Справа № 354/996/13-ц
Провадження № 22-ц/779/461/2014
Головуючий у 1 інстанції Гребик Л. В.
Суддя-доповідач Горейко М.Д.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

Головуючої Горейко М.Д.

Суддів: Бойчука І.В.,
Ясеновенко Л.В.

Секретаря Гавриляк Є.М.

з участю представника апелянта
Рокетської С.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» до
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за
кредитним договором за апеляційною
скаргою Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» на заочне рішення
Яремчанського міського суду
Івано-Франківської області від 17
грудня 2013 року, -

в с т а н о в и л а :

Заочним рішенням Яремчанського
міського суду Івано-Франківської
області від 17 грудня 2013 року відмовлено
в задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про
стягнення 76097,60 грн. заборгованості за
кредитним договором №IFXRRX07900052 від
23.07.2007 року.

Не погодившись з таким рішенням, ПАТ КБ
«ПриватБанк» подав апеляційну скаргу,
в якій посилається на недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважав встановленими,
невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи,
неправильне застосування норм
матеріального та порушення норм
процесуального права.

Зокрема апелянт зазначає, що ухвалюючи
оскаржуване рішення, суд першої
інстанції невірно дійшов висновку про
те, що позивачем пропущено строк
позовної давності. В рішенні суд
зіслався на положення ч. 11 ст. 11 Закону
України «Про захист прав споживачів»
та п. 31 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року №5 «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
і вказав, що у даному випадку слід
застосувати позовну давність
незалежно від наявності або
відсутності заяви відповідача,
оскільки останній є споживачем. Проте,
у вказаній ч. 11 ст. 11 Закону України «Про
захист прав споживачів» немає жодного
посилання на застосування судами
позовної давності без заяви сторони у
спорі. Крім того, у вказаній статті мова
йде про позасудовий порядок повернення
споживчого кредиту, а не про судовий
порядок.

Також апелянт вказує, що при ухваленні
оскаржуваного рішення судом не
враховано, що сторони у письмовій формі
домовилися про збільшення строку
позовної давності по кредитному
договору до 5 років, що не заборонено
статтею 259 ЦК України. Тому, з
урахуванням збільшеної за згодою
сторін позовної давності, суд першої
інстанції застосував до спірних
правовідносин норму, яка не підлягала
застосуванню.

З наведених підстав апелянт просить
заочне рішення Яремчанського міського
суду Івано-Франківської області від 17
грудня 2013 року скасувати та ухвалити
нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ
КБ «ПриватБанк» задовольнити в повному
обсязі.

У засіданні апеляційного суду
представник апелянта доводи
апеляційної скарги підтримала з
наведених у ній мотивів.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання
не з'явилася, про час та день розгляду
справи повідомлена у встановленому
законом порядку. Причину неявки суду не
повідомила.

З урахуванням положень ст. 305 ЦПК
України колегія суддів ухвалила про
розгляд справи за її відсутності.

Заслухавши доповідача, пояснення
представника апелянта, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
відповідність висновків суду
фактичним обставинам справи та
правильність застосування судом норм
матеріального і процесуального права у
вирішенні даного спору, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційну скаргу
слід відхилити з наступних підстав.

Відповідно до роз'яснень Пленуму
Верховного Суду України, що викладені в
п. 2 Постанови від 18.12.2009 року №14 «Про
судове рішення у цивільній справі»,
рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства відповідно до ст. 2 ЦПК
України, вирішив справу згідно з
нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин відповідно до статті 8
ЦПК, а також правильно витлумачив ці
норми.

Обґрунтованим визнається рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні і які відповідають вимогам
закону про їх належність і
допустимість, або обставин, що не
підлягають доказуванню, а також якщо
рішення містить вичерпні висновки
суду, що відповідають встановленим на
підставі достовірних доказів
обставинам, які мають значення для
вирішення справи.

Рішення суду першої інстанції таким
вимогам відповідає.

Відмовляючи ПАТ КБ «ПриватБанк» в
задоволенні позову, суд першої
інстанції виходив з того, що позивачем
пропущено строк позовної давності, а
оскільки судом не встановлено підстав
для поновлення строку позовної
давності і таке клопотання позивачем
не заявлялося, то є підстави для
відмови в позові у зв'язку з пропуском
позивачем строку позовної давності без
поважних причин.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та
вбачається з матеріалів справи, що
23.07.2007 року ОСОБА_3 звернулася із
письмовою заявою до ПАТ КБ
«ПриватБанк» про надання їй споживчого
кредиту в розмірі 7188 грн. на строк 24
місяці з 23.07.2007 року по 23.07.2009 року
включно з умовами сплати за
користування кредитом відсотків у
розмірі 1% на місяць на суму залишку
заборгованості по кредиту, щомісячної
винагороди за надання фінансового
інструменту у розмірі 172,51 грн. та
одноразової винагороди за надання
фінансового інструменту у розмірі 1198
грн. в обмін на зобов'язання
позичальника з повернення кредиту,
сплати відсотків, винагороди, комісії в
зазначені в Заяві та Умовах надання
споживчого кредиту фізичним особам
(«Розстрочка») (Стандарт) строки (а.с. 7).

В заяві зазначено, що позичальник
ознайомився та згідний із Умовами
надання споживчого кредиту фізичним
особам («Розстрочка») (Стандарт), які
були надані йому у письмовій формі, а
також що ця заява разом із
запропонованими ПАТ КБ «ПриватБанк»
Умовами надання споживчого кредиту
фізичним особам («Розстрочка»)
(Стандарт), Тарифами складає між ним та
банком кредитно-заставний договір.
Заява позичальника підписана ОСОБА_3

З матеріалів справи вбачається, що
позивачем як доказ на підтвердження
позовних вимог долучено до позовної
заяви Умови надання споживчого кредиту
фізичним особам («Розстрочка»)
(Стандарт) (а.с. 8-15).

Разом з тим, вказані Умови і правила
надання банківських послуг підписані
тільки головою правління ПАТ КБ
«ПриватБанк», вони не мають реквізитів,
відсутня дата їх складання та
погодження сторонами кредитного
договору. Крім того, названі Умови не
містять жодної ідентифікуючої ознаки
на предмет їх невід'ємності від Заяви
позичальника ОСОБА_3 Доказів того, що
вказані Умови і є тими Умовами, які
розуміла ОСОБА_3, підписуючи заяву
позичальника, матеріали цивільної
справи не містять. Таким чином, підстав
вважати, що банком отримана згода
ОСОБА_3 на укладення кредитного
договору з врахуванням названих Умов,
на які посилається позивач і які
передбачають строк позовної давності у
5 років для вимог банку до позичальника,
немає.

Таким чином, суд першої інстанції з
урахуванням вимог ст. 207 ЦК України
вірно дійшов висновку про те, що
фактично між сторонами було укладено
договір споживчого кредитування у
письмовій формі, що підтверджується
тільки Заявою позичальника, строк
виконання зобов'язань за якою
встановлений до 23.07.2009 року.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Як вбачається з позовної заяви, ПАТ КБ
«ПриватБанк» з позовом до ОСОБА_3
звернувся в суд у жовтні 2013 року,
пропустивши таким чином встановлений
законом загальний трьохрічний строк
позовної давності.

Як роз'яснив Пленум Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в п. 31 постанови від 30 березня 2012
року №5 «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин», враховуючи положення
пункту 7 частини тринадцятої статті 11
Закону України «Про захист прав
споживачів», суди мають виходити з
того, що у спорах щодо споживчого
кредитування кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув. У зв'язку із цим позовна
давність за позовом про повернення
споживчого кредиту застосовується
незалежно від наявності заяви сторони
у спорі.

За змістом ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив
позовної давності є підставою для
відмови у позові.

З огляду на викладене суд першої
інстанції правильно дійшов висновку,
що позивачем пропущено строк позовної
давності для звернення в суд наведеним
позовом, а тому в його задоволенні слід
відмовити за пропуском строку позовної
давності.

Інші доводи апеляційної скарги не
дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального права та
порушення норм процесуального права,
не спростовують висновки суду першої
інстанції, та не містять підстав для
скасування або зміни судового рішення.

За приписами ч. 2 ст. 303 ЦПК України, суд
апеляційної інстанції не вправі
переоцінювати докази, які судом першої
інстанції були досліджені у
встановленому законом порядку, а
апеляційна скарга не містить посилання
на нові докази і їх не надано суду
апеляційної інстанції, що давало б
підставу для зміни чи скасування
судового рішення.

Розглянувши справу в межах заявленого
позову та в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів дійшла висновку,
що фактичні обставини справи судом
першої інстанції з'ясовано всебічно та
повно, дано їм вірну правову оцінку, а
рішення суду ухвалено з додержанням
норм матеріального та процесуального
права.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК
України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» відхилити.

Заочне рішення Яремчанського міського
суду Івано-Франківської області від 17
грудня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуюча
Горейко М.Д.

Судді:
Бойчук І.В.

Ясеновенко Л.В.