Головуючий суду 1 інстанції -
Доповідач - Оробцова Р.І.
Справа № 407/2368/13-ц
Провадження № 22ц/782/5261/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Луганської області у
складі :

головуючого: Оробцової Р.І.

суддів: Маляренко І.Б.,
Дронської І.О.

при секретарі : Скоробогатовій
Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луганську цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Антрацитівського
міськрайонного суду Луганської
області від 11 жовтня 2013 року

за позовом Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитом, -

ВСТАНОВИЛА :

У травні 2013 року позивач звернувся з
позовом до суду першої інстанції в
обґрунтування якого зазначив, що
відповідно до умов кредитного договору
№ DOXRF824540784 від 20 лютого 2008 року ПАТ КБ
«ПриватБанк » надав кредит відповідачу
ОСОБА_2 в сумі 8045, 25 грн., зі і сплатою
відсотків за користування кредитом в
розмірі 5,04% на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом. У
порушення зазначених норм закону та
умов договору відповідач зобов'язаний
за вказаним договором належним чином
не виконав. У зв'язку з зазначеними
порушеннями зобов'язань за кредитним
договором відповідач станом на 10.04.2013
року має заборгованість - 60043, 54 грн., яка
складається з: 8045,25 - заборгованість за
кредитом, 225,90 грн. - заборгованість по
процентам за користування кредитом,
2317,08 грн. - заборгованість по комісії за
користування кредитом, 46119,90 грн. - пеня
за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором, 500 грн. - штраф
(фіксована частина), 2835,41 грн. - штраф
(процентна складова). Просив стягнути з
відповідача ОСОБА_2 на користь позивача
заборгованість за кредитним договором
№ DOXRF824540784 від 20 лютого 2008 року у сумі
60043,54 грн. та судові витрати у сумі 600, 44
грн.

Оскаржуваним рішенням суду першої
інстанції позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитом
задоволено повністю, стягнуто з ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, код НОМЕР_1, на користь;
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк»
(розрахунковий рахунок № 3111, МФО
№ 305299, ) заборгованість
за договором кредиту № DOXRF824540784 від 20
лютого 2008 року у сумі 60043 (шістдесят
тисяч сорок три) грн. 54 (п'ятдесят
чотири) коп., стягнуто з ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, код НОМЕР_1, на користь
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку «Приватбанк»;
(розрахунковий рахунок № 0001, МФО
№ 305299, ) витрати по
сплаті судового збору в сумі 600
(шістсот) грн. 44 (сорок чотири) коп.

В апеляційній скарзі вважає, зазначене
рішення таким, що не відповідає дійсним
обставинам справи і вимогам закону, а
тому просить задовольнити її
апеляційну скаргу, скасувати рішення
Антрацитівського міськрайонного суду
Луганської області від 11 жовтня 2013 року
і ухвалити нове рішення, яким відмовити
позивачу у задоволенні позовних вимог
в повному обсязі.

Вислухавши доповідь судді,
розглянувши справу у межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду, колегія суддів вважає апеляційну
скаргу слід задовольнити частково з
наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
законним і обґрунтованим є рішення,
коли суд виконав всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом на основі повного і всебічного
з'ясування обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених такими
доказами, які були досліджені у
судовому засіданні.

Судом встановлено, що 20 лютого 2008 року
між відповідачем ОСОБА_2 та позивачем
ПАТ КБ «Приватбанк» в письмовій формі
був укладений кредитний договір №
DOXRF824540784 від 20 лютого 2008 року, який
складається із заяви позичальника,
умов надання кредиту фізичним особам
«Розстрочка». Відповідач висловив
згоду на укладення кредитного договору
саме в такій формі, про що свідчить її
підпис наступного змісту: « Я
ознайомився та згодний з умовами
надання споживчого кредиту фізичним
особам («Розстрочка») (СТАНДАРТ), які
були надані мені у письмовій формі.
Своїм підписом підтверджую надання
мені повної інформації про умови
кредитування Приватбанку
(а.с.4-зворотня).

Згідно до умов та правил надання і
банківських послуг договір
складається з заяви позивальника, умов
надання банківських послуг та правил
користування платіжною карткою. (а.с.7-8).

Згідно до розрахунку наданою позивачем
станом на 10.04.2013 року заборгованість
ОСОБА_2 за кредитним договором №
DOXRF824540784 від 20.02.2008 року., яка
складається з:

- 8045,25 грн. - заборгованість за
кредитом;

- 225,90 грн. - заборгованість по
процентам за користування кредитом;

- 2317,08 грн. - заборгованість по
комісії за користування кредитом;

- 46119,90 грн. - пеня за
несвоєчасність виконання зобов'язання
за договором;

- 500 грн. - штраф (фіксована частина;

- 2835,41 грн. - штраф (процентна
складова).

Всього разом заборгованість складає
60043,54 грн.

Посилання відповідача стосовно того,
що даний кредит вона вимушена була
оформити примусово, під тиском, не
підтверджується жодними доказами.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору.

Відповідності до ст. 530 ЦК України, якщо
строк виконання зобов'язань визначено
моментом пред'явлення вимог, кредитор
має право вимагати їх виконання у
будь-який час.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник
не звільняється від відповідальності
за неможливість виконання ним
грошового зобов'язання.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Ст.. 610 ЦК України встановлено, що
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з
порушенням, умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання).

Ст. 611 ЦК України передбачає, що у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник
вважається таким, що прострочив
зобов'язання, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом. Боржник, який прострочив
виконання зобов'язання, відповідає
перед кредитором за завдані
простроченням збитки і за неможливість
виконання, що випадково настала після
прострочення.

Ст.. 1054 ЦК України передбачено, що за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

На основи вище зазначеного суд першої
інстанції зробив висновок, що є всі
підстави для задоволення позову ПАТ КБ
«Приватбанк» про стягнення
заборгованості за кредитним договором
з ОСОБА_2 у сумі 60043, 54 грн..

Судова колегія апеляційної інстанції
частково погоджується з рішенням суду
першої інстанції. Але не може
погодитися з рішенням суду в частині
стягнення пені за несвоєчасність
виконання зобов'язання за договором у
сумі 46119,90 грн.

Оскільки за приписами ч. 3 ст. 549 ЦК
України, пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

В пункті 1 частини 2 статті 258 ЦК України
зазначено, що позовна давність в один
рік застосовується до вимог про
стягнення неустойки (пені, штрафу).
Перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила (
ч. 1 ст. 261 ЦКУ).

Відповідно до ст. ст. 256, 257 ЦК України,
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу. Загальна позовна
давність встановлюється тривалістю у
три роки.

Згідно ст. 261 ЦК України перебіг
позовної давності починається від дня,
коли особа довідалася або могла
довідатися про порушення свого права
або про особу, яка його порушила.

Згідно ст. 267 ЦК України позовна
давність застосовується судом лише за
заявою сторони у спорі, зробленою до
винесення ним рішення. Сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови у позові.

Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України розмір
неустойки може бути зменшений за
рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Відповідно до вище зазначеного та
розрахунку заборгованості за
договором наданого позивачем а.с. 3
судова колегія вважає за потрібне
стягнути пеню у розмірі 9000 грн.

Крім того, колегія суддів також не
погоджується з висновком місцевого
суду щодо задоволення вимог стосовно
стягнення штрафу (процентна складова) у
сумі 2835,41 грн. у зв'язку з тим, що
позивачем цей штраф визначений із суми
заборгованості за тілом кредиту,
заборгованості по сплаті відсотків та
суми пені за прострочення виконання
умов договору.

Як вбачається з положень ст.. 549 ЦК
України, пеня та штраф є різновидом
неустойки як юридичної
відповідальності, які обчислюються у
відсотках саме від суми невиконаного
або неналежно виконаного зобов'язання,
при цьому можливість нарахування
одного виду неустойки на інший вид є
недопустимим.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції заборгованість за тілом
кредиту складає 8045,25 грн.,
заборгованість по сплаті відсотків
становить 225, 90 грн. а тому сума штрафу
повинна бути нарахована саме з цих сум
( без урахування пені) та складати 529
грн. 41 коп.

Отже, судова колегія приходить до
висновку про те, що стягненню підлягає :

- заборгованість за кредитом - 8045 грн. 25
коп., заборгованість за відсотками - 225
грн. 90 коп., заборгованість пені с
розмірі 9000 грн., заборгованість з
комісії 2317 грн. 08 коп., штраф (фіксована
частина) - 500 грн., штраф -529 грн. 41коп. а
всього підлягає стягненню 20617 грн. 64
коп..

Судова колегія приходить до висновку,
що судом першої інстанції неповно
з'ясовано обставини, що мають значення
для справи; порушено норми
матеріального та процесуального права,
а відповідно до ст. 309 ЦПК України
зазначене є підставою для скасування
рішення суду з ухваленням нового
рішення.

Доводи апеляційної скарги, про те, що
кредитний договір не був укладений не
знайшла свого доказового
підтвердження в судовому засіданні.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Антрацитівського
міськрайонного суду Луганської
області від 11 жовтня 2013 року скасувати.

По справі постановити нове рішення,
яким позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитом
задовольнити .

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, код
НОМЕР_1, на користь Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» (розрахунковий
рахунок № 3111, МФО № 305299, ) заборгованість за
договором кредиту № DOXRF824540784 від 20
лютого 2008 року у сумі 20617 (двадцять
тисяч шістсот сімнадцять) грн. 64 коп..

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, код
НОМЕР_1, на користь Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «Приватбанк»; (розрахунковий
рахунок № 0001, МФО № 305299, ) витрати по сплаті судового
збору в сумі 206 (двісті шість) грн. 18 коп..

Рішення апеляційного суду набирає
чинності негайно та може бути
оскаржене протягом двадцяти днів у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий :

Судді :