Коростенський міськрайонний суд
Житомирської області
Справа № 279/1397/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2014 року
Коростенський міськрайонний суд

Житомирської області

в складі головуючого судді
Шульги О.М.

за участю секретаря
Башинської Н.М.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в
м.Коростені цивільну справу за позовом
ОСОБА_1, яка діє в інтересах
неповнолітнього сина ОСОБА_2 до ОСОБА_3
про усунення перешкод у користуванні
майном шляхом зобов"язання звільнити
житлове приміщення, -

В С Т
А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з
даним позовом в якому зазначила, що
перебувала в шлюбі з відповідачем. В
період шлюбу було придбано квартиру
АДРЕСА_1, яку згідно договору дарування
від 16.09.2011 року відповідач подарував
сину ОСОБА_4. Відповідач продовжує
проживати у вказаній квартирі, хоча в
квартирі не зареєстрований,
систематично вживає спиртні напої,
влаштовує сварки, не надає сину
можливості вчити уроки, з приводу чого
вона зверталась до Коростенського МВ,
тому вважає, що єдиною можливістю
відновити її порушене конституційне
право на вільне користування власністю
є покладання на відповідача обов"язку
усунути перешкоди в користуванні
майном та примушування його звільнити
зайняте приміщення. На підставі
зазначеного просить рішенням суду
зобов"язати ОСОБА_3 усунути перешкоди в
користуванні належною їй на праві
приватної власності квартирою АДРЕСА_1

В судовому засіданні позивач
позовні вимоги підтримала та пояснила,
що хоче щоб відповідач залишив її в
спокої. Вказала, що відповідач
зареєстрований за іншою адресою, однак
фактично проживає в спірній квартирі
та щодня вчиняє сварки. При цьому
пояснити, які саме перешкоди в
користуванні житловим приміщенням
відповідач їй чинить і яким чином, на
думку позивача, вони мають бути усунуті
пояснити не змогла.

Відповідач в судове засідання не
з"явився, будучи належним чином
повідомлений про час та місце розгляду
справи, що стверджується
повідомленнями про отримання судових
повісток, про причини неявки не
повідомив, будь-яких клопотань або
заперечень з приводу пред"явлених
вимог не подав.

Вислухавши пояснення позивача та
проаналізувавши їх з дослідженими в
судовому засіданні матеріалами справи,
суд дійшов висновку про наступне.

Судом встановлено, що сторони
перебували в зареєстрованому шлюбі,
який був розірваний 04.10.2013 року. Від
подружнього життя сторони мають
неповнолітнього сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1. 16.09.2011 року відповідач
подарував сину квартиру АДРЕСА_1
Договір дарування посвідчено
приватним нотаріусом Коростенського
міського нотаріального округу
Житомирської області ОСОБА_5 З витягу
про державну реєстрацію прав слідує, що
єдиним власником спірної квартири є
ОСОБА_2. Відповідач є членом сім"ї
власника квартири.

З довідки Коростенського КВЖРЕП №2
слідує, що в квартирі сторони
зареєстрованими не значаться.

Підставою позову позивач зазначила
ст.116 ЖК України та ст.391 ЦК України.

Відповідно до ст.116 ЖК України якщо
наймач, члени його сім»і або інші особи,
які проживають разом з ним,
систематично руйнують чи псують жиле
приміщення, або використовують його не
за призначенням, або систематичним
порушенням правил співжиття, роблять
неможливим для інших проживання із
ними в одній квартирі чи одному
будинку, а заходи запобігання і
громадського впливу виявилися
безрезультатними, виселення винних на
вимогу наймодавця або інших
заінтересованих осіб проводиться без
надання іншого жилого приміщення.

З п.17 роз"яснень постанови Пленуму
Верховного Суду України "Про деякі
питання, що виникли в практиці
застосування судами Житлового Кодексу
України" №2 від 12 квітня 1985 року слідує,
що при вирішенні справ про виселення на
підставі ст.116 ЖК України осіб, які
систематично порушують правила
співжиття та роблять неможливим
проживання з ними в одній квартирі або
будинку, слід виходити з того, що при
триваючій антигромадській поведінці
виселення винного може статися і при
повторному порушенні, якщо раніше
вжиті заходи попередження або
громадського впливу не дали позитивних
результатів. Такими можуть бути заходи
попередження, що застосовуються
судами, прокурорами, органами
внутрішніх справ, адміністративними
комісіями виконкомів , а також заходи
громадського впливу, вжиті на зборах
жильців будинку й іншими громадськими
організаціями за місцем роботи або
проживання відповідача.

Офіційний характер заходів
запобігання та громадського впливу,
які мають передувати виселенню
наймача, або членів його сім"ї на
підставі ст.116 ЖК України без надання
іншого жилого приміщення, і відповідно
до вимог цивільно-процесуального
законодавства про допустимість
засобів доказування факт застосування
заходів запобігання та громадського
впливу має підтверджуватися
письмовими доказами.

Як доказ неправомірної поведінки
відповідача позивачем було подано
висновок від 30.12.2013 року про результати
розгляду її заяви, поданої до
Коростенського МВ 26.12.2013 року на дії
колишнього чоловіка.

Даний висновок підтверджує факт сварки
між сторонами, проте доказів про
застосування до ОСОБА_3 будь-яких
заходів запобігання чи громадського
впливу органами міліції не містить.

Таким чином доказів, відповідно до
вимог ст.10 ЦПК України, на підставі яких
суд міг би зробити безспірний висновок
про систематичність порушення
відповідачем правил співжиття, позивач
не надала і в судовому засіданні вони
не були здобуті.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
своїм майном.

Як встановлено в судовому засіданні та
підтверджено матеріалами справи
власником квартири, з приводу якої
порушено спір, є ОСОБА_2. Обгрунтовуючи
позовні вимоги позивач вказує на себе,
як на власника квартири, та на
порушення відповідачем її прав та
просить усунути перешкоди у
користуванні належній їй на праві
власності квартири. Однак, в судовому
засіданні позивач не змогла пояснити,
які саме перешкоди в користуванні
квартирою їй чинить відповідач та не
підтвердила свого права на спірне
житло. При цьому щодо порушення прав
власника квартири, в інтересах якого
подано позов, обгрунтувань не навела
ні в позовній заяві, ні в судовому
засіданні.

За таких обставин суд вважає, що
підстав для задоволення позову не має.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст. 3, 6, 10, 11, 15, 60, 88, 209, 212-218 ЦПК
України, ст.116 ЖК України, Постановою
Пленуму Верховного Суду України "Про
деякі питання, що виникли в практиці
застосування судами Житлового Кодексу
України" №2 від 12 квітня 1985 року, ст.391 ЦК
України, -

В И Р І Ш ИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1,
яка діє в інтересах неповнолітнього
сина ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення
перешкод у користуванні майном шляхом
зобов"язання звільнити житлове
приміщення відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Житомирської області через
Коростенський міськрайонний суд
шляхом подачі протягом десяти днів
апеляційної скарги.

Суддя :