17.02.2014 Справа № 756/5732/13-ц
Справа №
РІШЕННЯ

Іменем
України

10 лютого 2014 року Оболонський районний
суд м. Києва в складі

головуючого судді
Богдан О.О.

при секретарі
Пождемі В.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

у квітні 2013 року позивачка звернулась
до суду з даним позовом. В
обгрунтування позовних вимог
зазначила, що відповідно до умов
договору позики, укладеного між нею та
ОСОБА_2 у формі розписки, остання
отримала в якості позики грошові кошти
в сумі 3000 доларів США, що станом на
12.04.2013 року відповідно до офіційного
курсу НБУ із розрахунку 100 доларів США =
799,3 грн., становить 23979,00 грн.

Відповідно до вищезазначеної розписки,
ОСОБА_2 зобов»язується щомісячно
сплачувати позивачці без урахування
основної суми боргу, що складає 3000
долів США, грошові кошти в сумі 270
доларів США щомісячно на термін дії
розписки.

07.07.2011 року був укладений договір
поруки між позивачкою та ОСОБА_3,
відповіднодо якого поручитель
зобов»язаний солідарно відповідати
перед кредитором за виконання
боржником своїх обов»язків, взятих на
себе відповідно до розписки від 09.08.2011
року.

Зазначену вище суму ОСОБА_2 зобов»язана
була повернути мені в повному обсязі до
09.08.2012 року. Проте до теперішнього часу
відповідачка борг не повернула та
взяті на себе зобов»язання не виконала.

Станом на 12.04.2013 року борг ОСОБА_2
становить:

- 3000 доларів США, що станом на 12.04.2013
року відповідно до офіційного курсу
НБУ із розрахунку 100 доларів США= 799,3
грн. становить 23979,00 грн.,

- 270 доларів США х 20 місяців =
5400 доларів США, що становить
34162,20 грн.

Разом борг відповідачки становить 8400
доларів США.

Оскільки ОСОБА_2відмовляється
добровільно повернути позивачці
позичені кошти,

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом і
просить стягнути солідарно зі ОСОБА_2
та поручителя ОСОБА_3 на її користь
грошові кошти в розмірі 67141,20 грн., що
станом на 12.04.2013 року становить 8400
доларів США, стягнути солідарно
витрати на правову допомогу в розмірі
1500 грн. та судові витрати.

Позивачка в судове засідання не
з»явилась, про день, час та місце
розгляду справи повідомлена належним
чином. Суд вважає можливим розглянути
справу у відсутності позивачки.

Представник позивачки в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав та
просив задовольнити. Підтвердив
викладені обставини укладення
розписки про отримання у борг ОСОБА_2 у
ОСОБА_1 3000 доларів США з зобов»язанням
повернути борг та кожного місяця 270
доларів США на термін дії розписки.
Пояснив, що позивачкою не надсилалось
повідомлення поручителю ОСОБА_3 про
невиконання обов»язків ОСОБА_2за
основним боргом.

Представник відповідачки ОСОБА_2
в судовому засіданні позовні вимоги
визнав частково - в частині повернення
отриманих у борг 3000 доларів США. Вважає
стягнення 270 доларів США з
відповідачки за кожний місяць
користування позикою безпідставні і
таку вимогу незаконною, оскільки
позивач не є фінансовою установою або
підприємцем, що надає відповідні
оплатні послуги. Підтвердив, що ОСОБА_2
отримала у ОСОБА_1 позику в розмірі 3000
доларів США 09.08.2011 року, про що сторони
склали розписку, та зазначили про
зобов»язання сплатити ОСОБА_1 без
врахування основної суми 270 доларів США
- грошову винагороду щомісячно на
термін дії розписки, тобто до 09.08.2012
року. З такими умовами відповідачка
погоджувалась добровільно. Проте на
даний час вона вважає вимоги про
щомісячну оплату безпідставними, а
тому проти стягнення 3000 доларів США не
заперечував, в реші позовних вимог
просив відмовити.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому
засіданні проти позову заперечував.
Зазначив, що на час складання розписки
та отримання в борг ОСОБА_2 коштів від
ОСОБА_1, він перебував з ОСОБА_2 у
трудових відносинах, працюючи на
посаді водія. Пояснив, що ОСОБА_2
попросила його підписати договір
поруки, сказавши, що за місяць все
поверне. Разом з тим, йому як поручителю
не приходило повідомлення від
кредитора про невиконання боржником
своїх зобов»язань за основним
договором. Також пояснив, що він сам
наразі виплачує кредити за
відповідними договорами і не мав
наміру виплачувати борг ОСОБА_2
Посилаючись на формальність договору
поруки, відповідач просив в
задоволенні позову відмовити.

Суд, вислухавши сторони,
дослідивши письмові докази у справі,
встановив наступне.

09.08.2011 року була складена
розписка (а.с.6), відповідно до якої
ОСОБА_2, як боржник, за згодою ОСОБА_3 -
поручителя, отримала в якості позики
від ОСОБА_1 - кредитора, грошові кошти в
розмірі 3000 доларів США, які
зобов»язалась повернути в повному
обсязі до 09.08.2012 року.

Крім того, відповідно до абзацу 2
розписки, боржник за згодою поручителя
зобов»язується сплатити кредитору без
врахування основної суми боргу, що
складає 3000 доларів США, грошову
винагороду в розмірі 270 доларів США
щомісячно на термін дії розписки, тобто
до 09.08.2012 року.

З правами за зобов»язаннями
взятими на себе відповідно до даної
розписки всі учасники згодні і дійшли
згоди з усіх умов договору, таким чином
договір є обов»язковим для виконання.

Відповідно до договору поруки від
09.08.2011 року укладеного між поручителем
ОСОБА_3, боржником ОСОБА_2 та кредитором
ОСОБА_1, поручитель зобов»язався
солідарно відповідати за виконання
боржником зобов»язань, взятих на себе
відповідно до розписки від 09.08.2011 року.

За п.1.2 договору підставою для
виникнення відповідальності
поручителя перед кредитором є
невиконання або несвоєчасне виконання
боржником зобов»язань, що передбачені
розпискою.

Встановлено, що ОСОБА_2 отримала
від ОСОБА_1 кошти в розмірі 3000 доларів
США, що підтвердили сторони. ОСОБА_2
взятих на себе зобов»язань по
поверненню 3000 доларів США та сплаті
щомісяця 270 доларів США не виконала, що
також підтвердили сторони.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

За вимогами ст. 525 ЦК України
одностороння відмова від зобов»язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України
строком договору є час, протягом якого
сторони можуть здійснити свої права і
виконати свої обов'язки відповідно до
договору.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов»язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Таким чином, судом встановлено, що
сторонами укладений у письмовій формі
договір позики, на підтвердження якого
відповідно до вимог ст. 1047 ЦК України
представлена розписка позичальника.

Суд не вважає обгрунтованими посилання
представника відповідача на
незаконність умов даного договору
позики про сплату щомісяця 270 доларів
США на час дії договору на тій підставі,
що позивачка не зареєстрована
підприємцем і не має права брати
винагороду та надавати оплатні
фінансові послуги. Суд вважає, що
сторони досягли згоди за всіма умовами
договору, про що свідчать їх підписи, і
дані умови договору підлягають
виконанню всіма сторонами. Позивачка
не відноситься до юридичних осіб, що
надають фінансові послуги, даний
договір укладений між фізичними
особами на певних умовах, на які всі
дали згоду.

Разом з тим за вимогами ст. 1048 ЦК
України позикодавець має право на
одержання від позичальника процентів
від суми позики, якщо інше не
встановлено договором або законом. В
даному випадку інше встановлено
договором позики - винагорода у розмірі
270 доларів США.

Крім того, отримавши у позику 3000
доларів США та відмовляючись сплатити
її та встановлену договором суму за
користування позикою, суд вважає, що
відповідачка, відмовляючись
виконувати умови договору, вдається до
нечесної підприємницької діяльності,
оскільки умови договору добровільні і
зрозумілі, про що свідчить підпис
сторін і відповідачка не була
зобов»язана погоджуватись на такі
умови, взявши грошову суму у власність,
якщо вважала їх неприйнятними.

Відповідно до ст.1049 ЦК України
позичальник зобов»язаний повернути
позикордавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі) у строк та такої самої
якості , що були передані йому
позикодавцем у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Згідно умов договору поруки від 09.08.2011
року відповідач ОСОБА_3, який є
поручителем, несе солідарну
відповідальність у разі невиконання
умов основного договору ОСОБА_2

ОСОБА_2 умови договору позики не
виконала.

Відповіднодо вимог ст. 553 ЦК України за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов»язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов»язання
боржником.

Солідарна відповідальність
відповідачів встановлена ст. 554 ЦК
України.

Відповідно до ч.4 ст. 559 ЦК України
порука припиняється після закінчення
строку, встановленого в договорі
поруки. У разі, якщо такий строк не
встановлено, порука припиняється, якщо
кредитор протягом шести місяців від
дня настання строку виконання
основного зобов»язання не пред»явить
вимоги до поручителя. Якщо строк
основного зобов»язання не
встановлений або встановлений
моментом пред»явлення вимоги, порука
припиняється, якщо кредитор не
пред»явить позову до поручителя
протягом одного року від дня укладення
договору поруки.

На підставі викладених вище вимог
закону та п. 8.1 договору поруки від
09.08.2011 року, суд вважає поруку
припиненою. Так, відповідно до п.8.1.
договору поруки цей договір набирає
сили з моменту його підписання і діє до
09.08.2012 року, але в будь-якому випадку до
повного виконання взаєморозрахунків
між сторонами.

Якщо вважати, що строк виконання
договору встановлено 09.08.2012 року , то
порука припиняється після закінчення
строку, встановленого в договорі, отже
на час звернення до суду вона є
припиненою.

Враховуючи, що в цьому ж пункті
зазначено, що договір поруки діє в
будь-якому разі до повного виконання
взаєморозрахунків сторонами, то строк
не встановлено. В такому випадку порука
є припиненою, оскільки кредитор
протягом шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов»язання не пред»явив вимогу до
поручителя. День настання строку
виконання основного зобов»язання
09.08.2012 року, а вимога пред»явлена не
була, що підтвердили сторони в судовому
засіданні. Також пройшов один рік для
подання позову від дня укладення
договору 09.08.2011 року, протягом якого
можливо було пред»явити позов до
поручителя. Позов пред»явлено 17.04.2013
року.

З врахуванням викладеного суд вважає
вимогу позивачки про солідарне
стягнення суми боргу з боржника і
поручителя безпідстаною.

Суд вважає вимоги про стягнення з
ОСОБА_2 на користь позивачки суми боргу
за договором позики в розмірі 3000
доларів США, що станом на 12.04.2013 року
складає 23979,00 грн.в розрахунку 100
доларів США = 799,3 за офіційним курсом
НБУ обгрунтованими і такими, що
підлягають задоволенню. Також суд
вважає, підлягає частковому
задоволенню як законна та обгрунтована
вимога про стягнення зі ОСОБА_2 на
користь позивачки встановлена
розпискою умова сплати за користування
позикою 270 доларів США за 12 місяців,
тобто на термін дії розписки з 09.08.2011
року до 09.08.2012 року, що складає 3240
доларів СШАі становить за офіційним
курсом НБУ 25897,32 грн. Вимога про
стягнення зазначеної суми за 8 місяців
після закінчення дії договору є
безпідставною.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_2
на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню
судові витрати пропорційно
задоволенним вимогам в розмірі 498 грн.
та витрати у зв»язку з наданням
оглошення у засобах масової
інформаціїв розмірі.

Суд не вважає можливим задовольнити
вимоги позивача про стягнення витрат
на надання правової допомоги, оскільки
посилаючись на укладений договір про
надання юридичних послуг з ТОВ «САВОР»
позивачка не надала його суду на
підтвердження своїх вимог.

Враховуючи викладене, оцінюючи у
сукупності зібрані у справі докази на
засадах законності, рівності перед
судом та справедливості, керуючись
ст.ст. 553,554, 509, 1046, 1047, 1048, 1049,525, 625, 559, 553 ЦК
України, ст.ст. 4, 10, 11, 60, 79, 88, 209, 212-215 ЦПК
України, суд,

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
стягнення боргу за договором позики
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
основний борг в розмірі 23979 (двадцять
три тисячі дев»ятсот сімдесят дев»ять)
гривень, що станом на 12.04.2013 року
становить 3000 доларів США, та суму боргу
в розмірі 25897 (двадцять п»ять тисяч
вісімсот дев»яносто сім) гривень 32
копійки, що станом на 12.04.2013 року за
офіційним курсом НБУ становить 3240
доларів США.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судові витрати в розмірі 498 (чотириста
дев»яносто вісім) гривень 76 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Апеляційну скаргу може бути
подано до Апеляційного суду м. Києва
через Оболонський районний суд м. Києва
протягом 10 днів з дня його
проголошення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи Апеляційним
судом м. Києва.

Суддя:
Богдан О.О.