АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22ц/796/1180/2014
Головуючий у І інстанції - Малинников
Доповідач Рубан С.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2014 року Колегія суддів
судової палати з цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі
:

головуючого
судді Рубан С.М.

суддів
Желепа О.В., Іванченко М.М.

при секретарі
Онищенко О.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну
скаргу представника ОСОБА_1, яка діє в
інтересах недієздатної ОСОБА_2 -
ОСОБА_3, до якої приєдналась
Шевченківська районна у м. Києві
державна адміністрація, та апеляційну
скаргу ОСОБА_4 на рішення
Шевченківського районного суду м.
Києва від 28 жовтня 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_1 в інтересах
недієздатної ОСОБА_2 до ОСОБА_4, треті
особи: Шевченківська районна у м. Києві
державна адміністрація, Служба у
справах дітей Шевченківського району
м. Києва про стягнення матеріальної
шкоди за неможливість користування
власністю, відшкодування моральної
шкоди, та за зустрічним позовом ОСОБА_4
до ОСОБА_1, ОСОБА_5, які діють в інтересах
недієздатної ОСОБА_2, треті особи:
Шевченківська районна у м. Києві
державна адміністрація, Служба у
справах дітей Шевченківського району
м. Києва про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 28 жовтня 2013 року
позов ОСОБА_1 в інтересах недієздатної
ОСОБА_2 до ОСОБА_4, треті особи:
Шевченківська РДА у м. Києві, Служба у
справах дітей Шевченківського району
м. Києва про стягнення матеріальної
шкоди за неможливість користування
власністю, відшкодування моральної
шкоди - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1,
яка діє в інтересах недієздатної
ОСОБА_2 матеріальну шкоду за
неможливість користування власністю у
розмірі 36.000 (тридцять шість тисяч) грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1,
яка діє в інтересах недієздатної
ОСОБА_2 витрати на
інформаційно-технічне забезпечення в
сумі 120 (сто двадцять) грн. 00 коп.,
вартість проведеного експертного
дослідження в сумі 1000 (тисячу) грн.,
витрати на правову допомогу в сумі 1000
(тисячу) грн.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_5, які діють в
інтересах недієздатної ОСОБА_2, треті
особи: Шевченківська РДА у м. Києві,
Служба у справах дітей Шевченківського
району м. Києва про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди -
відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду,
представник ОСОБА_1, яка діє в інтересах
недієздатної ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подала
апеляційну скаргу, до якої приєдналась
Шевченківська районна у м. Києві
державна адміністрація, в якій просить
скасувати рішення суду в частині
відмови позивачу у задоволенні
позовних вимог щодо стягнення
матеріальної компенсації за
неможливість користування спільною
частковою власністю - ѕ частинами
квартири АДРЕСА_1, яка належить
недієздатній позивачці, в сумі 37 000 грн.
за період часу з лютого 2005 року по
лютий 2008 року. Змінити рішення,
задовольнивши позовні вимоги щодо
стягнення матеріальної компенсації за
неможливість користування спільною
частковою власністю - ѕ частинами
квартири АДРЕСА_1, яка належить
недієздатній позивачці, в сумі 37 000 грн.
за період часу з лютого 2005 року по лютий
2008 року, посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права.

Не погоджуючись з рішенням суду,
ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в
якій просить рішення суду скасувати у
повному обсязі, справу повернути до
Шевченківського районного суду м.
Києва на новий розгляд, судові витрати
покласти на позивача, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права.

В судовому засіданні позивач
ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 подану
ними апеляційну скаргу підтримали,
проти апеляційної скарги ОСОБА_4
заперечили.

Відповідач ОСОБА_4 та її
представник подану нею апеляційну
скаргу підтримали, проти апеляційної
скарги позивача заперечили.

Представник третьої особи Служби у
справах дітей Шевченківського району
м. Києва підтримала апеляційну скаргу
відповідача, проти апеляційної скарги
позивача заперечила.

Інші учасники процесу в судове
засідання не з'явились, про час і місце
розгляду справи повідомлені належно,
тому в порядку ч. 2 ст. 305 ЦПК України, їх
неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення осіб, які
з'явились в судове засідання, доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду та матеріали справи в межах
апеляційного оскарження, дійшла
наступного висновку.

У березні 2011 року до суду звернулась
ОСОБА_1 в інтересах підопічної
недієздатної ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про стягнення
матеріальної шкоди за неможливість
користування власністю, відшкодування
моральної шкоди.

В обгрунтування позову позивач
зазначила, що ОСОБА_2 є власником ѕ
частин квартири по АДРЕСА_1 на підставі
свідоцтва про право власності на 1/2
частину квартири від 04.12.2003 року та
свідоцтва про право власності на 1/4
частину квартири від 04.04.2005 року.

Рішенням Шевченківського
районного суду м. Києва від 21 грудня 2004
року ОСОБА_2 визнана недієздатною.
Розпорядженням Шевченківської
районної у м. Києві державної
адміністрації ОСОБА_5 та її донька
ОСОБА_1 призначені опікунами ОСОБА_2

Рішенням Шевченківського
районного суду м. Києва від 14 листопада
2005року ОСОБА_2 разом з опікунами
вселені у спірну квартиру, з якої
виселені ОСОБА_8, мачуха недієздатної
та її донька ОСОБА_4 з її сім'єю,
скасовано реєстрацію ОСОБА_8 за даною
адресою. Ухвалою Апеляційного суду м.
Києва скасовано рішення суду в частині
виселення ОСОБА_4

Посилаючись на те, що оскільки
відповідачами проігноровано виконання
рішення суду про вселення, позивач
позбавлена можливості проживати у
квартирі, опікуни в її інтересах
просили стягнути з відповідачів за
користування належною позивачу
частиною квартири у розмірі 22 кв.м.
орендну плату за період з 2005 по лютий 2011
року у сумі 4190,25 грн. та моральну шкоду у
сумі 5 000 грн., а також витрати на правову
допомогу у сумі 10 000 грн. та судові
витрати на інформаційно-технічне
забезпечення у сумі 120 грн.

У травні 2011 року позивач у заяві
просила залишити єдиним відповідачем
ОСОБА_4 та уточнила позовні вимоги щодо
стягнення з неї матеріальної шкоди, а
саме просила відшкодувати матеріальну
компенсацію за користування квартирою
та упущену вигоду, посилаючись на
наданий висновок експертного
дослідження з питання визначення
розміру матеріальної шкоди за
користування відповідачкою всією
квартирою за період з 2005 року по 2011 рік,
включаючи 3/4 частини належні ОСОБА_2,
приймаючи за розрахунок суму можливої
орендної плати, тобто у сумі 73.000 грн. та
відшкодувати упущену вигоду за
перешкоджання можливості продажу
належної ОСОБА_2 ѕ частини квартири у
сумі 152 854,89 грн.(а.с.99 т.-1).

У жовтні 2011 року надійшов зустрічний
позов ОСОБА_4 до ОСОБА_1 та ОСОБА_5,
опікунів недієздатної ОСОБА_2, треті
особи Шевченківська районна у м. Києві
державна адміністрація, Служба у
справах дітей Шевченківського району
м. Києва про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди.
Позивач у зустрічному позові просила
стягнути з опікунів компенсацію за
оплату електроенергії, якою опікуни, як
квартиранти користувались, а вона
сплатила за користування 1030 грн. Крім
того, у зв'язку із залиттям квартири
виникла необхідність у проведенні
ремонту, всього у сумі 3030 грн. Тому
просила стягнути з опікунів 4060 грн. та
відшкодувати моральну шкоду завдану
протиправними діями опікунів у сумі
100.000 грн. (а.с.3-8 том-2).

Як вбачається з матеріалів справи
і це було встановлено судом, ОСОБА_2 є
власником 3/4 частин квартири АДРЕСА_1
(1/2 частина належить згідно із
свідоцтвом про право власності на
житло, виданого згідно із
розпорядженням Шевченківської
районної у м. Києві державної
адміністрації від 04.12.2003 року № 1626 та 1/4
частина цієї квартири належить згідно
із свідоцтвом про право на спадщину за
законом від 04.04.2004 року, посвідченого
Першою Київською нотаріальною
конторою, зареєстрованого у Реєстрі за
№ 18-3377, (довідка-характеристика КМБТІ
від 21.05.2010 року ).

Співвласником квартири на1/4 частину є
відповідач ОСОБА_4 на підставі
договору дарування, посвідченого
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_11
від 30.05.2005 року (довідка-характеристика
КМБТІ від 21.05.2010 року).

Рішенням Шевченківського
районного суду м. Києва від 21 грудня 2004
року ОСОБА_2 визнана недієздатною.
Розпорядженням Шевченківської
районної у м. Києві державної
адміністрації ОСОБА_5 та її донька
ОСОБА_1 призначені опікунами ОСОБА_2

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 14 листопада 2005 року
ОСОБА_2 разом з опікунами вселені у
спірну квартиру, з якої виселені
ОСОБА_8, мачуха недієздатної та її
донька ОСОБА_4 з її сім'єю, скасовано
реєстрацію ОСОБА_8 за даною адресою.
Ухвалою Апеляційного суду м. Києва
скасовано рішення суду в частині
виселення ОСОБА_4, ухвалено нове
рішення про її вселення.

У відповідності з актом державного
виконавця ДВС у Шевченківському районі
м. Києва від 23.05.2006 року про примусове
виконання виконавчого листа 2-6220,
виданого 14.11.2006 року про примусове
вселення ОСОБА_1 як опікуна ОСОБА_2 на
період опіки, було виконано вселення у
велику кімнату з балконом з установкою
у дверях замка, ключі від якого
знаходяться у опікуна та у другого
власника.

Водночас, як слідує із матеріалів
оглянутої у судовому засіданні справи
№ 2-1049/2012 за позовом ОСОБА_1, яка діє в
інтересах недієздатної ОСОБА_2 до
ОСОБА_4, яка діє в інтересах ОСОБА_9 та
ОСОБА_10 про встановлення порядку
користування квартирою, вселення та
виселення, рішенням Шевченківського
районного суду м. Києва від 19 червня 2012
року зобов'язано ОСОБА_4, яка діє в
інтересах ОСОБА_9 та ОСОБА_10 не чинити
перешкод у користуванні квартирою
ОСОБА_1, яка діє в інтересах
недієздатної ОСОБА_2. Судом
встановлено, що хоча позивачка, яка діє
в інтересах підопічної ОСОБА_2 має
ключі від вхідних дверей, але ці двері
мають внутрішню залізну задвижку, що не
заперечувала відповідач, використання
якої дає можливість відповідачам
додатково зачиняти двері зсередини, що
позбавляє позивачку та її підопічну
можливості потрапити до квартири та
користуватись спільною частковою
власністю.

В уточнених позовних вимогах ОСОБА_1,
яка діє в інтересах підопічної, просила
відшкодувати матеріальну компенсацію
за користування квартирою та упущену
вигоду, посилаючись на наданий
висновок експертного дослідження,
визначити розмір матеріальної шкоди за
користування відповідачкою всією
квартирою за період з 2005 року по 2011 рік,
включаючи 3/4 частини належні
недієздатній ОСОБА_2, приймаючи за
розрахунок суму можливої орендної
плати у сумі 73.000 грн. та
відшкодувати упущену вигоду за
перешкоджання продажу належної ОСОБА_2
3/4 частини квартири у сумі 152.854,89 грн.
(а.с.99 т.-1).

Суд першої інстанції дійшов висновку,
що ОСОБА_4 створила неможливими умови
проживання у квартирі недієздатної
ОСОБА_2, яка володіє 3/4 частинами
квартири та зазначене підтверджено
висновками вищенаведених судових
рішень, матеріалами про відмову у
порушенні кримінальних справ,
долученими до справи 2-1049/2012, актами
долученими за клопотанням
представника Шевченківської районної
у м. Києві державної адміністрації, як
органу опіки та піклування та
встановив, що з цих підстав ОСОБА_2
вимушена проживати в квартирі своїх
опікунів, що підтверджено доказами.

Згідно із частинами 2 та 3 ст.386 ЦК
України власник, який має підстави
передбачати можливість порушення
свого права власності іншою особою,
може звернутися до суду з вимогою про
заборону вчинення нею дій, які можуть
порушити його право, або з вимогою про
вчинення певних дій для запобігання
такому порушенню. Власник, права якого
порушені, має право на відшкодування
завданої йому майнової та моральної
шкоди.

Приймаючи до уваги висновок
експертного дослідження з питання
визначення розміру матеріальної шкоди
за користування відповідачкою всією
квартирою за період з 2005 року по 2011 рік,
включаючи 3/4 частини належні ОСОБА_2,
приймаючи за розрахунок суму можливої
орендної плати, тобто у сумі 73.000 грн. та
відшкодування упущеної вигоди за
перешкоджання можливості продажу
належної ОСОБА_2,3/4 частини квартири у
сумі 152.854,89 грн.(а.с.99 т.-1) суд першої
інстанції оцінив матеріальну шкоду
завдану недієздатній ОСОБА_2, в
інтересах якої діють її опікуни,
виходячи із розрахунку суми можливої
орендної плати у сумі 1000 грн. за один
місяць, запропонованої спеціалістами
у висновку та дійшов висновку про
відшкодування збитків в межах строку
позовної давності за три роки, оскільки
з позовом ОСОБА_1 звернулась у березні
2011 року.

Тобто за період визначений судом у три
роки з 1.03.2008 року по 01.03.2011 року = 36
місяців стягнуто 1000 грн. х 36 місяців=36
000 грн. В іншій частині позову
відмовлено.

Колегія суддів не погоджується з
висновком суду виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право
спільної часткової власності
здійснюється співвласниками за їхньою
згодою.

Співвласники можуть домовитися про
порядок володіння та користування
майном, що є їхньою спільною частковою
власністю.

Кожен із співвласників має право на
надання йому у володіння та
користування тієї частини спільного
майнав натурі, яка відповідає його
частці у праві спільної часткової
власності. У разі неможливості цього
він має право вимагати від інших
співвласників, які володіють і
користуються спільним майном,
відповідної матеріальної компенсації.

В суді апеляційної інстанції
встановлено, що домовленості про
порядок володіння та користування
майном, а саме квартирою, що є спільною
частковою власністю недієздатної
ОСОБА_2 та відповідача ОСОБА_4, між
опікуном недієздатної ОСОБА_2 та
відповідачем досягнуто не було.

Відповідач, яка має на утриманні
неповнолітню дитину,заперечувала та
заперечує на даний час проти вселення
та проживання в квартирі в кімнаті
належній недієздатній ОСОБА_2
квартирантів. Вважає вказане
порушенням її прав, як співвласника
квартири.

В суді апеляційної інстанції
встановлено із пояснень відповідача,
та підтверджено поясненнями позивача
по основному позову, що поселення
квартирантів в кімнату недієздатної
ОСОБА_2 мало місце, однак із-за
заперечень відповідача ОСОБА_4
квартиранти з»їзджали з квартири.

В той же час, в суді апеляційної
інстанції ОСОБА_4 підтвердила суду, що
не заперечує проти вселення в квартиру
ОСОБА_2 та її опікунів, в належну ОСОБА_2
кімнату, перешкод для вселення не
чинила.

Опікуни недієздатної мають ключі від
квартири та від своєї кімнати.

Судом апеляційної інстанції з пояснень
сторін встановлено, що кімната ОСОБА_2
закрита, ключ від кімнати знаходиться
у опікунів недієздатної, відповідач
ОСОБА_4 кімнатою позивача не
користується.

Крім цього, судом апеляційної
інстанції встановлено, що після
виконання рішення суду про вселення
ОСОБА_1 як опікуна ОСОБА_2 на період
опіки, що підтверджено актом
державного виконавця від 23.05.2006 року, у
велику кімнату з балконом, ОСОБА_1
фактично не вселилась в спірну
квартиру, речей ОСОБА_2 в квартиру не
перевезла та ОСОБА_2 в квартиру не
переселилась, і як встановлено судом
апеляційної інстанції опікун ОСОБА_1 не
мала наміру проживати в квартирі
із-за особистих неприязних стосунків з
ОСОБА_4

Виходячи з приписів статті 358 ЦК
України та обставин справи, колегія
суддів вважає, що в задоволенні позову
ОСОБА_1, яка діє в інтересах
недієздатної ОСОБА_2 належить
відмовити, а рішення суду в цій частині
скасувати.

Стосовно зустрічного позову, колегія
суддів вважає, що судом першої
інстанції вірно відмовлено в
задоволенні зустрічних позовних вимог
про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди за недоведеністю
позовних вимог, виходячи з приписів ст.
60 ЦПК України, якою визначено, що кожна
стороназобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу, докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі, доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішенняу справі
і щодо яких у сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі, виникає спір.

Доводи апеляційної скарги
представника ОСОБА_1, яка діє в
інтересах недієздатної ОСОБА_2 колегія
суддів не приймає до уваги та
зазначає, що позивачами обрано
невірний спосіб захисту.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_4
висновків суду не спростовують і не
впливають на правильність ухваленого
рішення в справі щодо зустрічного
позову.

Керуючись ст.ст.303,304,307,308,309,313-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

В задоволенні апеляційної скарги
представника ОСОБА_1, яка діє в
інтересах недієздатної ОСОБА_2 -
ОСОБА_3, до якої приєдналась
Шевченківська районна у м. Києві
державна адміністрація - відмовити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 -
задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 28 жовтня 2013 року -
скасувати в частині задоволення
позову ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 та
ухвалити в цій частині нове рішення,
яким в задоволенні позову ОСОБА_1 в
інтересах ОСОБА_2 - відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, може бути
оскаржено в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом 20 днів.

Головуючий :

Судді: