У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С.,
Колодійчука В.М., Умнової О.В.,
Фаловської І.М., розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу
за скаргою ОСОБА_5 на дії державного
виконавця відділу Державної
виконавчої служби Новобузького
районного управління юстиції
Миколаївської області Станкевича
Вадима Олександровича щодо виконання
судового рішення за касаційною скаргою
ОСОБА_7 на ухвалу Жовтневого районного
суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської
області від 12 вересня 2012 року, ухвалу
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 2 липня 2013 року, -

в с т а н о в и л а :

У липні 2012 року ОСОБА_5 звернулася до
суду зі скаргою, в якій, просила визнати
незаконними дії державного виконавця
Станкевич В.О. пов'язані з описом,
арештом і відчуженням 30 березня 2012 року
належної їй квартири; скасувати
постанову від 30 березня 2013 року про
передачу квартири стягувачу.

Скаргу мотивовано тим, що державний
виконавець Станкевич В.О. на підставі
виконавчого листа від 22 травня 2009 року,
виданого Жовтневим районним судом м.
Кривого Рогу здійснив дії по
примусовому стягненню з ОСОБА_5 на
користь стягувача ОСОБА_8 боргу у
розмірі 7616 грн. Разом з тим, державний
виконавець здійснюючи виконавчі дії не
виконав норми Закону України «Про
виконавче провадження», допустив
порушення прав боржника, незаконно
арештував належну їй квартиру та
передав її стягувачу. Боржник, як
сторона виконавчого провадження, в
порушення ст.ст.11, 12 Закону України «Про
виконавче провадження», не
повідомлялась про вчинення державним
виконавцем виконавчих дій по опису і
відчуженню квартири. В порушення
положень ст.ст. 57, 62, 63 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець не встановив наявність
іншого майна для погашення боргу. Про
такі дії ОСОБА_5 дізналася 26
червня 2012 року, ознайомившись з
матеріалами виконавчого провадження, у
зв'язку із чим, просила поновити строк
звернення до суду зі скаргою на дії
державного виконавця.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу від 12 вересня 2012
року, залишеною без змін ухвалою
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 2 липня 2013 року, у
задоволенні скарги відмовлено.

ОСОБА_5, не погоджуючись з даними
ухвалами судів першої та апеляційної
інстанцій подала касаційну скаргу, в
якій, посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального та порушення норм
процесуального права, просить їх
скасувати з передачею справи до
місцевого суду на новий розгляд.

Заслухавши доповідь судді Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, дослідивши матеріали цивільної
справи, перевіривши доводи касаційної
скарги, колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційну скаргу слід
задовольнити частково, виходячи з
наступного.

Суд першої інстанції, з висновками
якого погодився апеляційний суд,
відмовляючи у задоволенні скарги
виходив з того, що ОСОБА_5 пропустила
десятиденний строк, визначений ст. 385
ЦПК України для звернення до суду зі
скаргою на дії державного виконавця.

Згідно висновку суду апеляційної
інстанції ОСОБА_5 звернулася до
виконавчої служби 26 червня 2012 року та
ознайомилась з виконавчим
провадженням. Разом з тим, скаргу на дії
державного виконавця подала лише 11
липня 2012 року, тобто за межами строку,
передбаченого ст.385 ЦПК України.

З такими висновками суду апеляційної
інстанції погодитися не можна,
оскільки вони зроблені без належного
з'ясування дійсних обставин справи,
прав та обов'язків сторін, без належної
оцінки наявних у матеріалах справи
доказів, з неправильним застосуванням
норм матеріального права, з огляду на
наступне.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під
час ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Згідно ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Вказаним вимогам рішення суду
апеляційної інстанції не відповідає.

Залишаючи без змін ухвалу суду першої
інстанції та мотивуючи свої висновки
щодо пропуску скаржником
десятиденного строку на подання скарги
апеляційний суд послався на те, що
скарга на дії державного виконавця
була подана ОСОБА_5 11 липня 2012 року,
згідно штемпелю поштового
відправлення на конверті.

Разом з тим, апеляційний суд належним
чином не перевірив доводи апеляційної
скарги ОСОБА_5 щодо дотримання нею
визначеного законом строку в силу
здачі скарги на дії державного
виконавця на поштове відділення 6 липня
2012 року. Не перевірив висновків суду
першої інстанції з цього приводу, який
у мотивувальній частині своєї ухвали
також посилався на те, що скарга ОСОБА_5
була здана на поштове відділення 6
липня 2012 року.

Крім того, судом апеляційної
інстанції не враховано та не надано
оцінки тим обставинам, що згідно штампу
поштового відправлення на конверті
скарга ОСОБА_5 була здана на пошту 11
липня 2012 року. Поштове відправлення
зареєстровано по вхідній
кореспонденції у цей же день 11
липня 2012 року та згідно штампу
Жовтневого районного суду м. Кривого
Рогу отримано судом 16 липня 2012 року. При
цьому, з квитанцій про оплату судового
збору вбачається, що судовий збір
оплачений скаржником 5 липня 2012 року.

З урахуванням доводів апеляційної
скарги та висновків суду першої
інстанції апеляційним судом не
встановлено та не перевірено дійсну
дату здачі на поштове відділення
скарги ОСОБА_5, зокрема не перевірено
наявність зворотного повідомлення про
вручення поштового відправлення.

Зазначене вище свідчить про неповне
встановлення судом апеляційної
інстанції фактичних обставин, які
мають істотне значення для правильного
вирішення справи, неповноту перевірки
законності і обґрунтованості рішення
місцевого суду, порушення норм
процесуального права, що в свою чергу,
призвело до поверхневого вирішення
спору.

За таких обставин, ухвалене судом
апеляційної інстанції рішення не може
вважатися законним і обґрунтованим, у
зв'язку із чим, відповідно до ст.ст.336, 338
ЦПК України його слід скасувати з
передачею справи на новий розгляд до
цього ж суду.

Керуючись ст.ст. 335, 336, 338, 344, 345 ЦПК
України, Колегія суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,-

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити
частково.

Ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської області від 2 липня
2013 року скасувати.

Справу передати до суду апеляційної
інстанції на новий розгляд.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Ткачук О.С. Судді
Висоцька В.С. Колодійчук В.М.
Умнова О.В. Фаловська І.М.