МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ
вул. Фрунзе, 35, смт. Макарів, Київська
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" лютого 2014 р.
Справа № 370/2529/13-ц

26 лютого 2014 року Макарівський
районний суд Київської області в
складі головуючого судді Устимчук М.Ю.,
при секретарі Лизі Л.М. , розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду смт. Макарів, справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи без
самостійних вимог приватний нотаріус
Макарівського районного нотаріального
округу ОСОБА_3, реєстраційна служба
Макарівського районного управління
юстиції Київської області, відділ
Держземагенства у Макарівському
районі про визнання договорів
купівлі-продажу житлового будинку та
земельних ділянок недійсними ,-

В С Т
А Н О В И В :

Позивачка звернулась до
Макарівського районного суду
Київської області з вказаним позовом
посилаючись на те, що їй на праві
власності належить житловий будинок в
АДРЕСА_1 та дві земельні ділянки,
загальною площею 0,895 га, які мають
цільове призначення для ведення ОСГ та
ОЖБ. Вона є людиною похилого віку,
одинокою і в кінці 2012 року коли вона
стала задумуватись над тим хто за нею
буде доглядати у зв'язку зі старістю ,
вона порадилась з депутатом сільської
ради ОСОБА_4, яка оглянувши документи
на майно повідомила, що їй нічого вже
не належить бо є дублікат договорів
відповідно до яких вона все своє майно
продала ОСОБА_2 Проте, стверджує, що
нотаріальну контору вона ніколи не
відвідувала, жодних договорів
купівлі-продажу не підписувала, жодних
грошових коштів не отримувала. Вважає,
що відповідачка по справі підробила її
підпис на договорах купівлі-продажу і
незаконно заволоділа її майном, чим
порушила публічний порядок. На
підставі викладеного, за вимогами ст. 203
ЦК України просила суд визнати вказані
договори недійсними.

Представник позивача ОСОБА_5
судовому засіданні заявлений позов
підтримала, викладене у заяві
підтвердила.

Представник позивача ОСОБА_6 у
судовому засіданні позовні вимоги
підтримав.

За письмовою ухвалою суду для
дачі своїх пояснень було зобов'язано
позивачку ОСОБА_1 надати суду особисті
пояснення.

У судовому засіданні
відповідачка ОСОБА_1 позовні вимоги
підтримала та пояснила, що громадянка
ОСОБА_2 з якою у неї склались дружні
відносини займалась оформленням
документів на будинок та земельні
ділянки, привозила по місцю її
проживання приватного нотаріуса, проте
ознайомившись з текстом договору вона
його не підписала. До нотаріальної
контори вона не їздила та жодних
документів не підписувала.

Представник відповідача ОСОБА_7 у
судовому засіданні позовні вимоги
заперечив.

За письмовою ухвалою суду для дачі
своїх пояснень було зобов'язано
відповідачку ОСОБА_2 надати суду
особисті пояснення.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому
засіданні позовні вимоги заперечила та
пояснила, що товаришує з одинокою
громадянкою ОСОБА_1 багато років,
допомагає їй по господарству. За
власною ініціативою ОСОБА_1 склала на
її ім."я заповіт, яким все своє майно
заповідала саме їй. Потім ОСОБА_1
виявила бажання продати будинок та
земельні ділянки. Для цього було
запрошено до місця проживання
позивачки приватного нотаріуса , проте
бабуся не відписала договори. В
подальшому , взимку 2010 року на
автомобілі її зятя вони з ОСОБА_1
їздили до приватного нотаріуса у
Макарів, де остання підписала договори
купівлі-продажу , при цьому отримавши
грошові кошти від неї за відчужене
майно.

Третя особа приватний нотаріус
ОСОБА_3 за клопотанням представника
позивача ОСОБА_6 прибула до зали суду ,
де пояснила, що позивачка по справі в
приміщенні її кабінету в смт. Макарів
особисто підписала договори
купівлі-продажу будинку та земельних
ділянок.

Треті особи реєстраційна служба
Макарівської РУЮ та відділ
Держземагенства у Макарівському
районі своїх представників до зали
суду не направили.

Вислухавши пояснення сторін,
свідків, дослідивши письмові матеріали
справи суд приходить до висновку, що
позовні вимоги задоволенню не
підлягають виходячи з наступного.

Так, 20 лютого 2010 року приватним
нотаріусом Макарівського районного
нотаріального округу Київської
області ОСОБА_3 було посвідчено договір
купівлі-продажу житлового будинку, що
розташований в АДРЕСА_1 ; договір
купівлі продажу земельної ділянки
площею 0,250 га, цільове призначення для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, що розташована по
АДРЕСА_1 Макарівського району; договір
купівлі-продажу земельної ділянки
площею 0,645 га , цільове призначення для
ведення особистого селянського
господарства , що розташована по
АДРЕСА_1 Макарівського району
Київської області . ( а.с. 64-65, 74-75, 85-86)

Як слідує з текстів
вищезазначених договорів позивач по
справі ОСОБА_1 відчужила на користь
відповідачки ОСОБА_2 нерухоме майно,
яке належало їй на праві приватної
власності .

Відповідно до ст. 655 ЦК України
за договором купівлі-продажу одна
сторона ( продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар) у
власність другій стороні ( покупцеві) ,
а покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно(товар) і сплатити за
нього певну грошову суму.

Як слідує з позовної заяви та
доводилось позивачем та її
представниками у судовому засіданні
правочин від 20.02.2010 року договір має
бути визнаний недійсним, оскільки нею
особисто ці договори купівлі-продажу
особисто не підписувались.

Відповідно до ст.. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частиною першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього кодексу.

Відповідно до ст. 218 ЦК України
недодержання сторонами письмової
форми правочину, яка встановлена
законом, не має наслідком його
недійсності , крім випадків
встановлених законом. Заперечення
однією із сторін факту вчинення
правочину або оспорювання окремих його
частин може доводитись письмовими
доказами, засобами аудіо-, відеозапису
та іншими доказами. Рішення суду не
може ґрунтуватись на свідченнях
свідків.

Проаналізувавши пояснення
сторін, а саме позивачки, відповідачки,
приватного нотаріуса ОСОБА_3, покази
свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_8 суд приходить
до висновку, що позивачка заперечує
саме факт вчинення правочину.

Відповідно до ст. 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
та заперечень, крім випадків
встановлених статтею 61 ЦПК України.

Стаття 57 ЦПК України
зазначає, що доказами є будь-які
фактичні дані на підставі яких суд
встановлює наявність або відсутність
обставин , що обґрунтовують вимоги і
заперечення сторін та інших обставин,
які мають значення для вирішення
справи. Ці дані встановлюються на
підставі пояснень сторін, третіх осіб,
їхніх представників , допитаних як
свідків, свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експерта.

Так свідок ОСОБА_8 у судовому
засіданні пояснив, що взимку 2010 року
він на власному транспортному засобі
відвозив громадян ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у
нотаріальну контору , яка розташована у
смт. Макарів , де раніше був районний
РАЦС, Чекав їх декілька годин, проте
ціль поїздки він не знав.

Свідок ОСОБА_4 у судовому
засіданні пояснила, що відвідує
періодично одиноку громадянку ОСОБА_1,
що мешкає неподалік від неї по АДРЕСА_2.
Одного разу бабуся показала їй
документи на своє майно і вона виявила
договір купівлі-продажу та пояснила
ОСОБА_1 що у 2010 році все своє майна та
вже продала громадянці ОСОБА_2 Від
почутого ОСОБА_1 стало погано.

Пункт 12 Пленуму Верховного Суду
україни від 06.11.2009 року №9 «Про судову
практику розгляду цивільних справ щодо
визнання правичнів недійсними»
зазначає, що порушення вимог закону
щодо укладення правочину в
письмовій формі є підставою для
визнання його недійсним лише в разі,
коли це прямо передбачено законом,
зокрема статтями 547, 719, 981, 1055, 1059, 1107, 1118
ЦК) тощо.

Необхідно звернути увагу судів,
що зі змісту абзацу другого частини
першої статті 218 ЦК не може
доводитися свідченням свідків не лише
заперечення факту вчинення правочину
або оспорювання окремих його частин,
а й факт його вчинення, а також
виконання зобов'язань, що виникли з
правочину. Випадки, коли свідчення
свідків допускаються як засіб
доказування факту вчинення правочину,
у ЦК визначені прямо (частина друга
статті 937, частина третя статті 949 ЦК).

Ознайомившись з письмовими
матеріалами справи № 02-33 встановлено,
що при укладенні оспорюваних договір
було дотримано вимоги чинного
законодавства, перевірено належність
нерухомого майна продавцю ОСОБА_1,
самою позивачкою виконано власноручні
підписи на договорах купівлі-продажу,
у журналі ведення нотаріальних дій,
подано та підписано заяву про щодо
сімейного стану.

Так, оспорюючи факт підписання та
укладення договорів купівлі-продажу
сторонами не було заявлено клопотання
про призначення судової
почеркознавчої експертизи , висновок
якої міг би бути належним та
допустимим доказом по даній справі .
Сторонам суд роз'яснив вимоги статті 10
ЦПК України , проте такого клопотання
жодної із сторін заявлено не було.

Згідно ст.. 203 ЦК України зміст
правочину не може суперечить актам
цивільного законодавства, а також
моральним засадам суспільства. Особа,
що вчиняє правочин повинна мати
необхідний обсяг цивільної
дієздатності. Волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.
Право чин має вчинятись у формі
встановленій законом та має бути
спрямований на реальне настання
наслідків, що обумовлені ним.

Враховуючи вищевказану норму
цивільного законодавства слід
зазначити, що позивачкою можливо
вибрано неналежний спосіб захисту
свого права, оскільки судом не
перевірялись в межах заявлених вимог
інші підстави для визнання договорів
купівлі-продажу недійсними.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 13, 15,60,79,88, 209,212-215,223 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
треті особи без самостійних вимог
приватний нотаріус Макарівського
районного нотаріального округу ОСОБА_3,
реєстраційна служба Макарівського
районного управління юстиції
Київської області, відділ
Держземагенства у Макарівському
районі про визнання договорів
купівлі-продажу житлового будинку та
земельних ділянок недійсними, залишити
без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення
суду може бути подана до Апеляційного
суду Київської області через
Макарівський районний суд протягом 10
днів з часу його проголошення.

Рішення набирає чинності
відповідно до ст. 223 ЦПК України.

Суддя
М.Ю. Устимчук