в судовому засіданні
заперечувала як проти визначених
позивачем способів спілкування
позивача з дитиною, так і будь-яких
домовленостей з ними з цього приводу
виходячи з рекомендацій психолога та
Висновку органу опіки та піклування
Суворовської районної в м. Херсоні
ради.

Враховуючи викладене вище, умови
проживання дитини під час перебування
сторін у шлюбі, психотравмуючі фактори,
яких дитина пережила до розлучення
батьків, рекомендації психологів у цій
частині, суд приходить до висновку, що
підстави для задоволення вимог
позивача в частині визначення способів
участі в вихованні та спілкуванні з
дитиною на даний час відсутні.

Суд не приймає до уваги твердження
позивача та його представника в
судовому засіданні щодо перешкод з
боку відповідачки у спілкуванні
позивача з дитиною та його участі в її
вихованні, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.10 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін.

Згідно з ч.1 ст.57, ч.1 ст.58 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.

Ч.1 ст.60 ЦПК України визначено, що кожна
сторона зобов»язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень

Звертаючись до суду та обґрунтовуючи
свою позицію щодо участі в спілкуванні
з дитиною, позивач та його представник
так і не довели, яким чином та якими
діями відповідачка чинить позивачу
перешкоди у спілкуванні з дитиною та її
вихованні.

Позивач, допитаний у судовому
засідання в якості свідка, підтвердив,
що доньку за теперішнім місцем
проживання, визначеним з
відповідачкою, як батьками, за взаємною
згодою, не відвідував.

Будь-яких належних доказів, визначених
законом, свого бажання приймати участь
у вихованні та матеріальному утриманні
дитини суду не надав.

Посилаючись на перешкоди з боку
відповідачки, суду не довів, яким чином
ці перешкоди нею чиняться при її
постійному проживанні в м. Києві, а
дитини в м.Херсоні.

Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України на
сторони покладається обов'язок
доведення обставин, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, крім випадків,
встановлених законом.

Тобто, порушення або оспорювання прав
та інтересів особи, яка звертається до
суду за їх захистом, є обов'язковими, і
обов'язком позивача, відповідно до
даної норми закону, є
доведення/підтвердження/ в
установленому законом порядку
наявності факту порушення або
оспорювання його прав та інтересів.

Суд враховує, що згідно п.27 постанови №2
Пленуму Верховного Суду України від
12.06.2009 року "Про застосування норм
цивільного процесуального
законодавства при розгляді справ у
суді першої інстанції " виходячи з
принципу процесуального рівноправ»я
сторін та враховуючи обов»язок кожної
сторони довести ті обставини, на які
вона посилається, необхідно в судовому
засіданні дослідити кожний доказ,
наданий сторонами на підтвердження
своїх вимог або заперечень, який
відповідає вимогам належності та
допустимості доказів.

Враховуючи встановлені законом
обставини, надані сторонами докази та
заперечення щодо предмету позову, суд
приходить до висновку про
безпідставність вимог позивача і в цій
частині.

Керуючись ст.ст.1,7,18-19, 141,157, 159 Сімейного
кодексу України, Законом України» Про
охорону дитинства», Декларацією прав
дитини від 20 листопада 1959 року,
Конвенцією про права дитини від 20
листопада 1989 року , ст.ст.3,4,10,11,57-60, 209,
212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
усунення перешкод у спілкуванні з
дитиною та визначення способів участі
у спілкуванні з дитиною та її вихованні
відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до Апеляційного суду
м. Києва через суд першої інстанції.

Суддя: