пр.№ 2/464/335/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/заочне/

13.02.2014 року
м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого Борейка С.В.

за участю секретаря Калітовській А.Б.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові цивільну справу за
позовом представника позивача ОСОБА_1 -
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа
Сихівський районний відділ ГУ ДМС
України у Львівської області про
визнання особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням та
зняття з реєстраційного обліку, -

в с т а н о в и в:

представник позивача звернувся до суду
із позовом у якому просить: визнати
такою, що втратила право користування
житловим приміщенням за адресою -
АДРЕСА_1 ОСОБА_3; зобов'язати третю особу
зняти з реєстраційного обліку
відповідача за вищезгаданою адресою;
судові витрати просить покласти на
відповідача. В обґрунтування позовних
вимог покликається на те, що між
відповідачем та ОСОБА_4 09.10.2013 був
укладений договір дарування за яким
останньому подаровано вищезгадану
квартиру. 05.12.2013 ОСОБА_4 уклад договір
купівлі-продажу з ОСОБА_2, якій продав
подаровану йому квартиру. 16.12.2013 ОСОБА_2
подарувала квартиру АДРЕСА_1 позивачу.
Однак, колишній власник (відповідач по
справі) надалі залишається
зареєстрованим у вказаній квартирі та
у добровільному порядку не знімається
з реєстрації, що створює позивачу
перешкоди, як власнику, у користуванні,
розпорядженні нерухомим майном.
Просить позов задовольнити у повному
обсязі.

Позивач/представник позивача у судове
засідання не з'явились. Представник
позивача подав суду заяву про слухання
справи у їх відсутності; просить
повністю задовольнити позовні вимоги
та у разі повторної неявки відповідача
без поважних причин провести заочний
розгляд справи.

Відповідач повторно не з'явився у
судове засідання, хоча належним чином
був повідомлений, суду не відомі
причини неявки, від нього не надійшла
заява про розгляд справи за його
відсутності, а тому зі згоди сторони
позивача, що викладена у поданій суду
заяві, суд вважає можливим, провести
заочний розгляд справи з дотриманням
вимог ст.224 ЦПК України та ухвалити
заочне рішення суду.

Згідно з ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування
судового процесу за допомогою
звукозаписувального технічного запису
не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи та
з'ясувавши дійсні обставини справи,
оцінивши докази в їх сукупності, суд
приходить наступного.

Відповідно до ст.317 ЦК України
власникові належать права володіння,
користування та розпорядження своїм
майном.

Так, ст.383 ЦК України закріплено, що
власник житлового будинку, квартири
має право використовувати помешкання
для власного проживання, проживання
членів своєї сім'ї, інших осіб і не має
права використовувати його для
промислового виробництва.

Згідно з ч.1 ст.391 ЦК України власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд.

Статтею 386 цього Кодексу власник має
право звертатися до суду за захистом
свого права власності перед іншою
особою та вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном.

З матеріалів справи, встановлено, що
відповідачу на праві власності
належала квартира АДРЕСА_1, яку остання
подарувала обдаровуваному ОСОБА_4, що
підтверджується договором дарування
квартири, який посвідчений приватним
нотаріусом Львівського міського
нотаріального округу ОСОБА_5,
зареєстрований в реєстрі за №1562.

Так, 05.12.2013 ОСОБА_4 передав, а ОСОБА_2
прийняла у власність вищезгадану
квартиру, що стверджується договором
купівлі-продажу, посвідченого
приватним нотаріусом Львівського
міського нотаріального округу,
зареєстрований в реєстрі за №2272.

Судом встановлено, що ОСОБА_2
(дарувальник) подарувала, а ОСОБА_1
(обдаровуваний) прийняв в дарунок
квартиру АДРЕСА_1, яка належала на праві
приватної власності дарувальнику, що
підтверджується договором дарування
укладеного 16.12.2013, що посвідчено
приватним нотаріусом Львівського
міського нотаріального округу ОСОБА_6,
зареєстровано в реєстрі за №2360. відтак,
суд доходить висновок, що оскільки
дарувальнику квартира належала на
праві приватної власності, а позивач
прийняв в дарунок таку, тому в
останнього виникло право власності на
дарунок, у відповідності до ч.1 ст.722 ЦК
України.

Згідно з актів Львівського
комунального підприємства
«Бондарівка» від 23.12.2013 та 11.02.2013,
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою -
АДРЕСА_1 зареєстрована, однак не
проживала та не проживає.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить переконання, що позовна
вимога про визнання відповідача таким,
що втратив право користування житловим
приміщенням підставна та обґрунтована
з наступних мотивів. Відповідач є
колишнім власником квартири, своєю
реєстрацією чинить позивачу перешкоди
у користуванні його власністю, у
квартирі не проживає, житловим
приміщенням у ній не користується, а
відтак, суд доходить висновку, що
відповідача необхідно визнати таким,
що втратив право на користування
житловим приміщенням - квартирою
АДРЕСА_1, а позовну вимоги задовольнити
у повному обсязі.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання
третю особу зняти з реєстраційного
обліку відповідача за адресою: АДРЕСА_1,
суд приходить до переконання, що така
не підлягає до задоволення, виходячи із
наступного.

Відповідно до ст.ст.30, 35 ЦПК України
сторонами в цивільному процесі є
позивач і відповідач, кожного із сторін
якого стосуються позовні вимоги та
подальше їх виконання. Третя особа, яка
не заявляє самостійних вимог, -
Сихівський районний відділ ГУ ДМС
України у Львівської області,
відноситься також до осіб, які беруть
участь у справі, однак до якої позовні
вимоги не заявлені сторонами, а тому до
такої не може бути пред'явлено ці
позовні вимоги.

У зв'язку із наведеним, протягом усього
часу розгляду справи у суді
представником позивача не було
заявлено клопотання про залучення до
участі у справі згаданої третьої особи
у якості відповідача, а відповідно до
ст.33 ЦПК України суд не наділений
правом з власної ініціативи здійснити
таке залучення, тому пред'явлення
позовних вимог до третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог, суперечить
нормам ЦПК України.

Крім цього, порядок та умови зняття з
реєстрації місця проживання визначені
у ст.7 Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні», якою
безпосередньо передбачено, що зняття з
реєстрації місця проживання
здійснюється на підставі: заяви особи
або її представника; судового рішення,
яке набрало законної сили, про
позбавлення права власності на житлове
приміщення або право користування
житловим приміщенням, про виселення,
про визнання особи безвісно відсутньою
або оголошення її померлою; свідоцтва
про смерть; паспорта або паспортного
документа, що надійшов з органу
державної реєстрації актів цивільного
стану, або документа про смерть,
виданого компетентним органом
іноземної держави, легалізованого в
установленому порядку; інших
документів, які свідчать про
припинення: підстав для перебування на
території України іноземців та осіб
без громадянства; підстав для
проживання або перебування особи у
спеціалізованій соціальній установі,
закладі соціального обслуговування та
соціального захисту; підстав на право
користування житловим приміщенням.
Зняття з реєстрації здійснюється в
день звернення особи. За заявою особи
зняття з реєстрації може бути
здійснено одночасно з реєстрацією
нового місця проживання.

Таким чином, оскільки зняття з
реєстрації місця проживання є
похідною вимогою від основної та може
бути здійснено на підставі судового
рішення про позбавлення права
користування житловим приміщенням, яке
набрало законної сили, а його
відсутність унеможливлює таке зняття,
суд приходить до висновку про відмову у
даній позовній вимозі за
безпідставністю.

Вирішуючи розподіл судових витрат, суд
виходить із такого. Згідно з ч.1 ст.88 ЦПК
України стороні, на користь якої
ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати. Так, згідно з квитанції №116 від
26.12.2013, наявною у матеріалах справи,
позивачем при подачі позову до суду
сплачено 229 грн. 40 коп. судового збору,
які підлягають стягненню з
відповідача на її користь.

На підставі ст. ст.317, 383, 386, 391 ЦК України
та керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 208, 212-215, 224 ЦПК
України, суд, -

в и р і ш и в:

позов представника позивача ОСОБА_1 -
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа
Сихівський районний відділ ГУ ДМС
України у Львівської області про
визнання особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням та
зняття з реєстраційного обліку -
задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що
втратили право користування житловим
приміщенням - квартирою АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
судовий збір у розмірі 229 грн. 40 коп.

В решті позову відмовити.

Заяву про перегляд заочного рішення
може бути подано відповідачами
протягом десяти днів з дня отримання
копії рішення.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Львівської області
через Сихівський районний суд м. Львова
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня отримання
рішення.

Головуючий