04 березня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:
Головуючого: Качана В.Я.
Суддів: Рейнарт І.М.,
при секретарі: Мікітчак
Справа № 752/3184/13-ц № апеляційного
провадження: 22-ц/796/3491/2014Головуючий у
суді першої інстанції: Калініченко
Л.С.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Качан В.Я.розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Києві апеляційну скаргу представника
відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення
Голосіївського районного суду м. Києва
від 26 липня 2013 року у справі за позовом
заступника прокурора м. Києва до
Київської міської ради, ОСОБА_5, ОСОБА_3,
за участі третьої особи: Департаменту
земельних ресурсів виконавчого органу
Київської міської ради про визнання
незаконним рішення, визнання
недійсними державних актів на право
власності на земельну ділянку,
договору купівлі-продажу, відновлення
становища, яке існувало до порушення, -
У лютому 2013 року заступник прокурора м.
Києва звернувся до суду з позовом до
Київської міської ради, ОСОБА_5, ОСОБА_3
про визнання незаконним та скасування
рішення Київської міської ради №665/2734
від 29.10.2009 року «Про передачу
громадянину ОСОБА_5 у приватну
власність земельної ділянки для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд на АДРЕСА_1»; визнання
недійсним державного акту на право
власності на земельну ділянку серії ЯЖ
№ 922801, виданого ОСОБА_5,
зареєстрованого 22.12.2009 року Головним
управлінням земельних ресурсів
виконавчого органу Київської міської
ради № 07-7-05118; визнання недійсним
укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_3
договору купівлі-продажу земельної
ділянки площею 0,0817 га за кадастровим
номером :90:371:0059, посвідченого
31.12.2009 року приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_6 та зареєстрованого в
реєстрі № 18991; визнання недійсним
державного акту на право власності на
земельну ділянку серії ЯЕ № 794071,
виданого ОСОБА_3, зареєстрованого 22.06.2010
року Головним управлінням земельних
ресурсів виконавчого органу Київської
міської ради № 07-7-05578; відновлення
становища, яке існувало до порушення,
шляхом визнання права власності на
земельну ділянку по АДРЕСА_1 за
кадастровим номером :90:371:0059 за
територіальною громадою міста Києва в
особі Київської міської ради.

Рішенням Голосіївського районного
суду м. Києва від 26 липня 2013 року
позовні вимоги задоволено. Визнано
незаконним та скасовано рішення
Київської міської ради №665/2734 від 29.10.2009
року «Про передачу громадянину ОСОБА_5
у приватну власність земельної ділянки
для будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд на АДРЕСА_1». Визнано
недійсним державний акт на право
власності на земельну ділянку серії ЯЖ
№ 922801, виданий ОСОБА_5, зареєстрований
22.12.2009 року Головним управлінням
земельних ресурсів виконавчого органу
Київської міської ради № 07-7-05118.
Визнано недійсним укладеного між
ОСОБА_5 та ОСОБА_3 договору
купівлі-продажу земельної ділянки
площею 0,0817 га за кадастровим номером
:90:371:0059, посвідченого 31.12.2009 року
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_6
та зареєстрованого в реєстрі № 18991.
Визнано недійсним державний акт на
право власності на земельну ділянку
серії ЯЕ № 794071, виданий ОСОБА_3,
зареєстрований 22.06.2010 року Головним
управлінням земельних ресурсів
виконавчого органу Київської міської
ради № 07-7-05578. Відновлено становище, яке
існувало до порушення, шляхом визнання
права власності на земельну ділянку по
АДРЕСА_1 за кадастровим номером
:90:371:0059 за територіальною
громадою міста Києва в особі Київської
міської ради. Стягнуто з ОСОБА_5 та
ОСОБА_3 в рівних частинах в дохід
держави судовий збір в сумі 114,70 грн.

В апеляційній скарзі представник
відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 просить суд
скасувати рішення Голосіївського
районного суду м. Києва від 26 липня 2013
року та ухвалити нове рішення про
відмову в задоволенні позовних вимог у
повному обсязі.

В обґрунтування своїх вимог апелянт
посилається на грубе порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права.

Заслухавши доповідь головуючого,
пояснення осіб, які з'явились в судове
засідання, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

З матеріалів справи вбачається, що
29.10.2009 року Київською міською радою
було прийнято рішення № 665/2734 «Про
передачу громадянину ОСОБА_5 у приватну
власність земельної ділянки для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд на АДРЕСА_1», яким
затверджено проект землеустрою щодо
відведення земельної ділянки ОСОБА_5 та
надано у його власність земельну
ділянку площею 0,0817 га з цільовим
призначенням для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд, в
порядку безоплатної приватизації.

22.12.2009 року ОСОБА_5 на підставі
зазначеного рішення видано державний
акт на право приватної власності на
земельну ділянку, кадастровий номер
:90:371:0059, який зареєстровано
Головним управлінням земельних
ресурсів виконавчого органу Київської
міської ради № 07-7-05578.

Як вбачається із рішення Київської
міської ради від 17.09.2009 року № 214/2283
спірна земельна ділянка була передана
ТОВ «Мегатранс» для будівництва,
експлуатації та обслуговування
об'єктів рекреаційного призначення та
для житлової забудови на АДРЕСА_1, а
також, було затверджено містобудівне
обґрунтування щодо внесення змін до
містобудівної документації та
визначення параметрів будівництва
об'єктів рекреаційного призначення та
для житлової забудови на АДРЕСА_1 та
внесено зміни до Генерального плану
міста Києва, затвердженого рішенням
Київської міської ради від 28.03.2002 року
№ 370/1804, а саме: територію на АДРЕСА_1
вилучити із зони зелених насаджень
загального користування і території
лугів та лугопарків та перевести до
території громадських будівель і
споруд.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
01.03.2012 року позовні вимоги Прокуратури
м. Києва було задоволено, визнано
протиправним та скасовано рішення
Київської міської ради від 17.09.2009 року
№ 214/2283 «Про передачу земельних ділянок
ТОВ «Мегатранс» для будівництва,
експлуатації та обслуговування
об'єктів рекреаційного призначення та
для житлової забудови на АДРЕСА_1. Дана
постанова залишена без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 06.12.2012 року
та ухвалою Вищого адміністративного
суду України від 12.06.2013 року.

Разом з тим, зазначеною постановою
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 01.03.2012 року встановлено, що
зміни до рішення Київської міської
ради від 19.07.2005 року № 806/3381 «Про
затвердження Програми розвитку
зеленої зони м. Києва до 2010 року» та
зміни до Генерального плану розвитку м.
Києва до 2020 року, затвердженого
рішенням КМР від 28.03.2002 року № 370/1804 не
були внесені ні на стадії погодження
землевпорядної документації, ні на
стадії прийняття оспорюваного рішення.

Таким чином, на час прийняття рішення
Київською міською радою 22.10.2009 року №
665/2734 земельна ділянка була і на даний
час залишається земельною ділянкою з
цільовим призначенням «землі
рекреаційного призначення» з
відповідними гарантіями та заборонами
щодо використання даної земельної
ділянки, що виключає можливість
використання спірної земельної
ділянки для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд.

04.09.2008 року ОСОБА_5 звернувся до
Київської міської ради із заявою про
отримання безоплатно у приватну
власність земельну ділянку площею 0,1 га
для будівництва та обслуговування
жилого будинку, господарських
будівель, споруд за адресою: АДРЕСА_1.

Листом заступника Київського міського
голови - секретарем КМР було надано
згоду на розроблення проекту
землеустрою. ТОВ «Гео-Досвід» на
замовлення ОСОБА_5 було розроблено
проект землеустрою щодо відведення
йому земельної ділянки для будівництва
і обслуговування жилого будинку,
господарських будівель, споруд за
адресою: АДРЕСА_1.

Як вбачається з матеріалів справи,
проект землеустрою був погоджений
Головним управлінням містобудування,
архітектури та дизайну міського
середовища, Київською міською
санепідемстанцією, Головним
управлінням екології та охорони
природних ресурсів, Головним
управлінням охорони культурної
спадщини та Головним управлінням
земельних ресурсів.

Із висновку Головного управління
екології та охорони природних ресурсів
№ 071/04-4-22/5282 від 09.10.2009 року вбачається,
що зазначена земельна ділянка частково
потрапляє до територій визначених
«Програмою комплексного розвитку
зеленої зони м. Києва до 2012 року та
концепції формування зелених
насаджень в центральній частині
міста», затвердженою рішенням КМР від
19.07.2005 року № 806/3381, як територія лісів
та лісопарків (КП «Лісопаркове
господарство «Конча-Заспа»). А також,
зазначено про внесення змін до
Генерального плану міста Києва на
період до 2020 року, затвердженого
рішенням КМР від 28.03.2002 року № 370/1804. При
невиконанні одного із пунктів
зазначених умов лист втрачає свою
чинність, при цьому усі витрати
пов'язані з виконанням робіт по
оформленню матеріалів відведення
земельної ділянки належить до
компетенції ризику Замовника.

Із висновку Київської міської
санепідемстанції № 5986 від 21.09.2009 року
вбачається, що земельна ділянка (місце
розташування): АДРЕСА_1 придатна для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд за умовами прийняття
рішення Київради щодо внесення змін до
Генерального плану розвитку міста
Києва в частині переведення земельної
ділянки з території рекреаційної
забудови до території садибної
житлової забудови в установленому
законодавством порядку. При
невиконанні однієї з вимог, даний
висновок втрачає свою силу і проект
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки узгодженню не підлягає, при
цьому усі витрати пов'язані з
виконанням робіт по оформленню
матеріалів відведення земельної
ділянки належить до комерційного
ризику замовника.

Із висновку Головного управління
містобудування, архітектури та дизайну
міського середовища № 19-7920 від 07.08.2009
року вбачається, що відповідно до
Генерального плану міста,
затвердженого рішенням Київради №
370/1804 від 28.03.2002 року, територія за
функціональним призначенням належить
до території рекреаційної забудови.
Згідно Програми комплексного розвитку
зеленої зони м. Києва до 2010 року та
концепції формування зелених
насаджень у центральній частині міста,
затвердженої рішенням КМР № 806/3381 від
19.07.2005 року ця територія резервується
для розвитку мережі обкатів
природно-заповідного фонду місцевого
значення. Замовник ініціює питання
будівництва обкатів на території, що не
відповідає затвердженій містобудівній
документації. Погодження надання
земельної ділянки можливе лише за
умови прийняття рішення КМР щодо
внесення у встановленому порядку змін
до рішення КМР № 806/3381 від 19.07.2005 року
«Про затвердження програми розвитку
зеленої зони м. Києва до 2010 року» та до
Генерального плану розвитку міста. При
невиконанні зазначених умов, чинність
даного висновку втрачає свою дію, при
цьому усі витрати пов'язані з
виконанням робіт по оформленню
матеріалів відведення земельної
ділянки належить до комерційного
ризику замовника.

В ході судового розгляду справи
встановлено, що зміни цільового
призначення відведеної, згідно рішення
КМР, земельної ділянки не
здійснювалося, внесення змін до
Генерального плану м. Києва не було та
не вносилися зміни до рішення КМР №
806/3381 від 19.07.2005 року «Про затвердження
програми розвитку зеленої зони м. Києва
до 2010 року». Тому, за відсутності
погодження Головного управління
екології та охорони природних
ресурсів, Київської міської
санепідемстанції, Головного
управління містобудування,
архітектури та дизайну міського
середовища проект землеустрою щодо
відведення земельної ділянки ОСОБА_5
також вважається непогодженим у
відповідності до ст. 118 ЗК України (в
редакції, що була чинна на момент
прийняття оскаржуваного рішення КМР).

Із ст. 20 ЗК України випливає, що
порушення порядку встановлення та
зміни цільового призначення земель є
підставою для: визнання недійсними
рішень органів державної влади,
Верховної Ради АРК, Ради міністрів АРК
та органів місцевого самоврядування
про надання (передачу) земельних
ділянок громадянам та юридичним
особам; визнання недійсними угод щодо
земельних ділянок.

Згідно ст. 9 ЗК України до повноважень
Київської і Севастопольської міських
рад у галузі земельних відносин на їх
території належить, зокрема,
розпорядження землями територіальної
громади міста; передача земельних
ділянок комунальної власності у
власність громадян та юридичних осіб
відповідно до цього Кодексу; надання
земельних ділянок у користування із
земель комунальної власності
відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до ст. ст. 51, 52 ЗК України до
земель рекреаційного призначення
належать, зокрема, земельні ділянки
зелених зон і зелених насаджень міст та
інших населених пунктів. На землях
рекреаційного призначення
забороняється діяльність, що
перешкоджає або може перешкоджати
використанню їх за призначенням, а
також негативно впливає або може
вплинути на природний стан цих земель.

Положенням ст. 118 ЗК України (в редакції,
що була чинна на момент прийняття
оскаржуваного рішення КМР) визначено,
що громадяни, зацікавлені в одержанні
безоплатно у власність земельної
ділянки із земель державної або
комунальної власності для ведення
фермерського господарства, ведення
особистого селянського господарства,
ведення садівництва, будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибної ділянки), індивідуального
дачного будівництва, будівництва
індивідуальних гаражів у межах норм
безоплатної приватизації, подають
заяву про вибір місця розташування
земельної ділянки до відповідної
районної, Київської чи
Севастопольської міської державної
адміністрації або сільської, селищної,
міської ради за місцезнаходженням
земельної ділянки. До заяви додаються
матеріали, передбачені ч. 5 ст. 151 ЗК
України, а також висновки конкурсної
комісії. Вибір місця розташування
земельної ділянки та надання дозволу і
вимог на розроблення проекту її
відведення здійснюється у порядку,
встановленому ст. 151 ЗК України. Проект
відведення земельної ділянки
розробляється за замовленням громадян
організаціями, які мають відповідні
дозволи на виконання цих видів робіт, у
строки, що обумовлюються угодою сторін.
Проект відведення земельної ділянки
погоджується з органом по земельних
ресурсах, природоохоронним і
санітарно-епідеміологічним органами,
органами архітектури і охорони
культурної спадщини та подається на
розгляд відповідної місцевої
державної адміністрації або органу
місцевого самоврядування. Районна,
Київська чи Севастопольська міська
державна адміністрація або сільська,
селищна, міська рада у місячний строк
розглядає проект відведення та приймає
рішення про передачу земельної ділянки
у власність.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про
столицю України місто-герой Київ» у
зв'язку із здійсненням містом Києвом
функцій столиці України Київська
міська рада та Київська міська
державна адміністрація, кожна в межах
своєї компетенції, встановленої
законами України, мають право:
придбавати у власність жилі і
нежилі приміщення, адміністративні,
виробничі та інші об'єкти, що належать
до інших форм власності, якщо вони
необхідні для здійснення містом
столичних функцій; встановлювати
порядок утримання та експлуатації
об'єктів, розташованих у місті, та
прилеглої до них території, правила
благоустрою, торговельного,
побутового, транспортного,
житлово-комунального та іншого
соціально-культурного обслуговування,
визначати особливості
землекористування та використання
інших природних ресурсів, тощо.

Державними будівельними нормами 360-92**
передбачено, що розміщення будівель,
споруд та комунікацій не допускається
на землях природних національних
парків та на землях зелених зон міст,
якщо запроектовані об'єкти не
призначені для відпочинку, спорту та
обслуговування приміського лісового
господарства.

Державними санітарними правилами
планування та забудови населених
пунктів № 173-96 передбачено, що
будівництво та реконструкція об'єктів
житлово-громадського призначення за
рахунок території парків та скверів,
зелених зон загального користування
забороняється.

Правилами забудови міста Києва,
затвердженими рішенням КМР від 27.01.2005
року № 11/2587, встановлено, що планування,
забудова, реконструкція, інше
використання територій та окремих
земельних ділянок в місті здійснюються
відповідно до законодавства та
Генерального плану розвитку міста, а
також іншої затвердженої
містобудівної та проектно-кошторисної
документації з дотриманням державних
норм, стандартів та правил.

Згідно ст. 59 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні» акти
органів місцевого самоврядування з
мотивів їхньої невідповідності
Конституції або Законам України
визнаються незаконними в судовому
порядку.

Положенням ст. 21 ЦК України
передбачено, що суд визнає незаконним
та скасовує правовий акт
індивідуальної дії, виданий органом
державної влади, органом влади
Автономної Республіки Крим або органом
місцевого самоврядування, якщо він
суперечить актам цивільного
законодавства і порушує цивільні права
або інтереси.

Таким чином, судом першої інстанції
вірно встановлено, що рішення КМР №
665/2734 від 29.10.2009 року, на підставі якого
ОСОБА_5 було видано державний акт на
право власності на земельну ділянку
площею 0,0817 га на АДРЕСА_1, є незаконним,
а тому і зазначений державний акт
підлягає визнанню недійсним.

31.12.2009 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 було
укладено договір купівлі-продажу
земельної ділянки площею 0,0817 га,
розташованої за адресою: АДРЕСА_1, який
посвідчено приватним нотаріусом КМНО
ОСОБА_6

Відповідно до ст. ст. 203, 215 ЦК України
зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам. Особа, яка вчиняє
правочин,повинна мати необхідний обсяг
цивільної дієздатності. Підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно ст. ст. 328, 378 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом. Право власності особи на
земельну ділянку може бути припинене
за рішенням суду у випадках,
встановлених законом.

Враховуючи викладене, суд першої
інстанції вірно дійшов висновку про те,
що договір купівлі-продажу земельної
ділянки, укладений між ОСОБА_5 та
ОСОБА_3, підлягає визнанню недійсним,
оскільки ОСОБА_5 не був власником
зазначеної земельної ділянки на момент
її продажу, чим було порушено право
територіальної громади міста Києва на
землю.

Разом з тим, колегія суддів не бере до
уваги доводи апеляційної скарги щодо
пропуску строку позовної давності при
зверненні позивача до суду із даним
позовом, оскільки про порушення прав
держави прокуратурі м. Києва стало
відомо у листопаді 2010 року, а позов до
суду було подано у лютому 2013 року, тобто
в межах строку позовної давності.

З огляду на викладене та на обставини
справи, колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
задоволення позовних вимог, оскільки
такі вимоги є доведеними, відповідають
вимогам законодавства, доводами
апеляційної скарги не спростовані.

За таких обставин, колегією суддів
встановлено, що рішення суду першої
інстанції постановлено з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права, відповідає обставинам справи та
доказам у справі, підстави для його
скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника
відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду
м. Києва від 26 липня 2013 року у справі за
позовом заступника прокурора м. Києва
до Київської міської ради, ОСОБА_5,
ОСОБА_3, за участі третьої особи:
Департаменту земельних ресурсів
виконавчого органу Київської міської
ради про визнання незаконним рішення,
визнання недійсними державних актів на
право власності на земельну ділянку,
договору купівлі-продажу, відновлення
становища, яке існувало до порушення
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили шляхом
подання до цього суду касаційної
скарги.

Головуючий:

Судді: