АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц /790/4545/14
Головуючий 1 інстанції
Справа № 645/2105/14-ц
Категорія: спадковий договір
Доповідач-Гальянова І.Г.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

Головуючого-судді :
Гальянової І.Г.

суддів:
Костенко Н.В.

Міненкової Н.О.

при секретарі:
Сватенко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на заочне рішення Фрунзенського
районного суду м.Харкова від 17 квітня
2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1, третя особа: Державний нотаріус
Сьомої Харківської державної
нотаріальної контори Теленкова Ірина
Вікторівна про розірвання спадкового
договору,-

ВСТАНОВИЛА :

07 березня 2014 року представник ОСОБА_2-
ОСОБА_8 звернулась у суд з позовом в
якому просила суд розірвати спадковий
договір №1-1387 від 10.09.2010 року,
посвідченого Державним нотаріусом
Сьомої Харківської державної
нотаріальної контори Теленковою І.В.,
укладений між ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_1

Свої вимоги обгрунтовує тим, що з 1979
року ОСОБА_2, перебуваючи у шлюбі з
ОСОБА_4 та маючи від шлюбу сина - ОСОБА_5
, отримали квартиру АДРЕСА_1 та 13.06.1994
року вказана квартира була
приватизована на всіх членів сім'ї.

Представник позивача зазначає, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла і в
квартирі залишились проживати ОСОБА_2 і
його син ОСОБА_3 та 10.09.2010 року ОСОБА_2
ОСОБА_3 уклали спадковий договір з
племінницею померлої ОСОБА_4 - ОСОБА_1,
згідно п.6 умов якого, остання
зобов'язується купляти відчужувачам
одяг, продукти харчування і необхідні
ліки, а також забезпечувати порядок в
квартирі. Однак, з моменту підписання
зазначеного договору, набувач ОСОБА_1
даний пункт договору не виконала.

Представник позивача також
зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер
і на сьогоднішній день квартира
належить позивачу ОСОБА_2, де він і
проживає та не дивлячись на
невиконання умов договору, ОСОБА_1,
користуючись похилим віком ОСОБА_2,
діючи наперекір п.8 умов договору, веде
себе в квартирі як повноцінна її
власниця та про що і заявляє
справжньому її власнику.

У судовому засіданні суду першої
інстанції позивач та його представник
підтримали вказані позовні вимоги та
просили їх задовольнити, при цьому
позивач ОСОБА_2 пояснив суду, що з
моменту укладання спірного спадкового
договору ОСОБА_1 в його квартирі не
з'являлася та умови, визначені
договором нею не виконувалися.

Справу розглянуто судом першої
інстанції в заочному порядку ,не маючи
даних про належне повідомлення
відповідача про час та місце розгляду
справи ( а.с.43).

Заочним рішенням Фрунзенського
районного суду м.Харкова від 17 квітня
2014 року позовні вимоги позивача
задоволені. Суд розірвав спадковий
договір укладений 10.09.2010 року між
ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_1, посвідчений
Державним нотаріусом Сьомої
Харківської державної нотаріальної
контори Теленковою І.В., зареєстрований
в реєстрі за №1-1387 та скасував заборону
на відчуження квартири АДРЕСА_1,
накладену 10.09.2010 року Державним
нотаріусом Сьомої Харківської
державної нотаріальної контори
Теленковою І.В., зареєстрована в
реєстрі за №1-1388.

Ухвалою Фрунзенського районного суду
м.Харкова від 22 травня 2014 року , суд
залишив заяву відповідача ОСОБА_1 про
перегляд вказаного заочного рішення
без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
скасувати вказане рішення суду та
ухвалити нове рішення про відмову
позивачу в задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовує
порушенням судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права.

Апелянт зазначає, що вона виконувала
та виконує обов»язки , взяті вказаним
договором та в порушення вимог ст. 1302,
1308 ЦК України суд незаконно розірвав
договір в частині 3/8 частин вказаної
квартири право власності на яку вона
оформила після смерті ОСОБА_3 та в
порушення вимог ч.3 ст. 41 Конституції
України позбавив її права власності на
частину квартири, а також не врахував
ту обставину, що сама представник
позивача в позовній заяві посилається
на перебування її в спірній квартирі.

Апелянт також зазначає, що з моменту
укладання договору та до смерті її
брата ОСОБА_3 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2
вона їздила до них, готувала їжу,
допомагала, а після його смерті
стосунки з дядьком -ОСОБА_6 погіршились
із-за втручання в них сусідки ОСОБА_7 та
сестри дядька-його представника ОСОБА_8

Заслухавши доповідь судді, пояснення
відповідача її представника та
представника позивача, дослідивши
матеріали справи та перевіривши доводи
апеляційної скарги, судова колегія
приходить до висновку,що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з таких
підстав.

Задовольняючи позовні вимоги позивача
та приймаючи рішення щодо розірвання
укладеного між позивачем, його
померлим сином та відповідачем
укладений між ними зазначений вище
спадковий договір , суд виходив з
наявності підстав для його розірвання.

Однак погодитись з таким висновком
суду не можна , виходячи з наступного.

Так, судом першої інстанції
встановлено та підтверджено наявними у
справі доказами, що 10.09.2010 року між
ОСОБА_2, ОСОБА_3 (відчужувачами) та
ОСОБА_1 (набувачем) було укладено
спадковий договір, посвідчений
державним нотаріусом Сьомої
Харківської державної нотаріальної
контори Теленковою І.В. та відповідно
до п. 2 його умов, набувач
зобов'язується виконувати
розпорядження відчужувачів і разі їх
смерті набуває право власності на
майно ОСОБА_2 та ОСОБА_5, яке складається
з квартири АДРЕСА_1.

Згідно до п.6 умов цього договору
набувач зобов'язується виконувати
особисті розпорядження відчужувачів, а
саме: купувати одяг, продукти
харчування та необхідні ліки для
відчужувачів, за їх вимогою, за кошти
відчужувача ОСОБА_3, а також
забезпечувати порядок в цій квартирі .

В пункті 9 умов зазначеного договору
також встановлено, що спадковий
договір може бути розірвано судом на
вимогу «Відчужувачів» у разі
невиконання «Набувачем» їх
розпоряджень. ( а.с.6-11).

Крім того, судом першої інстанції
встановлено та підтверджено наявною в
матеріалах справи копією свідоцтва про
смерть, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2
(а.с.13) та як свідчать матеріали справи
його похованням займалась відповідач (
а.с.62, 75-77).

Судом першої інстанції також
встановлено та підтверджено наявними у
справі доказами, що станом на 31.12.2012
року КП «Харківське міське бюро
технічної інвентаризації» право
власності на зазначену квартиру
зареєстровано на ім'я ОСОБА_2 - на 1/2
частину квартири , яка належить на
підставі свідоцтва про право власності
на житло, та 1/8 частину - на підставі
свідоцтва про право на спадщину, за
ОСОБА_3 зареєстровано право власності
на 3/8 її частини ( а.с.15).

Матеріали справи також свідчать про
те, що 20.02.2014 року позивач видав
довіреність на свою сестру ОСОБА_8 на
право представництва своїх інтересів в
суді, а також на право користування та
розпорядження належної йому на праві
спадщини зазначеної вище квартири, в
тому числі і на право відчуження за
ціною та на умовах на власний розсуд (
а.с.5).

У відповідності до ст.1302 ЦК України, за
спадковим договором одна сторона
(набувач) зобов'язується виконувати
розпорядження другої сторони
(відчужувача) і в разі його смерті
набуває право власності на майно
відчужувача.

За змістом вказана норма ЦК передбачає
окремий вид спадкування, а тому на
відносини сторін не поширюються
відповідні правила про спадкування, в
тому числі право на обов»язкову частку
(ч.1 п.28 Постанови Пленуму Верховного
Суду України «Про судову практику у
справах про спадкування»№ 7 від 30.05.2008
року)

В ст.1305 ЦК України встановлено, що
набувач у спадковому договорі може
бути зобов'язаний вчинити певну дію
майнового або немайнового характеру до
відкриття спадщини або після її
відкриття.

Як свідчить п.6 умов вказаного
спадкового договору , дійсність якого
сторонами не оспорюється, при його
укладанні відповідач брала на себе
зобов»язання щодо придбання одягу,
продуктів харчування та необхідних
ліків для відчужувачів, на їх вимогу та
за кошти відчужувача ОСОБА_3, а також
забезпечувати порядок у квартирі.

Таким чином за змістом вказані
зобов»язання відповідача передбачали:
по перше вимогу відчужувачів (позивача
та його сина) на придбання
відповідачем одягу , продуктів
харчування та необхідних ліків та по
друге - надання грошових коштів ОСОБА_3
відповідачу для їх придбання.

Оскільки ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2, то
це зобов»язання відповідача діяло до
його смерті та після смерті останнього
за вказаним спадковим договором
відповідач брала на себе зобов»язання
лише щодо забезпечення порядку у
квартирі

Як зазначено ст.1308 ЦК України -
спадковий договір може бути розірвано
судом на вимогу відчужувача у разі
невиконання набувачем його
розпоряджень. Спадковий договір може
бути розірвано судом на вимогу
набувача у разі неможливості виконання
ним розпоряджень відчужувача.

В ч.5 п.28 вказаної вище Постанови
Пленуму Верховного Суду України
зазначено, що згідно зі статтею 1308 ЦК
спадковий договір може бути розірвано
на вимогу відчужувача або набувача. За
змістом цього правила інші особи, у
тому числі спадкоємці відчужувача, не
можуть пред»являти вимоги про
розірвання спадкового договору.

Таким чином задоволення вимоги про
розірвання спадкового договору
можливе за умови пред»явлення її
відчужувачем чи набувачем.

До смерті відчужувачем ОСОБА_3 не
ставилось питання щодо розірвання
зазначеного спадкового договору у
зв»язку з невиконання його умов
відповідачем.

Згідно до вимог ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов»язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказування не може ґрунтуватись на
припущеннях.

Як свідчить позовна заява
позивача, подана до суду його
представником ОСОБА_8 відповідач «веде
себе в квартирі як повноцінна
господиня , вважаючи себе такою та про
що заявляє господарю» , тобто не
підтверджує факт знаходження
відповідача у квартирі як господині.

Вказане спростовує покази
допитаних в судовому засіданні суду
першої інстанції свідків ОСОБА_7 та
ОСОБА_9 щодо відсутності відповідача в
зазначеній квартирі та не виконання
нею обов»язку щодо забезпечення
порядку у квартирі.

Суд першої інстанції на вказані
обставини справи та вимоги вказаних
вище норм матеріального та
процесуального права уваги не звернув
та задовольнив вимогу позивача про
розірвання вказаного договору в
частині його укладання з нині померлим
ОСОБА_3 а також при відсутності
належних доказів щодо невиконання
відповідачем обов»язку про
забезпечення порядку у квартирі,
розірвав цей договір в частині його
укладання з позивачем.

За таких обставин рішення суду
першої інстанції підлягає скасуванню
як таке, що ухвалено судом з порушенням
вказаних норм матеріального та
процесуального права при
невідповідності висновків суду
обставинам справи та наявним у справі
доказам ( п.3, 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України) , з
ухваленням нового рішення про відмову
позивачу в задоволенні позовних вимог
з зазначених вище підстав.

Керуючись ст.ст. 303, 309, .316, 319, 218
ЦПК України, судова колегія, -

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити .

Скасувати заочне рішення
Фрунзенського районного суду м.Харкова
від 17 квітня 2014 року.

Відмовити ОСОБА_2 в задоволенні
позовних вимог.

Рішення суду апеляційної
інстанції набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржено в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий , суддя :

Судді :