Справа № 361/9379/13-ц Головуючий у І
інстанції Маценко Н.П.Провадження №
22-ц/780/812/14 Доповідач у 2 інстанції
Воробйова Н.С.Категорія 4
РІШЕННЯ

Іменем України

10 лютого 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого судді Воробйової Н.С.

суддів: Верланова С.М., Березовенко Р.В.

при секретарі Бобко О.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні у м. Києві цивільну справу за

апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3 на
рішення Броварського міськрайонного
суду Київської області від 05 листопада
2013 року у справі за позовом ОСОБА_2,
ОСОБА_3 до Управління Держземагенства у
Броварському районі Київської області,
третя особа: Двадцять перша Київська
державна нотаріальна контора про
визнання права власності та
зобов»язання вчинити дії,-

Встановила :

У жовтні 2013 року ОСОБА_2, ОСОБА_3
звернулися до суду з позовом до
Управління Держземагенства у
Броварському районі Київської області,
в якому просили суд визнати за ними в
рівних частинах право власності на
земельну ділянку площею 0,0498 га
(кадастровий номер :01:066:0060) для
ведення садівництва, що знаходиться на
АДРЕСА_2 та розташовані на ній споруди;
зобов»язати Управління
Держземагентства у Броварському
районі Київської області видати
державний акт про право приватної
власності на земельну ділянку площею
0,0498 га (кадастровий номер :01:066:0060)
для ведення садівництва, що
знаходиться на АДРЕСА_2, оформлений на
спадкодавця -ОСОБА_4 спадкоємцю за
заповітом ОСОБА_2

В обґрунтування своїх вимог
позивач посилається на те, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_4 За життя
останній 10.07.2009 року склав заповіт, яким
належну йому земельну ділянку площею
0,0498 га з кадастровим номером
:01:066:0060 для ведення садівництва,
що знаходиться на АДРЕСА_2 та
розташовані на ній споруди заповів в
рівних частинах на їх користь.

У визначений законом строк, вони
як спадкоємці за заповітом, звернулися
до нотаріальної контори із заявами про
прийняття спадщини.

Проте, постановою Двадцять
першої Київської державної
нотаріальної контори від 16.05.2012 року їм
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину за заповітом з
підстав відсутності у спадкодавця
правовстановлюючого документу на
земельну ділянку. Вважаючи, що спірна
земельна ділянка є спадковим майном
після смерті померлого ОСОБА_4, просили
визнати за ними право власності в
судовому порядку та зобов»язати
відповідача видати позивачу -
спадкоємцю за заповітом ОСОБА_4
державний акт про право приватної
власності на земельну ділянку площею
0,0498 га з кадастровим номером
:01:066:0060 для ведення садівництва,
що знаходиться на АДРЕСА_2 з
розташованими на ній спорудами,
оформлений на ОСОБА_4

Рішенням Броварського
міськрайонного суду від 05 листопада 2013
року від 05 листопада 2013 року у
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачі
просили скасувати рішення суду, з
підстав порушення судом норм
Конституції України, вимог цивільного
та процесуального законодавства та
ухвалити нове рішення.

Апеляційна скарга підлягає
до задоволення частково з таких
підстав.

Відповідно до ч.ч. 1 і 2 ст. 213 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим. Законним є
рішення, яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.60 ЦПК України
кожна сторона зобов»язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст.61 цього
Кодексу.

Згідно ст.. 328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом. Однією з таких
підстав є спадкування майна, в тому
числі за заповітом відповідно до ст. 1217
ЦК України.

У відповідності до ст. 1216 ЦК
України спадкування є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).,

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до
складу спадщини, входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1225 ЦК України право
власності на земельну ділянку
переходить до спадкоємців на загальних
підставах, із збереженням її цільового
призначення.

Відповідно до ч.1 ст. 125 ЗК України
право власності на земельну ділянку
виникає після одержання її власником
або користувачем документа,

що посвідчує право власності чи право
постійного користування земельною
ділянкою, та його державної реєстрації.

По справі встановлено, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_4, про що
підтверджується свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_1, видане відділом
реєстрації смерті у м. Києві 14.06.2010 року.

Після його смерті
відкрилася спадщина на належне
останньому майно.

За життя, 10.07.2009 року ОСОБА_4
склав заповіт згідно з яким заповів в
рівних частинах ОСОБА_2 та ОСОБА_3
належну йому земельну ділянку площею
0,0498 га (кадастровий номер :01:066:0060)
для ведення садівництва, що
знаходиться на АДРЕСА_2 та розташовані
на ній споруди,

Зі спадкової справи №470-10 до
майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року
ОСОБА_4 вбачається, що позивачі 29.11 та
13.12 2010 року подали заяви про прийняття
спадщини. Спадкоємець за законом
ОСОБА_3 та спадкоємець, який має право
на обов»язкову частку у спадщині
ОСОБА_2 відмовився від прийняття
спадщини та обов»язкової частки у
спадщині. Спадкоємець ОСОБА_7 від права
на обов»язкову частку у спадщині
померлого ОСОБА_4 відмовилася, заявила
намір прийняти спадщину за законом.

18.05.2011 року ОСОБА_7 видано
свідоцтва про право на спадщину за
законом на спадкове майно у вигляді 1/5
частки квартири АДРЕСА_1 та грошові
вклади з усіма належними відсотками і
нарахованою компенсацією.

Постановою державного
нотаріуса Двадцять першої Київської
державної нотаріальної контори від
16.05.2012 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відмовлено
у видачі свідоцтв про право на спадщину
за заповітом на земельну ділянку 0,0498 га
(кадастровий номер :01:066:0060) для
ведення садівництва, що знаходиться на
АДРЕСА_2, яка належала померлому ОСОБА_4
з підстав відсутності документів на
право власності на вказану земельну
ділянку.

Судом встановлено, що спадкодавець
ОСОБА_4 за життя не отримав державний
акт на право власності на земельну
ділянку площею 0,0498 га (кадастровий
номер :01:066:0060) для ведення
садівництва, що знаходиться на АДРЕСА_2.
Державний акт на його ім.»я був
виготовлений та переданий в
реєстраційний відділ Держземагенства
у Броварському районі Кихівської
області (а.с.14).

Як видно з матеріалів справи позов
позивачів Броварським міськрайонним
судом прийнято до провадження,
призначено до розгляду та розглянуто
по суті.

При цьому, відмовляючи позивачам у
задоволенні позову, суд виходив з того,
що спірне майно-земельна ділянка в
АДРЕСА_2 не входить до складу спадщини,
оскільки спадкодавець за життя не
одержав державного акту та не набув
право власності на земельну ділянку,
вимоги позивачів щодо визнання права
власності на споруди, розташовані на
спірній земельній ділянці є
необґрунтованими з огляду на
недоведеність фактів їх знаходження на
земельній ділянці та належності до
спадкової маси майна померлого ОСОБА_4
Крім того, Управління Держземагенства
у Броварському районі Київської
області не є належним відповідачем по
справі оскільки не являється
спадкоємцем ні за заповітом, ні за
законом; щодо вимог позивачів про
зобов»язання відповідача видати
державний акт про право приватної
власності на земельну ділянку то суд
дійшов висновку про їх
безпідставність.

Колегія суддів не може у повній мірі
погодитися з висновками суду з
наступних підстав.

Згідно з вимогами ст. 214 цього Кодексу
під час ухвалення рішення суд вирішує
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи, та докази на їх підтвердження; 3)
які правовідносини сторін випливають
із встановлених обставин; 4) яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Згідно п.4 ст..10 ЦПК України суд сприяє
всебічному і повному з»ясуванню
обставин справи: роз»ясніє особам, які
беруть участь у справі, їх обов»язки,
попереджує про наслідки вчинення або
не вчинення процесуальних дій і сприяє
здійсненню їхніх прав у випадках,
встановлених цим Кодексом.

Як видно з матеріалів справи,
позивачі звернулися до суду з названим
позовом до Управління Держемагенства у
Броварському районі Київської області.

В порушення вимог ЦПК України, суд не
роз»яснив сторонам їх право на заміну
первісного відповідача належним та , з
метою повного з»ясування обставин
справи, не попередив останніх про
наслідки вчинення або не вчинення
відповідних процесуальних дій .

Посилання суду в рішенні на те, що
суд роз»яснював позивачам їх право на
заміну відповідача належним
відповідачем та попереджував про
наслідки вчинення - не вчинення
відповідних процесуальних дій не
відповідає дійсним обставинам справи,
оскільки ні Журнал судового засідання
за 05.11.2013 року, ні запис технічної
фіксації судового засідання за 05.11 2013
року, дану інформацію не містять.

При цьому, колегія не може погодитися
з посиланням суду, як на підставу
відмови у позові, на те, що Управління
Держемагенства у Броварському районі
Київської області не є належним
відповідачем оскільки не являється
спадкоємцем не по заповіту, не по
закону.

В той же час, не залучивши до справи
належного відповідача, суд, без
з»ясування дійсних обставин справи,
відмовив позивачам у позові щодо
визнання за ними права власності на
споруди, розташовані на земельній
ділянці у зв»язку з недоведеності
факту їх знаходження на земельній
ділянці, що знаходиться на АДРЕСА_2 та
належності до спадкової маси майна
померлого ОСОБА_4

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що рішення суду першої
інстанції не відповідає вимогам
матеріального і процесуального права,
а тому не може бути залишеним без змін
та підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення.

Як вже наголошувалося, позивачі
звернулися до суду з позовом до
Управління Держземагентства у
Броварському районі Київської області
про визнання за ними в рівних частинах
право власності на земельну ділянку
площею 0,0498 га (кадастровий номер
:01:066:0060) для ведення садівництва,
що знаходиться на АДРЕСА_2 та
розташовані на ній споруди.

На думку колегії у задоволенні
позову позивачів необхідно відмовити з
тих підстав, що Управління
Держземагентства у Броварському
районі Київської області, в межах своїх
повноважень, не може бути відповідачем
по справі стосовно спірних
правовідносин, на які на обгрунтування
своїх вимог посилаються позивачі.

Разом з тим, колегія суддів
погоджується з висновком суду про
безпідставність вимог позивачів щодо
зобов»язаня Управління
Держземагентства у Броварському
районі Київської області видати
державний акт про право приватної
власності на земельну ділянку площею
0,0498 га (кадастровий номер :01:066:0060)
для ведення садівництва, що
знаходиться на АДРЕСА_2, оформлений на
спадкодавця -ОСОБА_4 спадкоємцю за
заповітом ОСОБА_2

Висновок суду в цій частині позову
відповідає обставинам справи та
вимогам закону.

З урахуванням викладеного,
керуючись ст.ст.307,309 ЦПК України,
колегія

Вирішила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 -
задовольнити частково.

Рішення Броварського міськрайонного
суду Київської області від 05 листопада
2013 року скасувати. Ухвалити нове
рішення.

В задоволені позову ОСОБА_2, ОСОБА_3 до
Управління Держземагенства у
Броварському районі Київської області,
третя особа: Двадцять перша Київська
державна нотаріальна контора про
визнання права власності- відмовити. В
іншій частині рішення залишити без
змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржено у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: