Справа № 0912/1976/12
Провадження № 22-ц/779/13/2014
Головуючий у 1 інстанції Могила Руслан
Суддя-доповідач Томин О.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого Шишка А.І.,

суддів:
Матківського Р.Й., Мелінишин Г.П.,

секретарів:
Бойчука Л.М., Вилки І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Приватного підприємства
"Агро-Експрес-Сервіс" до ОСОБА_2 про
стягнення коштів за договором
поставки, за апеляційною скаргою
ОСОБА_2 на рішення Рогатинського
районного суду Івано-Франківської
області від 20 вересня 2013 року, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рогатинського районного суду
Івано-Франківської області від
20.09.2013 року задоволено частково позов
ПП "Агро-Експрес-Сервіс" до ОСОБА_2 про
стягнення коштів за договором
поставки.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПП
"Агро-Експрес-Сервіс" 8973540 грн. -
основного боргу, 36877 грн. 56 коп. - пені, а
всього стягнуто боргу за договором
поставки №02/11/12-Ц від 02.11.2012 року в сумі
9010417 грн. 56 коп. та 2684 грн. 33 коп. судового
збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2
посилається на незаконність та
необґрунтованість судового рішення, що
ухвалено з порушенням норм
матеріального і процесуального права,
за недоведеності обставин, які мають
значення для справи та невідповідності
висновків суду обставинам справи. У
зв'язку з цим, просить рішення суду
першої інстанції скасувати та ухвалити
нове, яким відмовити ПП
"Агро-Експрес-Сервіс" у задоволенні
позовних вимог.

Апелянт свої вимоги обґрунтовує тим, що
суд першої інстанції , неповно
з'ясувавши обставини справи, прийшов до
неправильного висновку про існування в
ОСОБА_2 обов'язків за договором поруки,
укладеного між ПП "Агро-Експрес-Сервіс"
та ОСОБА_2 02.11.2012 року.

Зазначає , що в судовому засіданні ним
заперечувався факт вчинення правочину
та прямо вказувалося, що договір поруки
між ОСОБА_2 та ПП "Агро-Експрес-Сервіс",
який був долучений до матеріалів
справи, від його імені підписаний не
ним, а тому заявляв клопотання про
проведення почеркознавчої експертизи,
у чому судом першої інстанції йому було
відмовлено та взято до уваги тільки
пояснення представника ПП
"Агро-Експрес-Сервіс". Вважає, що без
проведення почеркознавчої експертизи
неможливо встановити факт укладення
договору поруки та виникнення в ОСОБА_2
зобов'язань, які випливають з вказаного
договору.

Вислухавши суддю-доповідача, доводи
апелянта та його представника,
заперечення представника позивача,
перевіривши матеріали справи колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення з таких
підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно з
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Колегія суддів приходить до висновку,
що рішення суду першої інстанції
відповідає вимогам щодо законності та
обґрунтованості з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.10 ЦПК України,
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін.

Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає
цивільні справи в межах заявлених
вимог і на підставі наданих сторонами
та іншими учасниками процесу доказів.

Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України,
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень.

Задовольняючи позовні вимоги ПП
"Агро-Експрес-Сервіс", суд першої
інстанції виходив із того, що з метою
забезпечення виконання ПАТ
"Горохівський цукровий завод"
зобов'язань за договором поставки між
позивачем та ОСОБА_2 було укладено
договір поруки від 02.11.2012 року,
відповідно до якого останній
зобов'язався відповідати перед ПП
"Агро-Експрес-Сервіс" у повному обсязі,
на тих же умовах та в ті ж строки, що і
ПАТ "Горохівський цукровий завод", за
своєчасне та повне виконання
зобов'язань, які виникають з умов
договору поставки №02/11/12-Ц від 02.11.2012
року, а тому, вирішив стягнути з
поручителя 9010417 грн. 56 коп. боргу за
договором поставки.

Колегія суддів погоджується з
такими висновками суду першої
інстанції.

Як встановив суд першої інстанції та
вбачається з матеріалів справи, 02.11.2012
року між ПП "Агро-Експрес-Сервіс"
(надалі "Продавець") та ПАТ
"Горохівський цукровий завод" (надалі
"Покупець") укладено договір поставки
№02/11/12-Ц, відповідно до якого, продавець
зобов'язався передати у власність
покупця цукор-пісок, виготовлений із
цукрового буряку врожаю 2012 року,
загальною кількістю 1 797 708 кг., а
покупець зобов'язався прийняти товар
та своєчасно здійснити його оплату на
суму 8 973 540 грн. в термін до 21 листопада
2012 року. Відповідно до умов даного
договору ПП "Агро-Експрес-Сервіс"
передало вказаний товар ПАТ
"Горохівський цукровий завод", про що
свідчить видаткова накладна №PH-0000883
від 02.11.2012 року з довіреністю на
отримання товару №272 від 02.11.2012 року.

З метою забезпечення виконання ПАТ
"Горохівський цукровий завод"
зобов'язань за договором поставки,
02.11.2012 року між позивачем ПП
"Агро-Експрес-Сервіс" та ОСОБА_2
укладено договір поруки, відповідно до
якого відповідач на добровільних
засадах зобов'язався відповідати перед
ПП "Агро-Експрес-Сервіс" на тих же
умовах та в ті ж строки, що і ПАТ
"Горохівський цукровий завод", за
своєчасне і повне виконання
зобов'язань, які виникають з умов
договору поставки №02/11/12-Ц від 02.11.2012
року.

Згідно з частиною 1 статті 626 ЦК України,
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до статті 6 ЦК України,
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості (стаття 627 ЦК України).

Виходячи із положень ст.ст.526, 626-631 ЦК
України, укладений договір є
обов'язковим для належного виконання
сторонами, відповідно до його умов,
вимог Цивільного Кодексу та інших
актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 610-611 ЦК України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). У разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом.

Відповідно до вимог ст. 554 ЦК України, у
разі порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Згідно ст. 543 ЦК України у разі
солідарного обов'язку боржників
кредитор має право вимагати виконання
обов'язку частково або в повному
обсязі, як від усіх боржників разом, так
і від будь-якого з них окремо.

ПАТ "Горохівський цукровий завод" не
виконало взятих на себе зобов'язань
щодо вчасного проведення оплати товару
за договором поставки та на даний час
так і не здійснило оплату за
поставлений товар. Станом на 03.12.2012 року
заборгованість ПАТ "Горохівський
цукровий завод" перед ПП
"Агро-Експрес-Сервіс", згідно
розрахунків позивача, становила 10805125
грн. 56 коп., з яких: 8973540 грн. - сума
основної заборгованості; 1794708 грн. -
штрафна неустойка; 36877 грн. 56 коп. - пеня.

Враховуючи вимоги ст.61 Конституції
України, ст.ст. 546, 549 ЦК України та
положення п.6.2 договору поставки, суд
першої інстанції обґрунтовано
відмовив у задоволенні позовних вимог
ПП "Агро-Експрес-Сервіс" в частині
стягнення з поручителя 1794708 грн.
неустойки, оскільки наявна подвійна
відповідальність одного виду за одне й
те саме правопорушення та стягнув з
ОСОБА_2 тільки суму основного боргу та
пені.

Не заслуговують на увагу доводи
апелянта про те, що договір поруки між
ним та ПП "Агро-Експрес-Сервіс", який був
долучений до матеріалів справи, від
його імені підписаний не ним, а тому,
суд прийшов до неправильного висновку
про існування в нього обов'язків за
договором поруки.

В ході розгляду справи в суді першої
інстанції ОСОБА_2 заперечував той факт,
що підпис на договорі поруки зроблений
ним власноручно, а тому не погоджувався
з пред'явленим позовом.

Як вбачається з матеріалів справи,
представником відповідача 30.08.2013 року
було подано клопотання про призначення
почеркознавчої експертизи з метою
з'ясування ким був виконаний підпис в
оригіналі договору поруки від 02.11.2012
року (а.с.77).

Ухвалою Рогатинського районного суду
від 20.09.2013 року у задоволенні
клопотання представника відповідача
про призначення почеркознавчої
експертизи було відмовлено за
безпідставністю, оскільки в ході
розгляду справи сторона відповідача
жодного разу не заперечувала щодо
підписання договору поруки від 02.11.2012
року ОСОБА_2

Ухвалою Апеляційного суду
Івано-Франківської області від 05.12.2013
року задоволено клопотання ОСОБА_2 та
призначено у справі почеркознавчу
експертизу на вирішення якої винесено
питання: чи виконано підпис у договорі
поруки від 02.11.2012 року, укладеному між
ПП "Агро-Експрес-Сервіс" та ОСОБА_3, від
імені поручителя ОСОБА_2 чи іншою
особою. На час проведення експертизи
провадження у справі зупинено.

16 січня 2014 року до суду апеляційної
інстанції надійшла цивільна справа із
висновком почеркознавчої експертизи
та ухвалою Апеляційного суду
Івано-Франківської області від 07.03.2014
року провадження у даній справі
відновлено.

Згідно висновку судової
почеркознавчої експертизи №590 від
11.01.2014 року, підпис від імені поручителя
ОСОБА_2 у договорі поруки від 02.11.2012
року, укладеного між ПП
"Агро-Експрес-Сервіс" та ОСОБА_2
виконаний не ОСОБА_2, а іншою особою.
Одночасно, судовим експертом було
встановлено, що виявлені співпадаючі
ознаки підписів не можуть бути визнані
суттєвими, а їх характер і наявність
ознак штучного виконання вказують на
те, що мало місце наслідування підпису
ОСОБА_2 (а.с.136). При цьому, в якості
порівняльного матеріалу судовим
експертом використовувались вільні
зразки підписів: з угоди про надання
правової допомоги №5 від 18.01.2013 року; з
копії першої сторінки паспорта ОСОБА_2;
умовно-вільні зразки підписів з
апеляційної скарги на рішення
Рогатинського районного суду від 20.09.2013
року; експериментальні зразки підписів
з однієї сторони чотирьох аркушів
паперу.

Відповідно до ч. 1 ст.143 ЦПК України, для
з'ясування обставин, що мають значення
для справи і потребують спеціальних
знань у галузі науки, мистецтва,
техніки, ремесла того, суд призначає
експертизу за заявою осіб, які беруть
участь у справі.

Статтею 57 ЦПК України визначено, що
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
зокрема встановлюються на підставі
висновків експертів.

Відповідно до ч.6 ст.147 ЦПК України
висновок експерта для суду не є
обов'язковим і оцінюється судом за
правилами встановленими ст. 212 ЦПК
України.

Стаття 212 ЦПК України передбачає, що суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні доказів,
наявних у справі. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.
Суд оціню належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Проаналізувавши матеріали справи,
колегія суддів дійшла висновку, що
висновок почеркознавчої експертизи
№590 від 11.01.2014 року, виготовлений
судовим експертом Лямпель В.І., не можна
вважати достатнім та належним доказом
виходячи з наступного.

Відповідно до науково-методичних
рекомендацій з питань підготовки та
призначення судових експертиз та
експертних досліджень, затверджених
наказом Міністерства юстиції України
від 8 жовтня 1998 року, для проведення
почеркознавчих досліджень особа або
орган, які призначають експертизу,
повинні надати експертові вільні,
умовно-вільні та експериментальні
зразки почерку (цифрових записів,
підпису) особи, яка підлягає
ідентифікації.

Вільними зразками є рукописні тексти,
рукописні записи (буквені та цифрові),
підписи, достовірно виконані певною
особою до порушення кримінальної
(відкриття цивільної чи господарської)
справи і не пов'язані з її обставинами;
умовно-вільними є зразки почерку,
виконані певною особою до виникнення
справи, але пов'язані з обставинами
цієї справи, або виконані після
виникнення справи, але не в зв'язку з її
обставинами; експериментальні зразки
почерку - це такі, що виконані за
завданням особи або органу, які
призначають експертизу, у зв'язку з
призначенням даної експертизи.

Відбирати експериментальні зразки
почерку необхідно у два етапи. На
першому етапі особа, почерк якої
підлягає ідентифікації, виконує текст
за тематикою, близькою до
досліджувального об'єкта, у звичних
умовах (сидячи за столом, із звичним
приладдям письма, при денному
освітленні). На другому етапі зразки
відбираються під диктовку тексту,
аналогічного за змістом тому, що
досліджується, або спеціально
складеного тексту, який містить фрази,
слова і цифри, узяті з рукописного
тексту, що досліджується. На цьому
етапі зразки відбираються в умовах, що
максимально наближаються до тих, у яких
виконувався рукописний текст, що
досліджується, тобто в тій самій позі
(лежачи, стоячи та ін.), таким самим
приладдям письма та на папері того
самого виду (за розміром, лінуванням,
характером поверхні тощо), що й
документ, який досліджується. Якщо
буде помічено, що той, хто пише,
намагається змінити свій почерк, темп
диктовки слід прискорити.

У п. 17 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 30 травня 1997 року №8
"Про судову експертизу в кримінальних і
цивільних справах" роз'яснено, що при
перевірці й оцінці експертного
висновку суд повинен з'ясувати: чи було
додержано вимоги законодавства при
призначенні та проведенні експертизи;
чи не було обставин, які виключали
участь експерта у справі;
компетентність експерта і чи не вийшов
він за межі своїх повноважень;
достатність поданих експертові
об'єктів дослідження; повноту
відповідей на порушені питання та їх
відповідність іншим фактичним даним;
узгодженість між дослідницькою
частиною та підсумковим висновком
експертизи; обґрунтованість
експертного висновку та його
узгодженість з іншими матеріалами
справи.

Колегія суддів звертає увагу, що ОСОБА_2
було надано експериментальні зразки
підписів та тексту (а.с.124-127). В якості
порівняльного матеріалу судовим
експертом було використано вільні
зразки підписів в угоді про надання
правової допомоги №5 від 18.01.2013 року,
підпис у копії першої сторінки
паспорта громадянина України ОСОБА_2,
умовно-вільні зразки підписів в
апеляційній скарзі на рішення
Рогатинського районного суду від 20.09.2013
року (а.с.133 зворотній бік).

Як зазначено в науково-методичних
рекомендаціях з питань підготовки та
призначення судових експертиз та
експертних досліджень, затверджених
наказом Міністерства юстиції України
від 8 жовтня 1998 року, як вільні, так і
експериментальні зразки буквеного або
цифрового письма бажано надавати не
менше ніж на 15 аркушах. Чим коротший
досліджуваний текст (запис), тим більше
потреба у вільних зразках. Вільні
зразки підпису надаються по змозі не
менше ніж на 15 документах,
експериментальні - у кількості не менше
5-8 аркушів. Вищевказані документи
повинні бути виключно оригіналами.

Згідно ч.5 ст.53 ЦПК України та
науково-методичних рекомендаціях з
питань підготовки та призначення
судових експертиз та експертних
досліджень, затверджених наказом
Міністерства юстиції України від 8
жовтня 1998 року, працівнику експертного
підрозділу, який виступає як експерт,
забороняється самостійно збирати
додаткові матеріали, необхідні для
проведення експертного дослідження.

Фактично на дослідження було надано
тільки експериментальні зразки
підписів. В той же час, судовий експерт
в порушення вимог закону використав
для дослідження копію паспорту ОСОБА_2,
а не його оригінал. Таким чином,
висновку про невідповідність підпису
відповідача підпису на договорі
поруки, судовий експерт дійшов тільки
на підставі порівняння підпису з
підписами в угоді про надання правової
допомоги №5 від 18.01.2013 року та
апеляційній скарзі на рішення
Рогатинського районного суду від 20.09.2013
року, які виконані після виникнення
справи та в зв'язку з її обставинами, а
тому не можуть вважатись вільними. Такі
порівняльні матеріали являються явно
недостатніми для однозначного та
беззаперечного висновку про
приналежність підпису. Крім того,
судовий експерт на власний розсуд
визначив документи, які можливо
використати, як порівняльний матеріал.

Судовий експерт Лямпель В.І.
викликалась апеляційним судом для дачі
пояснень з приводу висновку
почеркознавчої експертизи №590 від
11.01.2014 року, і вона пояснила, що в ході
проведення експертизи нею направлено
апеляційному суду клопотання про
направлення на експертизу оригіналів
документів, які необхідні для
вирішення питань по суті. На це
клопотання апеляційний суд не
зреагував, тому вона свій висновок
зробила на підставі наявних у
матеріалах справи документів та копій
документів.

Заслухавши пояснення експерта,
колегією суддів роз'яснено сторонам
про можливість заявлення клопотання
про призначення додаткової чи
повторної почеркознавчої експертизи,
тобто суд роз'яснив їх права та
обов'язки і попередив про наслідки
вчинення або не вчинення процесуальних
дій відповідно до вимог ч.4 ст.10 ЦПК
України.

Представник ОСОБА_2 а також
представники ПП "Агро-Експрес-Сервіс"
такого клопотання не заявили.

Враховуючи все вищенаведене, колегія
суддів вважає, що судовий експерт
зробив висновок без достатніх та
необхідних матеріалів для проведення
експертизи, а тому, висновок експерта
№590 від 11.01.2014 року не можна вважати
належним та допустимим доказом у
справі.

Натомість висновок судового експерта
№590 від 11.01.2014 року суперечить іншим
матеріалам даної цивільної справи.

Колегія суддів звертає увагу, що з часу
пред'явлення позову ПП
"Агро-Експрес-Сервіс" про стягнення
заборгованості у грудні 2012 року і до
30.08.2013 року (подання клопотання про
призначення почеркознавчої
експертизи), ОСОБА_2 чи його представник
жодного разу не заперечували проти
підписання договору поруки від 02.11.2012
року саме ОСОБА_2

Також, рішенням Рогатинського
районного суду від 16.05.2013 року,
залишеним без зміни ухвалою
Апеляційного суду Івано-Франківської
області від 15.06.2013 року, відмовлено у
задоволенні позову ОСОБА_5 (дружина
відповідача) до ОСОБА_2, ПАТ
"Горохівський цукровий завод", ПП
"Агро-Експрес-Сервіс" про визнання
договору поруки недійсним. Дані
рішення набрали законної сили.

Як вбачається з рішення Рогатинського
районного суду від 16.05.2013 року,
представник ОСОБА_2 позов ОСОБА_5 визнав
повністю та пояснив, що укладення
договору поруки порушує права та
законні інтереси позивача, їхніх
малолітніх дітей (а.с.121).

Згідно ст.61 ЦПК України, обставини,
визнані сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню. Обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Таким чином, як судом першої інстанції
так і судом апеляційної інстанції, що
не заперечувалось ОСОБА_2, було
встановлено, що з метою забезпечення
виконання ПАТ "Горохівський цукровий
завод" зобов'язань за договором
поставки, 02.11.2012 року між позивачем ПП
"Агро-Експрес-Сервіс" та ОСОБА_2
укладено договір поруки. Наведені
обставини справи ніким із сторін не
спростовувались та не оскаржувались.
Фактично ОСОБА_2 погодився з тим, що він
підписав договір поруки, але не мав на
це права у відповідності до вимог
Сімейного Кодексу України. А тому, факт
укладення договору поруки між ПП
"Агро-Експрес-Сервіс" та ОСОБА_2 не
підлягає доказуванню.

Відповідачем та його представником не
раз заявлялись клопотання: про
відкладення розгляду справи з різних
причин, про бажання укладення мирової
угоди, про зупинення розгляду справи
через позов ОСОБА_5, про призначення
почеркознавчої експертизи. На думку
колегії суддів, такі дії ОСОБА_2
свідчать про бажання затягнути розгляд
даної справи та уникнути виконання
взятого на себе зобов'язання згідно
договору поруки.

Колегія суддів вважає, що судом першої
інстанції обставини справи з'ясовано
всесторонньо і повно та ухвалено
рішення з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
обґрунтованості якого доводи
апеляційної скарги не спростовують.

Керуючись ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Рогатинського районного суду
Івано-Франківської області від 20
вересня 2013 року залишити без зміни.

Ухвала набирає чинності з
моменту проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий
А.І. Шишко

Судді:
Р.Й. Матківський

Г.П. Мелінишин