Провадження № 2/0182/420/2014
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.04.2014 року
м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд
Дніпропетровської області

у складі: головуючого -
судді Шестакової З.С.

при секретарі -
Пометій Є.Т.

за участю: позивача -
ОСОБА_1

представника відповідача -
Головко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Нікополі цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до Товариства з
обмеженою відповідальністю
„ІНТЕРПАЙП НІКО ТЬЮБ" про поновлення
строку звернення до суду з позовом,
поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу та моральної шкоди, суд

встановив:

ОСОБА_1 21 березня 2006 року був
прийнятий на посаду верстатника
широкого профілю ТОВ „ІНТЕРПАЙП НІКО
ТЬЮБ".

Розпорядженням ТОВ „ІНТЕРПАЙП
НІКО ТЬЮБ" № 864/ок від 12 серпня 2013 року
він був звільнений з роботи з посади
верстатника широкого профілю за ст. 40 п.
1 КЗпП України у зв'язку із скороченням
штату працівників з 19 серпня 2013 року.

Позивач вважає дане звільнення
незаконним з наступних підстав.

Так, в порушення ст. 42 ч. 2 п. 2 КЗпП
України, він має переважне право на
залишення на роботі, оскільки при
рівних умовах продуктивності праці і
кваліфікації з іншими працівниками на
його утриманні знаходяться малолітній
син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та дружина, яка
з 09 січня 2013 року перебуває у відпустці
для догляду за дитиною до досягнення
нею трирічного віку.

До того ж, його освітній рівень та
продуктивність його праці є більшою
ніж продуктивність праці інших
працівників, які займають аналогічні
посади і залишились на роботі.

Крім того, в порушення ст. 49-2 ч. 3
КЗпП України, йому не була
запропонована інша робота на тому ж
підприємстві, в установі, організації.

Оскільки підстав для звільнення з
роботи позивача за ст. 40 п. 1 КЗпП
України не було, ОСОБА_1 просив суд
визнати незаконним дії відповідача
щодо його звільнення з роботи за ст. 40 п.
1 КЗпП України та поновити його на
посаді верстатника широкого профілю
ТОВ „ІНТЕРПАЙП НІКО ТЬЮБ". Стягнути з
ТОВ „ІНТЕРПАЙП НІКО ТЬЮБ" середній
заробіток за час вимушеного прогулу.

Також позивач просив суд стягнути з ТОВ
„ІНТЕРПАЙП НІКО ТЬЮБ" на його користь
моральну шкоду в розмірі 62 354,40 грн. та
витрати на правову допомогу в сумі 5000
грн.

Під час судового засідання позивач
підтримав позовні вимоги та просив їх
задовольнити.

Також, ОСОБА_1 просив суд поновити
строк звернення до суду з даним
позовом, зважаючи на те, що він був
пропущений з поважних причини,
оскільки про порушення його
переважного права залишення на роботі
він дізнався лише 12 листопада 2013 року,
коли випадково дізнався про фактичне
звільнення з роботи лише двох
верстатників широкого профілю замість
планованих чотирьох.

Представник відповідача ТОВ
„ІНТЕРПАЙП НІКО ТЬЮБ" позовні вимоги
позивача не визнала і суду показала, що
ОСОБА_1 був звільнений з роботи
відповідно до вимог діючого
законодавства в зв'язку зі скороченням
штату працівників.

Відповідно до вимог ст. 49-2 КЗпП
України 19 червня 2013 року ОСОБА_1 був
персонально під підпис ознайомлений з
наказом ТОВ „ІНТЕРПАЙП НІКО ТЬЮБ" № 387
від 30 травня 2013 року „Про змінами в
організаційній структурі управління
служби головного інженера ТОВ
„ІНТЕРПАЙП НІКО ТЬЮБ" та відповідно до
вимог ст. 49-2 ч. 3 КЗпП України, йому була
запропонована інша робота на тому ж
підприємстві, а також надана
можливість перепідготовки та навчанню
новим професіям (спеціальностям) з
відривом або без відриву від
виробництва.

29 липня 2013 року ОСОБА_1 знову були
пропоновані інші вакантні посади на
тому ж підприємстві, однак, позивач не
виявив бажання працевлаштуватися.

Також, власником або
уповноваженим ним органом не була
порушена ст. 42 КЗпП України, оскільки
позивач не мав переважного права на
залишення на роботі.

Враховуючи те, що при вивільнені ОСОБА_1
ТОВ „ІНТЕРПАЙП НІКО ТЬЮБ" дотримано
всіх норм трудового законодавства,
звільнення позивача відбулося за
достатніх правових підстав стосовно
скороченням штату працівників та
дотриманням гарантій, передбачених
чинним законодавством про працю,
представник відповідача просив суд в
позові ОСОБА_1 про поновлення на роботі
відмовити.

Крім того, представник
відповідача вважає, що діями ТОВ
„ІНТЕРПАЙП НІКО ТЬЮБ" позивачу не була
заподіяна моральна шкода.

Також, на думку представника ТОВ
„ІНТЕРПАЙП НІКО ТЬЮБ", ОСОБА_1
пропустив без поважних причин строки
звернення до суду з позовом про
поновлення на роботі, передбачені ст. 234
КЗпП України. Тому просила суд в позові
ОСОБА_1

Заслухавши думку сторін, вивчивши
матеріали справи, допитавши свідків,
суд приходить до наступного.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України
трудовий договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий
трудовий договір до закінчення строку
його чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом лише у випадках:

- змін в організації виробництва і
праці, в тому числі ліквідації,
реорганізації, банкрутства або
перепрофілювання підприємства,
установи, організації, скорочення
чисельності або штату працівників.

Як встановлено в судовому засіданні
ОСОБА_1 з 21 березня 2006 року по 19 серпня
2013 року знаходився у трудових
відносинах з ТОВ „ІНТЕРПАЙП НІКО ТЬЮБ"
де працював на посаді верстатника
широкого профілю.

У зв'язку зі змінами у фінансовому
положенні ТОВ „ІНТЕРПАЙП НІКО ТЬЮБ"
через спад реалізації трубної
продукції на мировому ринку,
зменшенням обсягу виробництва
продукції, та з метою підвищення
ефективності праці, збільшення
продуктивності праці персоналу заводу
та приведення персоналу у
відповідність з плановими об'ємами
виробництва на 2014 рік, на підприємстві
ТОВ „ІНТЕРПАЙП НІКО ТЬЮБ" протягом 2013
року неодноразово відбувалося
скорочення штату працівників
(а.с.30,31,43-53).

Згідно з рішенням ТОВ „ІНТЕРПАЙП НІКО
ТЬЮБ" „Про зміни в організаційній
структурі управління служби головного
інженера ТОВ „ІНТЕРПАЙП НІКО ТЬЮБ" від
30 травня 2013 року № 387 з 20 серпня 2013 року
було скасовано у службі головного
інженера наступні підрозділи і посади
10 одиниць, в том числі верстатники
широкого профілю 5 розряду - 4 одиниці
(а.с.20-22).

На підставі рішенням ТОВ „ІНТЕРПАЙП
НІКО ТЬЮБ" від 30 травня 2013 року № 387
ОСОБА_1 був попереджений про наступне
вивільнення в строк, передбачений ч. 1
ст. 49-2 КЗпП України не пізніше ніж за
два місяці, а саме 19 червня 2013 року.

Одночасно з попередженням про
звільнення у зв'язку із змінами в
організації виробництва і праці
відповідач 19 червня 2013 року пропонував
позивачеві іншу роботу на тому ж
підприємстві, а також надана
можливість перепідготовки та навчанню
новим професіям (спеціальностям) з
відривом або без відриву від
виробництва, про що ОСОБА_1 власноручно
розписався (а.с.23). У судовому засіданні
позивач даний факт не спростовував.

Розпорядженням ТОВ „ІНТЕРПАЙП НІКО
ТЬЮБ" № 864/ок від 12 серпня 2013 року ОСОБА_1
було звільнено з 19 серпня 2013 року на
підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України (а.с.4).

Згідно із ч. 2 ст. 40 КЗпП України
звільнення з підстав, зазначених у
пунктах 1, 2 і 6 цієї статті,
допускається, якщо неможливо перевести
працівника, за його згодою, на іншу
роботу.

Судом встановлено, що 29 липня 2013 року
ОСОБА_1 пропонувались 11 вакантних посад
на тому ж підприємстві, що
підтверджується актом від 29.07.2013, який
був підписаний позивачем (а.с.24),
листами директора по управлінню
персоналом № 448 від 14.02.2014 і № 39/ок від
17.03.204 (а.с.114,149-151) та показаннями
начальника відділу кадрів ОСОБА_5, яка
була допитана судом в якості свідка.
Від цих пропозицій ОСОБА_1 відмовився.

Під час судового засідання позивач
підтвердив, що йому були запропоновані
дані посади, однак, на деякі із них він
не наважився та не бажав переводитися,
на деякі посади потрібно було
перенавчатися та дві посади були
зайняти.

Отже, суд приходить висновку, що
відповідачем не порушені вимоги ч. 2 ст.
40 і ч. 2 ст. 49-2 КЗпП України.

Також суд вважає, що при вивільнені
ОСОБА_1 ТОВ „ІНТЕРПАЙП НІКО ТЬЮБ" були
дотримані вимоги ст. 42 КЗпП України та
ретельно досліджені усі факти щодо
його переважного право на залишення на
роботі.

При цьому було встановлено, що позивач
має більш низьку кваліфікацію і
продуктивність праці порівняно з
іншими працівниками, хто залишився
працювати на посаді верстатника
широкого профілю 5 розряду. Дані
обставини підтверджуються поясненнями
свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7 та наданими
відповідачем документами й іншими
відомостями про освіту і присвоєння
кваліфікаційних розрядів усіх
працівників, які працювали на посаді
верстатника широкого профілю 5 розряду,
про підвищення їх кваліфікації, про їх
навчання без відриву від виробництва,
про винаходи та раціоналізаторські
пропозиції, про тимчасове виконання
обов'язків більш кваліфікованих
працівників, про досвід трудової
діяльності, про продуктивність праці.
Оскільки однією із ознак високої
продуктивності праці визнається
дисциплінованість працівника, тому при
застосуванні переважного права на
залишення на роботі відповідачем були
враховані дисциплінарні стягнення, які
мав ОСОБА_1 (а.с.62-110,126-141,154-159,165-168).

Суд не може взяти до уваги доводи
позивача в тій частині, що він має
перевагу в залишенні на роботі, так як
відноситься до осіб, в сім'ї яких немає
інших працівників з самостійним
заробітком, оскільки дані обставини
враховуються лише при рівних умовах
продуктивності праці і кваліфікації.

Судом також не встановлені порушення з
боку відповідача ст. 43 КЗпП України
(а.с.55-58).

Дотримуючись вимог п. 19 Постанови
Пленуму Верховного Суду України „Про
практику розгляду судами трудових
спорів" № 9 від 06.11.1992 (з наступними
змінами), суд приходить висновку, що у
відповідача дійсно мали місце зміни в
організації виробництва і праці,
зокрема, скорочення штату працівників;
ТОВ „ІНТЕРПАЙП НІКО ТЬЮБ" додержані
норми законодавства, що регулюють
вивільнення працівника, які є доказами
щодо змін в організації виробництва і
праці; ОСОБА_1 відмовився від
переведення на іншу роботу на тому ж
підприємстві; а також те, що він не мав
переважного права на залишення на
роботі та був попереджений за 2 місяці
про наступне вивільнення.

Отже, суд знаходить позовні вимоги
ОСОБА_1 щодо поновлення його на роботи
та стягнення середнього заробітку за
час вимушеного прогулу не
обґрунтованими та не підлягаючими
задоволенню.

Також, суд не знаходить підстав для
задоволення позовних вимог позивача в
частині стягнення з ТОВ „ІНТЕРПАЙП
НІКО ТЬЮБ" моральної шкоди в розмірі 62
354,40 грн.

Згідно ст. 237-1 КЗпП України
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 57 ЦПК
України доказами є будь-які фактичні
дані, на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин,
що обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

В той же час доказів, які б доводили
обставини ОСОБА_1, на які він
посилається як на підставу своїх вимог
щодо заподіяння йому моральної шкоди
відповідачем та які негативні наслідки
настали для нього у зв'язку с цим,
останній суду не надав.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, суд приходить висновку, що
позивач розпорядився своїми правами
щодо предмета спору на власний розсуд
та не довів обставини і підстави, які
зумовлюють наявність моральної шкоди в
діях чи бездіяльності ТОВ „ІНТЕРПАЙП
НІКО ТЬЮБ".

До того ж, при зверненні до суду ОСОБА_1
було порушено вимоги ч. 1 ст. 233 КЗпП
України, згідно якої працівник може
звернутися з заявою про вирішення
трудового спору безпосередньо до суду
у справах про звільнення - в місячний
строк з дня вручення копії наказу про
звільнення або з дня видачі трудової
книжки.

Як вбачається з особової картки № Ц-3
працівника ОСОБА_1 він отримав трудову
книжку 19 серпня 2013 року (а.с.59,60). У
судовому засіданні позивач цей факт
підтвердив. В той же час, в суд з позовом
про поновлення на роботі позивач
звернувся 19 листопада 2013 року, тобто
через три місяця з дня видачі трудової
книжки та з пропуском строку,
встановленого ч. 1 ст. 233 КЗпП України
щодо справах про звільнення з роботи.

Доводи ОСОБА_1 про те, що про порушення
його переважного права залишення на
роботі він дізнався лише 12 листопада 2013
року, не можуть бути взяти судом до
уваги, оскільки, відповідно до вимог ч. 1
ст. 233 КЗпП України, місячний строк
обчисляється з дня видачі працівнику
трудової книжки.

Крім того, факт хвороби позивача з 16
вересня 2013 року, також не доводить
поважність пропуску ним строку для
звернення до суду з даним позовом,
оскільки ОСОБА_1 знаходився на
амбулаторному лікуванні до 23 вересня
2013 року, періодично відвідував лікаря
(а.с.173-174) та мав можливість своєчасно
звернутися до суду з позовом про
поновлення на роботі.

З огляду на викладене, суд приходить
висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є
необґрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.10,11,57,60,209,212,214-215,217-218 ЦПК,
40,43,43-1,49-2,233,237-1 КЗпП України, суд

вирішив:

Відмовити ОСОБА_1 в позові до
Товариства з обмеженою
відповідальністю „ІНТЕРПАЙП НІКО
ТЬЮБ" про поновлення строку звернення
до суду з позовом, поновлення на
роботі, стягнення середнього заробітку
за час вимушеного прогулу та моральної
шкоди.

Рішення може бути оскаржене
до Апеляційного суду
Дніпропетровської області шляхом
подачі апеляційної скарги протягом 10
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом 10
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: З. С. Шестакова