Номер провадження № 22-ц/785/1276/14
Головуючий у першій інстанції Жуган
Доповідач Сидоренко І. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі: головуючого
судді - Сидоренко І.П., суддів -
Сєвєрової Є.С., Погорєлової С.О., при
секретарі - Криворучці Ю.П., Колмакові
В.І., розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2,
ОСОБА_3 на заочне рішення
Малиновського районного суду м.Одеси
від 22 жовтня 2012року по справі за
позовом ТОВ «ОТП Факторинг України» до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про звернення стягнення
на предмет іпотеки, -

встановила:

27.02.2012року представник ТОВ «ОТП
Факторинг Україна» звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, в
обґрунтування якого послався на те, що
06 червня 2008р. між ЗАТ «ОТП Банк» та
ОСОБА_2 був укладений договір про
надання кредитної лінії за №
CRL-SME508/133/2008, за умовами якого ЗАТ «ОТП
Банк» надало ОСОБА_2 кредит в розмірі
267153грн.60коп., а ОСОБА_2 зобов'язався
щомісячно сплачувати процен ти за
користування кредитом у розмірі 3,99%
річних, а також здійснювати щомісячне
по гашення кредиту у строк до 06.06.2017р. В
подальшому були внесені зміни до
вказаного договору. 29 жовтня 2008р. між
Банком та ОСОБА_3 був укладений договір
іпотеки, згідно умов якого ОСОБА_3
виступив майновим поручителем та
зобов'язався відповідати перед ЗАТ
«ОТП Банк» за належне виконання ОСОБА_2
виниклого зобов'язання по кре дитному
договору та передав в іпотеку банку
майно: нежилі приміщення АДРЕСА_1.

У зв'язку з неналежним виконанням
відповідачами своїх зобов'язань,
станом на 15.12.2011р. виникла
заборгованість у розмірі 597168грн.48коп.

За договором купівлі-продажу
кредитного портфелю від 26.11.2010р. ТОВ
«ОТП Факторинг Україна» купив у ПАТ
«ОТП Банк» права на Кредитний портфель.

На підставі наведеного представник
позивача просив суд:

· звернути стягнення на предмет
іпотеки - нежилі примі щення АДРЕСА_1,
які належать на праві власності ОСОБА_3,
шляхом надання позивачу права укласти
договір купівлі-продажу з будь-якими
особами за ціною, визначеною на
підставі оцінки майна суб'єктом
оціночної діяльності, на рівні, не
нижчому за звичайні ціни на цей вид
майна, на час укладення правочину щодо
відчуження вищевказаного предмету
іпотеки;

· на час реалізації майна,
передати предмет іпотеки в управління
позивачу;

· надати TOB «ОТП Факторинг
Україна» право на:

- одержання дублі катів
правовстановлюючих документів у
нотаріусів та у будь-яких інших органах
держав ної влади, місцевого
самоврядування, та у будь-яких
установах незалежно від форм влас
ності;

- отримання витягу з реєстру прав
власності в КП «ОМБТІ та РОН» або у
інших ор ганах, які будуть здійснювати
функції з реєстрації прав власності;

- отримувати довідки та документи,
які необхідні для укладення та
нотаріального посвідчення договору
купівлі-продажу;

- доступ до спірних нежилих
приміщень, та стягнути солідарно з
відповідачів судові витрати в сумі
3219грн.(а.с.2-4).

Справа була розглянута в заочному
порядку.

Заочним рішенням суду від 22.10.2012р.
позовні вимоги ТОВ «ОТП Факторинг
Україна» задоволені.

В рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором № СRL-SМЕ508/133/2008 від
06.06.2008р. в загальному розмірі 597168грн.
48коп., яка складається із:

- залишку заборгованості за кредитом у
розмірі 114595грн.70коп.;

- суми відсотків за користування
кредитом у розмірі 4871грн.04коп.;

- суми пені за прострочення виконання
зобов'язань у розмі рі 477701грн.74коп., суд
звернув стягнення на предмет іпотеки:
нежилі приміщення АДРЕСА_1, які
належать на праві власності ОСОБА_3,
шляхом надання ТОВ «ОТП Факторинг
Україна» права укладати договір
купівлі-продажу з будь-якими особами за
ціною, визначеною на підставі оцінки
майна суб'єктом оціночної діяльності,
на рівні, не нижчому за звичайні ціни на
цей вид майна, на час укладення
правочину щодо відчуження
вищевказаного предмету іпотеки.

Суд надав право ТОВ «ОТП Факторинг
Україна» на: одержання дублікатів
правовстановлюючих документів у
нотаріусів та у будь-яких інших органах
державної влади, місцевого
самоврядування, та у будь-яких
установах незалежно від форм
власності; отримання витягу з реєстру
прав власності в КП «ОМБТІ та РОН» або у
інших органах, які будуть здійснювати
функції з реєстрації прав власності;
отримання довідок та документів, які
необхідні для укладення та
нотаріального посвід чення договору
купівлі-продажу нежилих приміщень
АДРЕСА_1, які належать на праві
власності ОСОБА_3

Суд надав ТОВ «ОТП Факторинг Україна»
доступ до нежилих приміщень АДРЕСА_1,
які належать на праві власності ОСОБА_3

Суд передав предмет іпотеки: нежилі
приміщення АДРЕСА_1, які належать на
праві власності ОСОБА_3, на час
здійснення реаліза ції в управління
ТОВ «ОТП Факторинг Україна.

Суд стягнув з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь
ТОВ «ОТП Факторинг Україна» судові
витрати у розмірі по 1609грн.50коп. з
кожного, у загальному розмірі 3219грн.

Ухвалою суду від 26.02.2013р. заяву
представника ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - ОСОБА_5
про перегляд заочного рішення суду
залишено без задоволення (а.с.88-89).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 і ОСОБА_3
ставиться питання про скасування
заочного рішення суду та ухвалення
нового рішення про відмову у
задоволені позовних вимог в повному
обсязі. При цьому апелянти посилаються
на те, що рішення суду першої інстанції
є незаконним, винесено з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, а висновки суду не відповідають
дійсним обставинам справи. Так,
відповідачі належним чином не були
повідомлені про слухання справи, у
матеріалах справи відсутні докази
отримання ОСОБА_2 грошей готівкою
(оригінал чи завірена копія квитанції
про отримання кредитних коштів). В
супереч вимог ст.ст.33,35 Закону України
«Про іпотеку» відповідачам Банк не
направляв письмову вимогу про усунення
порушень, тобто Банком недотримана
процедура звернення стягнення на
предмет іпотеки, що є підставою для
відмови у позові (а.с.93-96).

Колегія суддів, заслухав
суддю-доповідача, представника
апелянтів, представника Банку,
вивчивши матеріали справи в межах
доводів апеляційної скарги, вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд 1 інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Судом першої інстанції були
встановлені факти і відповідні їм
правовідносини, які виникли між
сторонами.

06 червня 2008р. між ЗАТ «ОТП Банк» та
ОСОБА_2 був укладений договір про
надання кредитної лі нії № CrL-SME508/133/2008,
відповідно до умов якого ОСОБА_2
отримав кредит в розмірі 267153грн.60коп.
та зобов'язався щомісячно сплачувати
проценти за користування кредитом у
розмірі 3,99% річних, а та кож здійснювати
щомісячне погашення кредиту у строк до
06.06.2017р. (а.с.9-15).

09 вересня 2008р. між ЗАТ «ОТП Банк» та
ОСОБА_2 було укладено договір №1 про
внесення змін до договору про надання
кредитної лінії № CrL-SME508/133/2008,
відповідно до умов якого ОСОБА_2 було
встановлено ліміт кредитної лінії у
розмірі 130775грн.20коп. (а.с.16).

15.04.2010р. між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2
було укладено договір №2 про внесення
змін до договору про надання кредитної
лінії № CrL-SME508/133/2008, яким внесено зміни
до частини №1 та №2 кредитного договору
в частині зміни процентної ставки по
кредиту з плаваючої процентної ставки
3,99% + FIDR на 17,99% річних, встано влено
розмір боргових зобов'язань у розмірі
146718грн.80коп.(а/с136-137).

Відповідно до п. 4.1.1 частини №2
кредитного договору ОСОБА_2 за пору
шення прийнятих на себе зобов'язань
стосовно повернення кредитних коштів,
сплати процентів за користування
кредитними коштами у визначені
договором строки, зо бов'язався
сплатити банку пеню у розмірі 1% від
суми несвоєчасно виконаних боргових
зобов'язань за кожний день прострочки.

В якості забезпечення зобов'язання по
кредитному договору, між ЗАТ «ОТП Банк»
та ОСОБА_3 був укладений договір
іпотеки, посвідчений приватним нотаріу
сом Одеського міського нотаріального
округу ОСОБА_6, під реєстровим № 4908, за
умовами якого ОСОБА_3 як майновий
поручитель, зобов'язався відповідати
перед ЗАТ «ОТП Банк» за належне
виконання ОСОБА_2 виниклого
зобов'язання по кре дитному договору №
CrL-SME508/133/2008 та передав в іпотеку банку
майно, а саме нежилі приміщення АДРЕСА_1
(а.с.20-22).

Пунктом 6.1 договору іпотеки
передбачено, що за рахунок предмета
іпотеки іпотекодержатель може
задовольнити такі вимоги: всі боргові
зобов'язання, не сплачені бор жником;
вимоги стосовно повного відшкодування
всіх збитків, завданих порушенням
іпотекодавцем його зобов'язань за цим
договором; а також всіх фактичних
витрат, понесених іпотекодержателем у
зв'язку із реалізацією його прав за цим
договором (а.с.22).

Судом першої інстанції встановлено, що
відповідно до свідоцтва про державну
реєстрацію юри дичної особи серії АОІ
№370771 від 30.06.2009р., найменування ЗАТ «ОТП
Банк» бу ло змінено на ПАТ «ОТП Банк»,
зміну найменування Банку
зареєстровано у Державному реєстрі
юридичних осіб.

26 листопада 2010р. між ПАТ «ОТП Банк» та TOB
«ОТП Факторинг Україна» було укладено
договір купівлі-продажу кредитного
портфелю №б/н, що підтверджується
відпо відним витягом з договору від
05.01.2012р. (а.с.37).

За вказаним договором купівлі-продажу
кредитного портфелю №б/н від 26.11.2010р. та
витягом з додатку №1 до нього TOB «ОТП
Факторинг Україна» при дбало право
вимоги за кредитним договором №
CrL-SME508/133/2008 від 06.06.2008р. щодо сплати
загальної суми заборгованості ОСОБА_2
перед ПАТ «ОТП Банк».

Крім того, 26 листопада 2010р. між ПАТ «ОТП
Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг України»
був укладений договір про відступлення
права вимоги № б/н, згідно умов якого
Банк передав та відступив ТОВ «ОТП
Факторинг Україна» сукупність прав,
належних Банку за Договорами
забезпечення, включаючи, але не
обмежуючись, правом звертати стягнення
на заставне майно (а.с.39).

За вказаним договором до ТОВ «ОТП
Факторинг Україна» переходять всі
права Банка як сторони, що іменується
«Іпотекодержатель»/
«Заставодержатель» у зобов'язаннях,
які виникли на підставі Договорів
забезпечення в обсязі і на умовах, що
існують на момент набрання чинності
цим Договором (включаючи право
стягнення на предмет іпотеки/застави).

Судом першої інстанції було
встановлено, що з боку ОСОБА_2 умови
кредитного договору належним чином
виконані не були, внаслідок чого перед
банком за договором кредитування,
станом на 15.12.2011р. виникла
заборгованість в розмірі 597168грн.48коп.,
яка складається з :

- залишку заборгованості за кредитом -
114595грн. 70коп.;

- суми відсотків за користування
кредитом - 4871грн.04коп.;

- суми пені за прострочення виконання
зобов'язань -477701грн.74коп (а.с.31-36).

Детальна розрахунок заборгованості
міститься на аркушах справи 31-36, тому
доводи апелянта щодо відсутності
такого розрахунку є неспроможними.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чи ном відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу. Згідно з ст. 530 ЦК
України якщо у зобов'язанні
встановлений строк його виконання, то
воно підлягає виконанню у цей строк.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник
не звільняється від відповідальності
за неможливість виконання ним
грошового зобов'язання.

Згідно до ст. 1049 ЦК України позичальник
зобов'язаний повернути позикодав цеві
позику у строк та в порядку, що
встановлені договором. За ст. 1050 ЦК
України якщо договором встановлений
обов'язок позичальника повернути
позику частинами, то в разі
прострочення повернення чергової
частин позикодавець має право вимагати
дострокового повернення частини
позики, що залишилася, та сплати
процентів.

Відповідно до вимог ст.525 ЦПК України
одностороння відмова від виконання
договірного зобов'язання не
допускається.

Частиною І статті 549 ЦК України
передбачено, що неустойкою (штрафом,
пенею) є грошова сума, яку боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Відповідно до ч.3 цієї же статті, пенею є
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми несвоєчасного виконання
грошового зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Відповідно до ч.І ст. 575 ЦК України,
іпотекою є застава нерухомого майна, що
залишається у володінні заставодавця
або третьої особи.

За ч. 1 ст. 572 ЦК України в силу застави
кредитор (заставодержатель) має право у
разі невиконання боржником
(заставодавцем) зобов'язання,
забезпеченого заставою, оде ржати
задоволення за рахунок заставленого
майна переважно перед іншими
кредиторами цього боржника, якщо інше
не встановлено законом (право застави).

Згідно з ч. 1 ст. 33 Закону України «Про
іпотеку» у разі невиконання боржником
основного зобов'язання
Іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Статтею 34 Закону України «Про іпотеку»
встановлено, що після прийняття рі
шення про звернення стягнення на
предмет іпотеки і з метою отримання
продукції, плодів та доходів,
забезпечення належного господарського
використання переданого в іпотеку
нерухомого майна згідно з його
цільовим призначенням предмет іпотеки
на підставі договору між іпотекодавцем
і іпотекодержателем або рішення суду
може бути переданий іпотекодержателю
або іншій особі в управління на період
до його реа лізації у порядку,
встановленому цим Законом. Управління
майном здійснюється відпові дно до
законодавства та умов, визначених
договором чи рішенням суду.

За ст. 39 Закону України «Про іпотеку»
передбачено, що у разі задоволення су
дом позову про звернення стягнення на
предмет іпотеки у рішенні суду
зазначаються: за гальний розмір вимог
та всі його складові, що підлягають
сплаті іпотекодержателю з вар тості
предмета іпотеки; опис нерухомого
майна, за рахунок якого підлягають
задоволенню вимоги іпотекодержателя;
заходи щодо забезпечення збереження
предмета іпотеки або передачі його в
управління на період до його
реалізації, якщо такі необхідні; спосіб
реалі зації предмета іпотеки шляхом
проведення прилюдних торгів або
застосування процедури продажу,
встановленої статтею 38 цього Закону;
пріоритет та розмір вимог інших креди
торів, які підлягають задоволенню з
вартості предмета іпотеки; початкова
ціна предмета іпотеки для його
подальшої реалізації.

Відповідно до п.21 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду з
розгляду цивільних та кримінальних
справ за № 5 від 30.03.2012р. договір про
відкриття кредитної лінії є одним із
видів кредитного договору, а кредитна
лінія - однією із форм її кредитування,
в якій у межах встановленого ліміту
здійснюється видача і погашення
кредиту кількома частинами (траншами).
Оскільки в цьому договорі передбачено
всі істотні умови, необхідні для
кредитного договору, то зобов'язання з
надання кредиту є дійсним із моменту
укладення кредитного договору -
договору про відкриття кредитної
лінії. У зв'язку із наведеним суди
повинні виходити з того, що в силу
положень статей 509, 533, 638, 1054 ЦК відсутні
підстави для визнання договору поруки
недійсним через укладення після нього
додаткових угод про надання чергового
траншу.

Доводи апелянта щодо відсутності в
матеріалах справи квитанції про
отримання кредитних коштів,
спростовуються аркушами справи 17,18,19.

Не знайшов свого підтвердження і довід
апеляційної скарги щодо недотримання
іпотекодержателем процедури звернення
стягнення на предмет іпотеки, виходячи
з наступного.

Відповідно до положень ст. ст. 33, 35
Закону України "Про іпотеку", згідно з
яким у разі порушення основного
зобов'язання та/або умов іпотечного
договору іпотекодержатель надсилає
іпотекодавцю та боржнику, якщо він є
відмінним від іпотекодавця, письмову
вимогу про усунення порушення у не менш
ніж тридцятиденний строк. У цьому
документі зазначається стислий зміст
порушених зобов'язань та попередження
про звернення стягнення на предмет
іпотеки у разі невиконання цієї вимоги.
Якщо протягом встановленого строку
вимога іпотекодержателя залишається
без задоволення, іпотекодержатель
вправі розпочати звернення стягнення
на предмет іпотеки відповідно до цього
Закону. Недотримання цих правил є
перешкодою для звернення стягнення на
предмет іпотеки, але не перешкоджає
зверненню з позовом до боржника про
виконання забезпеченого іпотекою
зобов'язання відповідно до ч. 2 ст.35
Закону України «Про іпотеку».

З матеріалів справи вбачається, що 25
березня 2010р. Банк направив ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 письмові вимоги про усунення
порушень з виплати кредиту та
попередження про звернення стягнення
на предмет іпотеки, які ОСОБА_3 отримав
через пошту 11.06.2010р., про що є підпис на
аркуші справи 26, а ОСОБА_2 получив
особисто 07.04.2010р., про що розписався на
аркуші справи 27 (а.с.25-28).

Статтею 60 ЦПК України встановлено, що
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд
розглядає справи в межах заявлених
вимог та на підставі наданих сторонами
доказів. Відповідачі не надали суду
першої інстанції та апеляційної
інстанції доказів на підтвердження
своїх заперечень.

Посилання апелянта на порушення судом
першої інстанції норм процесуального
права не знайшли свого підтвердження в
суді апеляційної інстанції, оскільки
судом розглянуто справу в заочному
порядку у відповідності до вимог ЦПК
України. Зазначений позов поступив до
суду 27 лютого 2012р., провадження по
справі відкрито 01 березня 2012р. Справа
неодноразово призначалась до слухання,
про що всі сторони належним чином були
повідомлені (а.с.49,52, 52-а,60,61,62,66). Заяви
від відповідачів про розгляд справи за
їх відсутності до суду не надходили.
Тому на підставі ст.224 ЦПК України суд
обґрунтовано розглянув справу у
заочному порядку і 22 жовтня 2012року
постановив заочне рішення суду.

Слід зазначити, що в судовому засіданні
апеляційної інстанції представник
відповідачів ОСОБА_2 і ОСОБА_3
неодноразово фактично визнав позовні
вимоги. На прохання представника
відповідачів і Банку судом апеляційної
інстанції надавався час для вирішення
спору мирним шляхом і справа тривалий
час, а саме з травня 2013року, не
розглядалась судом апеляційної
інстанції, але сторони не вирішили спір
мирним шляхом.

З урахуванням наведеного, судова
колегія вважає, що суд першої інстанції
повно і всебічно дослідив і оцінив
обставини по справі, надані сторонами
докази, правильно визначив юридичну
природу спірних правовідносин і закон,
який їх регулює, а доводи апеляційної
скарги суттєвими не являються і не
дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального чи
процесуального права, які призвели або
могли призвести до неправильного
вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 303,304, 307, 315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 -
відхилити.

Заочне рішення Малиновського
районного суду м. Одеси від 22 жовтня
2012року - залишити без змін

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга може бути подана
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили ухвалою апеляційного
суду шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:
І.П.Сидоренко

Судді:
С.О.Погорєлова

Є.С.Сєвєрова