Головуючий суду 1 інстанції - Головіна
Доповідач - Коновалова В.А.
Провадження № 22ц/782/2233/14
УХВАЛА

Іменем
України

16 червня 2014 року
м. Луганськ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Луганської області у складі:

головуючого - Коновалової В.А.,

суддів -Темнікової В.І., Ступіної Я.Ю.

при секретарі: Булгаковій М.Е.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань
апеляційного суду Луганської області
справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Артемівського районного
суду м. Луганську від 28 квітня 2014 року

у цивільній справі за позовною заявою
ОСОБА_2 до державного підприємства
«Донецька залізниця» про скасування
наказу про оголошення догани,-

в с т а н о в и
л а:

У грудні 2013 року позивач звернувся до
суду з позовом до державного
підприємства «Донецька залізниця» про
скасування наказу про оголошення
догани, в обґрунтування якого вказав,
що він з 1993 року перебуває у трудових
відносинах з відповідачем. Наказом
начальника вагонного депо Луганськ №
129/Д від 01.11.2013 року позивачу оголошено
догану через відлучення його з вагону
по особистим справам у пункті обороту
без відмітки у рейсовому журналі про
час відходу та приходу. Рішенням
комісії по трудовим спорам від 12.12.2013
року зазначений наказ визнано
правомірним. Позивач вважає, що
оголошення догани є спробою
адміністративного тиску на нього з
метою припинення ним відстоювати свої
права, честь і гідність з приводу його
національності, оскільки 02.09.2013 року
він подав скаргу на старшого майстра
резерву провідників з приводу образ
останнього в бік позивача із
національних мотивів.

Позивач просив суд скасувати наказ
вагонного депо Луганськ № 129/Д від
01.11.2013 року про оголошення догани
ОСОБА_2.

Рішенням Артемівського районного суду
м. Луганську від 28 квітня 2014 року у
задоволенні позову ОСОБА_2 до
державного підприємства «Донецька
залізниця» про скасування наказу про
оголошення догани відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове рішення про
задоволення позовних вимог в повному
обсязі, посилаючись на неповне
з'ясування обставин справи, що мають
значення для справи, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушенням судом норм матеріального та
процесуального права.

В судовому засіданні позивач доводи
апеляційної скарги підтримав.

Представник відповідача в судовому
засіданні апеляційну скаргу не визнав,
надавши письмові заперечення на
апеляційну скаргу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення учасників процесу,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність й
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів апеляційного
суду приходить до наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених такими
доказами, які були досліджені у
судовому засіданні.

Згідно із ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

В ч. 1 статті 303 ЦПК України зазначено, що
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог суд першої інстанції виходив із
того, що 02.09.2013 року позивач по прибуттю
поїзду № 125/126 сполученням
«Луганськ-Київ» до пункту обороту
станція Київ відлучився з вагону по
особистим справам без відмітки в
рейсовому журналі про час відходу та
приходу, тим самим порушивши п. 4.5
Інструкції провідника пасажирських
вагонів» № ЦЛ-0038, п. 6.2.2 технологічного
процесу Технічного обслуговування
пасажирських вагонів на шляху
прямування, що свідчить про
невиконання позивачем своїх трудових
обов'язків без поважних на те причин,
тому дисциплінарне стягнення у вигляді
догани застосовано правомірно і
відповідає скоєному порушенню.

Проаналізувавши встановлені судом
першої інстанції обставини по справі
та матеріали справи у їх сукупності
апеляційний суд вважає, що вказані
обставини та висновки суду першої
інстанції підтверджуються матеріалами
справи та відповідають вимогам закону,
зазначеному в тексті оскаржуваного
рішення.

У відповідності до ст. 147 КЗпП України
за порушення трудової дисципліни до
працівника може бути застосовано
тільки один з таких заходів стягнення:
догана; звільнення.

Відповідно до ст. 148 КЗпП України
дисциплінарне стягнення
застосовується власником або
уповноваженим ним органом
безпосередньо за виявленням проступку,
але не пізніше одного місяця з дня його
виявлення, не рахуючи часу звільнення
працівника від роботи у зв'язку з
тимчасовою непрацездатністю або
перебування його у відпустці.

Дисциплінарне стягнення не може бути
накладене пізніше шести місяців з дня
вчинення проступку.

В статті 149 КЗпП України зазначено, що
до застосування дисциплінарного
стягнення власник або уповноважений
ним орган повинен зажадати від
порушника трудової дисципліни
письмові пояснення. За кожне порушення
трудової дисципліни може бути
застосовано лише одне дисциплінарне
стягнення.

При обранні виду стягнення власник або
уповноважений ним орган повинен
враховувати ступінь тяжкості
вчиненого проступку і заподіяну ним
шкоду, обставини, за яких вчинено
проступок, і попередню роботу
працівника. Стягнення оголошується в
наказі (розпорядженні) і
повідомляється працівникові під
розписку.

Із системного аналізу зазначених норм
права вбачається, що для застосування
дисциплінарного стягнення необхідно
встановити факт невиконання службових
обов'язків працівником.

Відповідно до ст.150 КЗпП України
дисциплінарне стягнення може бути
оскаржене працівником у порядку,
встановленому чинним законодавством.

Звичайний порядок оскарження
дисциплінарного стягнення передбачає
звернення працівника з заявою до
комісії по трудових спорах, як це
передбачено ст.ст.221,225 КЗпП України.
Разом з тим, відповідно до ст.124
Конституції України працівник може
звернутись безпосередньо до суду з
позовом про оскарження
дисциплінарного стягнення. В цьому
випадку оскаржується безпосередньо
дисциплінарне стягнення, яке може бути
визнане судом недійсним (незаконним).

Судом встановлено, що позивач з 1993 року
перебуває у трудових відносинах з
відповідачем.

09.09.2011 року між ОСОБА_2 та відповідачем
укладено контракт № 972, відповідно до
умов якого позивач прийнятий на посаду
провідника пасажирського вагону,
строк дії якого з 09.09.2011 року по 09.09.2016
року.

Так, пунктом 4 зазначеного контракту
передбачено, що працівник
зобов'язується чесно і сумлінно
виконувати вимоги діючої інструкції
провідника пасажирського вагону та
інші нормативні документи, що
регламентують порядок роботи
провідника пасажирського вагону.

В п. 4.5 Інструкції провідника
пасажирських вагонів № ЦЛ-0038 із
змінами та в п. 6.2.2 технологічного
процесу Технічного обслуговування
пасажирських вагонів на шляху
прямування із якими позивач був
ознайомлений, що підтверджується його
підписом в журналі ознайомлення
проїзних бригад з наказами та
телеграмами, передбачено, що у пункті
обороту черговому провіднику
забороняється відлучатися з вагону, а
вільний від чергування провідник має
право покинути вагон у особистих
справах з відміткою в рейсовому
журналі про час відходу та повернення.

Як вбачається із матеріалів справи, що
03.09.2013 року на ім'я начальника вагонного
депо Луганськ надійшов рапорт від в.о.
начальника поїзда (пасажирського)
Шашкової М.А. про порушення посадових
обов'язків провідником вагону ОСОБА_2, а
саме самовільне залишення поїзду та
відсутність з 11 год. 15 хв. до 13 год. 00 хв.

Згідно акту від 02.09.2013 року, складеного
в.о. начальника поїзда (пасажирського)
Шашкової М.А., провідником ОСОБА_4 та
провідником ОСОБА_5, провіднику ОСОБА_2
було запропоновано дати пояснення з
приводу його відсутності в вагоні №
4/27713 в пункті обороту станції Київ
сполучення № 126 «Луганськ-Київ» з 11 год.
15 хв. до 13 год. 00 хв., ОСОБА_2 давати
письмові пояснення відмовився.

Відповідно до протоколу оперативної
наради при заступнику начальника
вагонного депо з експлуатації від
18.09.2013 року при розгляді рапорту в.о.
начальника поїзда (пасажирського)
Шашкової М.А. про порушення посадових
обов'язків провідником вагону ОСОБА_2
встановлено, що 02.09.2013 року провідник
пасажирського вагону ОСОБА_2
обслуговував вагон № 4/27713 поїзда № 125/126
сполученням «Луганськ-Київ». По
прибуттю поїзда до пункту обороту
станції Київ провідник вагону ОСОБА_2
звернувся до в.о. начальника поїзда
(пасажирського) Шашкової М.А. про його
відлучення з вагону в особистих
справах та проханням дати йому його
маршрут. В.о. начальника поїзда
(пасажирського) Шашкова М.А. не видала
ОСОБА_2 маршрут та не дозволила йому
відлучатися з вагону. Провідник
пасажирського вагону ОСОБА_2
самостійно залишив поїзд, був
відсутній з 11 год. 15 хв. до 13 год. 00 хв.,
чим порушив п. 4.5 Інструкції провідника
пасажирських вагонів, а саме
відлучення з вагону у особистих
справах у пункті обороту без відмітки в
рейсовому журналі про час відходу та
повернення.

Посилання апелянта на те, що запис до
рейсового журналу про час відходу та
повернення провідника у разі
відлучення з вагону в пункті обороту
повинен здійснювати начальник поїзду є
необґрунтованим, оскільки як вже
зазначалося вище провідник при
відлученні з вагону по особистим
справам повинен здійснювати відмітки в
рейсовому журналі про час відходу та
приходу в пункті обороту згідно
посадової інструкції, а Інструкція
начальнику пасажирського поїзда,
затверджена наказом Укрзалізниці від
27.04.2012 року не передбачає таких
обов'язків у начальника поїзда.
Начальник поїзда відповідно до п. 5.2
Інструкції в пункті обороту повинен
зробити відмітки лише в маршрутних
листах провідників вагонів і ПЕМ у
чергового по станції.

В ході розгляду справи в суді
апеляційної інстанції позивач
зазначив, що 02.09.2013 року в пункті
обороту рейсовий журнал у начальника
поїзда не вимагав.

Згідно наказу начальника вагонного
депо Луганськ № 129/Д від 01.11.2013 року за
порушення посадових обов'язків 02.09.2013
року, що виразилося у порушенні п. 4.5
Інструкції провідника пасажирських
вагонів № ЦЛ-0038, а саме: відлучення з
вагону у особистих справах у пункті
обороту без відмітки в рейсовому
журналі про час відходу та повернення,
провіднику пасажирського вагону
ОСОБА_2 оголошено догану та позбавлено
100 % преміальної оплати за вересень 2013
року.

Відповідно до рішення комісії по
трудовим спорам вагонного депо
Луганськ від 12.12.2013 року, комісія
погодилася із наказом № 129/Д від 01.11.2013
року «Про притягнення до
дисциплінарної відповідальності
працівника вагонного депо Луганськ».

Таким чином, по справі знайшло своє
підтвердження порушення позивачем п. 4.5
Інструкції провідника пасажирських
вагонів № ЦЛ-0038 та п. 6.2.2 технологічного
процесу Технічного обслуговування
пасажирських вагонів на шляху
прямування, що свідчить про порушення
позивачем трудової дисципліни.

Отже, з урахуванням викладеного
колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції дійшов правильного висновку,
що наказ № 129/Д від 01.11.2013 року є
законним та обґрунтованим.

Посилання позивача на те, що підставою
об'явлення догани стало відстоювання
ним своїх прав з приводу образи його із
національних мотивів з боку старшого
майстра резерву провідників не
заслуговують на увагу, оскільки, не
зважаючи на вимоги ст. 60 ЦПК України про
те, що кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу зазначених вище підстав,
позивачем не надано відповідних
доказів щодо наявності цих обставин,
суд же згідно ст. 11 ЦПК України
розглядає цивільні справи в межах
заявлених позовних вимог і на підставі
наданих сторонами доказів.

Доводи апеляційної скарги про те, що
суд не відобразив у оскаржуваному
рішенні те, що позивач 02.09.2013 року подав
скаргу на ім'я генерального директора
Укрзалізниці, де виклав обставини з
приводу образи його із національних
мотивів з боку старшого майстра
резерву провідників, не заслуговують
на увагу, оскільки не спростовують
факту порушення позивачем п. 4.5
Інструкції провідника пасажирських
вагонів № ЦЛ-0038 та в п. 6.2.2
технологічного процесу Технічного
обслуговування пасажирських вагонів
на шляху прямування та не пов'язується
із відповідальністю позивача за
порушення трудової дисципліни.

З зазначених вище підстав не
заслуговують на увагу посилання
апелянта на те, що начальник поїзду не
заперечував проти його відлучення по
особистим справам, але у рапорті від
03.09.2013 року спотворила ситуацію,
оскільки дізналася, що метою його
відлучення була подача скарги на
працівника Укрзалізниці.

Твердження апелянта про те, що догана є
спробою тиску на нього для того щоб він
припинив відстоювати свої права, свою
честь і гідність не може бути підставою
для скасування рішення суду, оскільки є
лише припущеннями та не підтверджені
належними доказами.

Посилання апелянта на те, що суд
завідомо критично оцінив показання
свідка ОСОБА_6, що є неприпустимим не
заслуговують на увагу, оскільки суд дав
поясненням свідка належну правову
оцінку в сукупності з іншими доказами
по справі.

Доводи апеляційної скарги про те, що
суд задовольнив клопотання про виклик
свідка ОСОБА_7, але не викликав її у
судове засідання, що стало причиною
неповноти судового слідства, не
заслуговують на увагу, як на підставу
для скасування рішення по справі,
виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи, а
саме, журналу судового засідання від 12
березня 2014 року, судом задоволено
клопотання позивача та викликано в
судове засідання свідків ОСОБА_6,
ОСОБА_7 та по справі була оголошена
перерва на 08 квітня 2014 року о 8 год. 30
хвил. Відповідно до журналу судового
засідання від 08 квітня 2014 року, свідок
ОСОБА_7 у судове засідання не з'явилася
і позивачем було знято клопотання про
допит цього свідка. Також позивач не
заперечував проти закінчення
з'ясування обставин по справі та
перевірки їх доказами в суді першої
інстанції без допиту цього свідка.

Крім того, апелянт під час
звернення до суду із апеляційною
скаргою, розгляду справи в суді
апеляційної інстанції із відповідним
клопотанням щодо допиту цього свідка
не звертався, а навпаки зазначив, про
те, що свідок не бажає з'являтися до
суду, оскільки побоюється упередженого
ставлення до нього зі сторони
відповідача. Діючим же
цивільно-процесуальним законодавством
суду не делеговано право витребувати
докази з власної ініціативи.
Апеляційний же суд відповідно до ч. 1 ст.
303 ЦПК України перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції як в межах доводів
апеляційної скарги, так і вимог,
заявлених в суді першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду і фактично
містять в собі суб'єктивне тлумачення
апелянта норм матеріального та
процесуального права і направлені на
переоцінку доказів, які судом першої
інстанції були належним чином
досліджені та оцінені.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Таким чином, судова колегія не вбачає
підстав для скасування або зміни
оскаржуваного рішення суду першої
інстанції, оскільки воно відповідає
вимогам закону та обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 303, 308, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Артемівського районного суду
м. Луганську від 28 квітня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили
негайно після її проголошення, але може
бути оскаржена безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів після її
проголошення у касаційному порядку.

Головуючий

Судді: