Справа № 755/8174/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" квітня 2014 р. Дніпровський районний
суд м. Києва у складі:

головуючого судді Антипової
Л.О.

при секретарі
Філімоновій Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за ОСОБА_1,
заінтересована особа: ОСОБА_2 про
встановлення факту, що має юридичне
значення, суд -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду з позовом про
встановлення факту, що має юридичне
значення. Свої вимоги мотивує тим, що
він є сином заінтересованої особи, що
підтверджується свідоцтвом про
народження. І заявник, і заінтересована
особа за національністю є поляками,
оскільки рідна бабуся заявника та мати
заінтересованої особи ОСОБА_3 за
національністю була полька, що
відображене у відповідній графі
свідоцтва про народження
заінтересованої особи, серія НОМЕР_1.
Заінтересована особа, не зважаючи на
своє польське коріння помилково був
записаний в актах громадянського стану
у графі «національність» як
«українець», що підтверджується
свідоцтвом про народження НОМЕР_2.
Зазначена помилка обумовлена тим, що
органи МВС УРСР при відображені
національності робили вибір не на
користь походження батьків та їх
побажання, а як правило на користь
національного пріоритету, за місцем
народження особи. Викладена практика
не завжди відповідала бажанню осіб, на
реалізацію свого права щодо належності
до певних національних груп, чим
порушувалось Конституційне право
громадян на національність. Заявник
стверджує, що зазначені обставини
призвели до того факту, що він за
національністю юридично значиться як
«українець» не зважаючи на своє
польське походження. Встановлення
факту польського походження
обумовлено бажанням заявника
відновити своє польське походження,
оскільки змістом ч. 1 ст. 5 Закону
Республіки Польща «Про репатріацію»
від 09.11.2000 року, особою польського
походження, вважається особа, що
декларує свою польську національність
і хоча б один з її батьків чи бабуся
(дідусь), або прадід і прабабуся були
особами польської національності.

В судове засідання представник
заявника не з'явився, надав до суду
заяву, в якій підтримав позовні вимоги
та просив задовольнити заяву з підстав,
які в ній викладені.

Заінтересована особа в судове
засідання не з'явився, про дату, час та
місце розгляду справи повідомлявся
належним чином, подав через канцелярію
письмову заяву про слухання справи у
його відсутність, просив задовольнити
заяву.

Суд, дослідивши матеріали справи,
приходить до наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України,
суд розглядає справи про встановлення
фактів, що мають юридичне значення.

Змістом ст. 257 ЦПК України встановлено,
що заява фізичної особи про
встановлення факту, що має юридичне
значення, подається до суду за місцем
її проживання, перебування.

Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про національні
меншини в Україні», до національних
меншин належать групи громадян
України, які не є українцями за
національністю, виявляють почуття
національного самоусвідомлення та
спільності між собою.

Відповідно до ст. 11 вказаного Закону,
громадяни України мають право вільно
обирати та відновлювати
національність. Примушення громадян у
будь-якій формі до відмови від своєї
національності не допускається.

У відповідності до ст. 300 ЦК України
фізична особа має право на збереження
своєї національної, культурної,
релігійної, мовної самобутності, а
також право на вільний вибір форм та
способів прояву своєї
індивідуальності, якщо вони не
заборонені законом та не суперечать
моральним засадам суспільства.

Викладена позиція відповідає змісту
ст. 1 Указу Президента України від 31.12.1991
року «Про порядок зміни громадянами
України національності» відповідно до
якої Національність може бути змінена
особами, які при досягненні 16-річного
віку та одержанні паспорта прийняли
національність одного з батьків та
бажають змінити її відповідно до
національності другого з батьків.

Судом встановлено, в сім'ї заявника
рідна мова - польська, сповідується
римо-католицьке віросповідання,
дотримується культура польського
народу і виконуються всі звичаї та
обряди цього народу, підтримуються
стосунки з польськими родинами, що
підтверджується копіями доданих
документів.

Практика аналогічної категорії справ
зазначена у Постанові Пленуму
Верховного Суду України №12 від 07.07.1995р.
«Про практику розгляду судами справ
про встановлення неправильності
запису в актах громадянського стану»,
відповідно до пункту 7 якої, зазначено,
що питання про встановлення
неправильності в актовому записі про
народження суд вирішує на підставі
письмових (архівних матеріалів,
відомостей, які містяться в паспорті;
довідок з місця роботи, навчання
проживання; військових, профспілкових,
інших посвідчень тощо) та інших
доказів, що достовірністю
підтверджують заявлену вимогу.

На підставі вищевикладеного суд
приходить до висновку, що вимоги
заявника знайшли своє підтвердження в
судовому засіданні, а тому підлягають
задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного ст.ст. 3, 4, 118, 119,
256, 257 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа:
ОСОБА_2 про встановлення факту, що має
юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне
значення, а саме, що ОСОБА_3 - мати ОСОБА_2
та, відповідно, бабуся ОСОБА_1 -
відповідно до свідоцтва про народження
серія НОМЕР_3 за національністю є
полька.

Встановити факт, що має юридичне
значення, щодо неправильності в
актовому записі про народження ОСОБА_2
стосовно його національності.

Встановити факт, що має юридичне
значення, а саме, що ОСОБА_2 - батько
ОСОБА_1 за національністю є поляк.

Встановити факт, що має юридичне
значення, щодо неправильності в
актовому записі про народження ОСОБА_1
стосовно його національності

Встановити факт, що має юридичне
значення, а саме, що ОСОБА_1 за
національністю є поляк.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга до Апеляційного суду
м. Києва протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя: