Справа № 199/9866/13-ц
РІШЕННЯ

іменем України

„20" лютого 2014 року

Амур-Нижньодніпровський районний
суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Спаї В.В.,

секретар - Шахназарян М.А.,

за участі представника позивача -
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Дніпропетровську у
порядку заочного розгляду цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Лафорт» про
відшкодування шкоди, завданої в
результаті дорожньо-транспортної
пригоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із даним
позовом, в його обґрунтування
посилаючись на те, що 03 квітня 2013 року
ОСОБА_3 (відповідач-1), керуючи
автомобілем "Фольксваген" державний
номер НОМЕР_1, рухаючись по вул. Маршала
Маліновського в м. Дніпропетровську,
допустив зіткнення з моїм автомобілем
"Шкода Октавія" номерний знак НОМЕР_4
який був під керуванням водія - ОСОБА_4.

Вчиненим проступком ОСОБА_3 наніс
гр. ОСОБА_2 матеріальних збитків на
суму 189 210,00 грн., що підтверджується
Висновком №588 від 12 серпня 2013 року про
вартість відновлювального ремонту
пошкодженого легкового автомобіля Skoda
Octavia A5, 2011 року випуску, реєстраційний
номер НОМЕР_4, виконаним суб'єктом
оціночної діяльності Товариством з
обмеженою відповідальністю «С -
Тематика» в особі ОСОБА_5, який має
кваліфікацію оцінювача з оцінки
транспортних засобів (свідоцтво про
реєстрацію в державному реєстрі
оцінювачів України НОМЕР_5 від 14.07.2005р.,
Сертифікат суб'єкта оціночної
діяльності НОМЕР_6 від 17.06.2011 р.,
Посвідчення кваліфікації оцінювача
НОМЕР_7). Відповідач постановою
Солонянського районного суду
Дніпропетровської області від 19 червня
2013 року по справі №192/1271/13-п був
визнаний винним у здійсненні
правопорушення.

Відповідно до ст. ст. 1166, 1187
Цивільного кодексу України, майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала. Джерелом
підвищеної небезпеки є діяльність,
пов'язана з використанням, зберіганням
або утриманням транспортних засобів,
механізмів та обладнання,
використанням, зберіганням хімічних,
радіоактивних, вибухо- і
вогненебезпечних та інших речовин,
утриманням диких звірів, службових
собак та собак бійцівських порід тощо,
що створює підвищену небезпеку для
особи, яка цю діяльність здійснює, та
інших осіб. Шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.

Згідно із висновком оцінювача
відповідач-1 зобов'язаний відшкодувати
позивачу матеріальні збитки в
результаті пошкодження автомобіля
останнього у розмірі 189 210,00 грн.

29.08.2013 року позивачем на адресу
відповідача-1 було направлено вимогу
щодо відшкодування вищезазначених
збитків, однак відповідач - 1 її
проігнорував, через що має місце
звернення позивача до суду із даним
позовом.

Під час ознайомлення з матеріалами
справи про притягнення Відповідача-1 до
адміністративної відповідальності,
було з'ясовано, що зазначена особа мала
поліс обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів Приватного акціонерного
товариства "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ЛАФОРТ"
( (відповідач-2), що
підтверджується встановленими
обставинами в постанові Солонянського
районного суду Дніпропетровської
області від 19 червня 2013 року по справі
№192/1271/13-п та копією поліса АЕ/0665108
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів, який порушник надав під час
розгляду справи.

29 серпня 2013 року до відповідача-2
позивач надіслав заяву щодо
відшкодування завданих збитків
Відповідачем - 1, яка була ним
отримана 18 вересня 2013 р.

Відповідно до п. 36.2. ст. 36 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», страховик (МТСБУ) протягом 15
днів з дня узгодження ним розміру
страхового відшкодування з особою, яка
має право на отримання відшкодування,
за наявності документів, зазначених у
статті 35 цього Закону, повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду, але не
пізніш як через 90 днів з дня отримання
заяви про страхове відшкодування
зобов'язаний: у разі визнання ним вимог
заявника обґрунтованими - прийняти
рішення про здійснення страхового
відшкодування (регламентної виплати)
та виплатити його.

Отже, Відповідач-2 зобов'язаний
був виплатити страхове відшкодування
не пізніше 17 грудня 2013 року, що не було
зроблено.

Відповідно до п.п. 9.1., 9.2. ст.9 , п. 22.1.
ст. 22 Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» у разі настання
страхового випадку страховик у межах
страхових сум, зазначених у страховому
полісі, відшкодовує у встановленому
цим Законом порядку оцінену шкоду,
заподіяну внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.. Страхова
сума - це грошова сума, у межах якої
страховик зобов'язаний здійснити
виплату страхового відшкодування
відповідно до умов договору
страхування. Розмір страхової суми за
шкоду, заподіяну майну потерпілих,
становить 50 тисяч гривень на одного
потерпілого, що також зазначено у
вищезгаданому полісі. Отже, відповідно
до зазначених норм Закону та висновку
суб'єкта оціночної діяльності,
відповідач-2 повинен був відшкодувати
мені що найменш 50 000,00 грн., утім, на
даний час цього не зроблено.

Стаття 1194 Цивільного кодексу
України наголошує на тому, що особа, яка
застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатності
страхової виплати (страхового
відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням). Враховуючи те, що
фактично жодних страхових виплат
(страхового відшкодування) відповідач-2
не виплачував позивачеві (тобто
відсутня різниця між фактичним
розміром шкоди і страховою виплатою
(страховим відшкодуванням)), останній
вважає, що відповідачі зобов'язані
відшкодувати йому збитки в розмірі 189
210,00 грн. за пошкодження автомобіля у
наступний спосіб:

- 50 000,00 грн. відповідачі
зобов'язані відшкодувати збитки
солідарно.

- 139 210,00 грн. зобов'язаний
відшкодувати лише відповідач-1. Так
згідно із ст. ст. 22, 23 Цивільного
кодексу України, особа, якій завдано
збитків у результаті порушення її
цивільного права, має право на їх
відшкодування. Збитками є втрати, яких
особа зазнала у зв'язку зі знищенням
або пошкодженням речі, а також витрати,
які особа зробила або мусить зробити
для відновлення свого порушеного права
(реальні збитки). Особа має право на
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає: у фізичному
болю та стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я; у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів; у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна; у приниженні
честі та гідності фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної або
юридичної особи. У зв'язку з чим
Відповідач-1 зобов'язаний відшкодувати
Позивачеві наступні збитки, які
останній зазнав в результаті
відновлення порушеного права:

- 800,00 гривень за проведення
досліджень по визначенню матеріальної
шкоди, результатом якого був Висновком
№588 від 12 серпня 2013 року про вартість
відновлювального ремонту пошкодженого
легкового автомобіля Skoda Octavia A5, 2011 року
випуску, реєстраційний номер.

- 500,00 гривень за послуги
перевезення автомобіля (акт №02
здачі-приймання виконаних робіт від
03.04.2013 року, рахунок фактура №02 від
03.04.2013 року, квитанція до прибуткового
касового ордера №2 від 10 квітня 2013
року).

Позивач на відшкодування
моральної шкоди вважав правомірним
стягнути 10 000,00 грн.

За судового розгляду позивач
уточнив вимоги позову, надав
відповідну заяву, в якій зазначив, що,
виходячи із умов договору
обов'язкового страхування (полісу
АЕ/0665108), розмір франшизи становить 1000,00
грн.

Ст. 9 Закону України "Про
страхування" дає визначення поняттю
"франшизи", та зазначає, що це частина
збитків, що не відшкодовується
страховиком згідно з договором
страхування. п. 36.6. ст. 36 Закону України
"Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" страхувальником або особою,
відповідальною за завдані збитки, має
бути компенсована сума франшизи, якщо
вона була передбачена договором
страхування.

Відтак, франшизу у сумі 1 000,00 грн.
зобов'язаний компенсувати позивачу
саме відповідач-1.

Окрім цього, позивач прийняв
рішення змінити частину вимог до
відповідачів щодо відшкодування
збитків.

Відповідно до відповідно до п.п. 9.1.,
9.2. ст.9 , п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» у разі настання страхового
випадку страховик у межах страхових
сум, зазначених у страховому полісі,
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду,
заподіяну внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Отже, враховуючи розмір страхової
суми в 50 000,00 грн. відповідно до полісу
АЕ/0665108, суми франшизи у 1000,00 грн.,
частину збитків у сумі 50000,00 грн.
позивач вважає, що відповідачі
зобов'язані відшкодувати у такий
спосіб:

- 49 000,00 грн. зобов'язаний
відшкодувати відповідач - 2.

- 1 000,00 грн. - зобов'язаний
відшкодувати відповідач - 1.

Всі інші вимоги до відповідача - 1
щодо відшкодування збитків у сумі 140
510,00 грн. та моральної шкоди у сумі 10 000,00
грн. підлягають залишенню без змін в
останній редакції позовної заяви.

Таким чином, позивач просив суд
стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
збитки у розмірі 139 210,00 грн. на
відновлення транспортного засобу, суму
франшизу у розмірі 1 000,00 грн., збитки у
сумі 800,00 грн., збитки у сумі 500,00 грн.
за послуги перевезення пошкодженого
автомобіля, моральну шкоду у розмірі 10
000,00 грн.

Також позивач просив стягнути з
Приватного акціонерного товариства
"СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ЛАФОРТ" на користь
ОСОБА_2 збитки у розмірі 49 000,00 грн. на
відновлення транспортного засобу та
вирішити питання про розподіл судових
витрат.

У судовому засіданні представник
позивача вимоги позову підтримав
повністю, надав пояснення, аналогічні
викладеним в позовній заяві, просив
суд повністю задовольнити поданий
позов.

За ст. 224 ЦПК України у разі неявки в
судове засідання відповідача, який
належним чином повідомлений і від
якого не надійшло заяви про розгляд
справи за його відсутності або якщо
повідомлені ним причини неявки визнані
неповажними, суд може ухвалити заочне
рішення на підставі наявних у справі
доказів, якщо позивач не заперечує
проти такого вирішення справи. У
судове засідання відповідач, належним
чином повідомлений, не з'явився,
причини неявки не повідомив, не надали
заяви про розгляд справи у його
відсутності, не скористався правом
надання заперечень проти позову, у
зв'язку з чим суд у порядку ч. 1 ст. 224 ЦПК
України за згодою позивача вирішує
справу у порядку заочного розгляду на
підставі наявних у справі доказів.

Заслухав пояснення позивача та
дослідивши докази в межах заявлених
вимог згідно ст. 11 ЦПК України, суд
дійшов до висновку про наявність
підстав для задоволення позову
частково, виходячи з наступного.

03 квітня 2013 року ОСОБА_3
(відповідач-1), керуючи автомобілем
"Фольксваген" р/н НОМЕР_1 та рухаючись
по вул. Маршала Маліновського в м.
Дніпропетровську, допустив зіткнення
з моїм автомобілем "Шкода Октавія" р/н
НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_4 В
результаті дорожньо-транспортної
пригоди власнику а/м "Шкода Октавія"
р/н НОМЕР_4 (позивачу) завдано
матеріальних збитків на суму 189 210,00
грн., що підтверджується висновком №588
від 12 серпня 2013 року про вартість
відновлювального ремонту пошкодженого
легкового автомобіля Skoda Octavia A5, 2011 року
випуску, реєстраційний номер НОМЕР_4,
виконаним суб'єктом оціночної
діяльності Товариством з обмеженою
відповідальністю «С - Тематика» в
особі ОСОБА_5

Відповідно до ст. 1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди,
звільняється від її відшкодування,
якщо вона доведе, що шкоди завдано не з
її вини.

Вина відповідача - 1 у вчиненні
дорожньо-транспортної пригоди
встановлена постановою судді
Солонянського районного суду
Дніпропетровської області від 19 червня
2013 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу; за ч. 4 ст. 64 ЦПК України
вирок у кримінальній справі, що набрав
законної сили, або постанова суду у
справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

Отже, оскільки на виконання
зазначених вище правових норм вина
відповідача -1 у вчиненні
дорожньо-транспортної пригоди є
доведеною, суд, розв'язуючи питання
лише щодо розміру відшкодування
виходить з такого.

Відповідно до статті 1192 ЦК
України з урахуванням обставин справи
суд за вибором потерпілого може
зобов'язати особу, яка завдала шкоди
майну, відшкодувати її в натурі
(передати річ того ж роду і такої ж
якості, полагодити пошкоджену річ тощо)
або відшкодувати завдані збитки у
повному обсязі. Розмір збитків, що
підлягають відшкодуванню,
визначається відповідно до реальної
вартості втраченого майна на момент
розгляду справи або виконання робіт,
необхідних для відновлення
пошкодженої речі.

При цьому при вирішенні питання
про стягнення на користь потерпілого
відшкодування вартості майна, що не
може використовуватися за
призначенням, але має певну цінність,
одночасному з'ясуванню підлягає й
питання про передачу цього майна після
відшкодування збитків особі,
відповідальній за шкоду.

Отже, відповідно до висновку №588
від 12 серпня 2013 року про вартість
відновлювального ремонту пошкодженого
легкового автомобіля Skoda Octavia A5, 2011
року випуску, реєстраційний номер
НОМЕР_4 (а.с. 11 - 20) вартість
відновлювального ремонту
транспортного засобу з урахуванням
коефіцієнту фізичного зносу
складає 18 016,71 грн., що складає 99%
вартості а/м Skoda Octavia 2011 року випуску
р/н НОМЕР_4. Таким чином, а/м Skoda Octavia A5, 2011
року випуску відновленню після
дорожньо-транспортної пригоди не
підлягає, оскільки це економічно
недоцільно. Через зазначене оцінщик
прийняв за вартість відновлювального
ремонту ринкову вартість пропозиції
автомобіля Skoda Octavia такої же марки та
року, а саме вартість відновлювального
ремонту пошкодженого Skoda Octavia A5, 2011
року випуску, р/н НОМЕР_4 складає 189 210,00
грн.

Отже, вартість відновлювального
ремонту пошкодженого транспортного
засобу є економічно недоцільною, у
зв'язку з чим, на переконання суду,
вбачаються підстави задля поновлення
порушених прав позивача про ухвалення
рішення про стягнення з відповідача -1
на користь позивача на відшкодування
матеріальної шкоди, завданої в
результаті дорожньо-транспортної
пригоди, 139 210,00 грн. та про ухвалення
судом після відшкодування
відповідачем -1 позивачу шкоди
передати транспортний засіб Skoda Octavia A5,
2011 року випуску, р/н НОМЕР_4 позивачу,
адже пошкоджене майно має певну
цінність.

Також з відповідача -1 на користь
позивача підлягає присудженню до
стягнення на відшкодування
матеріальної шкоди, завданої в
результаті дорожньо - транспортної
пригоди 1 300,00 грн. (складається з
наступного: 800,00 грн. за проведення
досліджень по визначенню матеріальної
шкоди, результатом якого був Висновком
№588 від 12 серпня 2013 року про вартість
відновлювального ремонту пошкодженого
легкового автомобіля Skoda Octavia A5, 2011 року
випуску, реєстраційний номер НОМЕР_4 та
500,00 грн. за послуги перевезення
автомобіля (акт №02 здачі-приймання
виконаних робіт від 03.04.2013 року, рахунок
фактура №02 від 03.04.2013 року, квитанція до
прибуткового касового ордера №2 від 10
квітня 2013 року).

З приводу вимоги позову про
відшкодування моральної шкоди, то,
розв'язуючи її, суд виходить з
наявності передбачених ЦК України
підстав для відшкодування моральної
шкоди у справі, яка розглядалася (ст.ст.
16, 23 ЦК України), та погоджується із тим,
що позивач зазнав душевних страждань у
зв'язку із пошкодженням його майна,
через що присуджує особі, яку визнано
винною у скоєні дорожньо-транспортної
пригоди, відшкодувати спричинену
потерпілому моральну шкоду в розмірі
4 000,00 грн.

Що стосується вимоги позову до
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Лафорт», то,
розв'язуючи її, суд виходить з
наступного.

Відповідальність відповідача - 1
була застрахована відповідно до
полісу обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів у Приватному акціонернму
товаристві "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ЛАФОРТ",
що підтверджується встановленими
обставинами в постанові Солонянського
районного суду Дніпропетровської
області від 19 червня 2013 року по справі
№192/1271/13-п та копією поліса АЕ/0665108
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів, через що 29 серпня 2013 року до
відповідача-2 позивач надіслав заяву
щодо відшкодування завданих збитків,
яка була ним отримана 18 вересня 2013
р.

Відповідно до п. 36.2. ст. 36 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», страховик (МТСБУ) протягом 15
днів з дня узгодження ним розміру
страхового відшкодування з особою, яка
має право на отримання відшкодування,
за наявності документів, зазначених у
статті 35 цього Закону, повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду, але не
пізніш як через 90 днів з дня отримання
заяви про страхове відшкодування
зобов'язаний: у разі визнання ним вимог
заявника обґрунтованими - прийняти
рішення про здійснення страхового
відшкодування (регламентної виплати)
та виплатити його.

Отже, відповідач-2 був
зобов'язаний був виплатити страхове
відшкодування не пізніше 17 грудня 2013
року, утім, цей обов'язок з його боку
виконаний не був.

Відповідно до п.п. 9.1., 9.2. ст.9 , п. 22.1.
ст. 22 Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» у разі настання
страхового випадку страховик у межах
страхових сум, зазначених у страховому
полісі, відшкодовує у встановленому
цим Законом порядку оцінену шкоду,
заподіяну внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.. Страхова
сума - це грошова сума, у межах якої
страховик зобов'язаний здійснити
виплату страхового відшкодування
відповідно до умов договору
страхування. Розмір страхової суми за
шкоду, заподіяну майну потерпілих,
становить 50 тисяч гривень на одного
потерпілого, що також зазначено у
вищезгаданому полісі.

Відтак, відповідно до зазначених
вище правових норм та висновку
суб'єкта оціночної діяльності,
відповідач-2 повинен був сплатити за
договором страхування на користь
позивача 49 000,00 грн. (розмір франшизи
погоджений в сумі 1 000,00 грн.); франшиза в
розмірі 1 000,00 грн. підлягає стягненню з
відповідача - 1 на користь позивача,
оскільки за ст. 9 Закону України "Про
страхування" франшиза це частина
збитків, що не відшкодовується
страховиком згідно з договором
страхування, та згідно п. 36.6. ст. 36
Закону України "Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів" страхувальником
або особою, відповідальною за завдані
збитки, має бути компенсована сума
франшизи, якщо вона була передбачена
договором страхування).

Керуючись ст.ст. 11, 15, ч. 1 ст. 88,
ст.ст. 212, 214-215, 224 та ст. 226 ЦПК України,
суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Лафорт» про
відшкодування шкоди, завданої в
результаті дорожньо-транспортної
пригоди задовольнити частково.

Стягнути з Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Лафорт» на користь ОСОБА_3
49 000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_2 139 210,00 грн. на відшкодування
матеріальної шкоди, завданої в
результаті дорожньо-транспортної
пригоди.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_2 на відшкодування
матеріальної шкоди, завданої в
результаті дорожньо - транспортної
пригоди 1 300,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_2 на відшкодування моральної
шкоди, завданої в результаті
дорожньо-транспортної пригоди, 4 000,00
грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_2 франшизу в розмірі 1 000,00 грн.

Після відшкодування ОСОБА_3 ОСОБА_2
шкоди транспортний засіб «Шкода
Октавія» р/н НОМЕР_4 VIN - НОМЕР_8
передати ОСОБА_3.

Заочне рішення може бути
переглянуте судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача. Заяву
про перегляд заочного рішення може
бути подано протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Позивач має право оскаржити заочне
рішення в загальному порядку,
встановленому ЦПК України: рішення
може бути оскаржено в апеляційному
порядку до апеляційного суду
Дніпропетровської області протягом
десяти днів з дня його проголошення
шляхом подачі апеляційної скарги через
Амур-Нижньодніпровський районний суд
м. Дніпропетровська.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя