Справа № 369/1835/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

29.05.2014 року Києво - Святошинський
районний суд Київської області в
складі:

Головуючої судді Дубас Т.В.,

при секретарі Дідур М.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
Білогородської сільської ради про
визнання права власності на спадкове
майно та за зустрічним позовом ОСОБА_2,
ОСОБА_3 до ОСОБА_1, Білгородської
сільської ради про визнання права
власності на спадкове майно , -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 в лютому 2014 року
звернулась до Києво-Святошинського
районного суду Київської області з
позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
Білогородської сільської ради про
визнання права власності на спадкове
майно.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовував тим, щоІНФОРМАЦІЯ_1 р.
померла його мати ОСОБА_4, яка до дня
смерті проживала та була зареєстрована
в АДРЕСА_1.

Після її смерті відкрилась спадщина на
належне їй спадкове майно, яка
складається в тому числі і з житлового
будинку з господарськими будівлями та
спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1,
який належав на паві власності матері
ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

ОСОБА_4, спадщину після смерті ОСОБА_5
прийняла в установлений законом строк ,
але не оформила своїх прав, що
підтверджується постановою нотаріуса.
А саме, ОСОБА_4 фактично вступила в
управління та володіння спадковим
житловим будинком, як було передбачено
ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 р.)Вона
постійно проживала до дня своєї смерті
в спадковому будинку, була в ньому
зареєстрована, користувалась та
володіла ним, проводила ремонти та
обслуговувала будинок, сплачувала
необхідні платежі.

Після смерті матері позивач прийняв
спадщину в установлений законом строк,
як передбачає ст. 1268 ЦК України. А саме,
позивач постійно проживав разом із
спадкодавицею на час відкриття
спадщини, що підтверджується постійною
реєстрацією в даному спадковому
житловому будинку. Цей факт
підтверджується будинковою книгою на
спадковий житловий будинок та довідкою
виконкому Білогородської сільської
ради Києво-Святошинського району
Київської області № 36 від 03.09.2010 р.

Даний житловий будинок не був
зареєстрований в установленому
законом порядку в КП «БТІ
Києво-Святошинської ради Київської
області», але він належав померлій
бабусі ОСОБА_5 на праві власності, а
після її смерті це право перейшло до
матері позивача ОСОБА_4, тому входить до
складу спадкового майна. Цей житловий
будинок був побудований іще в 1940 році
та згідно норм законодавства, яке діяло
на той час був зареєстрований по
господарській книзі сільської ради за
ОСОБА_5, що підтверджується довідкою,
виданою виконкомом Білогородської
сільської ради Києво-Святошинського
району Київської області № 49 від 24.02.2014
року. Спірний житловий будинок було
збудовано на земельній ділянці, яка
була відведена для цього будівництва
бабусі позивача, що підтверджується
довідкою виконкому Білогородської
сільської ради Києво-Святошинського
району Київської області № 100 від 04.02.2014
року. Із цієї довідки вбачається, що за
житловим будинком який належить ОСОБА_5
згідно даних земельно-шнурової книги,
закріплена земельна ділянка площею 0,20
га із 1972 р. Той факт, що дайни будинок
належав на праві власності померлій
ОСОБА_5 підтверджується також
наступними документами: будинковою
книгою, в якій зазначено, що головою
господарства є ОСОБА_5, витягом з
рішення засідання виконкому
Білогородської сільської ради
Києво-Святошинського району Київської
області № 95 від 11.09.1996 року. З даного
рішення вбачається, що за ОСОБА_5
визнано право власності на житловий
будинок по АДРЕСА_1 та доручено
Києво-Святошинському БТІ оформити
свідоцтво про право власності на її
ім'я на даний житловий будинок. Але, в
зв'язку з тим, що на час реєстрації
житлових будинків в БТІ, ОСОБА_5 вже не
було в живих, то на померлу неможливо
було отримати свідоцтво про право
власності. Але, згідно діючого
законодавства, на час смерті ОСОБА_5,
вона мала право власності на цей
житловий будинок, так як за нею був
зареєстрований цей будинок в по
господарських книгах сільської ради.
Після її смерті цей житловий будинок
входить до складу спадкового майна, яке
прийняла в установленому законом
порядку її дочка (його мати) ОСОБА_4, але
юридично не оформлена.

Позивач як спадкоємець першої черги за
законом після смерті ОСОБА_4, звернувся
до Першої Київської обласної державної
нотаріальної контори для оформлення
спадщини. Державний нотаріус,
розглянула його документи, відмовила
йому у видачі свідоцтва про право на
спадщину за законом на вищевказаний
житловий будинок, про що свідчить
відповідна постанова від 24 квітня 2012 р.
Свою відмову нотаріус мотивувала тим,
що на даний житловий будинок позивачем
не було надано правовстановлюючого
документа. Крім того, згідно будинкової
книги в цьому будинку зареєстровані
іще спадкоємці, відповідачки по справі,
думка яких стосовно спадкування
позивачу не відома.

Тому позивач просив визнати за ним
ОСОБА_1, права власності на житловий
будинок з господарськими будівлями та
спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1,
загальною площею приміщень 31,6 кв.м.: із
неї загальна - 22,0 житловою - 11,2 кв.м.,
допоміжною - 10,8 кв.м., а також площа
літніх приміщень 9,6 кв.м. в порядку
спадкування після смерті ОСОБА_4, яка
прийняла цю спадщину після смерті
ОСОБА_5.

Не погоджуючись з даним позовом ОСОБА_2
та ОСОБА_3 подали зустрічний позов
згідно якого, мотивували свої вимоги
тим що, позов ОСОБА_1 вони визнають
частково, а саме про визнання за ним
права власності на 1/3 частину
спадкового майна яке складається із
житлового будинку.

Так позивачі за зустрічним позовом
вказували на те, що вони після смерті
матері ОСОБА_4 прийняли спадщину в
установлений законом строк, як
передбачає т. 1268 ЦК України. А саме, вони
постійно проживали разом із
спадкодавицею на час відкриття
спадщини, що підтверджується їх
постійною реєстрацією (пропискою) в
даному спадковому житловому будинку.
Цей факт підтверджується будинковою
книгою на спадковий житловий будинок
та штампами в паспорті.

Тому позивачі за зустрічним позовом
просили визнати за ними ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 право власності по 1/3 частині за
кожною житлового будинку з
господарськими будівлями та спорудами,
о знаходиться в АДРЕСА_1, загальною
площею приміщень 31,6 кв.м.: із неї
загальна - 22,0 житловою - 11,2 кв.м.,
допоміжною - 10,8 кв.м., а також площа
літніх приміщень 9,6 кв.м. в порядку
спадкування після смерті ОСОБА_4, яка
прийняла цю спадщину після смерті
ОСОБА_5.

На іншу 1/3 частину цього ж житлового
будинку з господарськими будівлями та
спорудами визнати право власності за
ОСОБА_1.

Позивач за первісним позовом та
позивачі за зустрічним позовом в
судове засідання не з'явились,
направили до суду заяви в яких просили
розгляд справи проводити у їх
відсутності.

Білогородська сільська рада про день,
час та місце розгляду справи була
повідомлена належним чином.

Суд, перевіривши матеріали справи,
та зібранні в ній докази, суд знаходить,
що первісний позов підлягає
задоволенню частково, а зустрічний
позов підлягає задоволенню в повному
обсязі з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного
процесуального кодексу України (далі
-ЦПК України), суди розглядають у
порядку цивільного судочинства справи
щодо: захисту порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів,
що виникають із цивільних, житлових,
земельних, сімейних, трудових відносин;
інших правовідносин, крім випадків,
коли розгляд таких справ проводиться
за правилами іншого судочинства.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року
померла ОСОБА_5.

Згідно архівної довідки від 28.03.2014 р. №
01-17-872 Київського обласного державного
нотаріального архіву, після смерті гр.
ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 року,
спадкова справа не заводилась та не
видавалась з ІНФОРМАЦІЯ_3 року по 2000 рік
включно.

Після смерті ОСОБА_5, спадщину прийняла
її дочка ОСОБА_4 в установлений законом
строк, але не оформила своїх прав, що
підтверджується постановою нотаріуса.
А саме, ОСОБА_4 фактично вступила в
управління та володіння спадковим
житловим будинком, як було передбачено
ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 р.).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_4, до
майна якої в Першій Київській обласній
державній нотаріальній конторі була
заведена спадкова справа.

Спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняли
її діти ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 шляхом
постійно проживання разом із
спадкодавицею на час відкриття
спадщини, що підтверджується їх
постійною реєстрацією (пропискою) в
даному спадковому житловому будинку
згідно записів в будинковій книзі на
спадковий житловий будинок та штампами
в паспорті.

Згідно постанови державного нотаріуса
Першої Київської обласної державної
нотаріальної контори від 24 квітня 2012
року ОСОБА_1 було відмовлено у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
законом на житловий будинок, що
знаходиться в АДРЕСА_1, що належав
померлій ОСОБА_5, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_3 року, спадкоємицею якої
була її дочка ОСОБА_4, яка прийняла
спадщину, але не оформила своїх
спадкових прав.

Будинок за адресою АДРЕСА_1 був
зареєстрований по господарській книзі
сільської ради за ОСОБА_5, що
підтверджується довідкою, виданою
виконкомом Білогородської сільської
ради Києво-Святошинського району
Київської області № 49 від 24.02.2014 року.

Спірний житловий будинок було
збудовано на земельній ділянці, яка
була відведена для цього будівництва
ОСОБА_5, що підтверджується довідкою
виконкому Білогородської сільської
ради Києво-Святошинського району
Київської області № 100 від 04.02.2014 року.
Із цієї довідки вбачається, що за
житловим будинком який належить ОСОБА_5
згідно даних земельно-шнурової книги,
закріплена земельна ділянка площею 0,20
га із 1972 р. Той факт, що дайни будинок
належав на праві власності померлій
ОСОБА_5 підтверджується також
наступними документами: будинковою
книгою, в якій зазначено, що головою
господарства є ОСОБА_5, витягом з
рішення засідання виконкому
Білогородської сільської ради
Києво-Святошинського району Київської
області № 95 від 11.09.1996 року. З даного
рішення вбачається, що за ОСОБА_5
визнано право власності на житловий
будинок по АДРЕСА_1 та доручено
Києво-Святошинському БТІ оформити
свідоцтво про право власності на її
ім'я на даний житловий будинок.

За правилами ст. 1218 ЦК України до складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

У відповідності до ст. 1222 цього
Кодексу спадкоємцями за заповітом і
законом можуть бути фізичні особи, які
є живими на час відкриття спадщини, а
також особи, які були зачаті за життя
спадкодавця і народжені живими після
відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України
спадкоємці за законом одержують
право на спадкування почергово. Кожна
наступна черга спадкоємців за законом
одержує право на спадкування у разі
відсутності спадкоємців попередньої
черги, усунення їх від права на
спадкування, неприйняття ними
спадщини або відмови від її прийняття,
крім випадків, встановлених статтею 1259
цього Кодексу.

Згідно ст. 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року)
визнається, що спадкоємець прийняв
спадщину: якщо він фактично вступив в
управління або володіння спадковим
майном.

Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за
заповітом чи за законом має право
прийняти спадщину або не прийняти її.
Спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 та ст. 60 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненнями фізичних чи
юридичних осіб, поданих відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, розглянувши справу в межах
заявлених позовних вимог, дослідивши
всебічно, повно, безпосередньо та
об'єктивно наявні у справі докази,
оцінив їх належність, допустимість,
достовірність, достатність і взаємний
зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі
обставини справи, на які сторони
посилалися як на підставу своїх вимог і
заперечень, з урахуванням того, що
відповідно до ст.1 ЦПК України
завданням цивільного судочинства є
справедливий, неупереджений та
своєчасний розгляд і вирішення
цивільних справ з метою захисту
порушених або оспорюваних прав, свобод
чи інтересів фізичної особи, суд дійшов
висновку про необхідність задоволення
вимог первісного позову частково, а
вимоги зустрічного позову в повному
обсязі, оскільки ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3
прийняли спадщину після ОСОБА_4 у
відповідності до вимог ст. 1268 ЦК
України, а отже кожному із них належить
1/3 частини спірного спадкового будинку.

Зважаючи на вищевикладене,
відповідно до ст.ст. 1218, 1220, 1221, 1222, 1223, 1258,
1268 ЦК України, ст. 549 ЦК УРСР (в редакції
1963 року), Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 30 травня 2008 року № 7
«Про судову практику у справах про
спадкування», та керуючись ст.ст. 3, 4, 10,
11, 60, 61, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, Білогородської сільської ради
про визнання права власності на
спадкове майно - задовольнити частково,
зустрічний позов ОСОБА_2, ОСОБА_3 до
ОСОБА_1, Білгородської сільської ради
про визнання права власності на
спадкове майно - задовольнити в повному
обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3
частину житлового будинку з
господарськими будівлями та спорудами
що знаходиться за адресою АДРЕСА_1,
загальною площею приміщень 31,6 кв.м.: із
неї загальна площа - 22,0 житлова площа -
11,2 кв.м., допоміжна площа - 10,8 кв.м., а
також площа літніх приміщень 9,6 кв.м. в
порядку спадкування за законом після
смерті ОСОБА_4.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/3
частину житлового будинку з
господарськими будівлями та спорудами
що знаходиться за адресою АДРЕСА_1,
загальною площею приміщень 31,6 кв.м.: із
неї загальна площа - 22,0 житлова площа -
11,2 кв.м., допоміжна площа - 10,8 кв.м., а
також площа літніх приміщень 9,6 кв.м. в
порядку спадкування за законом після
смерті ОСОБА_4.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/3
частину житлового будинку з
господарськими будівлями та спорудами
що знаходиться за адресою АДРЕСА_1,
загальною площею приміщень 31,6 кв.м.: із
неї загальна площа - 22,0 житлова площа -
11,2 кв.м., допоміжна площа - 10,8 кв.м., а
також площа літніх приміщень 9,6 кв.м. в
порядку спадкування за законом після
смерті ОСОБА_4.

В решті позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
Білогородської сільської ради про
визнання права власності на спадкове
майно - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Київської області
протягом десяти днів з дня його
оголошення.

Суддя
Т.В.
Дубас