Справа № 526/1292/13-ц
Провадження № 2/526/10/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2014 року Гадяцький районний
суд Полтавської області в складі

головуючої судді
Тищенко Л.І.

при секретарі
Лопушняк Т.П., Бєлявцевої
В.І.

з участю позивачки
ОСОБА_1

представника позивача
ОСОБА_2

відповідача
ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4
адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м.
Гадяч цивільну справу за позовною
заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4,
треті особи: відділ Держземагенства у
Гадяцькому районі, Реєстраційна
служба Гадяцького РУЮ Полтавської
області, приватний нотаріус
Гадяцького районного нотаріального
округу ОСОБА_6 про визнання права
власності на земельну ділянку, в
зв'язку з набуттям права власності на
споруду, що розміщена на ній та
виділення в користування земельної
ділянки для підходу, проїзду до
власного нерухомого майна,-

в с т а н о
в и в:

до суду звернулася ОСОБА_1 із
позовною заявою до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
визнання права власності на земельну
ділянку, в зв'язку з набуттям права
власності на споруду, що розміщена на
ній та виділення в користування
земельної ділянки для підходу, проїзду
до власного нерухомого майна.

У своїй позовній заяві позивач
ОСОБА_1 вказує, що 21 лютого 1989 року вона
зареєструвала шлюб з відповідачем
ОСОБА_3 та стала проживати у АДРЕСА_1,
яку придбав та оформив на себе до
реєстрації їх шлюбу за договором
купівлі-продажу ОСОБА_3 За час їх
спільного проживання за вищевказаною
адресою вони побудували сарай. 14
серпня 1998 року рішенням Гадяцького
районного суду шлюб між ними було
розірвано. Після розлучення вони з
відповідачем залишилися проживати у
АДРЕСА_1, де вона проживає і на
сьогоднішній день. 29 листопада 1999 року
відповідачем ОСОБА_3 було
приватизовано земельну ділянку
розміром 0,0865 га для будівництва та
обслуговування житлового будинку та
господарських будівель АДРЕСА_1. 02
серпня 2011 року відповідач ОСОБА_3
звернувся до суду з позовом про
розподіл сараю в натурі, що являється
їх спільною сумісною власністю.
Рішенням Гадяцького районного суду від
12 червня 2012 року позовні вимоги щодо
розподілу сараю було задоволено, та
визнано право спільної часткової
власності на сарай за нею та ОСОБА_3 по ?
частині. Свою частину сараю вона
зареєструвала в Державному реєстрі
речових прав на нерухоме майно 25.05.2013
року. В зв'язку з тим, що земельна
ділянка, на якій розташовано ? частину
сараю, що належить їй на праві
власності, приватизована на ім'я
ОСОБА_3, тому вона звернулася до суду з
даною позовною заявою, в якій просила
визнати частково недійсним Державний
акт на право приватної власності на
землю від 29.11.1999 року на ім'я ОСОБА_3,
визнати за нею право власності на
земельну ділянку, на якій знаходиться ?
частина її сараю та виділити їй у
користування частину земельної
ділянки, користуючись якою, вона матиме
можливість підходити та проїзджати до
своєї ? частини сараю.

Під час проведення
попереднього судового засідання,
було з'ясовано, що відповідачем
ОСОБА_3, згідно договору
купівлі-продажу, було продано
квартиру АДРЕСА_1, тому позивач подала
до суду додаткові позовні вимоги до
первісного позову, в яких зазначила, що
квартира АДРЕСА_1 та земельна ділянка,
які належали ОСОБА_3, були ним продані
27.11.2012 року ОСОБА_4, що мешкає по АДРЕСА_4.
Договір купівлі-продажу квартири
АДРЕСА_1 та договір купівлі-продажу
земельної ділянки, був оформлений у
приватного нотаріуса Гадяцького
нотаріального округа ОСОБА_6, з
порушенням її законних прав, як
власника господарської споруди,
оскільки на земельній ділянці, яку
продавав відповідач ОСОБА_3
знаходиться її власність, а саме ?
частина сараю, тому вона просила
скасувати вищезазначені договори від
27.11.2012 року, укладені між ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 та посвідчені приватним
нотаріусом Гадяцького нотаріального
округу ОСОБА_6, а також скасувати
державну реєстрацію права власності на
земельну ділянку та на квартиру
АДРЕСА_1, на ім'я ОСОБА_4 Неправомірними
діями, як зазначила позивач у своїй
заяві, відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_4
їй було завдано моральну шкоду, яку
вона оцінює у розмірі 5500 гривень, та
яка їй спричинена в результаті
позбавлення можливості вільно
користуватися картирою, в якій вона
проживає, в результаті умисних дій
відповідачів.

Окрім того, 28.05.2014 року, після
проведення судової земельно -
технічної експертизи, призначеної
ухвалою суду за клопотанням позивача
ОСОБА_1, вона подала заяву про
уточнення позовних вимог, в якій
просила із врахуванням заявлених у
попередніх заявах позовних вимог, та
висновку судової земельно-технічної
експертизи: 1) визнати частково
недійсним державний акт на право
приватної власності на землю, серія 1-ПЛ
№ 037296, зареєстрований в книзі записів
державних актів на право приватної
власності на землю № 985 на ім'я ОСОБА_3; 2)
скасувати договір купівлі-продажу
земельної ділянки від 27.11.2012 року,
укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та
посвідчений приватним нотаріусом
Гадяцького нотаріального округу
ОСОБА_6, та зареєстрований в реєстрі №
730; 3) скасувати договір купівлі-продажу
квартири від 27.11.2012 року, укладений між
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та посвідчений
приватним нотаріусом Гадяцького
нотаріального округу ОСОБА_6 та
зареєстрований в реєстрі № 728; 4)
скасувати державну реєстрацію права
власності на земельну ділянку,
розташовану по АДРЕСА_1, зареєстровану
на ОСОБА_4; 5) скасувати державну
реєстрацію права власності на квартиру
АДРЕСА_1, зареєстровану на ім'я ОСОБА_4;
6) стягнути з відповідачів ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 солідарно на її користь
моральну шкоду в розмірі 5 500,00 гривень;
7) визнати за нею право власності на
земельну ділянку, площею 28 м2, що
розташована по АДРЕСА_1, на якій
знаходиться ? частина сараю, що
належить їй на праві власності; 8)
виділити їй у користування земельну
ділянку для підходу, проїзду до
власного нерухомого майна площею 36 м2,
встановивши земельний сервітут по
Варіанту 1 земельно-технічної
експертизи; 9) стягнути на її користь
витрати на проведення судової
земельно-технічної експертизи у
розмірі 800 грн.

У судовому засіданні позивач
ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2
позовні вимоги підтримали в повному
обсязі та просили їх задовольнити, з
підстав викладених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 позовні
вимоги позивача не визнав, суду
пояснив, що він дійсно не заперечує про
належність позивачу ? частини сараю,
побудованого ними під час шлюбу. Що
стосується продажу ним квартири та
земельної ділянки, то він вважає свої
дії законними, оскільки на момент
продажу позивачем не було оформлено
власність у передбаченому законом
порядку.

Представник відповідача
ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 просив залишити
позовні вимоги ОСОБА_1 без
задоволення, оскільки відповідач
ОСОБА_4 є добросовісним набувачем
будинку та земельної ділянки.

Представник третьої особи
Реєстраційної служби Гадяцького РУЮ
Полтавської області Стасовська Ю.В. та
приватний нотаріус ОСОБА_6 направили
до суду заяви про розгляд справи за їх
відсутності.

Представник третьої особи
відділу Держземагенства у
Гадяцькому районі в судове засідання
не з'явився, надав суду заяву про
розгляд справи без участі
представника відділу.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
дослідивши докази, вважає, що
позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання
права власності на земельну ділянку,
в зв'язку з набуттям права власності на
споруду, що розміщена на ній та
виділення в користування земельну
ділянку для підходу, проїзду до
власного нерухомого майна, підлягають
до часткового задоволення, з таких
підстав.

Судом встановлено, що
відповідно до рішенням Гадяцького
районного суду Потавської області від
12 червня 2012 року значиться, що рішенням
апеляційного суду Полтавської області
від 3 березня 2011 року за ОСОБА_1 визнано
право власності на ? частину сараю літ.
«Д» по АДРЕСА_1, та вказаним рішенням
Гадяцького райсуду проведено розподіл
сараю в натурі, а саме визнано за
ОСОБА_3 та ОСОБА_1 право спільної
часткової власності на ? частину сараю
літ. Д, який знаходиться в АДРЕСА_1.

Відповідно до витягу з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно,
16.05.2013 року Реєстраційною службою
Гадяцького РУЮ Полтавської області
проведена реєстрація права власності
ОСОБА_1 на ? частину сараю,
розташованого в АДРЕСА_1.

Згідно договору купівлі-продажу
від 27.11.2012 року, посвідченому приватним
нотаріусом Гадяцького нотаріального
округу ОСОБА_6 та зареєстрованому в
реєстрі за № 728, ОСОБА_3 продав ОСОБА_4
квартиру АДРЕСА_1, предметом якого є
також сарай позначений літ. Д -
загальною площею 27,0 кв.м., розташований
на земельній ділянці, яка, як зазначено
у договорі, перебувала у приватній
власності продавця ОСОБА_3

На підставі договору
купівлі - продажу від 27.11.2012 року,
посвідченому приватним нотаріусом
Гадяцького нотаріального округу
ОСОБА_6 та зареєстрованому в реєстрі за
№ 730, ОСОБА_3 також продав ОСОБА_4,
земельну ділянку загальною площею 0,0865
га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
на якій розташована і ? частина сараю,
належного позивачу.

Статтею 321 ЦК України
передбачено, що право власності є
непорушним. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права чи
обмежений у його здійсненні.

За таких обставин, а саме в
зв'язку з тим, що позивач ОСОБА_1 є
власником ? частини сараю,
розташованого по АДРЕСА_1, тому суд
вважає, що договір купівлі-продажу
квартири, укладений між ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 в частині купівлі-продажу ?
частини сараю, підлягає до часткового
скасування, а саме в частині
незаконного відчуження відповідачем
ОСОБА_3 ? частини сараю.

На підставі п. 1 ст. 120
Земельного кодексу України, у разі
набуття права власності на жилий
будинок, будівлю або споруду, що
перебувають у власності, користуванні
іншої особи, припиняється право
власності, право користування
земельною ділянкою, на якій розміщені
ці об'єкти. До особи яка набула пра
власності на жилий будинок, будівлю або
споруду, розміщені на земельній
ділянці, що перебуває у власності іншої
особи, переходить право власнсоті на
земельну ділянку або її частину, на
якій вони розміщені без зміни її
цільового призначення.

Згідно ст. 377 ЦК України, до
особи, яка набула права власності на
житлий будинок, будівлю або споруду,
переходить право власності, право
користування на земельну ділянку, на
якій вони розміщені, без зміни її
цільового приначення в обсязі та на
умовах, встанолених для попереднього
землевласника (землекористувача).

Відповідно до висновку судової
земельно-технічної експертизи № 1,
проведеної судовим експертом
Ігнатченко Л.І., значиться, що провівши
обміри ? частини сараю, що належить
ОСОБА_1, площа ? частини сараю по
наружних обмірах з урахуванням норм
зазначених у ДБН 360-92 ** «Містобудування,
планування і забудова міських і
сільських поселень» становить 28 кв.м, а
саме: земельна ділянка під капітальною
спорудою 15 кв.м. та земельна ділянка для
здійснення поточного ремонту 13 кв.м.

Як пояснила у судовому засіданні
судовий експерт Ігнатченко Л.І., нею
особисто проводилися обміри ? частини
сараю, виділеного позивачу ОСОБА_1 за
рішенням суду, відповідно до варіантів
його розподілу судової
будівельно-технічної експертизи,
розмір земельної ділянки по наружних
обмірах під капітальною спорудою ?
частини сараю, нею встановлений 15 кв.м.

Таким чином, суд враховуючи
відсутність доказів зі сторони
відповідачів, щодо спростування
висновку експерта в частині визначення
розміру земельної ділянки, яка
наділена повноваженнями визначати
дані межі та попереджена про
кримінальну відповідальність, тому суд
вважає, що розмір земельної ділянки,
який підлягає до визнання за позивачем
права власності під будівлею сараю,
складає 15 кв.м.

За таких обставин, суд вважає, що
підлягає до часткового скасування і
договір купівлі-продажу земельної
ділянки від 27.11.2012 року, укладений між
ОСОБА_3 та ОСОБА_4, посвідчений
приватним нотаріусом Гадяцького
нотаріального округу ОСОБА_6,
зареєстрований в реєстрі прав
власності на нерухоме майно № 730, а саме
в частині купівлі-продажу земельної
ділянки, яка знаходиться під будівлею ?
частини сараю, розташованого за
адресою АДРЕСА_1, належного ОСОБА_1 на
праві спільної часткової власності.

Враховуючи вищевикладене, суд
вважає, що підлягає до часткового
скасування державна реєстрація права
власності, як на № ? частину сараю
належного позивачу ОСОБА_1, проведена
на підставі договору купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1, ПП Миргородським
підприємством технічної
інвентаризації та експертиз
«Інвентаризатор» 15.12.2012 року на ім'я
ОСОБА_4, та державна реєстрація права
власності на земельну ділянку,
зареєстрована на ім'я ОСОБА_4
реєстраційною службою Гадяцького
районного управління юстиції
Полтавської області 15.07.2013 року, в
розмірі 15 кв.м. земельної ділянки по
наружних обмірах під капітальною
спорудою ? частини сараю.

Однією із позовних вимог
позивача ОСОБА_1 є визнання
частково недійсним державного акту на
право приватної власності на землю,
серія 1-ПЛ № 037296, зареєстрованого в
книзі записів державних актів на право
приватної власності на землю № 985 на
ім'я ОСОБА_3.

Суд вважає, що дана вимога позивача
є безпідставною, оскільки відповідачем
ОСОБА_3 було проведено відчуження
зазначеної земельної ділянки
співвідповідачу ОСОБА_4, яка на даний
час і є її власником, що
підтверджується витягом з державного
реєстру правочинів від 27.11.2012 року.

Статтею 98 Земельного кодексу
України передбачено, що право
земельного сервітуту - це право
власника або землекористувача
земельної ділянки на обмежене платне
або безоплатне користування чужою
земельною ділянкою.

Відповідно до ч.5 ст. 403 ЦК
України, сервітут не позбавляє
власника майна, щодо якого він
встановлений, права володіння,
користування та розпорядження цим
майном.

На підставі п. а ст. 99
Земельного кодексу України, власники
або землекористувачі земельних
ділянок можуть вимагати встановлення
таких земельних сервітутів, як право
проходу та проїзду на велосипеді, право
проїзду на транспортному засобі по
наявному шляху та інше.

Відповідно до ст. 401 ЦК, право
користування чужим майном (сервітут)
може бути встановлений щодо земельної
ділянки, інших природних ресурсів (
земельний сервітут) або іншого
нерухомого майна для задоволення
потреб інших осіб, які не можуть бути
задоволені іншим способом.

Позивач ОСОБА_1 просить встановити
порядок користування земельною
ділянкою для проходу проїзду до ?
частин сараю, відповідно до висновку
судової земельно-технічної експертизи
№ 1 від 20.05.2014 року, а саме по першому
варіанту зазначеному у висновку
експертизи, оскільки другий варіант є
більш обтяжливим для неї, так як
потребує додаткових затрат, в зв'язку з
встановленням хвіртки для проходу.

Відповідно до ст. 98 Земельного
кодексу України, ст. 404 ЦК України -
право земельного сервітуту - це право
власника земельної ділянки на обмежене
платне або безоплатне користування
чужою земельною ділянкою, яке полягає у
можливості проходу, проїзду через чужу
земельну ділянку, прокладання та
експлуатації ліній електропередачі,
зв'язку і трубопроводів, забезпечення
водопостачання, меліорації, тощо.

Разом з тим, як передбачено ч. 4
ст. 98 Земельного кодексу України -
земельний сервітут здійснюється
способом, найменш обтяжливим для
власника земельної ділянки, щодо якої
він встановлений.

Як видно з додатку № 3 до
плану земельної ділянки проведеної
експертизи, найменш обтяжливим для
власника земельної ділянки
відповідача ОСОБА_4, буде другий
варіант запропонований експертом,
із-за визначеного проходу до сараю.

Частина 1 ст. 401 ЦК України не
ставить можливість встановлення
сервітуту у залежність від складності
та вартості виконання (здійснення)
іншого задоволення потреб власника
земельної ділянки, а також зазначені
експертом, в зв'язку з визначеним
проходом встановлення позивачем
хвіртки по другому варіанту, є реальним
для виконання та не є надмірно
обтяжливим у матеріальному розумінні,
а тому суд вважає, що підлягає
встановленню постійний та безоплатний
земельний сервітут на право проходу до
? частини сараю, відповідно до ІІ
варіанту висновку судової
земельно-технічної експертизи № 1 від
20.05.2014 року.

Статтею 120 Земельного кодексу
України передбачено перехід права
власності на земельну ділянку або її
частину, до особи яка набула права
власності на жилий будинок, будівлю або
споруду, розміщені на земельній
ділянці, що перебуває у власності іншої
особи, лише на якій вони розміщені без
зміни її цільового призначення, а тому
земельна ділянка визначена експертом
для здійснення поточного ремонту в
розмірі 13 кв.м. ? частини сараю,
належного позивачу, підлягає для
виділення їй у користування, в порядку
встановлення земельного сервітуту, так
як перебуває у власності іншої особи, а
саме відповідача ОСОБА_4

Згідно ст. 1167 ЦК України,
моральна шкода, завдана фізичній
або юридичній особі неправомірними
діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її
завдала, за наявності її вини.

Докази, підтверджуючі
неправомірність дій відповідачів у
праві користування її власністю, а саме
? частиною сараю, чи проходу до нього, що
є предметом даного спору, позивачем не
надано, та нічим не підтверджено, а
посилання позивача на порушення її
прав проживання в будинку, є предметом
іншого спору, тому суд вважає, що
позовні вимоги позивача про
відшкодування їй відповідачами
моральної шкоди не підлягають до
задоволення, в зв'язку з недоведеністю
її заподіяння по предмету спору.

Відповідно до ст. 88 ЦПК
України, з відповідачів підлягають
до стягнення, понесені позивачем
судові витрати по сплаті судового
збору порівну з кожного, оскільки права
позивача порушені обома відповідачами,
що було наслідком звернення її до суду
для захисту своїх прав, та матеріальних
витрат щодо їх поновлення, а саме
сплати судового збору в розмірі 229
гривень 40 коп,. та витрати за
проведення експертизи в розмірі по
800 грн., що підтверджуються квитанціями
в матеріалах справи.

Керуючись ст.ст. 98, 99, 120 Земельного
кодексу України, ст.ст. 377, 401, 403 ЦК
України, ст. ст. 10, 60, 88, 212 - 215 ЦПК України,
суд, -

в и р і ш
и в :

позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання
права власності на земельну ділянку,
в зв'язку з набуттям права власності на
споруду, що розміщена на ній та
виділення в користування земельної
ділянки для підходу, проїзду до
власного нерухомого майна
задовольнити частково.

Скасувати частково договір
купівлі-продажу квартири від 27.11.2012
року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4,
посвідчений приватним нотаріусом
Гадяцького нотаріального округу
ОСОБА_6, зареєстрований в реєстрі прав
власності на нерухоме майно № 728, а саме
в частині купівлі-продажу ? частини
сараю, позначеного у договорі літ.Д -
загальною площею 27,0 кв.м.

Скасувати частково державну
реєстрацію права власності на № ?
частину сараю, проведену на підставі
договору купівлі-продажу квартири
АДРЕСА_1, ПП Миргородським
підприємством тіхнічної
інвентаризації та експертиз
«Інвентаризатор» 15.12.2012 року.

Частково скасувати договір
купівлі-продажу земельної ділянки
від 27.11.2012 року, укладений між ОСОБА_3 та
ОСОБА_4, посвідчений приватним
нотаріусом Гадяцького нотаріального
округу ОСОБА_6, зареєстрований в
реєстрі прав власності на нерухоме
майно № 730, а саме в частині
купівлі-продажу земельної ділянки, яка
знаходиться під будівлею ? частини
сараю, розташованого за адресою
АДРЕСА_1, належного ОСОБА_1 на праві
спільної часткової власності.

Частково скасувати державну
реєстрацію права власності на земельну
ділянку, розташовану по АДРЕСА_1,
зареєстровану на ОСОБА_4,
Реєстраційною службою Гадяцького
районного управління юстиції
Полтавської області 15.07.2013 року.

Визнати за ОСОБА_1 право
власності на земельну ділянку, площею 15
м2, що знаходиться по АДРЕСА_1, на якій
розташована ? частина сараю, власником
якої є ОСОБА_1.

Встановити постійний та
безоплатний земельний сервітут на
право проходу до ? частини сараю,
виділивши ОСОБА_1 у користування
земельну ділянку для проходу до 1/2
частини сараю, розташованого по
АДРЕСА_1, через земельну ділянку ОСОБА_4,
відповідно до ІІ - го варіанту висновку
судової земельно-технічної експертизи
№ 1 від 20.05.2014 року, а саме: уздовж межі
сусідньої земельної ділянки по лінії
В-Г від т. 6 до т. 7, довжиною 24,7 м, шириною
1,5 м до виступаючої частини сараю,
ширина якого напроти виступаючої
частини сараю становить 1,3 м, загальна
площа складає 30 кв.м. (що на плані
показано жовтим кольором).

Зобов'язати ОСОБА_1 встановити
хвіртку шириною (ворота) 1,5 м, в паркані,
що знаходиться по АДРЕСА_1 по лінії В-Б
від т. 6 до т. 5, для організації проходу.

Встановити постійний та
безоплатний земельний сервітут на
земельну ділянку для здійснення ОСОБА_1
поточного ремонту стін шириною 1 м (що
на плані експертизи показано синім
кольором), ? частини сараю належного їй
на праві спільної часткової власності,
площею 13 кв.м.

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_1 витрати понесені нею по
сплаті судового збору у розмірі по 114
гривень 70 коп., з кожного.

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_1 витрати понесені нею за
проведення експертизи у розмірі по 400
гривень, з кожного.

В іншій частині позовні вимоги
ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Полтавської області через
Гадяцький районний суд шляхом подачі
апеляційної скарги в 10-денний строк з
дня його проголошення.

Головуюча: підпис

Копія:вірно

Суддя Гадяцького

районного суду
Л. І. Тищенко