Справа № 428/2160/13-ц
Провадження № 22ц/782/5341/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2013 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Луганської області у
складі :

Головуючого судді - Лозко Ю. П.

Суддів: Заіки В. В., Дмитрієвої
Л. Д.

При секретарі :
Івасенко І.А.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Луганську справу за
апеляційною скаргою Товариства з
обмеженою відповідальністю «ТАУН
СЕРВІС» на рішення Сєвєродонецького
міського суду Луганської області від 14
листопада 2013 року по цивільній справі
за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до Товариства з
обмеженою відповідальністю «ТАУН
СЕРВІС» про захист прав споживачів,-

ВСТАНОВИЛА :

У березні 2013 року позивачі звернулись з
вказаним позовом, в обґрунтування
якого послались, що всі вони
зареєстровані та проживають за
наступною адресою: АДРЕСА_1, зазначені
кімнати неприватизовані, які складають
одну окрему секцію 15 у гуртожитку, який
перебуває у комунальній власності і
враховується на балансі КП
«Житлосервіс «Ритм». Між позивачами та
ТОВ «ТАУН СЕРВІС» укладені окремі
договори про надання населенню послуг
з централізованого питного
водопостачання та водовідведення,
однак підвести окремі засоби обліку
для різних квартир ( кімнат) не
надається можливим з технічної точки
зору, тому вони звернулись до
відповідача з проханням встановити та
прийняти на облік квартирний засіб
обліку на секцію, оскільки у будинку є
приватизовані кімнати, де встановлені
квартирні засоби обліку, внаслідок
чого позивачам нараховується плата у
збільшеному розмірі, проте їм було
відмовлено. У зв'язку з цим позивачі
вважають, що були порушені їх права, як
споживачів, тому вони просили суд:

зобов'язати ТОВ «ТАУН СЕРВІС»
встановити вказаний квартирний засіб
обліку холодної питної води (придбаний
за кошт споживачів), яка постачається
на АДРЕСА_1.

зобов'язати ТОВ «ТАУН СЕРВІС» прийняти
на абонентський облік квартирний засіб
обліку холодної питної води, яка
постачається на АДРЕСА_1, а плату за
надані послуги розподіляти виходячи з
показань встановленого квартирного
засобу обліку холодної питної води
пропорційно кількості зареєстрованих
мешканців.

Рішенням Сєвєродонецького міського
суду Луганської області від 14
листопада 2013 року позовні вимоги
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7 задоволено частково.

Зобов'язано ТОВ «ТАУН СЕРВІС» прийняти
на абонентський облік засіб обліку
холодної питної води, яка постачається
на АДРЕСА_1, з укладанням наймачами
АДРЕСА_1 договорів про надання послуг з
централізованого постачання холодної
води і водовідведення відповідно до
Закону України «Про житлово-комунальні
послуги» та Постанови КМУ від 21 липня
2005 року № 630.

Не погодившись з вказаним рішенням
суду першої інстанції відповідач
звернувся з апеляційною скаргою, в якій
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить суд, скасувати рішення
Сєвєродонецького міського суду
Луганської області від 14 листопада 2013
року та ухвалити нове рішення, яким
відмовити в задоволенні позовних
вимог.

Вирішити питання, щодо сплати судового
збору.

Заслухавши доповідача, дослідивши
письмові матеріали справи, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду, судова колегія вважає апеляційну
скаргу такою, що підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Судова колегія вважає, що у даному
випадку вказані вимоги закону судом
першої інстанції не виконано.

Задовольняючи позовні вимоги
позивачів в зазначеній частині, суд
виходив з того, що відповідачем не
наведено жодних доказів чи підстав,
згідно яких він, як виконавець послуг,
не може або не зобов'язаний встановити
та прийняти на абонентський облік
засіб обліку холодної води, яка
постачається на секцію в АДРЕСА_1.

Таких висновків суд дійшов помилково.

Житлові відносини мешканців
гуртожитків регулюються Житловим
кодексом України (ст.3 ЖК), Положенням
про гуртожитки та Правилами
користування приміщеннями житлових
будинків і гуртожитків (ст.130,131 ЖК).

Спеціальний ордер, який видається
в порядку, передбаченому ст.129
Житлового кодексу УРСР свідчить про
фактичне укладення договору найму
житла у гуртожитку незалежно від форми
власності.

Отже, відносини, які складаються
між мешканцем гуртожитку і його
володільцем, є договірними і
відносяться до різновиду договору
найму жилого приміщення.

Порядок користування житловою
площею в гуртожитках визначається
Примірним положенням про гуртожитки,
затв. постановою Ради Міністрів
Української РСР від 03.06.1986 року № 208

Відповідно до пункту 38
цього Примірного положення про
гуртожитки, плата за користування
жилою площею в приміщеннях, що
знаходяться в спільному користуванні
кількох осіб, які не перебувають у
сімейних стосунках, провадиться за
встановленими ставками.

Витрати на комунальні послуги входять
до ставки плати за користування жилою
площею і окремо плата за них не
стягується.

Громадяни, які проживають у
приміщеннях, що перебувають у їх
відособленому користуванні, вносять
плату за користування жилою площею і за
комунальні послуги по ставках
квартирної плати (тарифах),
установлених для будинків державного
та громадського житлового фонду.

Умови надання та споживання
житлово-комунальних послуг між їхніми
виробниками, виконавцями і споживачами
також їхні права та обов'язки
визначаються Законом України "Про
житлово-комунальні послуги"

Вимогами ст. 19 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги»
передбачено, що відносини у сфері
житлово-комунальних послуг
здійснюються виключно на договірних
засадах. Учасниками відносин у сфері
житлово-комунальних послуг є: власник,
споживач, виконавець, виробник.
Виконавець зобов'язаний підготувати та
укласти із споживачем договір на
надання житлово-комунальних послуг з
визначенням відповідальності за
дотримання умов його виконання згідно
з типовим договором. У разі якщо
виконавець не є виробником, відносини
між ним та виробником регулюються
окремим договором, який укладається
відповідно до вимог цієї статті.

Згідно зі 46 ЖК, ст.20 Закону України
"Про житлово-комунальні послуги", п.7
Правил, п.20 Положення, особи, які
проживають у гуртожитку, зобов'язані
своєчасно вносити плату за житло.

У п.34 Положення визначено, що
оплата комунальних послуг особами,
які проживають у гуртожитку,
здійснюється згідно з тарифами,
встановленими для відповідного
населеного пункту.

Статтею 31 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги"
передбачено, що порядок формування
цін/тарифів на кожний вид
житлово-комунальних послуг першої і
другої групи (п.1 та 2 ч.1 ст. 14 Закону)
визначає Кабінет Міністрів України.

Відповідно до ст.12 цього Закону
утримання гуртожитку як цілісного
майнового комплексу та прибудинкових
територій здійснюється відповідно до
Правил користування приміщеннями
житлових будинків, що затверджуються
Кабінетом Міністрів України.

та Законом України від 04.09.2008 року «Про
забезпечення реалізації житлових прав
мешканців гуртожитків».

Згідно п. 10 Правил користування
приміщеннями житлових будинків і
гуртожитків, затверджених постановою
Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 р.
№ 572 (в редакції постанови Кабінету
Міністрів України від 14.01.2009 р. № 5),
мешканці квартири, житлового
приміщення у гуртожитку, в яких
проживає два і більше співвласники,
наймачі (орендарі):

мають рівні права на користування
підсобними приміщеннями і обладнанням;

можуть обирати відповідальну за
виконання встановлених правил особу;

встановлюють за узгодженням
порядок використання підсобних
приміщень, а також черговість їх
прибирання;

розподіляють за узгодженням
загальні витрати на оплату
житлово-комунальних та інших послуг.

За умови відсутності
поквартирного (покімнатного) обліку та
відсутності згоди між мешканцями
квартири, житлового приміщення у
гуртожитку щодо оплати
житлово-комунальних та інших послуг
плата розподіляється;

за електроенергію при загальному
лічильнику - пропорційно потужності
побутового електричного обладнання
кожного співвласника, наймача
(орендаря);

за газ, водопостачання та
водовідведення, освітлення підсобних
приміщень - за чисельністю членів сім'ї,
що проживають у квартирі, та осіб, які
проживають у квартирі більше ніж
місяць;

за послуги з централізованого
опалення, з утримання житлових
будинків і споруд та прибудинкових
територій - за встановленими тарифами
відповідно до опалюваної та загальної
площі приміщення, яким користується
власник, співвласник, наймач (орендар).";

Відповідно до пункту 9 Правил
надання послуг з централізованого
опалення, постачання холодної та
гарячої води і водовідведення, затв.
постановою Кабінету Міністрів України
від 21 липня 2005 року № 630 у квартирі
(будинку садибного типу) роботи з
установлення засобів обліку води і
теплової енергії проводяться
спеціалізованою організацією,
виконавцем, виробником чи
постачальником за рахунок коштів
споживача. Квартирні засоби
обліку беруться виконавцем на
абонентський облік.

Відповідно до абз. 1 п.10 Правил
надання послуг з централізованого
опалення, постачання холодної та
гарячої води і водовідведення , затв.
Постановою КМУ від 21.07.2005 року № 630
оплата послуг за показаннями
квартирних засобів обліку провадиться
лише у разі здійснення обліку в усіх
точках розбору холодної та гарячої
води у квартирі незалежно від
наявності засобів обліку на вводах у
багатоквартирний будинок.Справляння
плати за нормативами (нормами)
споживання за наявності квартирних
засобів обліку без урахування їх
показань не допускається, за винятком
випадків, передбачених абзацом п'ятим
пункту 16 цих правил. Виконавець і
споживач не мають права відмовлятися
від врахування показань засобів
обліку.

Виходячи з аналізу вказаних
правових норм, вбачається, що
встановлення одного засобу обліку
води можливе лише у окремому
житловому приміщенні або квартирі,
встановлення засобів обліку води для
здійснення її оплати, у окремих секціях
гуртожитків, оскільки секції не є
окремими житловими приміщеннями або
квартирами, також не передбачено
встановлення одного засобу обліку
води на кілька користувачів з
окремими особовими рахунками.

Як вбачається з матеріалів справи
позивачі зареєстровані та проживають
за наступною адресою: АДРЕСА_1.
Відповідно до оформленої технічної
документації, будинок, в якому
знаходяться кімнати, що знаходяться у
користуванні позивачів, є гуртожитком,
який перебуває у комунальній
власності і враховується на балансі КП
«Житлосервіс «Ритм».

Зазначені кімнати позивачами не
приватизовані, складають одну окрему
секцію 15 у гуртожитку. Між позивачами
та відповідачем ТОВ «ТАУН СЕРВІС»
укладені окремі договори про надання
послуг з централізованого питного
водопостачання та водовідведення.

Отже, займані позивачами
житлові приміщення не є однією окремою
квартирою або окремим житловим
приміщенням, вони є окремими кімнатами,
розташованими в одній секції
гуртожитку, з окремими договорами про
надання послуг водопостачання та
водовідведення та окремими особовими
рахунками, відкритими на підставі цих
договорів.

За таких обставин суд помилково
дійшов висновку про можливість
встановлення та прийняття на облік
відповідачем одного засобу обліку води
на секцію у гуртожитку, як про це
заявлено позовні вимоги.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважав встановленими,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на
користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати. Якщо позов задоволено
частково, судові витрати присуджуються
позивачеві пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог, а
відповідачеві - пропорційно до тієї
частини позовних вимог, у задоволенні
яких позивачеві відмовлено.

У зв'язку з наведеним колегія
суддів вважає, що рішення суду підлягає
скасуванню через недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважав встановленими, та
неправильним застосуванням норм
матеріального права, отже по справі
необхідно ухвалити нове рішення, яким у
задоволенні позовних вимог відмовити
за необґрунтованістю.

Керуючись ч. 3 ст. 209, ст. 309 ЦПК України,
судова колегія, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «ТАУН
СЕРВІС» задовольнити.

Рішення Сєвєродонецького міського
суду Луганської області від 14
листопада 2013 року скасувати.

Ухвалити по справі нове рішення, яким у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7
до Товариства з обмеженою
відповідальністю «ТАУН СЕРВІС» про
захист прав споживачів - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ТАУН СЕРВІС» судові
витрати по сплаті судового збору у сумі
114 гривень 70 копійок, в рівних частинах
по 19 гривень 12 копійок з кожного.

Рішення апеляційного суду набирає
чинності негайно але може бути
оскаржено в касаційному порядку
протягом двадцяти днів до Вищого
Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий :

Судді :