АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа №413/2353/2012
Головуючий в 1 інстанції - Тимошенко
Провадження №22ц/774/444/К/14
Доповідач - Барильська А.П.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді: Барильської А.П.

суддів: Ляховської І.Є.,
Михайлів Л.В.

при секретарі: Булах К.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м. Кривому Розі
згідно із вимогами ч.2 ст.197 ЦПК України
без фіксації судового засідання
технічними засобами, без участі всіх
осіб, які беруть участь у справі,
апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Євраз Суха
Балка» на рішення Жовтневого районного
суду м. Кривого Рогу від 11 грудня 2013
року по справі за позовом ОСОБА_2 до
Публічного акціонерного товариства
«Євраз Суха Балка» про стягнення
недоплаченої заробітної плати за час
відпусток, компенсації втрати частини
заробітної плати у зв'язку з порушенням
строків її виплати,-

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2012 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до Публічного
акціонерного товариства «Євраз Суха
Балка» (надалі - ПАТ "Євраз Суха Балка")
про стягнення недоплаченої заробітної
плати за час відпусток, компенсації
втрати частини заробітної плати у
зв'язку з порушенням строків її
виплати. Уточнивши позовні вимоги, в
останній їх редакції позивач просив
суд стягнути з ПАТ "Євраз Суха Балка" на
його користь недоплачену заробітну
плату за період з 27 квітня 1998 року по 01
березня 2010 року, у сумі 1515 гривень 04
копійки, компенсацію втрати частини
заробітної плати у зв'язку з порушенням
строків її виплати відповідно до
індексу зростання цін на споживчі
товари і тарифів на послуги станом на
день звільнення позивача в сумі 5995,17
грн.

Ухвалою від 04 грудня 2013 року позовні
вимоги ОСОБА_2 про стягнення з
відповідача на його користь середнього
заробітку за час затримки виплат
недоплаченої заробітної плати
залишено без розгляду.

В обґрунтування позову ОСОБА_2
зазначив, що він працював на ПАТ "Євраз
Суха Балка" у період з 27 квітня 1998 року
по 29 липня 2011 року на різних професіях і
посадах. За його час роботи на
підприємстві наказами відповідача
неодноразово підвищувались тарифні
ставки і посадові оклади всім
працівникам підприємства, при цьому
відповідачем неправильно
розраховувалась і виплачувалась його
заробітна за час його відпусток, в
порушення Законів України "Про
відпустки" та "Про оплату праці", а також
Порядку обчислення заробітної плати,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 і
вказані порушення визнані ПАТ "Євраз
Суха Балка" у спільній Постанові від
06.02.2012 року № 3.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу від 11 грудня 2013 року позов
ОСОБА_2 до ПАТ «Євраз Суха Балка»
задоволено частково. Стягнуто з ПАТ
"Євраз Суха Балка" на користь ОСОБА_2
недоплачену заробітну плату за час
відпусток у сумі 1515,04 грн. без
утримання податків та обов'язкових
платежів. В задоволенні інших х
позовних вимог відмовлено. Стягнуто з
ПАТ "Євраз Суха Балка" на користь
держави судовий збір у сумі 229 грн.40 коп.

В апеляційній скарзі відповідач ПАТ
"Євраз Суха Балка", посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати рішення суду в частині
стягнення заборгованості по
заробітній платі за час відпусток у
розмірі 1515,04 грн. та ухвалити нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позову ОСОБА_2

Зокрема, посилаються на те, що судом
першої інстанції допущено неповне
з'ясування обставин справи. Так, з
положень п. 10 Порядку обчислення
середньої заробітної плати,
затвердженого 08.02.1995 року ПКМУ №100 та
введеного в дію з 01.01.1995 року,
вбачається, що коригування на
коефіцієнт підвищення при обчисленні
середньої заробітної плати є
обов'язковим у випадках підвищення
тарифних ставок і посадових окладів на
підприємстві, в установі, організації
відповідно до актів законодавства, а
також за рішеннями, передбаченими в
колективних договорах (угодах). З 01.01.2005
року на підприємстві було підвищено
тарифні ставки (оклади) згідно наказу
по ВАТ «Суха Балка» №83 від 24.01.2005 року з
метою матеріальної зацікавленості
працівників, підвищення ефективності
виробництва та перевиконання планових
завдань. У цьому ж році ВАТ «Суха Балка»
на підставі п. 3.1. розділу 3 Галузевої
угоди гірничо-металургійного
комплексу України на 2005-2006 роки та п. 3.27
Колективного договору ВАТ «Суха Балка»
на 2005 рік наказом по ВАТ «Суха Балка»
№331 від 24.03.20045 року встановлено
провести з 01.03.2005 року підвищення
тарифних ставок у 1,2014 рази, без зміни
положень про оплату праці. Оскільки
підприємством не порушено умови
Галузевої угоди
гірничо-металургійного комплексу
України на 2005-2006 роки та п. 3.27
Колективного договору ВАТ «Суха Балка»
на 2005 рік та було проведено підвищення
тарифних ставок з 01.01.2005 року з власної
ініціативи, на думку відповідача,
відсутні підстави для застосування до
наказу №83 від 24.01.2005 року положень 10
Порядку обчислення середньої
заробітної плати та врахування цього
коефіцієнту при обчисленні
недоплаченої заробітної плати за час
відпусток.

Крім того, судом не взято до уваги, що на
госпрозрахункових підприємствах і в
організаціях коригування заробітної
плати та інших виплат провадиться з
урахуванням їх фінансових можливостей,
та не враховано, що підприємство на
власний розсуд вже визначило
корегуючий коефіцієнти для визначення
середньої заробітної плати у випадках
підвищення тарифних ставок і посадових
окладів у відповідності з актами
законодавства і прийняло рішення про
розрахунок цих суми за формулою:
корегуючий коефіцієнт = 1 + розмір
підвищення тарифних ставок та окладів
(в частках одиниці) Х 0,71, а тому
незастосування судом цієї формули є
незаконним.

Також судом першої інстанції не взято
до уваги, що звертаючись до суду з
позовом у березні 2012 року про стягнення
недоплаченої заробітної плати за час
відпусток з 27 квітня 1995 року по 01
березня 2010 року, позивач ОСОБА_2
пропустив тримісячний строк позовної
давності, встановлений ст.233 КЗпП
України у редакції, яка діяла до 01.08.2001
року.

В запереченнях на апеляційну скаргу
представник позивача ОСОБА_3 просить її
відхилити, а рішення суду, як законне та
обґрунтоване, на його думку, залишити
без змін.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
позовних вимог та доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 працював
на ПАТ "Євраз Суха Балка" у період з 27
квітня 1998 року по 29 липня 2011 року на
різних професіях і посадах.

З 27.04.1998 року по 01.03.2010 року - за час
роботи позивача у відповідача,
наказами по підприємству № 312 від 25.04.2000
р., № 1252 від 19.12.2001р, № 637 від 29.07.2003р, № 717
від 20.08.2003р., № 391 від 21.04.2004р, № 952 від
15.09.2004р., № 83 від 24.01.2005р., № 331 від
21.03.2005р., № 92 від 31.01.2006р., № 367 від
05.04.2006р., № 1117 від 02.10.2006р., № 23 від
05.01.2007р., № 624 від 08.05.2007р., № 1432 від
10.10.2007р., № 103 від 22.01.2008р., № 614 від
18.04.2008р. неодноразово підвищено тарифні
ставки і посадові оклади працівникам
підприємства.

Позивач неодноразово у період роботи
на підприємстві перебував у
відпустках, отримував заробітну плату,
йому нараховувалися та виплачувалися
відпускні.

Спір виник з приводу невірного
визначення розміру середньої
заробітної плати при нарахуванні сум
оплати за час відпусток, починаючи з
27.04.1998 року.

Частково задовольняючи позовні
вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції
виходив із доведеності позову у зв'язку
з порушенням відповідачем п.п. 2, 10
Порядку обчислення середньої
заробітної плати, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
№100 від 08.02.1995 року (далі - Порядок), що
призвело до неправильного нарахування
заробітної плати за час відпусток та
несвоєчасного проведення розрахунку.

Колегія суддів погоджується з
таким висновком суду з огляду на
наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 21 Закону
України "Про відпустки" порядок
обчислення заробітної плати
працівникам за час відпусток,
додаткових відпусток у зв'язку з
навчанням, творчої відпустки,
додаткової відпустки працівникам, які
мають дітей та компенсації за
невикористані відпустки
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Кабінетом Міністрів України
Постановою №100 від 08.02.1995р. затверджено
Порядок обчислення середньої
заробітної плати, який застосовується
при наданні працівникам відпусток.

Пунктом 10 Порядку передбачено, що у
випадках підвищення тарифних ставок і
посадових окладів на підприємстві, в
установі, організації відповідно до
актів законодавства, а також за
рішеннями, передбаченими в колективних
договорах (угодах), як у розрахунковому
періоді, так і в періоді, протягом якого
за працівником зберігається середній
заробіток, заробітна плата, включаючи
премії та інші виплати, що враховуються
при обчисленні середньої заробітної
плати, за проміжок часу до підвищення
коригується на коефіцієнти підвищення.
На госпрозрахункових підприємствах і в
організаціях коригування заробітної
плати та інших виплат провадиться з
урахуванням їх фінансових можливостей.

Як вбачається із матеріалів справи,
відповідачем в період роботи ОСОБА_2
підвищувались тарифні ставки і
посадові оклади на підстав наказів № 312
від 25.04.2000 р., № 1252 від 19.12.2001р, № 637 від
29.07.2003р, № 717 від 20.08.2003р., № 391 від 21.04.2004р,
№ 952 від 15.09.2004р., № 83 від 24.01.2005р., № 331
від 21.03.2005р., № 92 від 31.01.2006р., № 367 від
05.04.2006р., № 1117 від 02.10.2006р., № 23 від
05.01.2007р., № 624 від 08.05.2007р., № 1432 від
10.10.2007р., № 103 від 22.01.2008р., № 614 від
18.04.2008р.

У зв'язку з чим, на думку колегії суддів,
суд першої інстанції дійшов
правильного висновку про необхідність
коригування заробітної плати при
розрахунку середнього заробітку для
нарахування оплати часу відпусток на
коефіцієнт на коефіцієнти згідно
вищезазначених наказів.

06 лютого 2012 року Генеральним
директором ПАТ "Євраз Суха Балка" з
профспілковими комітетами з метою
усунення виявлених порушень прийнято
спільну постанову №3, якою встановлено,
що, виходячи із фінансових можливостей
підприємства при розрахунку
заробітної плати за час відпусток за
період з 01.01.1995р. по 01.03.2010р., як
працівникам, так і колишнім
працівникам, коригуючі коефіцієнти для
визначення середньої заробітної плати
у випадках підвищення тарифних ставок
і посадових окладів у відповідності з
актами законодавства та рішеннями,
передбаченими колективним договором,
розраховуються за формулою: коригуючий
коефіцієнт = 1 + розмір підвищення
тарифних ставок та окладів (в частках
одиниці) х 0,71 (а.с. 6).

Не застосовуючи вказану спільну
постанову, суд першої інстанції
виходив з того, що з матеріалів справи
не вбачається, що виконавчим органом -
генеральним директором в межах
повноважень на підставі Статуту
приймалось відповідне рішення у
вигляді акту щодо зменшення
коефіцієнту при розрахунку оплати
праці в період відпусток працівників,
крім того, спільна постанова носить
погоджувальний характер із
профспілками і не є належним рішенням
уповноваженого органу ПАТ «Євраз Суха
Балка».

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції з
наступних підстав.

Відповідно до пункту 10 Порядку у
випадках підвищення тарифних ставок і
посадових окладів на підприємстві, в
установі, організації відповідно до
актів законодавства, а також за
рішеннями, передбаченими в колективних
договорах (угодах), як у розрахунковому
періоді, так і в періоді, протягом якого
за працівником зберігається середній
заробіток, заробітна плата, включаючи
премії та інші виплати, що враховуються
при обчисленні середньої заробітної
плати, за проміжок часу до підвищення
коригуються на коефіцієнт їх
підвищення; на госпрозрахункових
підприємствах і в організаціях
коригування заробітної плати та інших
виплат провадиться з урахуванням їх
фінансових можливостей (тобто
зазначена норма передбачає можливість
госпрозрахункового підприємства у
випадку скрутного фінансового стану
дещо зменшити коефіцієнт коригування,
але не позбавляє ці підприємства від
коригування). Положення Порядку
обов'язкові для виконання
підприємствами усіх форм власності та
господарювання на підставі пункту 2
постанови Кабінету Міністрів України
від 8 лютого 1995 р. N100 "Про затвердження
Порядку обчислення середньої
заробітної плати".

Однак, виконавчим органом - генеральним
директором підприємства в межах
повноважень на підставі Статуту
відповідне рішення у вигляді акту щодо
зменшення коефіцієнту при розрахунку
оплати праці в період відпусток
працівників не приймалося, а спільна
постанова носить погоджувальний
характер із профспілками і не є
належним рішенням уповноваженого
органу ПАТ «Євраз Суха Балка».

На виконання спільної постанови було
видано Наказ № 296 від 16.02.2012 року, яким
визначено порядок розрахунку. Проте
вказаний Наказ також не містить
відповідного рішення з приводу питання
щодо зменшення коефіцієнту.

У зв'язку з чим, доводи апеляційної
скарги відповідача про те, що на
госпрозрахункових підприємствах і в
організаціях коригування заробітної
плати та інших виплат провадиться з
урахуванням їх фінансових можливостей,
та що підприємство на власний розсуд
вже визначило корегуючи коефіцієнти
для визначення середньої заробітної
плати у випадках підвищення тарифних
ставок і посадових окладів у
відповідності з актами законодавства і
прийняло рішення про розрахунок цих
сум за формулою: корегуючий коефіцієнт
= 1 + розмір підвищення тарифних ставок
та окладів (в частках одиниці) Х 0,71, а
тому незастосування судом цієї формули
є незаконним, не можуть бути взяті до
уваги колегією суддів з вищенаведених
підстав.

Висновок суду першої інстанції щодо
застосування коефіцієнту 1,25 з 01.01.2005
року на підставі наказу № 83 від 24.01.2005
року, на думку колегії суддів, є
правильним, оскільки таке підвищення
відбулося відповідно умов Галузевої
Угоди на 2005 рік, яка передбачає
підвищення посадових окладів, Наказ
стосується всіх працівників
підприємства і таке підвищення
відповідає положенню п.10 Порядку.

У зв'язку з чим, колегія суддів не може
взяти до уваги доводи апеляційної
скарги відповідача щодо відсутні
правових підстав для застосування до
наказу №83 від 24.01.2005 року положень 10
Порядку обчислення середньої
заробітної плати та врахування цього
коефіцієнту при обчисленні
недоплаченої заробітної плати за час
відпусток з вищенаведених підстав.

Доводи апеляційної скарги відповідача
щодо пропуску позивачем ОСОБА_2 строку
позовної давності не можуть бути взяті
до уваги колегією суддів з наступних
підстав.

Згідно частини 1 статті 261 ЦК України
перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила.

Як вбачається з матеріалів справи, про
порушення свого права позивач ОСОБА_2
дізнався зі Спільної постанови № 3 від
06.02.2012 року.

Норми ЦК України визначають загальну
позовну давність тривалістю у три роки
(стаття 257), а також спеціальну позовну
давність (стаття 258), яка може бути
скороченою або більш тривалою за
загальну позовну давність. Крім того,
частина перша статті 268 ЦК України
містить перелік позовних вимог, на які
позовна давність взагалі не
поширюється, а в частині другій цієї
статті зазначено, що законом можуть
бути встановлені додатково інші
вимоги, на які не поширюється позовна
давність.

Згідно положень ст.238 КЗпП України (у
редакції, що діяла на момент виникнення
спірних правовідносин - до 01.08.2001 року)
при розгляді трудових спорів у
питаннях про грошові вимоги, крім вимог
про виплату працівникові середнього
заробітку за час вимушеного прогулу
або різниці в заробітку за час
виконання нижчеоплачуваної роботи
(стаття 235), орган, який розглядає спір,
має право винести рішення про виплату
працівникові належних йому сум без
обмеження будь-яким строком.

Частинами 1,2 статті 233 КЗпП України зі
змінами, внесеними після 01.08.2001 року,
передбачено, що працівник може
звернутися з заявою про вирішення
трудового спору безпосередньо до
районного, районного у місті, міського
чи міськрайонного суду в тримісячний
строк з дня, коли він дізнався або
повинен був дізнатися про порушення
свого права, а у справах про звільнення
- в місячний строк з дня вручення копії
наказу про звільнення або з дня видачі
трудової книжки. У разі порушення
законодавства про оплату праці
працівник має право звернутися до суду
з позовом про стягнення належної йому
заробітної плати без обмеження
будь-яким строком.

Рішенням Конституційного Суду України
від 15 жовтня 2013 року № 8-рп/2013
встановлено, що в аспекті
конституційного звернення положення
частини другої статті 233 Кодексу
законів про працю України у системному
зв'язку з положеннями статей 1, 12 Закону
України "Про оплату праці" від 24 березня
1995 року № 108/95-ВР зі змінами необхідно
розуміти так, що у разі порушення
роботодавцем законодавства про оплату
праці не обмежується будь-яким строком
звернення працівника до суду з позовом
про стягнення заробітної плати, яка
йому належить, тобто усіх виплат, на які
працівник має право згідно з умовами
трудового договору і відповідно до
державних гарантій, встановлених
законодавством, зокрема й за час
простою, який мав місце не з вини
працівника, незалежно від того, чи було
здійснене роботодавцем нарахування
таких виплат.

У зв'язку з чим, на думку колегії суддів,
суд першої інстанції дійшов
правильного висновку про те, що
позивачем ОСОБА_2 не пропущено строк
позовної давності.

В іншій частині рішення суду сторонами
не оскаржено.

Вирішуючи даний спір, суд першої
інстанції в достатньо повному обсязі
встановив права і обов'язки сторін,
обставини по справі, перевірив доводи і
дав їм належну правову оцінку, ухвалив
рішення, яке відповідає вимогам закону.
Висновки суду достатньо обґрунтовані і
підтверджені письмовими матеріалами
справи та поясненнями учасників
процесу.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
відповідача повинна бути залишена без
задоволення, а рішення суду першої
інстанції в частині задоволення
позовних вимог , на підставі ст.308 ЦПК
України, залишено без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-314,316 ЦПК
України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Євраз Суха
Балка" відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду
м. Кривого Рогу від 11 грудня 2013 року в
частині задоволення позову залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: