Ухвала

іменем україни

09 квітня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого: Олійник А.С.,

суддів: Амеліна В.І., Карпенко С.О.,
Парінової І.К., Савченко В.О.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення неустойки за прострочення
сплати аліментів за касаційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення апеляційного суду м.
Києва від 20 листопада 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2012 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення
неустойки за прострочення сплати
аліментів.

Позовні вимоги мотивувала тим, що
згідно рішення суду з відповідача, який
є її колишнім чоловіком, стягнуто
аліменти як на її утримання так і на
утримання їхньої доньки ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ј частини з
усіх видів заробітку на кожну. Проте
ОСОБА_2 належним чином рішення суду не
виконує та не сплачує аліменти у
повному розмірі, внаслідок чого за
період з 01 січня 2011 року до 29 листопада
2012 року виникла заборгованість у
розмірі 31 008 грн 86 коп., яка з
урахуванням 1% пені становить 108 461 грн 10
коп.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_1
просила позов задовольнити та стягнути
на свою користь неустойку за
прострочення сплати аліментів у
розмірі 108 461 грн 10 коп.

Рішенням Печерського районного суду м.
Києва від 16 вересня 2013 року, позов
задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на
користь позивача 108 461 грн 10 коп.
неустойки за прострочення сплати
аліментів.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від
20 листопада 2013 року, зазначене рішення
районного суду змінено, а саме зменшено
розмір неустойки до 31 008 грн 86 коп.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить
рішення апеляційного суду скасувати,
посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
права та порушення норм процесуального
права, і залишити в силі рішення суду
першої інстанції, що було помилково
скасовано.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з
таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Судом установлено, що сторони
перебували у зареєстрованому шлюбі,
від якого ІНФОРМАЦІЯ_1 року у них
народилася донька ОСОБА_3.

Рішенням Дніпровського районного суду
м. Києва від 22 грудня 2009 року шлюб між
ними розірвано. Цим же рішенням
стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
аліменти на утримання доньки
ОСОБА_3 в розмірі ј частини з усіх видів
заробітку, щомісячно, починаючи з 29
жовтня 2009 року й до досягнення дитиною
повноліття, але не менше 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, також стягнуто
аліменти на утримання колишньої
дружини ОСОБА_1, яка є інвалідом другої
групи, в розмірі ј частини усіх видів
заробітку, щомісячно, починаючи з 29
жовтня 2009 року й до поновлення
працездатності ОСОБА_1

На підставі вказаного рішення видано
два виконавчі листи №2-3503, які
знаходяться на виконанні у відділі
державної виконавчої служби
Печерського районного управління
юстиції м. Києва.

Згідно довідок-розрахунків
заборгованості за аліментами за період
з 01 січня 2011 року до 29 листопада 2012
року, виданих 29 листопада 2012 року
державним виконавцем відділу
державної виконавчої служби
Печерського районного управління
юстиції м. Києва, заборгованість
відповідача за аліментами на утримання
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 за вказаний період
становить по 15 504 грн 43 коп., що разом
становить 31 008 грн 86 коп.

Сума неустойки через заборгованість за
аліментами за кожним виконавчим листом
становить 54 230 грн 55 коп., а всього -
108 461 грн 10 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України при
виникненні заборгованості з вини
особи, яка зобов'язана сплачувати
аліменти за рішенням суду, одержувач
аліментів має право на стягнення
неустойки (пені) у розмірі одного
відсотка від суми несплачених
аліментів за кожен день прострочення.
Розмір неустойки може бути зменшений
судом з урахуванням матеріального та
сімейного стану платника аліментів.

Оскільки зобов'язання зі сплати
аліментів носить періодичний характер
і повинно виконуватися щомісяця, суд
повинен з'ясувати розмір несплачених
аліментів по кожному з цих періодичних
платежів, встановити строк, до якого
кожне із цих зобов'язань має бути
виконано, та з урахуванням
встановленого обчислити розмір пені,
виходячи із суми несплачених аліментів
за кожен місяць окремо від дня
порушення платником аліментів свого
обов'язку щодо їх сплати до дня
ухвалення судом рішення, підсумувавши
розміри нарахованої пені за кожен із
прострочених платежів та визначивши її
загальну суму.

Із матеріалів справи вбачається, що
розрахунок пені за прострочення сплати
аліментів відповідачем не
заперечувався.

Із урахуванням положення ч. 1 ст. 196 СК
України, суд апеляційної інстанції,
установивши матеріальний та сімейний
стан відповідача, як платника
аліментів, дійшов обґрунтованого
висновку щодо зменшення розміру такої
неустойки.

Отже, правильно встановивши розмір
неустойки, суд апеляційної інстанції
дійшов по суті вірного й
обґрунтованого висновку щодо
зменшення розміру такої неустойки за
наявності для цього відповідних
правових підстав.

Такий висновок суду відповідає
обставинам справи, а також
узгоджується з нормами матеріального
права, які судом правильно застосовані.

Згідно із ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час
розгляду справи в касаційному порядку
суд перевіряє в межах касаційної
скарги правильність застосування
судом першої або апеляційної інстанції
норм матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або (та)
вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими, а тому доводи
касаційної скарги в цій частині не
можна визнати підставами для
скасування судових рішень в
касаційному порядку.

Доводи касаційної скарги не
спростовують висновків суду та не
дають підстав для висновку, що судом
апеляційної інстанції при розгляді
справи допущені порушення норм
матеріального чи процесуального права,
які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України
як підстави для скасування рішень.

За таких обставин рішення апеляційного
суду ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права
й підлягає залишенню без змін з
підстав, передбачених ст. 337 ЦПК
України.

Керуючись ст. 336, 337, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від
20 листопада 2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
А.С. Олійник

Судді:
В.І. Амелін

С.О. Карпенко

І.К. Парінова

В.О. Савченко