Справа № 2-175/5275/13-ц
Р і ш е н н я

І м е н е м У к р а ї н и

29 січня 2014 року Дніпропетровський
районний суд Дніпропетровської
області в складі:

головуючого - судді Бойка О.М.,

при секретарі - Карпенко І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Ювілейне цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до
Підгородненської міської ради
Дніпропетровського району
Дніпропетровської області, третя особа
приватний нотаріус Дніпропетровського
районного нотаріального округу ОСОБА_2
про визнання права власності на
земельну ділянку в порядку спадкування
за законом,

В с т а н о в и в :

Сторони та їх представники у судове
засідання не з'явилися, надавши
письмові заяви у яких позов підтримали
та визнали у повному обсязі і просили
справу розглянути без їхньої участі.

Суд, дослідивши матеріали справи,
дійшов до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, звернувся
до приватного нотаріуса
Дніпропетровського районного
нотаріального округу ОСОБА_2 із заявою
про отриманням свідоцтва про право на
спадщину за законом після смерті своєї
матері - ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1,
що відповідає вимогам ст. 1297 ЦК України.

На підставі чого, 29 серпня 2013 року,
позивач отримав Свідоцтво про право на
спадщину за законом на садовий
цегляний будинок загальною площею 73,2
кв.м з господарськими будівлями та
спорудами, розташованих по АДРЕСА_1.

Проте, приватний нотаріус ОСОБА_2
винесла Постанову про відмову у
вчиненні нотаріальної дії (вих.№594/02-31
від 26.10.2013 р.), якою відмовила спадкоємцю
ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на
спадщину за законом на земельну
ділянку, на якій розташований
вищевказаний садовий будинок, у зв'язку
з тим, що не підтверджується факт
належності спадкового майна
спадкодавцю ОСОБА_3, оскільки вона за
життя не отримала
правовстановлювального документу на
дану земельну ділянку.

Як встановлено у судовому засіданні,
Державний акт на право приватної
власності серія ДП №042198 від 06.05.2000 року
на спірну земельну ділянку
(Кадастровий номер :02:060:0008) був
виданий ОСОБА_4, яка у свою чергу 23
серпня 2003 року подарувала її матері
позивача - ОСОБА_3, про що свідчить
Договір дарування земельної ділянки
серії ВАО №066360, однак остання, за життя
не переоформила державний акт на право
приватної власності на землю на своє
ім'я.

Проте, придбавши садовий цегляний
будинок з господарськими будівлями та
спорудами, до ОСОБА_3 перейшло право
власності і на земельну ділянку, на
якій розташовані вказані об'єкти, без
зміни їх цільового призначення - для
«ведення садівництва». Таким чином,
наявність у спадкодавця права
власності на землю, на якій розташовані
придбані за нотаріально посвідченою
угодою садовий цегляний будинок з
господарськими будівлями та спорудами,
в силу ст. 377 ЦК України є безспірним, а
законність володіння, користування й
розпорядження вказаним майном,
розташованого по АДРЕСА_1 ніким і
ніколи не заперечувалося.

Таким чином, згідно ст. 377 ЦК України до
особи, яка придбала житловий будинок,
будівлю або споруду, переходить право
власності на земельну ділянку, на якій
вони розміщені, без зміни її цільового
призначення в обсязі та на умовах,
встановлених для попереднього
землевласника (землекористувача).

Статтею 132 Земельного кодексу України
(станом на дату укладання Договору
дарування земельної ділянки)
встановлено, що угоди про перехід права
власності на земельні ділянки
укладаються в письмовій формі та
нотаріально посвідчуються.

Відповідно ч.3 ст. 132 Земельного кодексу
України, угоди про перехід права
власності на земельні ділянки
вважаються укладеними з дня їх
нотаріального посвідчення. Отже,
Договір дарування земельної ділянки
був укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3
відповідно до чинного законодавства
України.

Статтею 1216 ЦК України визначено, що
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування
здійснюється за законом або за
заповітом.

Відповідно до ст.1218 ЦК України, до
складу спадщини входять усі права й
обов'язки, які належали спадкодавцеві
на момент відкриття спадщини й не
припинилися внаслідок його смерті.

У свою чергу, згідно ч.2 ст. 1225 ЦК
України, до спадкоємців житлового
будинку, інших будівель та споруд
переходить право власності або право
користування земельною ділянкою, на
якій вони розміщені.

Також відповідно до ст. 81 ЗК України
громадяни України набувають права
власності на земельні ділянки, зокрема,
на підставі прийняття спадщини.

Стаття 321 ЦК України передбачає, що
право власності є непорушним. Ніхто не
може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його
здійсненні. Особа може бути позбавлена
права власності або обмежена у його
здійсненні лише у випадках і в порядку,
встановлених законом.

В порядку, передбаченому ст.392 ЦК
України, власник майна може пред'явити
позов про визнання його права
власності, якщо це право не визнається
іншою особою.

Відповідно до листа Міністерства
юстиції України від 21.02.2005 року №19-32/319
«Щодо порядку оформлення документів в
разі смерті власника нерухомого майна»
у разі смерті власника нерухомого
майна, первинна реєстрація права
власності на яке не була проведена і
правовстановлюючий документ
відсутній, питання визначення
належності цього майна попередньому
власнику та наступного його власника
(спадкоємця) повинно вирішуватись в
судовому порядку.

Лист Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ, від 16.05.2013 р. за №
24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду
цивільних справ про спадкування"
визначає, що за відсутності інших
спадкоємців за заповітом і за законом,
усунення їх від права на спадкування,
неприйняття ними спадщини, а також
відмови від її прийняття відповідачами
є територіальні громади в особі
відповідних органів місцевого
самоврядування за місцем відкриття
спадщини.

Місцеві органи самоврядування
виступають у відповідності зі ст. 83 ЗК
України суб'єктами права комунальної
власності в межах населеного пункту.

Таким чином, відповідно до ст. 328 ЦК
України право власності набувається на
підставах що не заборонені законом.
Статтею 373 ЦК України передбачено, що
право власності на землю (земельну
ділянку) набувається і здійснюється
відповідно до закону.

Статтею 1268 ЦК України передбачено, що
незалежно від часу прийняття спадщини
вона належить спадкоємцеві з часу
відкриття спадщини.

На підставі п.1 ст. 1225 Цивільного
кодексу України право власності на
земельну ділянку переходить до
спадкоємців на загальних підставах, із
збереженням її цільового призначення.
Заповіту спадкодавець не залишала,
таким чином згідно частини 2 статті 1223
ЦК України право на спадкування за
законом одержують особи, зазначені в
ст. 1261-1265 ЦК України. На підставі ст. 1261
ЦК України у першу чергу право на
спадкування за законом мають діти
спадкодавця, той з подружжя, який його
пережив, та батьки.

Відповідно до ст.ст. 125,126 Земельного
кодексу України право власності на
земельну ділянку, а також право
постійного користування та право
оренди земельної ділянки виникають з
моменту державної реєстрації цих прав.
Також право власності на земельну
ділянку посвідчується державним актом,
крім випадків, визначених частиною
другою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її.

Згідно ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно
від часу прийняття спадщини вона
належить спадкоємцеві з часу відкриття
спадщини.

Оскільки судом встановлено
неможливість оформлення позивачем
спадкового прав у встановленому
законом порядку, а задоволення позову
не суперечить закону, не порушує
законних прав чи інтересів інших осіб,
позовні вимоги підлягають задоволенню
у повному обсязі.

На підставі ст.ст.
8,328,373,376,1216,1233,1268,1270,1296,1297 ЦК України,
ст.ст. 125,126 ЗК України, керуючись ст.ст.
7,10,11,27,31,57,60,61,174,212-215 ЦПК України, суд -

В и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до
Підгородненської міської ради
Дніпропетровського району
Дніпропетровської області, третя особа
приватний нотаріус Дніпропетровського
районного нотаріального округу ОСОБА_2
про визнання права власності на
земельну ділянку в порядку спадкування
за законом - задовольнити у повному
обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_1) в
порядку спадкування за законом, після
смерті ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1,
право власності на земельну ділянку
площею 0,044 га, розташованої на
території садівничого товариства
«Колос» по АДРЕСА_1, яка належала їй на
підставі договору дарування земельної
ділянки серії ВАО №066360 від 23 серпня 2003
року.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Дніпропетровський районний суд
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя О.М. Бойко