Ухвала

іменем україни

5 березня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Макарчука М.А., Писаної Т.О.,
Фаловської І.М.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5 про стягнення боргу за
договором позики, за касаційною
скаргою ОСОБА_5 на рішення
Першотравенського міського суду
Дніпропетровської області від 4
листопада 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 23 грудня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2012 року ОСОБА_4 звернулась до
суду із зазначеним позовом,
посилаючись на те, що 17 травня 2005 року
вона надала ОСОБА_5 у позику 1 000 доларів
США (за курсом НБУ станом на 31 липня
2012 року складає 7 993 грн.), що
підтверджується розпискою від 17 травня
2005 року. У 2008 році відповідачка
частково сплатила борг у розмірі
1 500 грн. Решту коштів відповідачка
не повертає. Ураховуючи викладене,
ОСОБА_4 просила поновити їй строк
позовної давності для звернення до
суду з позовом, задовольнити її позовні
вимоги і стягнути з ОСОБА_5 на її
користь 37 095 грн. 80 коп. у рахунок
повернення боргу за договором позики, з
яких 6 493 грн. - сума основного боргу, 584
грн. 37 коп. - інфляційних витрат та 30 018
грн. 43 коп. - 5% щомісяця від простроченої
суми боргу за весь час прострочення.

Рішенням Першотравенського міського
суду Дніпропетровської області від 4
листопада 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 23 грудня
2013 року, поновлено ОСОБА_4
строк позовної давності для звернення
до суду. Позов ОСОБА_4 задоволено
частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь
ОСОБА_4 5 505 грн. 11 коп., що є еквівалентом
689 доларів США, у рахунок сплати
основного боргу, а також 31 077 грн. 11 коп.
у рахунок сплати відсотків за
користування позикою. В решті позову
відмовлено. Вирішено питання розподілу
судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить
скасувати ухвалені у справі судові
рішення, мотивуючи свою вимогу
порушенням судамим норм матеріального
та процесуального права, і ухвалити
рішення про відмову у задоволенні
позову.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга не може бути
задоволена з огляду на наступне.

Згідно з частиною другою статті 324 ЦПК
України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування
судом норм матеріального чи порушення
норм процесуального права.

Відповідно до вимог статті 335 ЦПК
України під час розгляду справи у
касаційному порядку суд перевіряє в
межах касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Установлено, що 17 травня 2005 року ОСОБА_5
взяла в борг у ОСОБА_4 1 000 доларів США
строком на три місяці зі сплатою
щомісяця 5% за користування позикою.

У червні 2008 року ОСОБА_5 повернула
частину боргу в розмірі 1 500 грн.

Відповідно до статті 257 ЦК України
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності
переривається вчиненням особою дій, що
свідчать про визнання нею свого боргу
або іншого обов'язку.

Згідно зі статтею 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Статтею 1049 ЦК України передбачено, що
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.
Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом (стаття 625
ЦК України).

Суд першої інстанції, з яким погодився
і суд апеляційної інстанції, прийшов до
обґрунтованого висновку, що строк
позовної давності для звернення до
суду з позовом підлягає поновленню,
оскільки ОСОБА_4 доведено
поважність причин пропуску нею такого
строку. Також позивачкою доведено, що
ОСОБА_5 не виконала своїх зобов'язань за
договором позики, тому вимоги
позивачки підлягають задоволенню.
Доводи касаційної скарги на
правильність висновків суду не
впливають та їх не спростовують.

Згідно зі статтею 337 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судами першої та апеляційної інстанцій
при розгляді справи дотримано вимоги
закону, у зв'язку з чим колегія суддів
вважає за необхідне касаційну скаргу
відхилити, а судові рішення залишити
без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Першотравенського міського
суду Дніпропетровської області від 4
листопада 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 23 грудня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів :

Макарчук М.А. Писана Т.О.
ФаловськаІ.М.