АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/1693/2014
Головуючий 1 інст. -
Справа № 627/732/13-ц
Категорія: захист прав власності
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2014 року судова колегія судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
у складі:

головуючого - Кіся П.В.,

суддів: -
Кружиліної О.А.,

- Макарова
Г.О.,

при секретарі - Прийміч А.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу
Краснокутського районного суду
Харківської області від 14 серпня 2013
року по справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, третя особа: Краснокутський РС
ГУ ДСМ України в Харківській області
про визнання особи такою, що втратила
право користування житлом та примусове
зняття з реєстрації, -

ВСТАНОВИВ:

05.06.2013р. ОСОБА_3, звернулась до суду з
вказаним позовом і просила позбавити
ОСОБА_4 права користування житлом та
зняти з реєстрації в житловому будинку
АДРЕСА_1 вказуючи, що вона є власником
цього будинку і відповідачу дозволила
зайняти його тимчасово, однак
відповідач на її вимогу звільняти
належний їй житловий будинок і знятись
з реєстрації відмовляється.

14.08.2013 року Краснокутський районний суд
Харківської області постановив ухвалу,
згідно якої визнав мирову угоду
укладену між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, за якою
ОСОБА_4 до 01.12.2014 року в добровільному
порядку зобов'язується знятись з
реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 сторони
не будуть мати жодних зобов'язань або
претензій одна до одної за цим
договором. Провадження у справі
закрито. (а.с.42).

27 січня 2014р. ОСОБА_3 звернулася з
апеляційною скаргою в якій просить
скасувати вказане ухвалу, вважаючи її
необгрунтованою та такою, що
постановлена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
і направити справу на новий розгляд,
вказуючи, що за захистом свого
порушеного права вимушена була
звернутися за юридичною допомогою, у
зв'язку з чим надала ОСОБА_6
довіреність. В судових засіданнях вона
жодного разу не була, про прийняте
рішення по справі своєчасно не знала.
Коли ознайомилася з матеріалами справи
дізналася, що провадження у справі
закрито. Про укладення мирової угоди
між представниками сторін вона нічого
не знала, своєї думки щодо визнання
судом мирової угоди не висловлювала, її
представник щодо наміру укласти мирову
угоду з представником відповідача її
не повідомляв, про їх домовленість їй
нічого не говорив. Представник ОСОБА_6
ввів її в оману, домовившись з
представником відповідача про мирову
угоду та повідомив неправдиву
інформацію в суді. На її питання щодо
розгляду результатів справи,
представник ОСОБА_6 пояснив, що справа
закрита, що так вирішив суд і він нічого
не міг змінити.

Вона є особою похилого віку, юридично
неграмотна, сподівалася на чесність та
порядність свого представника, який не
захистив її право, а навпаки досяг
угоди з представником відповідача, про
те, що ОСОБА_4 буде до 01 грудня 2014 року
проживати та зареєстрований у будинку
позивача.

Судова колегія, дослідивши матеріали
справи, обговоривши доводи апелянта,
перевіривши законність і
обґрунтованість оскарженого судового
рішення, приходить до висновку, що
скарга підлягає задоволенню за таких
підстав.

Згідно ст.175 ЦПК України мирова угода
укладається сторонами з метою
врегулювання спору на основі взаємних
поступок і може стосуватися лише прав
та обов'язків сторін та предмета
позову. До ухвалення судового рішення у
зв'язку з укладанням сторонами мирової
угоди суд роз'яснює сторонам наслідки
такого рішення, перевіряє, чи не
обмежений представник сторони, який
висловлює намір вчинити ці дії, у
повноваженнях на їх вчинення. Якщо
умови мирової угоди суперечать закону
чи порушують права, свободи чи інтереси
інших осіб, суд постановляє ухвалу про
відмову у визнанні мирової угоди і
продовжує судовий розгляд.

Текст мирової угоди, (а.с.38) від імені
позивача підписав лише її представник
ОСОБА_6, а ОСОБА_3 в судових засіданнях
не приймала участі, текст мирової угоди
не підписувала, матеріали справи не
містять даних, які б свідчили, що суд
викликав ОСОБА_3 у судове засідання для
вирішення питання щодо затвердження
мирової угоди і закриття провадження
по справі.

Суд першої інстанції, усупереч вимог ч.4
ст.10 і ч.3 ст.175 ЦПК України, не роз'яснив
позивачу ОСОБА_3 її права та обов'язки,
не попередив про наслідки закриття
провадження у зв'язку з затвердженням
мирової угоди такого змісту, не звернув
увагу на ту обставину, що текст мирової
угоди має ознаки лише звуження прав
позивача і позбавлення її в
майбутньому можливості отримати
гарантованого законами примусового
виконання рішення про поновлення її
порушених прав у разі задоволення
позову.

Крім того, суд за власної ініціативи,
усупереч вимог ст.ст.11, 175 ЦПК України, в
резолютивну частину оскарженої ухвали
при викладенні змісту затвердженої
мирової угоди, включив речення
«Сторони не будуть мати жодних
зобов'язань або претензій одна до одної
за цим договором», яке, крім того, за
своїм змістом суперечить
гарантованому ст.55 Конституції України
праву громадянина звертатися до суду
за захистом прав і свобод, в тому числі
і з заявою про перегляд судового
рішення, з яким сторона не
погоджується.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.303, 304, п.4 ч.2ст.307, п.п.3,4 ст.311,
ст.ст.313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія
суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
задовольнити.

Ухвалу Краснокутського районного суду
Харківської області від 14 серпня 2013
року скасувати, а справу направити для
продовження розгляду до суду першої
інстанції.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення, касаційному оскарженню,
згідно ч.2 ст.324 ЦПК України, не підлягає.

Головуючий -

Судді: