Справа №468/2563/13-ц 16.06.2014 16.06.2014 16.06.2014
провадження №22-ц/784/932/2014
Головуючий в першій інстанції Муругов
Доповідач в апеляційній інстанції
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

16 червня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого Данилової О.О.,

суддів: Лівінського І.В.,
Шаманської Н.О.,

при секретарі судового засідання
Яценко Л.В.,

за участі: позивачки ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_3

на рішення Баштанського районного суду
Миколаївської області від 12 лютого 2014
року

за позовом

ОСОБА_3 до приватного підприємства
(далі - ПП) «АгроДон» про визнання
договорів оренди земельних ділянок
недійсними,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року ОСОБА_3 звернулась з
позовом до ПП «АгроДон» про визнання
договорів оренди земельних ділянок
недійсними.

Позивачка зазначала, що є власником
земельних ділянок площею 7,31 га та 7,35 га,
розташованих в межах території
Привільненської сільської ради
Баштанського району Миколаївської
області. В 2010 року за усною
домовленістю передала в користування
вказані земельні ділянки відповідачу,
та передала йому копії паспорта,
довідку про ідентифікаційний код,
копії державних актів про право
власності на земельні ділянки для
укладення договорів оренди строком на
три роки. До 2013 року отримувала орендну
плату за користування цими земельними
ділянками.

В серпні 2013 року, звернувшись до
відповідача з проханням повернути їй
земельні ділянки у зв'язку із
закінченням терміну дії договору
оренди, їй було повідомлено, що строк
дії договору ще не закінчився. Після
того, як вона отримала копії договорів,
їй стало відомо, що договори оренди
належних їй земельних ділянок укладено
з відповідачем строком на 10 років.

Посилаючись на те, що вказані договори
вона не підписувала, позивачка просила
суд визнати недійсними договори оренди
земельних ділянок площею 7,35 га та 7,31 га,
розташованих в межах території
Привільненської сільської ради
Баштанського району Миколаївської
області, укладених між нею та ПП
«АгроДон» 1 грудня 2010 року та
зареєстрованих 30 грудня 2010 року
Баштанським районним відділом
Миколаївської регіональної філії ДП
Державного земельного кадастру за №
50 та № 51 відповідно.

Рішенням Баштанського районного суду
Миколаївської області від 12 лютого 2014
року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на незаконність рішення,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, просила рішення
скасувати та ухвалити нове, в
залежності від висновків додаткової
судової почеркознавчої експертизи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
осіб, які приймали участь у справі,
дослідивши докази по справі в межах
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з
недоведеності позивачкою того, що вона
не підписувала спірний договір оренди
землі. При цьому, суд поставився
критично до висновку судової
почеркознавчої експертизи, виходячи з
ймовірного характеру цього висновку.

Однак в повній мірі з таким висновком
суду погодитись не можна.

Так, із матеріалів справи вбачається,
що 1 грудня 2010 року ПП «АгроДон» уклало
з ОСОБА_3 два договори оренди земельних
ділянок площею 7,35 га та 7,31 га,
розташованих в межах території
Привільненської сільської ради
Баштанського району Миколаївської
області. Ці договори зареєстровані 30
грудня 2010 року Баштанським районним
відділом Миколаївської регіональної
філії ДП Державного земельного
кадастру за № 50 та № 51
відповідно.

ОСОБА_3 вважає вказані договори
недійсними, посилаючись на те, що вона
їх не підписувала, а від її імені підпис
поставила стороння особа.

Відповідно до положень ст. 60 ЦПК
України обов'язок по доказуванню та
наданню доказів покладається на
сторони.

При цьому, обставини справи, які за
законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватись іншими
засобами доказування (ст. 59 ЦПК
України).

З'ясування належності підпису певній
особі потребує спеціальних знань, а
тому ці обставини мають
встановлюватись за допомогою
почеркознавчої експертизи.

По справі проведена судова
почеркознавча експертиза № 1764 від 21
січня 2014 року, за висновком якої
підписи в спірних договорах виконано
ймовірно не ОСОБА_3 (а.с. 74-75).

Відповідно до вимог ст. 150 ЦПК України
за наявності певних недоліків у
висновку експерта, судом може бути
призначена додаткова або повторна
експертиза.

Згідно ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє
всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи: роз'яснює особам, які
беруть участь у справі, їх права та
обов'язки, попереджує про наслідки
вчинення або невчинення процесуальних
дій і сприяє здійсненню їхніх прав у
випадках, встановлених цим Кодексом.

Між тим, поставивши під сумнів висновок
експерта, суд першої інстанції, в
порушення вимог ст. 10 ЦПК України, не
роз'яснив позивачці право на
проведення додаткової або повторної
експертизи.

Під час розгляду справи в апеляційному
суді за клопотанням позивачки
призначалась повторна судова
почеркознавча експертиза. За висновком
експерта № 377 від 20 травня 2014 року
підпис від імені ОСОБА_3 в спірних
договорах виконано не ОСОБА_3 а іншою
особою (а.с. 117-120).

Колегія вважає, що вказана експертиза є
обґрунтованою та узгоджується з іншими
матеріалами справи.

За загальним правилом, правочин
вважається таким, що вчинений у
письмовій формі, якщо він підписаний
його стороною (ч. 2 ст. 207 ЦК України).

Виняток з цього правила стосується
фізичних осіб, які через хворобу або
фізичні вади не можуть підписатись
власноручно. В такому випадку за
дорученням такої особи та в її
присутності текст правочину підписує
інша особа. При цьому, підпис іншої
особи на тексті правочину, щодо якого
не вимагається нотаріального
посвідчення, має бути засвідчений
відповідною посадовою особою за місцем
роботи, навчання, проживання або
лікування особи, яка його вчиняє.

ОСОБА_3 заперечувала, що надавала
повноваження будь-якій іншій особі
підписувати спірні договори.
Відповідачем такі заперечення
позивачки не спростовані.

Отже, підписи від імені позивачки
вчинено іншою особою без дотримання
положень ст. 207 ЦК України, а також за
відсутності належної довіреності,
наданої за правилами статей 244, 245 ЦК
України.

Відповідно до ч. 2 ст. 793 ЦК України
відносини щодо найму (оренди) земельної
ділянки регулюються законом.

Згідно ст. 14, 15 Закону України «Про
оренду землі» (далі - Закон), договір
оренди землі укладається у письмовій
формі та обов'язково має містити певні
умови, які є істотними для таких
договорів, зокрема строк дії договору.
Відсутність однієї з істотних умов, є
підставою для визнання договору оренди
землі недійсним.

За ст. 18 Закону договір оренди землі
набирає чинності після його державної
реєстрації.

Враховуючи наведене, а також специфіку
договорів оренди землі, а саме
обов'язкову наявність в договорі
певних істотних умов та обов'язкову
державну реєстрацію цих договорів,
колегія вважає, що відсутність
особистого підпису сторони в договорі
оренди землі свідчить про те, що
сторони не узгодили всі істотні умови
договору, передбачені Законом.

За таких обставин, колегія суддів
вважає доведеним, що під час укладання
договорів, текст договорів було
підписано від імені позивачки
сторонньою особою, яка не мала належних
повноважень на вчинення такої дії. А
тому, не можна вважати, що сторони
досягли усіх істотних умов договору
оренди землі, що є підставою,
передбаченою ст. 15 Закону України «Про
оренду землі», для визнання спірних
договорів недійсними.

Таким чином, позов ОСОБА_3 підлягає
задоволенню.

Суд першої інстанції не звернув
належної уваги на вказані обставини
справи, ухвалив рішення з порушенням
норм процесуального права, що призвело
до неправильного вирішення справи, а
тому рішення підлягає скасуванню на
підставі п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, з
ухваленням нового рішення про
задоволення позову.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК
України стороні, на користь якої
ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати.

Загальна сума витрат позивачки в суді
першої інстанції становить 229 грн. 40
коп. судового збору, а в суді
апеляційної інстанції 1745 грн. 40 коп., в
тому числі 121 грн. 80 коп. судового збору
та 1623 грн. 60 коп. витрат на проведення
експертизи.

Отже, з відповідача на користь
позивачки підлягає стягненню 1974 грн. 80
коп. (229,4+121,8+1623,6) судових витрат.

Керуючись статями 303, 309, 314, 316 ЦПК
України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Баштанського районного суду
Миколаївської області від 12 лютого 2014
року скасувати та ухвалити нове
рішення.

Позов ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати недійсним договір оренди
земельної ділянки площею 7,35 га,
розташованої в межах території
Привільненської сільської ради
Баштанського району Миколаївської
області, укладений між ОСОБА_3 та
приватним підприємством «АгроДон» 1
грудня 2010 року та зареєстрований 30
грудня 2010 року Баштанським районним
відділом Миколаївської регіональної
філії ДП Державного земельного
кадастру за № 50.

Визнати недійсним договір оренди
земельної ділянки площею 7,31 га,
розташованої в межах території
Привільненської сільської ради
Баштанського району Миколаївської
області, укладений між ОСОБА_3 та
приватним підприємством «АгроДон» 1
грудня 2010 року та зареєстрований 30
грудня 2010 року Баштанським районним
відділом Миколаївської регіональної
філії ДП Державного земельного
кадастру за № 51.

Стягнути з приватного підприємства
«АгроДон» на користь ОСОБА_3 1974 грн. 80
коп. судових витрат.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але протягом
двадцяти днів може бути оскаржене в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
Судді: