АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 536/2905/13-ц
Номер провадження 22-ц/786/832/14
Головуючий у 1-й інстанції Клименко С. М.
Доповідач Дорош А. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2014 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Полтавської області в складі:

Головуючого: Дорош А.І.

Суддів: Бондаревської С.М., Буленка
О.О.

при секретарі: Ачкасовій О.Н.

з участю

позивача ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві апеляційну
скаргу ОСОБА_1

на рішення Кременчуцького районного
суду Полтавської області від 20 січня 2014
року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про визнання договору позики
фіктивним, розписки безгрошовою,-

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2013 року ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2
про визнання договору поруки
фіктивним, розписки безгрошовою. Свої
вимоги мотивував тим, що 22.10.1988 р. він
написав розписку ОСОБА_2 про те, що
позичив у нього кошти в сумі 1175 руб., які
зобов'язувався повернути після продажу
будинку. Оскільки при написанні
зазначеної розписки передачі грошей не
було, вважає договір позики фіктивним,
вчиненим без наміру створення правових
наслідків, заздалегідь знаючи, що він
не буде виконий, а розписку
безгрошовою.

Рішенням Кременчуцького
районного суду Полтавської області від
20 січня 2014 року у задоволенні позову
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору
позики фіктивним, розписки безгрошовою
- відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач
ОСОБА_1 просить вищевказане рішення
місцевого суду скасувати та ухвалити
нове рішення про задоволення позову.
Свої доводи обгрунтовує тим, що судом
першої інстанції неповно з'ясовано
обставини, що мають істотне значення
для справи, та невірно застосовано
норми матеріального та процесуального
права.

Апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Згідно ч.1 п.1 ст. 307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

Згідно ч.1 ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи
та встановлено судом першої інстанції,
що 22.10. 1988 р.сторони уклали договір
позики грошових коштів, згідно умов
якого позивач передав відповідачу
кошти в сумі 1 175 руб. СРСР, а відповідач
їх отримав та зобов»язувався повернути
після продажу будинку, що
підтверджується розпискою (а.с.30).

Відмовляючи у задоволенні позову,
місцевий суд виходив з того, що позивач,
вимагаючи визнання правочину
фіктивним, не довів, що учасники
правочину не мали наміру створити
правові наслідки на момент вчинення,
виходячи із змісту ст. 376 ЦК України 1963
р., ст.203 ч.5 ЦК України 2004 р. .

Як встановила колегія суддів, висновок
місцевого суду є вірним, оскільки суд
дійшов його після повного, всебічного
та об'єктивного з'ясування фактичних
обставин справи, прав та обов'язків
сторін в даних правовідносинах, з
правильним застосуванням норм
матеріального права.

Доводи позивача про те, що боргова
розписка не відповідає вимогам,
встановленим для правочинів, які
укладаються в письмовій формі, а саме
договір позики (розписка) підписаний
лише ним і не підписаний позикодавцем
-відповідачем, не заслуговують на
увагу, оскільки, як правильно звернув
увагу місцевий суд, боргова розписка
вчинена у 1988 р., коли був чинним ЦК
України у ред. 1963 р. і за змістом ч. 1
ст.376 вказаного Кодексу позичальник
вправі заперечувати договір позики за
його безгрошовістю, доводячи, що гроші
або речі в дійсності зовсім не одержані
ним від позикодавцем або одержані у
меншій кількості, ніж зазначено в
договорі. Згідно ст. 375 цього ж Кодексу
договір позики на суму понад п»ятдесят
карбованців повинен бути укладенийу
писбмовій формі, що і було дотримано
сторонами договору. Поняття «правочин»
та вимоги до нього введені
законодавцем за нормами ЦК України у
ред. 2004 р., тобто після укладення
сторонами спірого договору.

Також не заслуговують на увагу доводи
позивача про те, що місцевим судом не
взяті до уваги показання свідків та
надані на підтвердження своїх доводів
розрахунки, оскільки згідно ч. 2 ст. 376 ЦК
України 1963 р. в тих випадках, коли
договір позики повинен бути укладений
у письмовій формі (стаття 375 цього
Кодексу), заперечення його за
безгрошовістю шляхом свідоцьких
показань не допускається, за винятком
випадків кримінально карних дій.
Надані позивачем розрахунки не є
належними та допустими доказами по
справі в межах виниклих правовідносин
сторін та предмету спору. Крім цього,
колегія суддів звертає увагу на те, що
предметом спору є визнання договору
позики від 22.10.1988 р. безгрошовим з
підстав не отримання коштів за ним,
тобто обставин, що виникли чи мали
місце безпосередньо на час укладення
договору, однак з даним позовом позивач
звернувся до суду через 15 років.
Вчиняючи боргову розписку, позивач
повинен був передбачати наслідки своїх
дій. Даних про його звернення до
правоохоронних органів з приводу
безгрошового договору позики та
вчинення відносно нього кримінально
карних дій матеріали справи не містять.

Крім цього, як встановила колегія
суддів, рішенням Кременчуцького
районного суду Полтавської області
від 28.08.2013 р., залишеним без змін ухвалою
колегії суддів Апеляційного суду
Полтавської області від 10.10.2013 р.,
стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
борг в сумі 11 113,57 грн., та судові витрати
в сумі 214 грн.

Як підтвердив позивач колегії суддів,
він виконав вищевказане рішення
місцевого суду у примусовому порядку
в рамках виконавчого провадження.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає що доводи апеляційної
скарги не спростовують висновків суду
першої інстанції, тому апеляційну
скаргу слід відхилити, а рішення суду -
залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308
ч.1, 313-315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Кременчуцького районного суду
Полтавської області від 20 січня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
протягом двадцяти днів з дня набрання
нею законної сили.

С У Д Д
І :