Справа №487/5985/13-ц 08.04.2014 08.04.2014 08.04.2014
Провадження №22-ц/784/580/14 Суддя по
1 інстанції - Андрощук В.В.
Доповідач апеляційного суду -
Рішення

Іменем України

8 квітня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючого - Шолох З.Л.,

суддів - Довжук Т.С., Коломієць
В.В.,

при секретарі судового засідання -
Богуславській О.М.,

за участю:

- представника позивача ОСОБА_2 -
ОСОБА_3,

- особи, яка подала апеляційну
скаргу, ОСОБА_4 та його представника -
ОСОБА_5,

- представника відповідача
(правонаступника ОСОБА_6) -
Воскресенської селищної ради -
Возного А.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою

ОСОБА_4

на рішення Заводського районного суду
м. Миколаєва від 1 серпня 2013 року у
справі

за позовом

ОСОБА_2 до ОСОБА_8, Воскресенської
селищної ради Жовтневого району
Миколаївської області про визнання
права власності та витребування майна,

в с т а н о в и л а :

У липні 2013 року ОСОБА_2 звернувся з
позовом до ОСОБА_6 та ОСОБА_8 про
визнання права власності та
витребування майна.

В обґрунтування позову позивач
посилався на те, що 12 серпня 2011 року
придбав у ОСОБА_6 за 160 000 грн.
зернозбиральний комбайн NEWHOLLAND TR-88, 1997
року випуску, реєстраційний номер
НОМЕР_1, уклавши договір
купівлі-продажу в простій письмовій
формі.

Зазначене майно 9 січня 2012 року передав
у тимчасове платне користування
( в оренду) сину продавця - ОСОБА_8
строком на 1 рік, з яким також уклав
договір в простій письмовій формі.

Після закінчення строку договору
оренди відповідачі відмовилися
повернути йому комбайн.

Посилаючись на викладені обставини та
вимоги ст. ст. 328, 392 ЦК України, позивач
просив визнати за ним право власності
на комбайн та витребувати його у
відповідачів.

Відповідач ОСОБА_6 подав до суду заяву
про визнання позову.

Відповідач ОСОБА_8 позов не визнав,
посилаючись на те, що фактично майно
належить йому.

Рішенням Заводського районного суду м.
Миколаєва від 1 серпня 2013 року позов
ОСОБА_2 задоволено. Визнано за
позивачем право власності на комбайн
та покладено на відповідачів
зобов'язання повернути його
позивачеві.

ОСОБА_4, який не приймав участі у
справі, подав апеляційну скаргу на
вказане рішення, в якій посилаючись
незаконність рішення суду та порушення
його прав та інтересів, просив рішення
суду скасувати та ухвалити нове про
відмову у задоволенні позову, оскільки
на спірне майно судом було накладено
арешт, а сторонами створено штучні
перешкоди для виконання судового
рішення про стягнення боргу,
постановленого на його користь.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
осіб, які брали участь у справі,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню, виходячи з
такого.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивач правомірно набув право
власності на спірне майно, яке
відповідачі безпідставно утримують у
себе.

Між тим, такий висновок суду не
відповідає фактичним обставинам
справи та вимогам закону.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник
майна може пред'явити позов про
визнання права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Позивачем у такій категорії справ
може бути лише особа, яка вже є
власником майна і не перебуває з
особами, які не визнають її права
власності у зобов'язальних відносинах.

Отже, звернутися з позовом про захист
права власності шляхом його визнання
може саме власник цього майна і це
право повинно підтверджуватися
відповідними правовстановлюючими
документами.

Набуття права власності на майно
регулюється окремими нормами права,
позивач не був власником спірного
майна, позов заявлено ним з метою
набуття права власності на це майно,
тому норми ст. 392 ЦК України на ці
правовідносини не розповсюджуються.

Як вбачається із матеріалів справи,
ОСОБА_6 з 23 лютого 2010 року на праві
власності належав комбайн NEWHOLLAND TR-88, 1997
року випуску, реєстраційний номер
НОМЕР_1, який він зняв з реєстраційного
обліку 12 серпня 2011 року.

12 серпня 2011 року ОСОБА_6 уклав із
позивачем в простій письмовій формі
договір купівлі-продажу вказаного
майна, за умовами якого продав його
позивачу за 160 000 грн., що еквівалентно 20
000 дол. США.

Зі змісту акту приймання - передачі
комбайну від 11 вересня 2011 року
вбачається, що продавець передав
покупцеві комбайн, а той сплатив всю
обумовлену суму за придбане майно.

Проте, вказаний транспортний засіб за
позивачем зареєстрований не був,
свідоцтво на право власності ним не
отримано й право власності на це майно
він не набув.

9 січня 2012 року, вважаючи себе належним
власником комбайну, позивач уклав із
сином продавця - ОСОБА_8 в простій
письмовій формі договір оренди, за
умовами якого передав йому комбайн у
тимчасове платне користування строком
на 1 рік.

Тоді як, у відповідності до вимог ч. 2 ст.
799 ЦК України, договір найму
транспортного засобу за участю
фізичної підлягає нотаріальному
посвідченню.

Згідно із ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі
недодержання сторонами вимоги закону
про нотаріальне посвідчення договору
такий договір є нікчемним. А нікчемний
договір не створює правових наслідків
для сторін.

ОСОБА_4, який подав апеляційну
скаргу, в суді апеляційної інстанції
вказував, що рішення суду першої
інстанції порушує його законні права
та майнові інтереси, оскільки
відповідач ОСОБА_6 є його боржником на
суму 292 790 грн. за судовим рішенням, яке
знаходиться на примусовому виконанні.
Вважає, що позов подано з метою
уникнення відповідачем боргових
зобов'язань перед ним.

Із матеріалів цієї цивільної справи
та оглянутої апеляційним судом
архівної цивільної справи № 2/744/194/13,
розглянутої Жовтневим районним судом
Миколаївської області за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про стягнення боргу за
договором позики, вбачається, що
рішенням Жовтневого районного суду
від 8 квітня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду
Миколаївської області від 30 травня 2013
року, з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4
стягнуто 292 790 грн. за договором позики.
Рішення суду звернуто до примусового
виконання.

В порядку забезпечення позову ОСОБА_4,
ухвалою судді Жовтневого районного
суду Миколаївської області від 30
жовтня 2012 року, було накладено арешт на
вказаний зернозбиральний комбайн,
однак ухвала не виконана, оскільки за
повідомленням Інспекції державного
технічного нагляду Миколаївської
обласної державної адміністрації, 12
серпня 2011 року власник майна ОСОБА_6
зняв транспортний засіб у них із
реєстраційного обліку.

Відповідач ОСОБА_6 помер
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно зі ст. 37 ЦПК України, у разі
смерті фізичної особи, суд залучає до
участі у справі правонаступників
відповідної сторони на будь-якій
стадії цивільного процесу.

Ухвалою апеляційного суду
Миколаївської області від 31 березня
2014 року в якості правонаступника
померлого відповідача до участі у
справі залучена Воскресенська селищна
рада Жовтневого району Миколаївської
області, яка представляє інтереси
Воскресенської селищної
територіальної громади. Згідно копії
спадкової справи, заведеної за місцем
відкриття спадщини, спадкоємці
померлого протягом шести місяців
відмовилися від прийняття спадщини.

З урахуванням викладеного, рішення
районного суду підлягає скасуванню на
підставі пунктів 3,4 ч. 1 ст. 309 ЦПК
України з ухваленням нового рішення
про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України
підлягають розподілу судові витрати.

Керуючись ст. ст. 303, 309, 316 ЦПК
України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4
задовольнити частково.

Рішення Заводського районного суду м.
Миколаєва від 1 серпня 2013 року
скасувати та ухвалити нове рішення.

Відмовити у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_2 до ОСОБА_8 та Воскресенської
селищної ради Жовтневого району
Миколаївської області про визнання
права власності на зернозбиральний
комбайн NEWHOLLAND TR-88, 1997 року випуску,
реєстраційний номер НОМЕР_1, та його
витребування.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_8 на користь
ОСОБА_4 по 400 грн. судового збору,
сплаченого при подачі апеляційної
скарги.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
з цього часу протягом двадцяти днів
може бути оскаржене у касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий
Судді: