АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
Справа № 595/1668/13-цГоловуючий у 1-й
інстанції Федорончук В.Б. Провадження
№ 22-ц/789/13/14 Доповідач - Костів
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2014 р. колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Тернопільської
області в складі:

головуючого - Костіва О.З.

суддів - Кузьми Р. М., Жолудько Л. Д.,

при секретарі - Ханенко Т.І.

з участю апелянта - ОСОБА_1,

позивачки-відповідачки - ОСОБА_2,

представника позивачки-відповідачки -
ОСОБА_3,

представника органу опіки та
піклування Бучацької

районної державної адміністрації -
Тимчишин Н.Б.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Тернополі
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення Бучацького районного
суду від 11 жовтня 2013 року по цивільній
справі

за позовом: ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
стягнення аліментів на її утримання;

зустрічним позовом: ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про визначення місця проживання дітей,-

ВСТАНОВИЛА:

В серпні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до
Бучацького районного суду із позовом
до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на її
утримання у розмірі 300 грн. щомісячно до
досягнення молодшою дитиною трьох
років.

Заявлені вимоги позивачка мотивувала
тим, що вона перебувала із відповідачем
в зареєстрованому шлюбі, від якого
народилося двоє дітей - донька ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та син - ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають з нею та
перебувають на її утриманні, в зв'язку
із чим вона має право на утримання від
чоловіка.

В вересні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
Бучацького районного суду із
зустрічним позовом до ОСОБА_2, в якому
просив визначити місце проживання
доньки ОСОБА_5 разом з ОСОБА_2, а сина
ОСОБА_6 - разом з ним, посилаючись на те,
що батько і мати мають рівні права та
обов'язки щодо дитини, однак ОСОБА_2
перешкоджає йому спілкуватися з
дітьми.

Рішенням Бучацького районного суду від
11 жовтня 2013 року позов ОСОБА_2
задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, жителя
АДРЕСА_1, в користь ОСОБА_2 аліменти на
її утримання в розмірі 300 грн.
щомісячно, починаючи з 19 серпня 2013 року,
до досягнення сином ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2, трьох років.

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визначення місця проживання дітей -
відмовлено.

Стягнуто із ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 800
грн. витрат на правову допомогу.

ОСОБА_1 подав на вказане рішення
апеляційну скаргу, посилаючись на його
незаконність та необґрунтованість,
порушення судом норм матеріального та
процесуального права. Вказує, що судом
неповно встановлено фактичні
обставини справи та дано невірну
оцінку доказам. Зазначає, що судом не
враховано, що він не має можливості
сплачувати аліменти на утримання
дружини, оскільки ніде не працює. Також
суд безпідставно стягнув із нього в
користь ОСОБА_2 800 грн. витрат на
правову. Просить рішення скасувати та
прийняти нове, яким в задоволенні
позову ОСОБА_2 відмовити, а зустрічний
позов задовільнити.

В судовому засіданні апелянт ОСОБА_1
апеляційну скаргу підтримав,
зіславшись на мотиви, викладені в ній.

Позивачка-відповідачка ОСОБА_2 та її
представник - ОСОБА_3 проти апеляційної
скарги заперечили, просили рішення
суду залишити без змін, а апеляційну
скаргу без задоволення.

Представник органу опіки та піклування
Бучацької районної державної
адміністрації - Тимчишин Н.Б. проти
апеляційної скарги заперечила, просила
рішення суду залишити без змін, а
апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши доповідача, пояснення
сторін, перевіривши матеріали справи,
доводи, зазначені в апеляційній скарзі,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга до задоволення не підлягає
виходячи із наступного.

Задовольняючи позов ОСОБА_2 суд першої
інстанції виходив із того, що діти
проживають із нею, а тому вона,
відповідно до ст.84 СК України, має право
на утримання від чоловіка. Відмовляючи
у задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_1 суд виходив із того, що він не
аргументував свою вимогу про
визначення місця проживання дитини.

З таким висновком колегія суддів
погоджується.

Судом встановлено, що з 05 грудня 2009 року
сторони перебували в зареєстрованому
шлюбі, від якого народилося двоє дітей -
донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво
про народження Серії НОМЕР_1 від 09
березня 2010 року) та син ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження
Серії НОМЕР_2 від 17 квітня 2013 року).

Відповідно до довідки Сновидівської
сільської ради Бучацького району №1216
від 08 серпня 2013 року ОСОБА_2 проживає в
АДРЕСА_2, і на її утриманні перебуває
двоє дітей: дочка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,
та син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до ст.84 СК України дружина, з
якою проживає дитина, має право на
утримання від чоловіка - батька дитини
до досягнення дитиною трьох років.
Право на утримання дружина, з якою
проживає дитина, має незалежно від того
чи вона працює та незалежно від її
матеріального становища, за умови, що
чоловік може надавати матеріальну
допомогу.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що ОСОБА_1 має можливість сплачувати
аліменти на утримання дружини,
оскільки він є молодою працездатною
особою та не надав суду доказів того, що
в силу об'єктивних причин він
неспроможний надавати таке
матеріальне утримання.

Згідно ст.161 СК України, якщо мати та
батько, які проживають окремо, не
дійшли згоди щодо того, з ким із них
буде проживати малолітня дитина, спір
між ними може вирішуватися судом. При
вирішенні спору щодо місця проживання
дитини суд бере до уваги ставлення
батьків до виконання своїх
батьківських обов'язків, особисту
прихильність дитини до кожного з них,
вік дитини, стан її здоров'я та інші
обставини, що мають істотне значення.

Згідно висновку органу опіки та
піклування Бучацької районної
державної адміністрації від 28 січня 2014
року №01-163/01-22 доцільно залишити
малолітніх дітей на проживання та
виховання з матір'ю ОСОБА_2

Проведеним обстеженням встановлено, що
сім'я проживає в добрих
матеріально-побутових умовах. Діти,
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 забезпечені всім
необхідним для повноцінного розвитку
та проживання. Мати піклується про
здоров'я, фізичний, духовний та
моральний розвиток дітей. Батько
малолітніх дітей гр. ОСОБА_1 протягом
чотирьох місяців з сім'єю не проживає,
вихованням дітей не займається,
матеріально не допомагає.

Згідно довідки Центру поштового
зв'язку №2 від 13 січня 2014 року № 01-02
грошові перекази, посилки, цінні листи
від гр. ОСОБА_1 не надходили і не
виплачувалися з серпня 2013 року по
січень 2014 року.

Враховуючи обставини справи,
малолітній вік дитини, суд першої
інстанції дійшов правильного висновку
про необхідність визначення місця
проживання дитини разом з матір'ю.

Також не заслуговують на увагу
посилання апелянта на те, що судом
безпідставно стягнуто із нього 800 грн.
на правову допомогу, оскільки це
спростовується наявними в матеріалах
справи відповідними квитанціями до
прибуткових касових ордерів.

Із матеріалів апеляційної скарги та
змісту оскаржуваного судового рішення
вбачається, що скарга є
необґрунтованою і наведені в ній
доводи не дають підстав для висновків
щодо незаконності та неправильності
зазначеного судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України саме
апелянт повинен довести належними
доказами обставини, на які він
посилається як підставу для
задоволення його вимог, що ним зроблено
не було.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що рішення суду є законним та
обґрунтованим, ухваленим з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права, в зв'язку із чим підстав для його
скасування з мотивів, викладених в
апеляційний скарзі, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Бучацького районного суду від
11 жовтня 2013 року - залишити без змін.

Ухвала вступає в законну силу з моменту
проголошення, однак може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом 20 днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області О.З. Костів