Номер провадження 22-ц/775/2696/2014
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2014 року Апеляційний суд
Донецької області у складі:

головуючого
Маширо О.П.

суддів Баркова
В.М., Зайцевої С.А.

при секретарі
Сачко І.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Донецьку цивільну справу
по апеляції ОСОБА_1 на ухвалу
Центрально-Міського районного суду м.
Горлівки від 17 лютого 2014 року у справі
за скаргою ОСОБА_1 на дії державного
виконавця Центрально-Міського відділу
державної виконавчої служби
Горлівського міського управління
юстиції, заінтересована особа:
колективне підприємство «Хімчистка
Весна» - про визнання протиправною
постанови про закінчення виконавчого
провадження, зобов»язання поновити
виконавче провадження,

у с т а н о в и в :

До апеляційного суду звернувся заявник
ОСОБА_1 з апеляційною скаргою на ухвалу
суду, якою його скарга була залишена
без розгляду.

Суд першої інстанції виходив з того, що
рішенням Центрально-Міського
районного суду м. Горлівки від 09 жовтня
2001 року ОСОБА_1 було поновлено на роботі
на посаді директора колективного
підприємства «Хімчистка Весна».

На виконання цього рішення суду
позивачем до державної виконавчої
служби був переданий виконавчий лист.

Постановою ст. державного виконавця
від 20 квітня 2007 року було закрите
виконавче провадження у зв»язку з
виконанням рішення суду, а саме:
наказом № 22 від 10 жовтня 2001 року ОСОБА_1
був поновлений на роботі на посаді
директора комунального підприємства.

Вказану постанову ОСОБА_1 оскаржив у
тому ж, 2007, році. Рішенням місцевого
суду від 10 грудня 2007 року, яке було
залишене без змін ухвалою апеляційного
суду від 07 квітня 2008 року, ОСОБА_1 було
відмовлено у задоволенні його скарги
на постанову відділу ДВС про закриття
виконавчого провадження.

Суд першої інстанції установив, що
заявникові було відомо про закриття
виконавчого провадження про
поновлення його на роботі ще у 2007 році,
тому у даній справі ОСОБА_1 пропустив
строк на оскарження дій державного
виконавця.

Суд першої інстанції також установив,
що заявник не надав доказів на
підтвердження поважності причин
пропуску строку для звернення з даною
скаргою до суду, тому залишив скаргу
ОСОБА_1 без розгляду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
вказану судову ухвалу скасувати та
повернути справу до місцевого суду для
продовження розгляду його скарги,
оскільки вважає, що ця ухвала є
незаконною.

Зокрема, суд першої інстанції невірно
розрахував строк звернення до суду зі
скаргою на рішення, дії чи
бездіяльність органів державної
виконавчої служби та їх посадових осіб,
не з»ясував, коли та у зв»язку з чим
було закінчене виконавче провадження,
на підставі якої норми закону, коли
йому було вручено відповідну
постанову.

Суд не перевірив доводи представника
відділу ДВС, викладені у його
поясненнях у суді першої інстанції про
те, що рішення суду в частині
поновлення його на роботі фактично не
виконане. До того ж, у Законі України
«Про виконавче провадження» не
визначений строк, протягом якого має
бути виконане рішення суду про
поновлення на роботі.

Заслухавши пояснення заявника,
дослідивши матеріали справи,
апеляційний суд вважає, що апеляційну
скаргу слід задовольнити частково,
оскаржувану судову ухвалу скасувати та
відмовити заявникові у задоволенні
його вимог, з таких підстав.

Судом першої інстанції було
встановлено, що рішенням
Центрально-Міського районного суду м.
Горлівка від 09 жовтня 2001 року заявника
у даній справі ОСОБА_1 було поновлено на
роботі на посаді директора КП
«Хімчистка Весна».

Після набрання чинності цим рішенням
виконавчий лист був переданий на
виконання до відповідного відділу ДВС.
Оскільки підприємством 10 жовтня 2001
року був виданий наказ про поновлення
ОСОБА_1 на роботі, 20 квітня 2007 року
виконавче провадження по виконанню
рішення суду від 09 жовтня 2001 року було
закрите у зв»язку з його виконанням
(а.с.4, 17).

Зі справи вбачається, що протягом
усього часу після поновлення ОСОБА_1 на
роботі останній неодноразово
звертався до суду з питання фактичного
невиконання судового рішення про
поновлення його на роботі.

Проте усіма судовими інстанціями було
установлено, що ОСОБА_1 дійсно був
поновлений на роботі на посаді
директора колективного підприємства.

Так, з рішення апеляційного суду
Донецької області від 13 грудня 2005 року,
яке є чинним, вбачається, що факт
поновлення ОСОБА_1 на посаді директора
підприємства підтверджується не
тільки наявністю наказу № 22 від 10
жовтня 2001 року про поновлення на
роботі, а й тим, що ОСОБА_1 фактично
приступив до виконання обов»язків
директора колективного підприємства, а
саме: 11 жовтня 2001 року він уклав і
підписав договір поставки з ТОВ «Банк
плазми» як директор КП «Хімчистка
Весна»; 22 жовтня 2001 року як керівник
підприємства підписав платіжне
доручення до АКБ «Укрсоцбанк» м.
Горлівка про сплату суми коштів
колективним підприємством на користь
ТОВ «Банк плази» по виконанню
зобов»язань за договором, і ця
фінансова операція була виконана
банком (а.с.115-116).

Таким чином, суд першої інстанції
правильно установив, що рішення суду
першої інстанції від 09 жовтня 2001 року
про поновлення ОСОБА_1 на роботі було
виконане, тому вимоги заявника про
поновлення виконавчого провадження є
безпідставними.

Отже, висновок суду першої інстанції по
суті заявлених вимог про визнання
протиправною постанови про закінчення
виконавчого провадження та
зобов»язання поновити виконавче
провадження є правильним, однак при
цьому суд першої інстанції порушив
вимоги процесуального права.

Зі справи вбачається, що до суду зі
своєю скаргою ОСОБА_1 звернувся 16
листопада 2012 року (а.с.1-2).

Ухвалою від 21 листопада 2012 року скарга
була залишена без руху для усунення
недоліків, у тому числі, заявникові
було запропоновано вказати причини, з
яких він пропустив строк для звернення
до суду з такою скаргою (а.с.10).

12 грудня 2012 року ОСОБА_1 подав уточнену
скаргу, однак питання про поновлення
строку не ставив (а.с.15-16).

21 березня 2013 року скарга уперше була
розглянута у судовому засіданні та
вимоги ОСОБА_1 були задоволені (а.с.23-24).

Ухвалою апеляційного суду від 15 жовтня
2013 року ухвала суду першої інстанції
від 21 березня 2013 року була скасована,
справу було передано до суду першої
інстанції на новий судовий розгляд
(а.с.79-81).

Натомість справа не містить, як того
вимагає ст.122 ЦПК України, ухвали про
відкриття провадження, тобто на
порушення вимог процесуального закону
провадження у справі не відкривалось.

З матеріалів справи вбачається - і ця
обставина відображена в ухвалі від 21
листопада 2012 року про залишення скарги
ОСОБА_1 без руху, що заявник пропустив
строк для звернення до суду та не надав
заяви про поновлення цього строку, не
вказав причини його пропуску.

Згідно з роз»ясненнями, які містяться у
п.16 постанови № 6 Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 07 лютого 2014 року «Про
практику розгляду судами скарг на
рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби під час виконання судових
рішень у цивільних справах», якщо
скаргу подано з пропуском строку,
встановленого законом, та відсутнє
клопотання про його поновлення, така
скарга суддею одноособово залишається
без розгляду при її прийнятті та
повертається заявникові.

Однак суд першої інстанції, не
відкривши провадження у справі, не
вирішивши питання щодо пропуску строку
заявником ОСОБА_1, розглянув скаргу,
допитав учасників процесу, дослідив
матеріали справи, тобто провів повний
судовий розгляд, хоча в оскаржуваній
судовій ухвалі зробив висновок про
залишення заяви без розгляду, що також
не відповідає вимогам закону.

За таких обставин апеляційний суд
вважає, що апеляційну скаргу слід
задовольнити частково, оскаржувану
судову ухвалу скасувати, справу
направити до місцевого суду для
повторного розгляду скарги з
безумовним дотриманням вимог
процесуального закону.

Керуючись ст.ст. 312, 314, 315 ЦПК України,
апеляційний суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Ухвалу Центрально-Міського районного
суду м. Горлівки від 17 лютого 2014 року
скасувати та передати питання на новий
судовий розгляд.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом 20 днів з дня набрання
законної сили.

Головуючий:

Судді: