Справа № 462/3044/13-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

03 березня 2014 року Залізничний районний
суд м. Львова в складі:

головуючого - судді
Боровкова Д.О.

при секретарі
Волянському А.Л.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м. Львові
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1 до Публічного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«Універсальна» (третя особа: ОСОБА_2)
про стягнення страхового
відшкодування,

встановив:

Позивач звернувся з позовом до суду, в
якому просить стягнути з відповідача
25500 грн. страхового відшкодування та 4000
грн. витрат на правову допомогу. Свої
вимоги мотивує тим, що вироком
Городоцького районного суду
Львівської області від 24.11.2011 року було
встановлено, що ОСОБА_2, 19.01.2009р., о 12 год.
30 хв. на 19 км. автодороги Львів-Шегині,
поблизу с.Бартатів Городоцького
району, керуючи автомобілем
«Фольксваген Кадді», р.н. НОМЕР_1, в
порушення вимог п.п. 1.5, 1.10, 2.3, 10.1, 11.2, 12.1,
12.3, 13.1 ПДР України, проявив неуважність
до дорожньої обстановки, не вжив
заходів для збереження життя і
здоров»я громадян, не врахував
погодних умов при виборі швидкості
руху та застосував методи керування
автомобілем, які призвели до втрати
поперечної стійкості, в результаті
чого виїхав на смугу зустрічного руху,
де здійснив зіткнення з автомобілем
«ВАЗ-2109», р.н. НОМЕР_4 під керуванням
ОСОБА_3 В результаті ДТП водій
автомобіля «ВАЗ-2109», р.н. НОМЕР_4 ОСОБА_3
та його пасажир ОСОБА_4 від отриманих
тілесних ушкоджень померли, а пасажири
цього автомобіля ОСОБА_5, ОСОБА_1 і
ОСОБА_6 отримали тілесні ушкодження
середньої тяжкості по ознаці тривалого
розладу здоров'я. Тобто ДТП сталося з
вини третьої особи, цивільно-правова
відповідальність якого була
застрахована у ПАТ «СК «Універсальна»,
яке відмовляється у добровільному
порядку провести страхові виплати. У
зв'язку з наведеним, просить позов
задовольнити.

У судовому засіданні представник
позивача позов підтримав, дав
пояснення аналогічні вищенаведеному,
просить позов задовольнити.

Суд ухвалив справу розглядати справу у
заочному режимі без участі
представника відповідача, який без
поважних причин у судове засідання не
прибув, хоча був належним чином
повідомлений про час і місце судового
засідання, проте подав до суду письмові
заперечення /а.с.74,75/, а матеріалів
справи достатньо для прийняття рішення
по суті.

Також, суд ухвалив справу розглядати
без участі третьої особи, яка належним
чином повідомлялася про час і місце
судового засідання повісткою, котра
направлялася рекомендованими листами,
та яка була повернута поштовим
відділенням у зав'язку із закінченням
терміну зберігання, що свідчить про те,
що третя особа свідомо не бажає її
отримувати та не бажає брати участь у
розгляді справи у суді, проте
матеріалів справи достатньо для
прийняття рішення по суті.

Заслухавши пояснення представника
позивача, вивчивши матеріали справи,
суд прийшов до висновку, що позов
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 979 ЦК України за
договором страхування одна сторона
(страховик) зобов'язується у разі
настання певної події (страхового
випадку) виплатити другій стороні
(страхувальникові) або іншій особі,
визначеній у договорі, грошову суму
(страхову виплату), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі та виконувати інші умови
договору.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України
страховик зобов'язаний у разі настання
страхового випадку здійснити страхову
виплату у строк, встановлений
договором.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом іншим
об'єктом, використання, зберігання, або
утримання якого створює підвищену
небезпеку.

Відповідно до ч. 5 ст. 1187 ЦК України
особа, яка здійснює діяльність, що є
джерелом підвищеної небезпеки,
відповідає за завдану шкоду, якщо не
доведе, що шкоди було завдано внаслідок
непереборної сили або умислу
потерпілого.

Згідно з абз. 1 п. 22.1 ст. 22 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» у разі настання страхового
випадку страховик у межах страхових
сум, зазначених у страховому полісі,
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду,
заподіяну внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Судом встановлено, що вироком
Городоцького районного суду
Львівської області від 24.11.2011 року
третю особу ОСОБА_2 було визнано винним
у скоєнні злочини передбаченого ч. 3 ст.
286 КК України та призначено йому
покарання шість років позбавлення волі
з позбавленням права керувати
транспортними засобами на строк три
роки /а.с.4-10/. Із змісту зазначеної
вироку вбачається, що ОСОБА_2, 19.01.2009р., о
12 год. 30 хв. на 19 км. автодороги
Львів-Шегині, поблизу с. Бартатів
Городоцького району, керуючи
автомобілем «Фольксваген Кадді», р.н.
НОМЕР_1, в порушення вимог п.п. 1.5, 1.10, 2.3,
10.1, 11.2, 12.1, 12.3, 13.1 ПДР України, проявив
неуважність до дорожньої обстановки,
не вжив заходів для збереження життя і
здоров»я громадян, не врахував
погодних умов при виборі швидкості
руху та застосував методи керування
автомобілем, які призвели до втрати
поперечної стійкості, в результаті
чого виїхав на смугу зустрічного руху,
де здійснив зіткнення з автомобілем
«ВАЗ-2109», р.н. НОМЕР_4 під керуванням
ОСОБА_3 В результаті ДТП водій
автомобіля «ВАЗ-2109», р.н. НОМЕР_4 ОСОБА_3
та його пасажир ОСОБА_4 від отриманих
тілесних ушкоджень померли, а пасажири
цього автомобіля ОСОБА_5, ОСОБА_1 і
ОСОБА_6 отримали тілесні ушкодження
середньої тяжкості по ознаці тривалого
розладу здоров'я.

За таких обставин, зазначений вирок
суду носить преюдиціальний характер
при вирішенні даної цивільної справи в
силу ч. 4 ст. 61 ЦПК України.

Як убачається зі свідоцтва про
реєстрацію транспортного засобу
автомобіль марки «ВАЗ-2109», р.н. НОМЕР_4,
належав на праві власності загиблому
ОСОБА_3 /а.с.18/, зазначений автомобіль
був придбаний під час перебування
загиблого у шлюбі з позивачем ОСОБА_1
/а.с.19/, а відтак цей автомобіль є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя ОСОБА_3 в силу ч. 1 ст.
60 СК України.

Автомобіль марки «Фольксваген Кадді»,
р.н. НОМЕР_1, належить на праві власності
ОСОБА_2 , що стверджується даними
свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу /а.с.18/.

19.11.2008 року між ОСОБА_2 та відповідачем
ПАТ «СК «Універсальна» був укладений
поліс (договір) обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів № ВВ/9600019 /а.с.11/.
Згідно з умовами зазначеного
страхового полісу страховим випадком є
подія, внаслідок якої заподіяна шкода
третім особам під час
дорожньо-транспортної пригоди, яка
сталося за участю автомобіля марки
«Фольксваген Кадді», р.н. НОМЕР_1. Також
страховим полісом був встановлений
ліміт відповідальності страховика за
шкоду, заподіяну майну потерпілого у
розмірі 25500 грн. на одного потерпілого,
безумовна франшиза становить 00 грн.

Відповідно до висновку судової
автотоварознавчої експертизи № 885 від
05.04.2009 року, складного Львівським НДІСЕ,
вартість матеріальної шкоди,
заподіяної власнику автомобіля марки
«ВАЗ-2109», р.н. НОМЕР_4, становить 28887,71
грн. /а.с.12-17/. Крім того, у вказаному
висновку експертизи зазначено, що
досліджувальний автомобіль
відновлювати економічно недоцільно.

Зі змісту листа відповідача від 22.10.2009
року на адресу Городоцького районного
суду Львівської області вбачається, що
13.10.2009р. до ВАТ «СК «Універсальна»
звернулась ОСОБА_1 зі заявою про
здійснення страхової виплати. До заяви
надала ряд документів, при цьому їй
було повідомлено про необхідність
долучення також довідок медичного
закладу, встановленої форми, із
зазначенням отриманого об'єму медичної
допомоги та ін. Таким чином, на даний
час, відбувається врегулювання
страхового випадку.

Відповідно до абз. 1 п. 22.1 ст. 22 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» у разі настання страхового
випадку страховик у межах страхових
сум, зазначених у страховому полісі,
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду,
заподіяну внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Пунктом 36.1 ст. 36 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» передбачено, що страховик,
керуючись нормами цього Закону,
приймає вмотивоване рішення про
здійснення страхового відшкодування
(регламентованої виплати) або про
відмову у здійсненні страхового
відшкодування (регламентної виплати).

Зі змісту п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» убачається, що страховик
протягом 15 днів з дня узгодження ним
розміру страхового відшкодування з
особою, яка має право на отримання
відшкодування, за наявності
документів, зазначених у ст. 36 цього
Закону, повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду, але не
пізніше як через 90 днів з дня отримання
заяви про страхове відшкодування
зобов'язаний прийняти рішення про
здійснення страхового відшкодування
(регламентованої виплати) та виплатити
його.

На пропозицію суду представник
відповідача не надав суду для огляду
страхову справу, а також не надав
допустимих доказів, які б свідчили про
те, що відповідачем приймалося рішення
про відмову позивачу у здійсненні
страхового відшкодування.

За таких, обставин, суд, беручи до уваги
зміст вищезазначеного листа
відповідач від 22.10.2009 року, приходить до
переконання, що відповідач фактично
визнав дорожньо - транспорту пригоду,
яка мала місце 19.01.2009 року за участю
автомобілів «Фольксваген Кадді», р.н.
НОМЕР_1 та «ВАЗ-2109», р.н. НОМЕР_4,
страховим випадком.

У зв'язку з вказаним, суд критично
ставиться до твердження представника
відповідача, що у задоволенні позову
слід відмовити, оскільки позивач не
подала заяву про страхове
відшкодування впродовж одного року,
оскільки такі твердження останнього
спростовуються вищезазначеними
доказами по справі, зокрема листом від
22.10.2009 року.

Враховуючи наведене, суд, дослідивши
докази по справі у їх сукупності,
прийшов до висновку, що з відповідача
на користь позивача слід стягнути
страхове відшкодування в межах ліміту
встановленого у страховому полісі
розмір якого складає 25500 грн.

Щодо залишків автомобіля «ВАЗ-2109», р.н.
НОМЕР_4, то суд прийшов до наступних
висновків.

Зі змісту п. 14 Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про деякі питання застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів про відшкодування шкоди,
завданої джерелом підвищеної
небезпеки» від 01.03.2013 року № 4 випливає,
що ухвалюючи рішення про стягнення на
користь потерпілого відшкодування
вартості майна, що не може
використовуватись за призначенням, але
має певну цінність, суд з урахуванням
принципу диспозитивності, тобто за
заявою заподіювача шкоди, одночасно
повинен вирішити питання про передачу
цього майна після відшкодування
збитків особі, відповідальній за шкоду.

Представнику відповідача у судовому
засіданні було роз'яснено, що він має
право подати до суду заяву про
зобов'язання позивача передати
відповідачу залишки автомобіля
«ВАЗ-2109», р.н. НОМЕР_4. Проте, представник
відповідача таким своїм правом не
скористався, відповідну заяву до суду
не подав, а відтак у суду, беручи до
уваги принцип диспозитивності,
відсутні правові підстави для
вирішення питання про передачу
відповідачу цього автомобіля після
відшкодування збитків позивачу.

Щодо відшкодування позивачу витрат на
правову допомогу у розмірі 4000 грн., то
суд вважає, що такі вимоги підлягають
задоволенню частково, з огляду на таке.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про
граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу у цивільних та
адміністративних справах» розмір
компенсації витрат на правову допомогу
у цивільних справах, в яких така
компенсація виплачується стороні, на
користь якої ухвалено судове рішення,
іншою стороною, а в адміністративних
справах - суб'єктом владних
повноважень, не може перевищувати 40
відсотків встановленої законом
мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі за годину участі
особи, яка надавала правову допомогу, у
судовому засіданні, під час вчинення
окремих процесуальних дій поза судовим
засіданням та під час ознайомлення з
матеріалами справи в суді, що
визначається у відповідному судовому
рішенні.

Таким чином, розмір компенсації витрат
на правову допомогу за годину участі
представника позивача адвоката ОСОБА_8
у судових засіданнях по даній справі у
2013 році складає 458,80 грн. (1147 грн.
/мінімальна заробітна плата у 2013 році/ :
100 % х 40 % / граничний відсоток
встановлений законом/ = 458,80 грн.), а у 2014
році складає 486,80 грн. (1217 грн.
/мінімальна заробітна плата у 2013 році/ :
100 % х 40 % / граничний відсоток
встановлений законом/ = 486,80 грн.),

Як убачається з журналів судових
засідань /а.с.23,35,39,78/ адвокат приймав
участь по даній справі у п'яти судових
засіданнях 03.06.2013 року, 06.11.2013 року,
08.11.2013 року, 10.02.2014 року та 03.03.2014 року,
його участь склала не більше однієї
години у кожному із цих засідань.

Крім того, суд не бере до уваги
розрахунок представника позивача
/а.с.81/ у тій частині, що він затратив
п'ять годин на підготовку позову.
Беручи до уваги, той факт, що позов
складається з двох сторінок, суд
вважає, що на його підготовку достатньо
було однієї години.

Враховуючи наведене суд вважає, що з
відповідача на користь позивача слід
стягнути 2808,80 грн. витрат на правову
допомогу (458,80 грн. х 4 год. /участь у
судових засіданнях та підготовку
позову у 2013 році/ + 486,80 грн. х 2 год.
/участь у судових засіданнях у 2014 році/ =
2808,80 грн.).

Крім того, з відповідача в доход
держави слід судовий збір у розмірі 255
грн. (25500 грн. : 100 % х 1 % = 255 грн.).

Керуючись ст.ст. 10,11,60-62,159,209,213-215,224-227 ЦПК
України, суд -

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«Універсальна» на користь ОСОБА_1 25500
(двадцять п'ять тисяч п'ятсот) гривень
страхового відшкодування та 2808 (дві
тисячі вісімсот вісім) гривень 80 коп.
витрат на правову допомогу. Всього
стягнути 28308 (двадцять вісім тисяч
триста вісім) гривень 80 коп.

В решті позову відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«Універсальна» в доход держави 255 грн.
00 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через
Залізничний районний суд м. Львова
шляхом подачі в десяти денний строк з
дня проголошення рішення апеляційної
скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його постановив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
10-ти днів з дня отримання його копії.

Суддя: /підпис/

З оригіналом згідно. Рішення не
набрало законної сили.

Суддя:
Боровков Д.О.