АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№22-ц/791/584/2014
Головуючий в І інстанції Соловйов В.В.
Доповідач: Ігнатенко П.Я.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року лютого місяця 13 дня колегія
суддів судової палати з розгляду
цивільних справ апеляційного суду
Херсонської області в складі:

Головуючого:Стародубця
М.П.Суддів:Воронцової Л.П. Ігнатенко
П.Я.При секретарі:Калюжному О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Херсоні
цивільну справу за апеляційною скаргою
публічного акціонерного товариства
комерційного банку «ПриватБанк» на
рішення Великолепетиського районного
суду Херсонської області від 28
листопада 2013 року у справі за позовом
публічного акціонерного товариства
комерційного банку «ПриватБанк» до
ОСОБА_5 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2013 року публічне
акціонерне товариство комерційного
банку «ПриватБанк»(далі - ПАТ КБ
«ПриватБанк») звернулося до суду із
вказаним вище позовом, посилаючись на
те, що 15.12.2007 року між ЗАТ КБ
«ПриватБанк» та ОСОБА_5 укладено
кредитний договір, за умовами якого
відповідачу надано кредит в сумі 5000
грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою 24% річних на суму залишку
заборгованості. У зв'язку з
невиконанням боржником зобов'язань за
вказаним договором, станом на 17.09.2013
року виникла заборгованість у розмірі
39138,20 грн., з яких: заборгованість за
кредитом - 5000,00 грн., заборгованість по
процентам за користування кредитом -
19648,29 грн., заборгованість по комісії за
користування кредитом - 12150,00 грн., а
також штрафи - 500,00 грн. (фіксована
частина) та 1839,91 грн. (процентна
складова), які позивач просив стягнути
з відповідача на його користь.

Рішенням Великолепетиського районного
суду Херсонської області від 28
листопада 2013 року в задоволенні позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк» просить рішення суду
першої інстанції скасувати та ухвалити
нове рішення, яким позовні вимоги
задовольнити, посилаючись на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, неповне
з'ясування обставин, що мають значення
для справи.

Письмові заперечення на апеляційну
скаргу до апеляційного суду не
надходили.

Заслухавши доповідача, перевіривши
законність та обґрунтованість
судового рішення в межах визначених
ст.303 ЦПК України, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Згідно зі ст.526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу.

У разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема: зміна
умов зобов'язання; сплата неустойки;
відшкодування збитків та моральної
шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є
прострочення - невиконання
зобов'язання в обумовлений сторонами
строк.

При цьому в законодавстві визначаються
різні поняття як "строк дії договору",
так і "строк (термін) виконання
зобов'язання" (ст.ст. 530, 631 ЦК України).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтями 256,257 ЦК України визначено, що
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу. Загальна позовна
давність встановлюються тривалістю у
три роки.

За загальним правилом перебіг позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

З урахуванням особливостей конкретних
правовідносин початок перебігу
позовної давності пов'язаний з певними
юридичними фактами та їх оцінкою
управомоченою особою.

Так, за зобов'язаннями з визначеним
строком виконання перебіг позовної
давності починається зі спливом строку
виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив
позовної давності, про застосування
якої заявлено стороною у спорі, є
підставою для відмови у позові.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що позивач звернувся до суду з
позовом про стягнення кредитної
заборгованості після спливу строку
позовної давності, встановленого
законом.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції,
оскільки він ґрунтується на
досліджених судом доказах та нормах
матеріального права, що регулюють
спірні правовідносини та узгоджується
із правовою позицією Верховного Суду
України, що викладена у постанові від
06.11.2013 року у справі №6-11цс13.

Судом правильно встановлено та з
матеріалів справи вбачається, що 15.12.2007
року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_5
було укладено кредитний договір
відповідно до умов якого Банк надав
відповідачу кредит в сумі 5000 грн. у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою 24%
річних на суму залишку заборгованості
(а.с.4).

Позивач просить стягнути
заборгованість за кредитним договором
станом на 17.09.2013 року в сумі 39138,20 грн., з
яких: заборгованість за кредитом - 5000,00
грн., заборгованість по процентам за
користування кредитом - 19648,29 грн.,
заборгованість по комісії за
користування кредитом - 12150,00 грн., а
також штрафи - 500,00 грн. (фіксована
частина) та 1839,91 грн. (процентна
складова) (а.с.37-40).

Укладений між сторонами кредитний
договір складається із заяви
позичальника від 15.12.2007 року згідно
якої ОСОБА_5 видано кредитну картку
НОМЕР_1, а також Умов і Правил надання
банківських послуг (а.с.4,33-36).

В п.9.12 Умов обслуговування зазначено,
що договір діє протягом 12 місяців з
моменту підписання з можливістю його
пролонгації на такий же строк, якщо
жодна із сторін не заявить про
припинення дії договору. Пунктами 9.4, 9.6
і 9.7 умов банк вправі закрити
картрахунок і зупинити дію картки у
випадку невиконання боржником умов
кредитного договору, зокрема, у випадку
перевитрати платіжного ліміту та його
непогашення протягом 6 місяців, при
відсутності на картрахунку грошових
коштів у розмірі, достатньому для
оплати послуг банку для продовження
дії картки.

Окрім того, згідно п. 5.4 Правил
користування платіжною карткою, що є
невід'ємною частиною кредитного
договору строк погашення по кредиту
проводиться в такому порядку: строк
погашення відсотків по кредиту -
щомісячно за попередній місяць; строк
погашення кредиту - в повному обсязі, не
пізніше останнього дня місяця,
вказаного на платіжній карті.

Таким чином, при укладенні кредитного
договору сторони погодили, що строк
виконання зобов'язань в повному обсязі
настає 31 липня 2010 року, тобто в
останній день липня 2010 року - дати,
зазначеної на картці ОСОБА_5. Вказані
обставини підтверджуються наданою
представником ПАТ КБ «ПриватБанк» в
суді апеляційної інстанції
Інформацією по картці відповідачки
№НОМЕР_1.

Враховуючи викладене, суд першої
інстанції дійшов правильного висновку
про відмову у задоволенні позовних
вимог в зв'язку із закінченням строку
позовної давності, оскільки позов ПАТ
КБ «ПриватБанк» подано 04.11.2013 року,
тобто після спливу трирічного строку з
дня, коли позивач довідався або міг
довідатися про порушення свого права і
підстав для поновлення цього строку
судом не встановлено.

Посилання апелянта на те, що строк дії
договору не закінчився, а тому позовні
вимоги підлягають задоволенню -
позбавлені правового обґрунтування,
оскільки в законодавстві визначаються
різні поняття, як «строк дії договору»
та «строк (термін) виконання
зобов'язання», з якого починається
перебіг позовної давності. Сплив
позовної давності є підставою для
відмови у задоволенні позову. Отже,
доводи апелянта судовою колегією до
уваги не приймаються, як такі, що
суперечать правовій природі інституту
позовної давності, що урегульований
главою 19 ЦК України.

Інші доводи апелянта висновки суду
першої інстанції не спростовують і не
містять посилання на нові факти чи
засоби доказування, які б вказували на
незаконність ухваленого у справі
рішення, а тому підлягають відхиленню.

Оскільки порушень норм матеріального і
процесуального права, що можуть
слугувати підставою для скасування чи
зміни судового рішення, колегією
суддів не встановлено, то підстав для
задоволення апеляційної скарги не
вбачається, рішення законне та
обґрунтоване і має бути залишено без
змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк», - відхилити.

Рішення Великолепетиського районного
суду Херсонської області від 28
листопада 2013 року, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржена протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: