Справа № 182/338/14-ц
Провадження № 2/0182/1445/2014
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

04.03.2014 року
м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд
Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді
Кобеляцької-Шаховал І.О.

за участю
секретаря Скоробогатової А.О.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в
м.Нікополі цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права
власності в порядку спадкування за
заповітом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до
суду з позовною заявою до відповідача
про визнання за ним права власності в
порядку спадкування за заповітом.

В обгрунтування своїх
вимог позивач посилається на наступні
обставини.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його батько
ОСОБА_3, що до дня смерті проживав за
адресою: АДРЕСА_1. Після його смерті
відкрилася спадщина на житловий
будинок з надвірними будівлями по
АДРЕСА_1 що належав спадкодавцю на
підставі договору про право на
забудову від 25.04.1946 року. Відповідно до
ст.529 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), що
діяв на час відкриття спадщини,
спадкоємцями першої черги спадкування
після смерті батька була дружина
померлого та його мати ОСОБА_4 і його
діти - ОСОБА_1 та ОСОБА_2. Згідно ч.1 ст.549
ЦК УРСР визнається, що спадкоємець
прийняв спадщину, якщо він фактично
вступив в управління або володіння
спадковим майном. Вони з відповідачем
спадщину після смерті батька не
прийняли. Їх мати ОСОБА_4 спадщину
прийняла фактично, оскільки проживала
та була зареєстрована на час смерті
спадкодавця по АДРЕСА_1, але свідоцтво
про право на спадщину не оформила.
ІНФОРМАЦІЯ_3 їх мати ОСОБА_4 померла. На
випадок своєї смерті, скориставшись
правом, наданим ст.534 ЦК УРСР, що діяв на
час смерті спадкодавиці, мати залишила
заповіт від 26.02.1993 року, яким житловий
будинок по АДРЕСА_1 заповіла у такому
порядку:

- 2/3 частини будинку - ОСОБА_1;

- 1/3 частину - ОСОБА_2.

У заповіті їх з братом по-батькові
було вказане в російськомовному

варіанті. Хоча, згідно правил
української мови, ім'я ОСОБА_3 на
українську мову перекладається як
ОСОБА_3. Тому у брата, що є громадянином
України, у паспорті по-батькові вказане
ОСОБА_2. Для оформлення своїх спадкових
прав він звернувся до Першої
Нікопольської державної нотаріальної
контори з заявою про прийняття
спадщини, де була відкрита спадкова
справа. Його брат, відповідач по справі,
вирішив відмовитись від спадкування на
його користь, про що склав нотаріально
посвідчену заяву від 27.01.2004 року, але
вчинив це після сплину 6-ти місячного
строку, встановленого ст.553 ЦК УРСР для
відмови від прийняття спадщини. У
зв'язку з втратою правовстановлюючого
документу на спадкове майно він не має
змоги отримати свідоцтво про право на
спадщину у нотаріальній конторі, про що
його було повідомлено листом від 17.07.2009
року № 01-14/1543. Для підтвердження права
власності спадкодавця на спадкове
майно він звернувся до КП
„Нікопольське МБТІ", яке листом № 2405
від 08.06.2011 року повідомило, що право
власності на житловий будинок з
надвірними будівлями АДРЕСА_1
зареєстроване за ОСОБА_3 на підставі
договору про право на забудову від
25.04.1946 року, реєстровим № 2034. Крім того,
житловий будинок містить самочинно
збудовані надвірні будівлі: гараж „Е",
сарай „Д", підвал „В". Для визначення
технічного стану самочинно збудованих
будівель він звернувся до ПП „СМАК"
(ліцензія АВ № 555359), яке надало
технічний висновок про можливість
експлуатації гаражу „Е", сараю „Д",
підвалу „В". На підставі цього висновку
Управління містобудування та
архітектури Нікопольської міської
ради листом від 09.10.2012 року № 936/01-08
надав згоду на визнання права
власності у судовому порядку на
самовільно побудовані господарські
будівлі гараж „Е" розміром 3,95 х 5,74 м,
сарай „Д" розміром 5,25 х 4,68 м, підвал „В"
по АДРЕСА_1. Згідно Порядку прийняття в
експлуатацію індивідуальних (садибних)
житлових будинків, садових, дачних
будинків, господарських (присадибних)
будівель і споруд, прибудов до них,
громадських будинків та будівель і
споруд сільськогосподарського
призначення I та II категорій
складності, які збудовані без дозволу
на виконання будівельних робіт, і
проведення технічного обстеження їх
будівельних конструкцій та інженерних
мереж, затвердженого Наказом
Міністерства регіонального розвитку,
будівництва та житлово-комунального
господарства України 19.03.2013 № 95
документом, який засвідчує
відповідність закінчених будівництвом
до 05 серпня 1992 року індивідуальних
(садибних) житлових будинків, садових,
дачних будинків, господарських
(присадибних) будівель і споруд,
прибудов до них, які не підлягають
прийняттю в експлуатацію, вимогам
законодавства, будівельних норм,
державних стандартів і правил, зокрема
для потреб державної реєстрації прав
власності на нерухоме майно, є
технічний паспорт, складений за
результатами технічної
інвентаризації. Враховуючи те, що усі
самочинно збудовані будівлі були
збудовані ще за життя батька у 70-80-х
роках ХХ століття, що підтверджується
технічним паспортом будинку,
додаткових дій для введення їх у
експлуатацію не потребується. Через
вище вказане, для визнання права на
спадщину за заповітом після смерті
його батька ОСОБА_3 та матері ОСОБА_4 він
змушений звернутися до суду.

В судове засідання
представник позивача не прибув, про
день та час розгляду був повідомлений
належним чином, надав до суду заяву про
розгляд справ у його відсутність, на
задоволенні позовних вимог наполягав.

Відповідач в судове
засідання не прибув, надав заяву про
розгляд справи у його відсутність,
проти задоволення позову не
заперечував.

Вивчивши матеріали
справи, суд приходить до наступного.

Як встановлено в судовому
засіданні, ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько
сторін по справі ОСОБА_3 (а.с.6), що до дня
смерті проживав за адресою: АДРЕСА_1
(а.с.10,11). Після його смерті відкрилася
спадщина на житловий будинок з
надвірними будівлями по АДРЕСА_1 що
належав спадкодавцю на підставі
договору про право на забудову від
25.04.1946 року (а.с.13). Відповідно до ст.529 ЦК
УРСР (в редакції 1963 року), що діяв на час
відкриття спадщини, спадкоємцями
першої черги спадкування після смерті
батька була дружина померлого та мати
сторін ОСОБА_4 і його діти - сторони по
справі (а.с.7-8). Сторони по справі
спадщину після смерті батька ОСОБА_3 не
прийняли. ОСОБА_4 спадщину прийняла
фактично, оскільки проживала та була
зареєстрована на час смерті
спадкодавця по АДРЕСА_1, але свідоцтво
про право на спадщину не оформила.
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 померла (а.с.5). На
випадок своєї смерті мати сторін
залишила заповіт від 26.02.1993 року, яким
житловий будинок по АДРЕСА_1 заповіла у
такому порядку:

- 2/3 частини будинку - ОСОБА_1;

- 1/3 частину - ОСОБА_2.

У заповіті по-батькові сторін було
вказане в російськомовному варіанті

(а.с.9). У відповідача по-батькові
вказане „ОСОБА_2" (а.с.12). Для оформлення
своїх спадкових прав позивач звернувся
до Першої Нікопольської державної
нотаріальної контори з заявою про
прийняття спадщини, де була відкрита
спадкова справа. Відповідач по справі
відмовився від спадкування на користь
позивача, про що склав нотаріально
посвідчену заяву від 27.01.2004 року, але
вчинив це після сплину 6-ти місячного
строку (.с.12, 43), встановленого ст.553 ЦК
УРСР для відмови від прийняття
спадщини. У зв'язку з втратою
правовстановлюючого документу на
спадкове майно позивач не мав змоги
отримати свідоцтво про право на
спадщину у нотаріальній конторі, про що
його було повідомлено листом від 17.07.2009
року № 01-14/1543 (а.с.14). На підтвердження
права власності спадкодавця на
спадкове майно, КП „Нікопольське МБТІ"
листом № 2405 від 08.06.2011 року повідомило,
що право власності на житловий будинок
з надвірними будівлями АДРЕСА_1
зареєстроване за ОСОБА_3 на підставі
договору про право на забудову від
25.04.1946 року, реєстровим № 2034 (а.с.13). Крім
того, житловий будинок містить
самочинно збудовані надвірні будівлі:
гараж „Е", сарай „Д", підвал „В". Для
визначення технічного стану самочинно
збудованих будівель, ПП „СМАК" надало
технічний висновок про можливість
експлуатації гаражу „Е", сараю „Д",
підвалу „В" (а.с.20-37). На підставі цього
висновку Управління містобудування та
архітектури Нікопольської міської
ради листом від 09.10.2012 року № 936/01-08
надало згоду на визнання права
власності у судовому порядку на
самовільно побудовані господарські
будівлі гараж „Е" розміром 3,95 х 5,74 м,
сарай „Д" розміром 5,25 х 4,68 м, підвал „В"
по АДРЕСА_1 (а.с.15). За таких обставин суд
вважає, що позивач фактично прийняв
спадщину, тому позовні вимоги
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Враховуючи викладене та
керуючись ст.3-10, 30, 60, 256, 259 ЦПК, суд, -

В И Р І Ш И В:

Визнати за ОСОБА_1 право
власності на житловий будинок з
надвірними будівлями АДРЕСА_1, що
складається з житлового будинку „А-1",
загальною площею 60,0 кв.м.; сараю „Б",
підвалу „В", вбиральні „Г", сараю „Д",
гаражу „Е", споруджень № 1-4, ІІ, у
порядку спадкування за заповітом після
смерті батька ОСОБА_3, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_2, та матері ОСОБА_4, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_3.

.

На рішення суду першої
інстанції може бути подано апеляційну
скаргу протягом десяти днів з дня
проголошення рішення до Апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Нікопольський міськрайонний суд.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал