АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ[1]

26 лютого 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі:

головуючого судді
Росік Т.В.

суддів:
Прокопчук Н.О., Мазурик О.Ф.

при секретарі
Мургі М.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Солом'янського районного суду м. Києва
від 23 грудня 2013 року в справі за позовом
ОСОБА_1 до Театрально-видовищного
закладу культури «Київський
академічний театр ляльок» про визнання
незаконними та скасування наказів,

В С Т А Н О В И Л А :

В листопаді 2013 року позивач звернулася
з позовом до Солом'янського районного
суду м. Києва про визнання незаконними
та скасування наказів щодо
результатів атестації та зміни
істотних умов праці.

Свої вимоги мотивувала тим, що з 1991 року
вона працює у Київському академічному
театрі ляльок. Наказом №72-к від 10.09.2013
року прийнятого за результатами
атестації, її визнано такою, що не
відповідає займаній посаді у зв'язку з
відсутністю належного рівня освіти та
з 12.11.2013 року їй присвоєно вищу
кваліфікаційну категорію, замість
категорії провідного майстра сцени.
11.10.2013 року директором театру було
видано наказ №45 «Про заходи, пов'язані
з виконанням наказу Департаменту
культури КМДА від 27.05.2013року №141 та
протоколу балансової комісії
Департаменту культури КМДА (лист від
04.09.2013 року №03-с-08/3323)», згідно з яким
виведено із штатного розпису театру з
11.12.2013 року дві штатні одиниці, у тому
числі штатну одиницю
артиста-ляльковода, провідного майстра
сцени та введено в штатний розпис
театру з 11.12.2013 року дві штатні одиниці,
у тому числі артиста-ляльковода вищої
категорії, тобто посаду, на яку її
переводить адміністрація театру. Також
11.10.2013 року їй було вручено
лист-попередження, яким попереджено
про зміну істотних умов праці та
запропоновано переведення на посаду
артистки-ляльковода вищої категорії на
підставі ч. 3 ст. 32 КЗпП України, яка
передбачає зміни істотних умов праці
при продовженні роботи за тією ж
спеціальністю, кваліфікацією чи
посадою, що на її думку є пониження її
кваліфікації адміністрацією театру.
Оскільки зміна істотних умов праці
допускається тільки при наявності змін
в організації виробництва і праці, яких
у відповідача не відбулося,
наказидиректора театру, на її думку, є
такими, що суперечать нормам чинного
законодавства. Тому просила визнати
неправомірними та скасувати накази
Театрально-видовищного закладу
культури «Київський академічний театр
ляльок» щодо результатів атестації та
зміни істотних умов праці, а саме: наказ
№ 72-к від 10.09.2013 року «По особовому
складу» в частині визнання позивачки,
артиста-ляльковода, провідного майстра
сцени, такою, що не відповідає займаній
посаді, та присвоєння їй з 12.11.2013 року
вищої кваліфікаційної категорії; наказ
№45 від 11.10.2013 року «Про заходи,
пов'язані з виконанням Наказу
Департаменту культури КМДА від 27.05.2013
року № 141 та протоколу балансової
комісії Департаменту культури КМДА
(лист від 04.09.2013 року № 03-с-08/3323)» в
частині зміни позивачу,
артисту-ляльководу, провідному майстру
сцени, істотних умов праці. Також
просила суд зобов'язати
Театрально-видовищний заклад культури
«Київський академічний театр ляльок»
поновити їй як артисту-ляльководу,
провідному майстру сцени, попередні
умови праці.

Рішенням Солом'янського районного
суду м. Києва від 23.12.2013 року в
задоволенні позову ОСОБА_1. відмовлено.

ОСОБА_1 вважаючи, що рішення суду
постановлено з порушенням норм
матеріального та процесуального
права, в апеляційній скарзі просить
його скасувати та ухвалити нове, яким
позов задовольнити.

В обґрунтування своїх вимог зазначає,
що суд першої інстанцій не дав оцінці
її доводам щодо необхідності
погодження відповідачем строків та
порядку проведення атестації з
виборним органом первинної
профспілкової організації, оскільки в
укладеному 29.09.2011 року між
адміністрацією та трудовим колективом
театру колективному договорі питання
атестації визначено не було. Висновок
суду про те, що норми Закону України
«Про професійний розвиток
працівників» не розповсюджуються на
процедуру проведення атестації є
помилковим, оскільки згідно положень
вказаного закону інформація про
проведення атестації доводиться до
відома працівників не пізніше ніж за
два місяці до її проведення. Висновок
суду про доведеність проходження
атестації усіма членами атестаційної
комісії не відповідає обставинам
справи, оскільки представником
відповідача с судовому засіданні було
визнано та не спростовано той факт, що
атестація працівників театру не
проводилась. Судом не було враховано,
що безпосередній керівник працівника,
який підлягає атестації не може бути
членом атестаційної комісії.
Відповідачем не було доведено вплив
змін в організації виробництва і праці
на її умови праці, а також не доведено
факт неможливості збереження їй
попередніх умов праці.

В судовому засіданні суду апеляційної
інстанції ОСОБА_1 та її представник
апеляційну скаргу підтримали, просили
її задовольнити.

Представники Театрально-видовищного
закладу культури «Київський
академічний театр ляльок» просили
апеляційну скаргу відхилити, рішення
суду першої інстанції залишити без
змін.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши
пояснення осіб, які приймають участь у
справі, перевіривши законність і
обгрунтованість оскаржуваного рішення
в межах, визначених ст. 303 ЦПК України,
колегія суддів дійшла до висновку, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню,
виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення з одних дише
формальних міркувань.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджується матеріалами справи,
з 24.02.1991 року позивач була прийнята на
посаду актриси II категорії Київського
державного театру ляльок, якому з 01.11.2002
року наданий статус Київського
державного академічного театру ляльок,
а з 02.03.2004 року - перейменований у
Театрально-видовищний заклад культури
«Київський академічний театр ляльок».
01.10.1991 року її було переведено на посаду
актриси І категорії, а з 01.10.1994 року - на
посаду артистки-ляльковода вищої
категорії. З 01.03.2007 року на підставі
рішення художньої ради її було
переведено на посаду
артистки-ляльковода, провідного
майстра сцени.

Відповідно до Розпорядження Київської
міської державної адміністрації від
26.02.2004 року № 295 «Про затвердження
Положення про театрально-видовищний
заклад культури «Київський
академічний театр ляльок» останній є
некомерційним закладом культури,
заснованим на комунальній власності
територіальної громади м. Києва і
підпорядкований Департаменту культури
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації).

05.04.2013 року відповідачем було отримано
наказ № 143-к Департаменту культури
Київської міської державної
адміністрації «Про проведення
чергової атестації працівників
підприємств, організацій та закладів
культури», відповідно до якого
відповідач в строк до 30.10.2013 року
зобов'язаний був провести чергову
атестацію своїх працівників.

На виконання цього відповідачем 30.05.2013
року видано наказ № 31, відповідно до
якого передбачалось проведення
атестації художнього та артистичного
персоналу закладу в період з 03 по 09
липня 2013 року.

09.07.2013 року на підставі наказу №31 від
30.05.2013 року в Київському академічному
театрі ляльок було проведено атестацію
художнього та артистичного персоналу,
за результатами якої на ОСОБА_1 був
складений Атестаційний лист, за
результатами атестації видано наказ №
72-к від 10.09.2013 року згідно з яким останню
визнано такою, що не відповідає
займаній посаді у зв'язку з відсутністю
належного рівня освіти, оскільки
позивач має середньо-спеціальну освіту
за спеціальністю актор театру ляльок (
у 1988 році закінчила повний курс
Горьківського театрального училища і
рішенням Державної кваліфікаційної
комісії від 03.03.1988 року їй було
присвоєно кваліфікацію актриси театру
ляльок, що підтверджується дипломом
Горьківського театрального училища
серії НОМЕР_1 від 04.03.1988 року).

За Довідником кваліфікаційних
характеристик професій працівників,
випуск 84, «Діяльність у галузі
драматичного мистецтва та інша
розважальна діяльність»
кваліфікаційними вимогами для
артиста-ляльковода, провідного майстра
сцени є: повна вища освіта
відповідного напряму підготовки
(магістр, спеціаліст) та підвищення
кваліфікації, стаж роботи за професією
артиста (ляльковода) вищої категорії -
не менше 5 років.

11.10.2013 року директором театру було
видано наказ № 45, згідно з яким
виведено із штатного розпису театру з
11.12.2013 року дві штатні одиниці: у тому
числі штатну одиницю артист-ляльковод,
провідний майстер сцени; введено в
штатний розпис театру з 11.12.2013 року дві
штатні одиниці, у тому числі
артист-ляльковод вищої категорії
(пункт 6 наказу).

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції, що як
наказ № 72-к від 10.09.2013 року «По
особовому складу» в частині визнання
ОСОБА_1, артиста-ляльковода, провідного
майстра сцени, такою, що не відповідає
займаній посаді, та присвоєння їй з
12.11.2013 року вищої кваліфікаційної
категорії так і наказ №45 від 11.10.2013 року
«Про заходи, пов'язані з виконанням
Наказу Департаменту культури КМДА від
27.05.2013 року № 141 та протоколу балансової
комісії Департаменту культури КМДА
(лист від 04.09.2013 року № 03-с-08/3323)» в
частині зміни позивачу -
артисту-ляльководу, провідному майстру
сцени, істотних умов праці
відповідають вимогам закону, тому
відсутні правові підстави для визнання
їх незаконними та скасування.

Судом першої інстанції дано правильну
оцінку тому, що проведення атестації
художнього та артистичного персоналу
театру здійснено відповідно до
положень ч.5 ст. 20 Закону України «Про
театри та театральну справу» та
наказів Міністерства культури і
туризму України від 16.07.2007 року № 44 «Про
затвердження Положення про проведення
атестації працівників підприємств,
установ, організацій та закладів
галузі культури» та за № 143-к
Департаменту культури Київської
міської державної адміністрації «Про
проведення чергової атестації
працівників підприємств, організацій
та закладів культури».

Під час проведення атестації заклад
керувався Положенням про проведення
атестації художнього та артистичного
персоналу театрів, затвердженого
наказом Міністерства культури і
туризму України від 03.05.2007 року № 31, за
яким головною метою атестації є
визначення відповідності кваліфікації
працівника театру, що належить до
художнього та артистичного персоналу
театру займаній посаді. При цьому
підлягає оцінці оцінюється творчий
рівень, професійні якості та
можливість використання працівника
театру відповідно до перспективних
планів роботи театру, а також
результативність його роботи (п. 1.2.
Положення).

Пунктом 1.1 Положення № 31 встановлено,
що воно визначає порядок проведення
атестації художнього та артистичного
персоналу театрів, відповідно до
пункту 1 Переліку посад професійних
творчих працівників театрів та посад
(спеціальностей) працівників інших
специфічних театральних професій,
затвердженого Потсановою КМУ № 208 від
23.02.2006 року. Посада артиста-ляльковода,
провідного майстра сцени передбачена
зазначеним Переліком.

Доводи апеляційної скарги про те, що
відповідачем не було погоджено строки
та порядок проведення атестації з
виборним органом первинної
профспілкової організації та не
доведено працівникам про проведення
такої атестації не пізніше як за два
місяці до її проведення не можуть бути
прийняті до уваги, зважаючи на
наступне.

З матеріалів справи вбачається, що
29.09.2011 року між адміністрацією та
трудовим колективом ТВЗК «Київський
академічний театр ляльок» дуло
укладено Колективний договір на 2011-2016
роки. Частина ж 2 ст. 11 ЗУ «Про
професійний розвиток
працівників»передбачає обов'язок
погодження роботодавцем строків та
порядку проведення атестації з
виборним органом первинної
профспілкової організації лише на тих
підприємства, на яких не укладаються
колективні договори.

Проведення атестації регламентується,
крім іншого, Законом України «Про
професійний розвиток працівників»,
яким визначені загальні засади
діяльності роботодавців у сфері
професійного розвитку працівників, у
тому числі визначення періодичності
атестації працівників та організація
її проведення. Підприємства також
вправі розробляти власні положення
щодо проведення атестації, виходячи із
встановлених цілей, які кореспондують
певні формальні вимоги до процедури її
проведення.

Пунктом 2.2. Положенням про проведення
атестації художнього та артистичного
персоналу театрів, затвердженого
наказом Міністерства культури і
туризму України від 03.05.2007 року № 31
визначено, що дата проведення
атестації доводиться до відома
працівника театру, який підлягає
атестації, не пізніше ніж за один
місяць до її проведення.

Судом належно оцінено Додаток № 1 до
наказу № 31 від 30.05.2013 року, що визначав
перелік працівників закладу, які
підлягали атестації, та тому, що він
містить підписи працівників, які
підтверджують їх ознайомлення із
вказаним наказом у строки, визначені п.
2.2 Положення № 31.

Також правильно зазначено, що
відповідач повністю виконав п.3.5
Положення № 31 відповідно до якого
атестації працівників театру
передувала атестація таких
працівників - членів атестаційної
комісії. Таке підтверджується
протоколами засідання атестаційної
комісії від 03.07.2013 року та наказом № 70-К
від 10.09.2013 року.

Також відхиляються колегією суддів
доводи апеляційної скарги про те, що
безпосередній керівник позивача під
час її атестації не міг бути членом
атестаційної комісії. Положенням про
проведення атестації художнього та
артистичного персоналу театрів № 31,
яке розроблено на підставі ряду
документів, в тому числі і відповідно
до норм Закону України «Про
професійний розвиток працівників»
таких застережень не містить.

Тому правильними є висновки суду, що
атестація позивача була проведена
відповідно до положень законодавства
України, і виданий за її результатами
наказ № 72-к від 10.09.2013 року згідно з яким
останню визнано такою, що не відповідає
займаній посаді у зв'язку з відсутністю
належного рівня освіти є законним.

Крім того, погоджується колегія і з
висновками щодо відсутності підстав
для визнання незаконним та скасування
наказу №45 від 11.10.2013 року «Про заходи,
пов'язані з виконанням Наказу
Департаменту культури КМДА від 27.05.2013
року № 141 та протоколу балансової
комісії Департаменту культури КМДА
(лист від 04.09.2013 року № 03-с-08/3323)» в
частині зміни позивачу,
артисту-ляльководу, провідному майстру
сцени, істотних умов праці.

Відповідно до ч.3 ст. 32 КЗпП України у
зв'язку із змінами в організації
виробництва і праці допускається зміна
істотних умов праці при продовженні
роботи за тією ж спеціальністю,
кваліфікацією чи посадою. Про зміну
істотних умов праці - систем та
розмірів оплати праці, пільг, режиму
роботи, встановлення або скасування
неповного робочого часу, суміщення
професій, зміну розрядів і
найменування посад та інших - працівник
повинен бути повідомлений не пізніше
ніж за два місяці.

Законодавцем визначено, що у межах
спеціальності, кваліфікації і посади,
обумовленої трудовим договором, зміна
істотних умов праці допускається, якщо
це викликано змінами в організації
виробництва і праці і працівник був
повідомлений про ці зміни не пізніше
ніж за два місяці до їх запровадження.

Як роз′?яснив Пленум Верховного Суду
України у Постанові «Про практику
розгляду судами трудових спорів»
зміною в організації виробництва і
праці визнається раціоналізація
робочих місць, введення нових форм
організації праці, у т. ч. перехід на
бригадну або на індивідуальну форму,
впровадження передових методів,
технологій тощо. Тобто, при зміні в
організації виробництва і праці
власник має право без згоди працівника
змінювати істотні умови праці, а саме:
системи та розміри оплати праці,
зменшувати надані пільги, змінювати
режим роботи, встановлювати або
скасовувати неповний робочий час,
суміщення професій, змінювати розряди
і найменування посад тощо з
обов'язковим повідомленням працівника
не пізніше ніж за два місяці. Отже,
зміна істотних умов праці без згоди
працівника допускається тільки у
випадках зміни в організації
виробництва і праці Якщо ж змін в
організації виробництва і праці немає,
власник не вправі одностороннє
змінювати істотні умови праці, у тому
числі переводити на посаду за нижчою
категорією.

Судом першої інстанції дано належну
оцінку тому, що наказ № 45 від 11.10.2013 року
зумовлений виключно необхідністю
внесення змін до організації
виробництва і праці, та пов'язаний із
необхідністю внесення змін до штатного
розпису - запровадження нових штатних
одиниць, здійснений на виконання
наказу № 141 від 27.05.2013 року Департаменту
культури Київської міської державної
адміністрації і стосується кількох
осіб, а не виключно одної ОСОБА_1

Підставами наказу по проведенню
заходів щодо змін організації
виробництва і праці стали наказ № 5 від
30.01.2013 року Театрально-видовищного
закладу культури «Київський
академічний театр ляльок», яким
передбачено з 01.02.2013 року проведення
підготовчих робіт з відкриття музейної
експозиції театральних ляльок з вистав
театру, які виключені з діючого
репертуару театру; наказ № 141 від 27.05.2013
року Департаменту культури Київської
міської державної адміністрації,
відповідно до якого відповідач
зобов'язаний впровадити
автоматизовану систему обліку
реалізації квитків; лист Департаменту
культури Київської міської ради від
04.09.2013 року, відповідно до якого
відповідачу запропоновано переглянути
штатний розпис та перелік посад,
визначених в ньому, привести його у
відповідність, на виконання якого
відповідачем видано наказ № 37 від
12.09.2013 року.

Наказом № 45 від 11.10.2013 року передбачено
переведення позивача із
артиста-ляльковода, провідного майстра
сцени, на артиста-ляльковода вищої
категорії. Отже, є правильними висновки
суду, що зміни в організації
виробництва і праці для
позивачавідбуваються в межах тієї ж
спеціальності, кваліфікації і посади,
та лише в частині зміни категорії.

Позивача було повідомлено про
впровадження таких змін
листом-попередженням від 11.10.2013 року, не
пізніше як за 2 місяці до змін в
організації виробничого процесу,.

Суд належно врахував, що перевіряючи
рішення, дію чи бездіяльність власника
або уповноваженої ним особи, він не
втручається у його дискреційні
повноваження (певний ступінь свободи,
вільний розсуд) при прийнятті рішення,
тобто, коли у межах, які визначені
законом, керівний орган має можливість
самостійно (на власний розсуд) вибрати
один з кількох варіантів рішення за
певними критеріями. Тому встановлення
доцільності зміни в організації
виробництва і праці виходить за межі
компетенції суду і виходить за межі
завдань, покладених на судочинство.

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується з правильністю висновків
суду про відсутність підстав для
задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду і містять
посилання на обставини, які з
достатньою повнотою досліджені і
оцінені судом першої інстанції. Вони не
впливають на законність рішення, яке
постановлено з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
що регулюють спірні правовідносини, в
межах заявлених позовних вимог, а тому
колегія суддів апеляційного суду не
знаходить підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

У
Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду
м. Києва від 23 грудня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, але протягом
двадцяти днів може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий суддя:

Судді:

Справа № 2-6508/13

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/2814/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Калініченко О.Б.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Росік Т.В.