У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової
палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних
справ у складі:

головуючого Ткачука О.С., суддів:
Кафідової О.В., Умнової О.В.,Колодійчука
В.М., Фаловської І.М., розглянувши в
судовому засіданні справу за позовом
публічного акціонерного товариства
«Піреус Банк МКБ» до ОСОБА_7 про
стягнення кредитної заборгованості,
звернення стягнення на предмет
іпотеки, за касаційною скаргою, поданою
представником ОСОБА_7 - ОСОБА_8, на
рішення Голосіївського районного суду
м. Києва від 25 січня 2012 року та рішення
апеляційного суду м. Києва від 04 лютого
2014 року,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2011 року публічне акціонерне
товариство «Піреус Банк МКБ»
звернулося до суду з позовом до ОСОБА_7,
у якому просило стягнути з відповідача
635 540,57 доларів США кредитної
заборгованості, в тому числі 470 тис.
доларів США суми основного боргу за
кредитом; 153 622,12 доларів США
простроченої заборгованості по сплаті
процентів нарахованих за період з
січня 2009 року по вересень 2011 року; 6 948,32
доларів США пені за несвоєчасне
повернення кредиту нарахованої за
період з 01 жовтня 2010 року по 26 вересня
2011 року, 4 970,13 доларів США пені за
несвоєчасну сплату процентів
нарахованої за період з 01 жовтня 2010
року по 26 вересня 2011 року.

Крім того, позивач просив звернути
стягнення на предмет іпотеки -
нежитлову будівлю АДРЕСА_1, загальною
площею 281,50 кв. м., яка належить на праві
власності ОСОБА_7 шляхом продажу такого
майна на прилюдних торгах за ціною 2 136
585 грн в рахунок погашення вказаної
вище кредитної заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 06
жовтня 2006 року між сторонами у справі
було укладено кредитний договір, 26
жовтня 2006 року додаткову угоду до
нього, відповідно до якої збільшено
ліміт кредитної лінії до 545 тис. доларів
США з кінцевим терміном погашення
заборгованості 05 жовтня 2016 року.

Позичальником за вказаним договором є
відповідач у справі, вона належним
чином кредитних зобов'язань не виконує,
внаслідок чого, станом на 26 вересня 2011
року, виникла кредитна заборгованість
в розмірі вказаного вище розрахунку
банку, яку позивач і просить стягнути з
відповідача.

Кредитні зобов'язання ОСОБА_7
забезпечено іпотекою (нежитловою
будівлею АДРЕСА_1, загальною площею 281,50
кв. м., яка належить на праві власності
ОСОБА_7) на підставі укладеного 06 жовтня
2006 року між сторонами іпотечного
договору. З врахуванням наведеного,
позивач просив суд задовольнити його
позовні вимоги шляхом звернення
стягнення на вказаний предмет іпотеки.

Рішенням Голосіївського районного
суду м. Києва від 25 січня 2012 року позов
задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь
публічного акціонерного товариства
«Піреус Банк МКБ» заборгованість в
сумі 635 540,57 доларів США, в тому
числі: 470 тис. доларів США
заборгованості по сумі кредиту;
153 622,12 доларів США; 6 948,32 доларів
США пені за несвоєчасне повернення
кредиту, нарахованої за період з 01
жовтня 2010 року по 26 вересня 2011 року;
4 970,13 доларів США пені за несвоєчасну
сплату процентів нарахованої за період
з 01 вересня 2010 року по 26 вересня 2011 року.

В рахунок погашення заборгованості
звернуто стягнення на предмет іпотеки,
а саме нежитлову будівлю АДРЕСА_1,
загальною площею 281,50 кв. м., що належить
ОСОБА_7 на підставі договору
купівлі-продажу нежитлової будівлі,
посвідченого 10 червня 2004 року
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу
ОСОБА_9, шляхом продажу його на
прилюдних торгах.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь позивача
судовий збір в розмірі 1 700 грн та
витрати на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи в розмірі
120 грн.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від
04 лютого 2014 року рішення суду першої
інстанції змінено шляхом викладення
його резолютивної частини в наступній
редакції.

В рахунок погашення заборгованості
ОСОБА_7 за кредитним договором від 06
жовтня 2006 року, укладеним нею з
публічним акціонерним товариством
«Піреус банк МКБ» в розмірі 635 540
доларів США 57 центів, що за курсом
Національного Банку України (далі - НБУ)
- 7 грн 97 коп. за один долар США, станом на
26 вересня 2011 року, еквівалентно 5 067 164
грн 96 коп., з яких:

- 470 тис. доларів США. - суми основного
боргу - неповернутої суми, що за курсом
НБУ - 7 грн 97 коп. за один долар США,
станом на 26 вересня 2011 року,
еквівалентно 3 747 310 грн;

- 153 622,12 доларів США простроченої
заборгованості по сплаті процентів
нарахованої за період з січня 2009 року
по вересень 2011 року, що за курсом НБУ - 7
грн 97 коп. за один долар США, станом на 26
вересня 2011 року, еквівалентно 1 224
829 грн 16 коп.;

- 6 948,32 доларів США - пені за несвоєчасне
повернення кредиту, нарахованої за
період з 01 жовтня 2010 року по 26 вересня
2011 року, що за курсом НБУ- 7 грн 97 коп. за
один долар США, станом на 26 вересня 2011
року, еквівалентно 55 398 грн 96 коп.;

- 4 970,13 доларів США - пені за несвоєчасну
сплату процентів, нарахованої за
період з 01 вересня 2010 року по 26 вересня
2011 року, що за курсом НБУ - 7 грн 97 коп. за
один долар США, станом на 26 вересня
2011 року, еквівалентно 39 626 грн 85 коп.,
на виконання цього, звернуто стягнення
на предмет іпотеки, а саме нежитлову
будівлю АДРЕСА_1, загальною площею 281,50
кв. м., що належить ОСОБА_7 на підставі
договору купівлі-продажу нежитлової
будівлі, посвідченого 10 червня 2004 року
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_9
шляхом продажу його на прилюдних
торгах за ціною, яка буде визначена
незалежним експертом під час
проведення виконавчих дій.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь позивача
судові витрати по сплаті судового
збору в розмірі 1 700 грн, а також витрати
на інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу в розмірі 120 грн.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_7
- ОСОБА_8 просить скасувати оскаржувані
судові рішення судів першої та
апеляційної інстанцій і направити
справу на новий розгляд до районного
суду, посилаючись на порушення судами
обох інстанцій норм процесуального
права та неправильне застосування норм
матеріального права.

Касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 213, 214 ЦПК
України рішення повинно бути законним
і обґрунтованим та відповідати на
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Судом першої інстанції встановлено, що
06 жовтня 2006 року між позивачем та
відповідачем було укладено кредитний
договір, строком до 05 жовтня
2016 року про відкриття
невідновлювальної кредитної лінії з
максимальним лімітом 300 тис. доларів
США. Додатковою угодою № 1 від 26
жовтня 2006 року до кредитного договору
було збільшено ліміт кредитної лінії
до 545 тис. доларів США, із розрахунку 11 %
річних за час фактичного користування
кредитом.

За умовами кредитного договору, за
порушення термінів повернення кредиту,
відсотків за кредит та комісій, ОСОБА_7
сплачує позивачу додатково до
встановленої процентної ставки за
кредит пеню в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ від гривневого
еквіваленту суми простроченого
платежу, сума якого розраховується за
офіційним обмінним курсом НБУ гривні
до валюти заборгованості станом на
дату нарахування такої пені .

З метою забезпечення своєчасного і
повного виконання зобов'язань за
вказаним вище кредитним договором, між
позивачем та відповідачем було
укладено договір іпотеки від 06 жовтня
2006 року, предметом якого є нежитлова
будівля АДРЕСА_1, загальною площею 281,50
кв. м., що належить ОСОБА_7 на підставі
договору купівлі-продажу від 10 червня
2004 року .

Заборгованість відповідача по кредиту,
станом на 30 вересня 2011 року, складає 635
540,57 доларів США, в тому числі 470 тис.
доларів США суми основного боргу за
кредитом; 153 622,12 доларів США
простроченої заборгованості по сплаті
процентів нарахованих за період з
січня 2009 року по вересень 2011 року; 6 948,32
доларів США пені за несвоєчасне
повернення кредиту нарахованої за
період з 01 жовтня 2010 року по 26 вересня
2011 року, 4 970,13 доларів США пені за
несвоєчасну сплату процентів
нарахованої за період з 01 жовтня 2010
року по 26 вересня 2011 року.

На підставі таких встановлених
обставин, суд першої інстанції, з
врахуванням вимог ст. ст. 526, 530, 1054, 546, 575,
589, 590, 625 ЦК України, дійшов до висновків,
що вимоги позивача доведено, вони
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Змінюючи резолютивну частину рішення
районного суду, апеляційний суд
погодився зі встановленими судом
першої інстанції обставинами справи та
висновками суду про обґрунтованість
позовних вимог.

Разом з тим, апеляційний суд, дійшов до
висновків що резолютивна частина
рішення суду першої інстанції має бути
доповненою вказівкою про те, що майно,
яке є предметом іпотеки, буде
реалізовано шляхом продажу його на
прилюдних торгах за ціною, яка буде
визначена незалежним експертом під час
проведення виконавчих дії.

Як роз'яснено п. 42 постанови пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 5 від 30 березня 2012 року
«Про практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
резолютивна частини рішення суду в
разі задоволення позову про звернення
стягнення на предмет іпотеки має
відповідати вимогам як статті 39 Закону
України «Про іпотеку», так і положенням
пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК
України. Зокрема, у ньому в
обов'язковому порядку має зазначатись:
загальний розмір вимог та всі його
складові, що підлягають сплаті
іпотекодержателю з вартості предмета
іпотеки; спосіб реалізації предмета
іпотеки - шляхом проведення прилюдних
торгів або застосування процедури
продажу шляхом надання права
іпотекодержателю на продаж предмета
іпотеки; початкова ціна предмета
іпотеки для його подальшої реалізації
(при цьому суд може зазначити, що
початкова ціна встановлюється на
рівні, не нижчому за звичайні ціни на
цей вид майна, на підставі оцінки,
проведеної суб'єктом оціночної
діяльності/незалежним експертом на
стадії оцінки майна під час проведення
виконавчих дій).

Також, апеляційним судом обґрунтовано
уточнено резолютивну частину рішення
вказівкою про те, що до складу суми
задоволених вимог включена сума 153 622,12
доларів США, зазначена сума нарахована
в якості простроченої заборгованості
по сплаті процентів, нарахованих за
період з січня 2009 року по вересень 2011
року, оскільки резолютивна частина
рішення суду першої інстанції не
містила викладених вище даних.

Крім того, колегія судів навела в
резолютивній частині рішення також
гривневий еквівалент усіх, сум що
підлягають стягненню з відповідача, і
виражені лише в доларах США,
застосувавши для цього не спростовані
відповідачем розрахунки наведені у
позовній заяві.

Доводи касаційної скарги та наявні в
матеріалах справи документи не
спростовують висновків судів першої та
апеляційної інстанцій про
обґрунтованість задоволених позовних
вимог та висновків апеляційного суду
про необхідність зміни резолютивної
частини суду першої інстанції, а тому
колегія суддів вважає за необхідне
відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу представника ОСОБА_7 -
ОСОБА_8 відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від
04 лютого 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. ТкачукСудді:О.В.
Кафідова В.М. Колодійчук О.В. Умнова
І.М. Фаловська