Справа № 265/2042/13-ц
Провадження № 6/265/34/14
У Х В А Л А

11 лютого 2014 року
місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд
міста Маріуполя Донецької області у
складі:

головуючого судді Адамової Т.С.,

при секретарі Хайтуловій
Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду міста Маріуполя
Донецької області подання
Орджонікідзевського відділу державної
виконавчої служби Маріупольського
міського управління юстиції у
Донецькій області (далі по тексту
Орджонікідзевського ВДВС ММУЮ) про
тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у
праві виїзду за межі України до
виконання ним своїх зобов'язань, -

В С Т А Н О В И В :

Орджонікідзевський ВДВС ММУЮ
звернувся до суду з поданням про
тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у
праві виїзду за межі України до
виконання ним своїх зобов'язань,
посилаючись на те, що на виконанні в
Орджонікідзевському відділі державної
виконавчої служби Маріупольського
управління юстиції перебуває
виконавче провадження з примусового
виконання виконавчого листа № 2/265/1059
виданого 19.08.2013р. Орджонікідзевським
районним судом м.Маріуполя про
стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
аліментів до закінчення донькою
навчання: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1. в розмірі
400,00 грн., щомісяця, починаючи з 19.03.2013р. і
до закінчення донькою навчання, але не
більш, чим 23-х років. 22.08.2013р. у
відношенні боржника на підставі ст.25 ЗУ
«Про виконавче провадження» відкрито
виконавче провадження по примусовому
виконанню рішення суду. Згідно
інформації наданої ДПС України боржник
доходів не отримує, зареєстровані
відкриті рахунки в установах банку
відсутні. За боржником зареєстрований
автотранспортний засіб та нерухоме
майно на яке накладено арешт.
Заборгованість по аліментам станом на
30.01.2014р. складає 4 168,00 грн. Станом на
30.01.2014р. боржником не вчинено дій
направлених на виконання рішення суду,
що свідчить про умисне його
невиконання, тому Орджонікідзевський
ВДВС ММУЮ просить суд встановити
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України ОСОБА_1 до виконання ним
своїх зобов'язань.

Дослідивши надані матеріали, суд
вважає, що подання не підлягає
задоволенню за таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України
питання про тимчасове обмеження
боржника -фізичної особи або керівника
боржника -юридичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Згідно ст.6 Закону України «Про порядок
виїзду з України і в'їзду в Україну
громадян України» громадянинові
України може бути тимчасово відмовлено
у виїзді за кордон, у разі, якщо він
ухиляється від виконання зобов'язань,
покладених на нього судовим рішенням,
до виконання ним зобов'язань.

Згідно до п.18 ч.3 ст.11 Закону України
«Про виконавче провадження» у
випадках, коли особа ухиляється від
виконання зобов'язань, покладених на
неї судовим рішенням державний
виконавець має право у процесі
здійснення виконавчого провадження
звертатися до суду за встановленням
тимчасового обмеження у праві виїзду
боржника за межі України.

Крім того, право на свободу пересування
та право залишати будь-яку країну,
включаючи свою власну, визначається
Протоколом №4 до Конвенції про захист
прав та основних свобод людини від 04
листопада 1950 року (Конвенцію
ратифіковано Законом №475/97-ВР від 17
липня 1997 року), який гарантує деякі
права і свободи, що не включені до
Конвенції та першого Протоколу до неї
(відкритий для підписання 16 вересня 1963
року). Зокрема, стаття 33 Конституції
України від 28 червня 1996 року №254к/96-ВР
(зі змінами та доповненнями) без
суттєвих змін відтворює це конвенційне
положення.

Свобода пересування не є абсолютним
правом. Вона може бути правомірно
обмежена державою, але лише за певних
умов: такі обмеження мають бути
передбачені національним законом,
відповідати критерію «необхідності у
демократичному суспільстві» та
слугувати правомірній меті (інтереси
національної або громадської безпеки,
забезпечення громадського порядку,
запобігання злочинам, охорона здоров'я
або моралі, захист прав і свобод інших
осіб). Крім того, п.4 ст.2 Протоколу №4
встановлює, що право на свободу
пересування можуть у певних
місцевостях підлягати обмеженням, що
встановлені згідно із законом і
виправдовуються суспільними
інтересами.

Однак, державним виконавцем не надано
ніяких доказів на підтвердження того,
що боржник ОСОБА_1 дійсно ухиляється
від виконання зобов'язань, покладених
на нього судовим рішенням.

Враховуючи викладене, суд вважає, що в
задоволенні подання
Орджонікідзевського ВДВС
Маріупольського МУЮ про тимчасове
обмеження боржника ОСОБА_1 у праві
виїзду за межі України до виконання ним
своїх зобов'язань - слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 368, 377-1 ЦПК України,
Законом України «Про порядок виїзду з
України і в'їзду в Україну громадян
України», Законом України «Про
виконавче провадження», суд -

У Х В А Л И В:

В задоволенні подання
Орджонікідзевського відділу державної
виконавчої служби Маріупольського
міського управління юстиції у
Донецькій області (далі по тексту
Орджонікідзевського ВДВС ММУЮ) про
тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у
праві виїзду за межі України до
виконання ним своїх зобов'язань -
відмовити.

На ухвалу суду може бути подана
апеляційна скарга, що подається до
Апеляційного суду Донецької області
через Орджонікідзевський районний суд
міста Маріуполя Донецької області
протягом п'яти днів з дня проголошення
ухвали. У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання її
копії.

Суддя________________ Т.С.Адамова