Справа № 279/8134/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2014 року

Коростенський міськрайонний суд
Житомирської області в складі:

головуючого судді
Коваленко В.П.

при секретарі
Петрук О.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3
третя особа без самостійних вимог
Управління державної міграційної
служби України в Житомирській області,
про усунення перешкод в користуванні
жилим приміщенням шляхом зняття з
реєстраційного обліку та виселення , -

В С Т А Н О В И
В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до
суду із вказаним позовом до
відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_3, третя
особа - Управління державної
міграційної служби України в
Житомирській області, в якому просила
визнати відповідачів такими, що
втратили право користування квартирою
АДРЕСА_1. В процесі розгляду справи
позивачка уточнила свої вимоги,
звернулася з позовом до ОСОБА_2 та
ОСОБА_3, в якому просила визнати
відповідачів такими, що втратили право
користування вказаною квартирою,
усунути перешкоди в користуванні
житлом шляхом зняття з реєстраційного
обліку та виселення відповідачів. В
обґрунтування своїх вимог посилається
на те, що відповідно до свідоцтва від 24
жовтня 2013 року посвідченого приватним
нотаріусом Коростенського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 вона є
власником квартири АДРЕСА_1. Право
власності на вказане нерухоме майно
зареєстровано у визначеному законом
порядку. Проте, відповідачі
продовжують проживати у належній їй на
праві власності квартири, на
неодноразові письмові вимоги про
виселення не реагують, чим
перешкоджають їй у володінні,
користуванні та розпорядженні своїм
майном на власний розсуд.

В судовому засіданні
представник позивачки ОСОБА_6
підтримав позовні вимоги, просить їх
задовольнити, оскільки його довіритель
на аукціоні придбала спірну квартиру,
але користуватись своєю власністю
позбавлена можливості, оскільки там
проживають невідомі їй особи, про
виселення яких вона неодноразово
попереджала. Відповідачі ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 в засідання не з»явилися, про
день та час розгляду справи
повідомлені належним чином,про що
свідчать розписки про отримання
судових повісток (а.с.70), а також подані
ними письмові заяви. Отримувати судову
повістку ОСОБА_2 відмовилася, не
відкривши квартири судовому
розпоряднику. Представник третьої
особи Юхимчук О.М. в засідання не
з»явився , надіслав заяву про слухання
справи без його участі, про прийняте
рішення покладається на розсуд суду.
При таких обставинах суд вважає
можливим розглядати дану справу на
підставі наявних матеріалів, визнавши
причину неявки відповідачів
неповажною.

Вислухавши пояснення
представника позивача, перевіривши
матеріали справи, оцінивши всі докази
та обставини по справі, суд задовольняє
позовні вимоги частково, виходячи з
таких підстав.

Судом встановлено , що на підставі
акта про проведення аукціону 21 жовтня
2013 року ОСОБА_1 стала власником
квартири АДРЕСА_1. 24 жовтня 2013 року
приватним нотаріусом Коростенського
міського нотаріального округу ОСОБА_5
було посвідчено право позивачки ОСОБА_1
на зазначену квартиру.

Статтею 41 Конституції України та
ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод закріплено принцип
непорушності права приватної
власності, який означає право особи на
безперешкодне користування своїм
майном та закріплює право власника
володіти, користуватися і
розпоряджатися належним йому майном.
Права власника житлового будинку чи
квартири визначені ст. 383 ЦК України та
ст. 150 ЖК України, які передбачають
право власника використовувати житло
для власного проживання, членів сім»ї,
інших осіб і розпорядження своїм
житлом на власний розсуд. Способи
захисту права власності передбачені
ст.ст. 386, 391 ЦК України.

Попереднім власником спірної
квартири була ОСОБА_8 , вона ж уклала
договір іпотеки з банком, спірна
квартира була предметом договору.
Рішенням суду задоволено вимоги про
стягнення на предмет іпотеки і рішення
виконано шляхом продажу квартири на
аукціоні.

Однак, у спірній квартирі
залишились проживати відповідачі
ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Відповідно до ч.4 ст.9 ЖК України
ніхто не може бути виселений із
займаного приміщення або обмежений у
праві користування жилим приміщенням
інакше як з підстав і порядку,
передбачених законом. У відповідності
до вимог ч.1ст.40 Закону України «Про
іпотеку» звернення стягнення на
передані в іпотеку житловий будинок чи
житлове приміщення всі мешканці
зобов'язані на письмову вимогу іпотеко
держателя або нового власника
добровільно звільнити житловий
будинок чи житлове приміщення протягом
одного місяця з дня отримання цієї
вимоги. Якщо мешканці не звільняють
житловий будинок або житлове
приміщення у встановлений або інший
погоджений строк добровільно, їх
примусове виселення здійснюється на
підставі рішення суду. Аналогічний
порядок щодо виселення всіх громадян,
що мешкають у житловому будинку або
житловому приміщенні, на які звернуто
стягнення як на предмет іпотеки,
передбачено ч.3 ст.109 ЖК України. За
правилами цієї статті Житлового
Кодексу після прийняття кредитором
рішення про звернення стягнення на
передані в іпотеку житловий будинок чи
житлове приміщення шляхом
позасудового врегулювання на підставі
договору всі мешканці зобов'язані на
письмову вимогу іпотекодержателя або
нового власника добровільно звільнити
житловий будинок чи житлове приміщення
протягом одного місяця з дня отримання
цієї вимоги, якщо сторонами не
погоджено більший строк. Якщо
громадяни не звільняють жиле
приміщення у встановлений або інший
погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.

Враховуючи, що предмет іпотеки
реалізовано в судовому порядку,
відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в
добровільному порядку на неодноразові
письмові вимоги нового власника по
даний час з квартири не виселились,
двері квартири не відкривають,
унеможливлюють користуватися
власницею своїм житлом, суд вважає, що
її вимоги в частині виселення
підлягають до задоволення.

Разом з тим, суд відмовляє
позивачці в задоволенні її вимог про
визнання відповідачів такими, що
втратили право користування
квартирою, оскільки дані
правовідносини регулюються ст.ст. 71, 107
ЖК України у випадку відсутності
мешканців у спірній квартирі без
поважних причин або переїзду в іншу
місцевість.

Суд вважає безпідставними також
вимоги позивачки щодо зняття
відповідачів з реєстраційного обліку.
Відповідно до ст. 7 Закону України « Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні» зняття з
реєстрації місця проживання може бути
здійснено на підставі рішення суду
виключно про:

1) позбавлення права власності на
житлове приміщення;

2) позбавлення права користування
житловим приміщенням;

3) про виселення;

4) про визнання особи безвісно
відсутньою;

5) оголошення особи померлою.

Системний аналіз вказаної статті дає
підстави для висновку про те, що зняття
з реєстрації можливе при винесенні
судом рішення про виселення особи з
приміщення.

Відповідно, на підставі рішення про
виселення відповідачі мають бути зняті
з реєстраційного обліку.

У відповідності до вимог ст.88
ЦПК України стороні, на користь якої
ухвалено рішення суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати. А тому суд стягує з
відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на
користь позивачки ОСОБА_1 судові
витрати по 114 гривень 70 копійок з
кожного.

На підставі викладеного та
керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 213-215 ЦПК України
, ст. 109 ЖК України , суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1
задовольнити частково.

Усунути перешкоди в користуванні
житловим приміщенням квартирою
АДРЕСА_1

Виселити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2 із квартири АДРЕСА_1

В задоволенні інших позовних
вимог відмовити за безпідставністю .

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_1 по 114 гривень 70 копійок з
кожного.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Житомирської
області через Коростенський
міськрайонний суд шляхом подачі в
10-денний строк після його проголошення
апеляційної скарги .

Особи, які приймали участь у
справі, але не були присутні в судовому
засіданні під час проголошення рішення
суду, можуть подати апеляційну скаргу
протягом 10 днів з дня отримання копії
цього рішення.

Суддя
Коваленко В. П.