Справа № 158/505/14-ц
Провадження № 6/0158/14/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2014 року
м. Ківерці

Ківерцівський районний суд Волинської
області

в складі: головуючого - судді -
Костюкевича О.К.

при секретарі -
Хмілевській І.О.

з участю представника ВДВС -
Косинської Н.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду міста Ківерці
подання старшого державного виконавця
ВДВС Ківерцівського РУЮ Косинської
Н.В., погодженого начальником ВДВС
Ківерцівського РУЮ Марчука М.М., про
обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі
України до сплати ним боргу згідно
рішення суду, -

в с
т а н о в и в :

Старший державний виконавець ВДВС
Ківерцівського РУЮ Косинська Н.В.
звернулася в суд з поданням, погодженим
начальником ВДВС Ківерцівського РУЮ
Марчуком М.М., про обмеження ОСОБА_3 у
праві виїзду за межі України до сплати
ним боргу за рішенням суду.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що на
виконанні в ВДВС Ківерцівського РУЮ
знаходиться виконавчий лист
Ківерцівського районного суду № 1-68 від
08.06.2006 року про стягнення з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_4 кошти в сумі 769 грн. 69
коп. матеріальних збитків, 15 000 грн.
моральної шкоди, 100 грн. витрат за
надання правової допомоги, а всього 15869
грн. 69 коп..

03.03.2014 року винесено постанову про
відкриття виконавчого провадження,
копії постанови направлені сторонам
виконавчого провадження.

03.03.2014 року проведено перевірку
фактичного місця проживання ОСОБА_3 за
адресою: АДРЕСА_1, якою було
встановлено, що боржник ОСОБА_3
зареєстрований за вищевказаною
адресою, проте фактично там не проживає
з 2011 року, на даний час зі слів матері
перебуває на заробітках у Російській
Федерації.

До ВДВС Ківерцівського РУЮ надійшла
заява від стягувача ОСОБА_4 про
направлення до суду подання щодо
обмеження у праві виїзду за межі
України боржника - ОСОБА_3.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 14 ЦПК України
судові рішення, що набрали законної
сили, обов'язкові для всіх органів
державної влади і органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій, посадових чи службових
осіб та громадян і підлягають
виконанню на всій території України.
Невиконання судового рішення є
підставою для відповідальності,
встановленої законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України
"Про порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України" від 21.01.1994
року громадянинові України, який має
паспорт, може бути тимчасово
відмовлено у виїзді за кордон у
випадках, передбачених пунктами 1-9
частини першої цієї статті, тобто коли
діють неврегульовані аліментні,
договірні зобов'язання чи інші
(невиконані) зобов'язання, або
громадянин України ухиляється від
виконання зобов'язань, покладених на
нього судовим рішенням тощо.

В силу п. 18 ч. 2 ст. 11 Закону України "Про
виконавче провадження" у разі ухилення
боржника від виконання зобов'язань,
покладених на нього рішенням,
державний виконавець має право
звертатися до суду за встановленням
тимчасового обмеження у праві виїзду
боржника - фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи за межі
України - до виконання зобов'язань за
рішенням.

Порядок тимчасового обмеження
боржника - фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) передбачений статтею
377-1 ЦПК України і вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби. Суд розглядає
подання без виклику чи повідомлення
сторін та інших заінтересованих осіб,
за участю державного виконавця.

Заслухавши пояснення представника
ВДВС Ківерцівського РУЮ, дослідивши
матеріали виконавчого провадження, суд
встановив, що відносно ОСОБА_3 діють
невиконані незначні боргові
зобов'язання.

Однак в матеріалах подання відсутні
докази про надання боржнику строку для
добровільного виконання боргових
зобов'язань.

У справі відсутні також будь-які докази
того, що державним виконавцем до
боржника ОСОБА_3 застосовувалися
заходи примусового виконання рішення,
передбачені ч. 3 ст. 11 Закону України
"Про виконавче провадження".

Разом з тим, ні в самому поданні, ні в
ході розгляду його судом, заявником не
наведено жодних обставин та не надано
доказів, які б дійсно свідчили про
цілеспрямованість боржника ОСОБА_3 від
виконання покладених на нього судовим
рішенням грошових зобов'язань та його
намір вибути за межі України з цією
метою.

За змістом наведених вище норм чинного
законодавства, тимчасове обмеження
боржника у праві виїзду за межі України
є винятковим заходом обмеження
особистої свободи фізичної особи, який
застосовується лише при наявності
достатніх підстав вважати, що така
особа ухиляється від виконання
зобов'язань, покладених на неї
відповідним судовим рішенням, і саме з
цією метою має намір та реальну
можливість вибути за межі України

Тому суд визнає недостатніми докази
того, що ОСОБА_3 ухиляється від
виконання зобов'язань, покладених на
нього судовими рішеннями, вжиті
державним виконавцем заходи
примусового виконання рішення суду
позитивного результату не дали, а
можливість боржника виїхати за межі
території України може утруднити, або
унеможливити виконання рішень суду.

З огляду на викладене в задоволенні
подання слід відмовити.

Керуючись ст. 377-1 ЦПК України, 6 Закону
України "Про порядок виїзду з України і
в'їзду в Україну громадян України", п. 18
ст. 11 Закону України «Про виконавче
провадження», суд, -

у х в а л
и в :

В задоволенні подання старшого
державного виконавця ВДВС
Ківерцівського РУЮ Косинської Н.В. про
обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі
України до виконання ним боргових
зобов'язань - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до
Апеляційного суду Волинської області
шляхом подачі скарги через
Ківерцівський районний суд протягом
п'яти днів з дня її проголошення, а
заінтересованими особами, які не брали
участі у розгляді справи, протягом
цього ж терміну з моменту отримання
копії ухвали.

Суддя

Ківерцівського районного суду
О.К.Костюкевич