Машівський районний суд Полтавської
Справа № 540/1631/13-ц
Номер провадження 2/540/29/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.02.2014 року. Машівський районний
суд Полтавської області у складі:

головуючого судді
Косик С.М.,

за участю секретаря
Ткач Н.М.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в смт. Машівка
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Агрофірма
«Покровська», третя особа на стороні
відповідача, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору
Відділ Держземагенства в Машівському
районі Полтавської області про
визнання договору оренди землі
недійсним та скасування державної
реєстрації,

відповідно до ч.3 ст.209 ЦПК України
в судовому засіданні 17 лютого 2014 року
проголошено вступну та резолютивну
частину рішення,

в с т а н о в и в:

в березні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з зазначеним позовом, мотивуючи
свої вимоги тим, що він є власником
земельної ділянки для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва площею 5,22 га, яка
розташована на території Селещинської
сільської ради Машівського району. В 2011
році ним був отриманий від ТОВ
«Агрофірма «Покровська» договір
оренди землі зазначеної земельної
ділянки від 07.09.2010 року, зареєстрований
в Машівському РВ ПРФ ДП «Центр ДЗК».
Оскільки договір оренди не відповідає
вимогам ст. 15 Закону України «Про
оренду землі», зокрема не містить
способи внесення орендної плати в
натуральній формі - відсутній перелік,
кількість або частка продукції,
одержуваної земельної ділянки, якісні
показники продукції, місце, умови,
порядок і строки поставки, а також
місце виконання робіт, не визначені
умови передачі у заставу та внесення до
статутного фонду права оренди
земельної ділянки, існуючі обтяження, а
тому в 2011, 2012 роках він усно звертався
до відповідача з повідомленням про
небажання продовжувати договірні
зобов'язання та з пропозицією
повернути йому земельну ділянку, але
отримував відмову.

В зв'язку з наведеним просить визнати
договір оренди землі недійсним,
скасувати державну реєстрацію та
стягнути з відповідача судові витрати.

Рішенням Машівського районного суду
від 15.05.2013 року, залишеним без змін
ухвалою Апеляційного суду Полтавської
області від 19.06.2013 року, позов
задоволено. Визнано недійсним договір
оренди землі від 07.09.2010 року, укладений
між ОСОБА_1 та ТОВ «Агрофірма
«Покровська» та скасовано його
державну реєстрацію, вирішено питання
про судові витрати. Ухвалою Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних від
27.11.2013 року рішення Машівського
районного суду від 15.05.2013 року та ухвалу
апеляційного суду Полтавської області
від 19.06.2013 року скасовано, справу
направлено на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Частиною 4 статті 338 ЦПК України
передбачено обов'язковість висновків і
мотивів, з яких судом касаційної
інстанції скасовані рішення, для суду
першої чи апеляційної інстанції при
новому розгляді справи.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_2 підтримав позовні
вимоги з підстав, викладених в позовній
заяві та просив їх задовольнити,
пояснивши, що в спірному

договорі оренди відсутні обов'язкові
умови, передбачені Законом України
«Про оренду землі». Вважає що підлягає
захисту порушене та невизнане право
його довірителя ОСОБА_1 щодо передачі
земельної ділянки у заставу чи
внесення до статутного фонду права
оренди земельної ділянки. Дане право
передбачено ч.5 ст.93, ст.133 Земельного
кодексу України.

Представник відповідача Німак Є.Ю.
проти задоволення позову заперечував
та пояснив, що сторонами оскаржуваних
договорів досягнута домовленість щодо
усіх істотних вимог, встановлених
чинним законодавством України, зокрема
відповідно до п.19 договорів сторони
визначили що «інших умов передачі
земельної ділянки в оренду немає».
Вважає що права позивача не могли бути
порушені і не порушені на даний час,
оскільки Перехідними положеннями до
Земельного кодексу України до 2016 року
введено мораторій на передачу права
оренди земельної ділянки до статутного
капіталу господарського товариства та
передачу у заставу, а тому у спірному
договорі вказані умови і не могли бути
зазначені. Договір оренди земельної
ділянки пройшов державну реєстрацію,
чим стверджується його відповідність
закону.

Представник третьої особи в судове
засідання не з'явився, надав заяву з
проханням розглянути справу без його
участі (а.с.135).

Заслухавши представників сторін,
вивчивши матеріали справи та надані
сторонами докази, суд приходить до
наступного.

Установлено, що ОСОБА_1 є власником
земельної ділянки
сільськогосподарського призначення,
що розташована на території
Селещинської сільської ради
Машівського району площею 5,22 га., що
стверджується копіями державного акту
серії ІІ-ПЛ №043114 та свідоцтва про право
на спадщину за заповітом від 07.08.2010 року
на земельну ділянку після померлої
ОСОБА_4 (а.с.4,5).

07.09.2010р. між ОСОБА_1 та ТОВ «А/ф
«Покровська» укладено договір оренди
вказаної земельної ділянки, який
зареєстрований в Машівському РВ ПРФ ДП
«Центр ДЗК 08.11.2010 року за № 40 ( а.с.
6,7).

За змістом ст.203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам. Особа, яка вчиняє правочин,
повинна мати необхідний обсяг
цивільної дієздатності. Волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.
Правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом та бути
спрямованим на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно ч.1 ст. 638 ЦК України договір є
укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору. Істотними умовами
договору є умови про предмет договору,
умови, що визначені законом як істотні
або є необхідними для договорів даного
виду, а також усі ті умови, щодо яких за
заявою хоча б однієї із сторін має бути
досягнуто згоди.

Відповідно ч.2 ст.792 ЦК України
відносини щодо найму (оренди) земельної
ділянки регулюються законом.

Істотні умови договору оренди землі
встановлені статтею 15 Закону України
"Про оренду землі".

Згідно з ч. 1 ст. 15 Закону України „Про
оренду землі" в редакції, що діяла на
час визнання цього договору укладеним (
Закон України від 16 вересня 2008 року №
509-У1 про внесення змін набрав чинності
14 жовтня 2008 року), істотними умовами
договору оренди землі є: об'єкт оренди
(місце розташування та розмір
земельної ділянки); строк дії договору
оренди; орендна плата із зазначенням її
розміру, індексації, форм платежу,
строків, порядку її внесення і
перегляду та відповідальності за її
несплату; умови використання та
цільове призначення земельної ділянки,
яка передається в оренду; умови
збереження стану об'єкта оренди; умови
і строки передачі земельної ділянки
орендарю; умови повернення земельної
ділянки орендодавцеві; існуючі
обмеження (обтяження) щодо
використання земельної ділянки;
визначення сторони, яка несе ризик
випадкового пошкодження або знищення
об'єкта оренди чи його частини;
відповідальність сторін; умови
передачі у заставу та внесення до
статутного фонду права оренди
земельної ділянки.

Стаття 215 ЦК України встановлює, що
правочин є недійсним у зв'язку з
недодержанням в момент його вчинення
стороною (сторонами) загальних вимог,
які необхідні для чинності правочину,
передбачених статтею 203 ЦК.

Статтею 203 ЦК України передбачені
загальні вимоги, додержання яких є
необхідним для чинності правочину,
зокрема зміст правочину не може
суперечити цьому Кодексу, іншим актам

цивільного законодавства, а також
інтересам держави і суспільства, його
моральним засадам.

Тобто у разі відсутності в договорі
оренди землі хоча б однієї з істотних
його умов, такий договір підлягає
визнанню недійсним за правилами
частини другої статті 15 Закону
України "Про оренду землі", яка вказує,
що відсутність у договорі оренди землі
однієї з істотних умов, передбачених
цією статтею, а також порушення вимог
статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є
підставою для відмови в державній
реєстрації договору оренди, а також для
визнання договору недійсним
відповідно до закону.

Разом з тим, в п.19 спірного договору
зазначено, що інших умов передачі
земельної ділянки в оренду не має,
пунктом 31 договору передбачено
обов'язок орендаря виконувати
встановлені щодо об'єкта оренди
обмеження (обтяження) в обсязі,
передбаченому законом або договором
оренди землі.

Відповідно до п.14 Перехідних положень
ЗК України (чинного на час укладення
Договору) до набрання чинності законом
про обіг земель
сільськогосподарського призначення,
але не раніше 1 січня 2012 року,
забороняється внесення права на
земельну частку (пай) до статутних
капіталів господарських товариств.
Наступними змінами до Земельного
кодексу України зазначений мораторій
продовжено до 1 січня 2016 року.

Пунктом 15 Перехідних положень ЗК
України встановлено заборону до 16
січня 2016 року на укладення угод щодо
земельних ділянок
сільськогосподарського призначення та
передбачено, що угоди (у тому числі
довіреності), укладені під час дії
заборони на купівлю-продаж або іншим
способом відчуження земельних ділянок
та земельних часток (паїв), визначених
підпунктами «а» та «б» цього пункту в
частині їх купівлі-продажу та іншим
способом відчуження, а так само в
частині передачі прав на відчуження
цих земельних ділянок та земельних
часток (паїв) на майбутнє є недійсним з
моменту їх укладення (посвідчення).

Враховуючи вищенаведене, оскільки
передача права оренди земельної
ділянки до статутного капіталу
господарського товариства та передача
у заставу були прямо заборонені
законом як на момент укладення
договору оренди земельної ділянки так
і на весь строк його дії, сторони в
договорі домовилися виконувати
встановлені законом обмеження, не
можна вважати, що в спірному договорі
оренди землі відсутні умови щодо
передачі права оренди земельної
ділянки до статутного капіталу
господарського товариства та права
передачі у заставу, а тому позов
задоволенню не підлягає.

Доводи позивача та представника про
відсутність в спірному договорі інших
істотних умов: способів внесення
орендної плати в натуральній формі,
якісних показників продукції, тощо,
також не знайшли підтвердження в
судовому засіданні.

Судові витрати у відповідності зі ст.88
ЦПК України відшкодуванню не
підлягають.

Керуючись ст.ст.10,60,88, 209, 212-215,218 ЦПК
України, суд,

в и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Агрофірма
«Покровська», третя особа на стороні
відповідача, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору
Відділ Держземагенства в Машівському
районі Полтавської області про
визнання договору оренди землі
недійсним та скасування державної
реєстрації- відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Полтавської області через
Машівський районний суд Полтавської
області шляхом подачі в 10-денний строк
з дня його проголошення апеляційної
скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя
С.М.
Косик

Повний текст рішення виготовлено 18.02.2014
року.