АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22ц/796/5181/2014
Головуючий у І інстанції - Пономаренко
Доповідач Рубан С.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2014 року Колегія суддів
судової палати з цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі
:

головуючого
судді Рубан С.М.

суддів
Желепа ОВ., Кабанченко О.А.

при секретарі
Мурга М.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на ухвалу
Шевченківського районного суду м.
Києва від 17 лютого 2014 року у справі за
заявою ОСОБА_1 про ухвалення
додаткового рішення у цивільній справі
за позовом ОСОБА_1 до Кредитної спілки
«Тринадцята зарплатня» про стягнення
суми боргу,-

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Шевченківського районного
суду м. Києва від 17 лютого 2014 року у
задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення
додаткового рішення у цивільній справі
за позовом ОСОБА_1 до Кредитної спілки
«Тринадцята зарплатня» про стягнення
суми боргу - відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1
подав апеляційну скаргу, в якій
просить ухвалу суду скасувати та
постановити нову ухвалу, якою стягнути
з КС «Тринадцята зарплатня» на користь
ОСОБА_1, витрати на юридичні послуги в
сумі 1200 гривень, посилаючись на
порушення судом норм процесуального
права.

Учасники процесу в судове засідання не
з'явились, про час і місце розгляду
справи повідомлені належно, тому в
порядку ч. 2 ст. 305 ЦПК України, їх неявка
не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, доводи апеляційної
скарги, перевіривши законність та
обґрунтованість ухвали суду та
матеріали справи в межах апеляційного
оскарження, дійшла наступного
висновку.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 03.06.2013 року було
частково задоволено позовні вимоги
ОСОБА_1 і стягнуто з відповідача КС
«Тринадцята зарплатня» на користь
ОСОБА_2 суму заборгованості по Договору
№111/02/09 від 04.02.2009 року в розмірі 7287,94
грн. В іншій частині позову відмовлено.
Також, стягнуто з відповідача на
користь держави 229,40 грн. судового
збору. (а.с.36-38).

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від
04.09.2013 року вищевказане рішення
залишено без змін (а.с.68-69).

Відмовляючи в задоволенні заяви, суд
першої інстанції вірно виходив з того,
що при розгляді справи в суді першої
інстанції ОСОБА_1 не надавались докази
понесення ним витрат на правову
допомогу (витрат на юридичні послуги),
зокрема: договору про надання
юридичних/правових послуг, акту
здачі-прийняття робіт, які надані
позивачем вже після розгляду справи в
апеляційній інстанції (а.с.85-91), та
будь-яких клопотань про витребування
таких документів із сторони позивача
не надходило і взагалі про понесення
ним витрат на правову допомогу при
розгляді справи не заявлялось.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 84 ЦПК України
витрати пов'язані з оплатою правової
допомоги адвоката або іншого фахівця в
галузі права, несуть сторони, крім
випадків надання безоплатної правової
допомоги. Граничний розмір компенсації
витрат на правову допомогу
встановлюється законом.

Відповідно до ч.1,2,3,4 ст.88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої
сторони понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, а відповідачеві -
пропорційно до тієї частини позовних
вимог, у задоволенні яких позивачеві
відмовлено. Якщо сторону, на користь
якої ухвалено рішення, звільнено від
оплати судових витрат, з другої
сторони стягуються судові витрати на
користь осіб, що їх понесли,
пропорційно до задоволеної чи
відхиленої частини вимог. Якщо обидві
сторони звільнені від

оплати судових витрат, вони
компенсуються за рахунок держави у

порядку, встановленому Кабінетом
Міністрів України.

Якщо позивача, на користь якого
ухвалено рішення, звільнено від
сплати судового збору, він стягується
з відповідача в дохід держави
пропорційно до задоволеної чи
відхиленої частини вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненнями фізичних та юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Як вбачається з матеріалів справи
вимог щодо стягнення з відповідача
витрат на правову допомогу позивач
суду не заявляв, та не надавав суду
жодних доказів понесених ним витрат на
правову допомогу, а відповідно до ч. 1
ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу.

Виходячи з приписів
вищезазначених норм закону правових
підстав для ухвалення додаткового
рішення про стягнення з КС
«Тринадцята зарплатня» на користь
ОСОБА_1, витрат понесених на правову
допомогу в сумі 1200 гривень - немає.

Оскільки ухвала суду постановлена з
дотриманням норм процесуального права,
колегія суддів не вбачає підстав для її
скасування.

Керуючись ст.ст.303,304,307,312,313-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Ухвалу Шевченківського районного
суду м. Києва від 17 лютого 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів.

Головуючий :

Судді: