Справа № 0430/1313/2012
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" квітня 2014 р. Першотравенський
міський суд Дніпропетровської області
в складі:

головуючої судді Кривошеї С. С.

при секретарі: Труняковій А.Г.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Першотравенську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2 про стягнення коштів.

В обґрунтування позову зазначив, що на
початку січня 2008 року він домовився з
відповідачем про купівлю автомобіля
ВАЗ 2105, 1991 року випуску, кузов НОМЕР_3
Для підтвердження своїх повноважень
стосовно права володіння та відчуження
автомобіля відповідач показав йому
генеральну довіреність на право
володіння, користування та відчуження
цього автомобіля, надану йому ОСОБА_3 і,
як повідомив відповідач, він вже
фактично придбав даний автомобіль у
ОСОБА_3, сплативши йому оговорену між
ними суму коштів і тепер цей автомобіль
належить йому. На виконання
домовленості позивач взяв в банку
кредит на 15 000 гривень і в січні 2008 року
сплатив відповідачу 10 000 гривень за
вказаний автомобіль, тобто ним були
виконані всі умови їх домовленості.
Відповідач передав йому автомобіль,
ключі та техпаспорт від вказаного
автомобіля. Але внаслідок тяжкого
фінансового становища він здійснив
державну перереєстрацію автомобіля
лише 31 травня 2008 року. На момент
фактичної передачі грошових коштів за
автомобіль (січень 2008 року) і
здійснення державної перереєстрації
автомобіля на нього, він не знав, що
власник автомобіля ОСОБА_3 вже помер.
Відповідач знав про це, але йому не
повідомив. В даний час рішенням
Першотравенського міського суду
Дніпропетровської області від 22 жовтня
2010 року визнано біржовий договір
купівлі-продажу автомобіля ВАЗ-2105,
посвідчений товарною біржею «Альянц» 31
травня 2008 року між відповідачем та ним
недійсним та визнано право власності
на цей автомобіль за ОСОБА_4 в порядку
спадкування за законом.

Внаслідок неправомірних дій
відповідача, який достовірно знав про
те, що не має права здійснення
повноважень по продажу автомобіля на
підставі генеральної довіреності, дія
якої припинилася з 07 січня 2008 року
внаслідок смерті довірителя, та
підписувати договір купівлі-продажу
автомобіля на його користь, йому було
спричинено матеріальну шкоду, яка
полягає в тому, що відповідач незаконно
отримав від нього кошти в розмірі 10000
гривень. Також, взявши кредит на
придбання автомобіля він сплатив банку
основний кредит в розмірі 15000 гривень.
Також йому була нанесена моральна
шкода, яку він оцінює в 5000 гривень.

Просить суд стягти з відповідача на
його користь кошти в сумі 10 000 гривень
та в рахунок відшкодування моральної
шкоди стягти 5 000 гривень, а також судові
витрати по справі.

В ході судового розгляду позивач
підтримав заявлені позовні вимоги в
повному обсязі та прохав суд їх
задовольнити.

В судове засідання 22 квітня 2014 року
позивач не з'явився, надав суду заяву з
проханням розглянути справу за його
відсутності та задовольнити заявлені
ним позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник
ОСОБА_5 позовні вимоги ОСОБА_1 не
визнали, пояснивши, що він від позивача
грошові кошти в сумі 10000 гривень за
автомобіль ВАЗ 2105 не отримував,
фактично його продав відповідно до
біржового договору за 100 гривень.

У судове засідання відповідач та його
представник не з'явилися, представник
відповідача ОСОБА_5 направив заяву про
розгляд справи за його відсутності та
відсутності ОСОБА_2

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає,
що позовні вимоги підлягають
частковому задоволенню.

Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами
є будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі
пояснень сторін, третіх осіб, їхніх
представників допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.

Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях (стаття 60 ЦПК України).

Відповідно до ст.216 ЦК України
недійсний правочин не створює
юридичних наслідків, крім тих, що
пов'язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із
сторін зобов'язана повернути другій
стороні в натурі все, що вона одержала
на виконання цього правочину, а вразі
неможливості такого повернення,
зокрема, тоді, коли одержане полягає в
користуванні майном, виконаній роботі,
наданій послузі, - відшкодувати
вартість того, що одержано, за цінами,
які існують на момент відшкодування.

Якщо у зв'язку із вчиненням недійсного
правочину другій стороні або третій
особі завдано збитків та моральної
шкоди, вони підлягають відшкодуванню
винною стороною.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного
суду України №9 від 06.11.2009 року «Про
судову практику розгляду цивільних
справ про визнання правочинів
недійсними» відповідно до ст.ст.215 та 216
ЦК вимога про визнання оспорюваного
правочину недійсним, та про
застосування наслідків його
недійсності, а також вимога про
застосування наслідків недійсності
нікчемного правочину може бути
заявлено як однією зі сторін правочину,
так і іншою заінтересованою особою,
права та законні інтереси якої
порушено вчиненням правочину.

Судом встановлено, що 31 травня 2008 року
ОСОБА_2 на підставі наявної у нього
довіреності від 20 червня 2007 року
виданої власником автомобіля ОСОБА_3,
продав ОСОБА_1 автомобіль марки ВАЗ 2105,
1991 року випуску, реєстраційний номер
НОМЕР_1 за 100 гривень, згідно копії
біржового договору купівлі продажу від
31 травня 2008 року за №001947/04-10.

Між сторонами фактично виникли
правовідносини, що випливають із
договору купівлі-продажу та у
відповідність до ч.1 ст.655 ЦК України за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Згідно ч.1 ст.662 ЦК України продавець
зобов'язаний передати покупцеві товар
визначений договором купівлі-продажу.

Відповідно до ч.1 ст.691 ЦК України
покупець зобов'язаний оплатити товар
за ціною встановленою у договорі
купівлі-продажу, або, якщо вона не
встановлена у договорі і не може бути
визначена виходячи з його умов, - за
ціною, що визначається відповідно до
ст.632 цього Кодексу, а також вчинити за
свій рахунок дії, які відповідно до
договору, актів цивільного
законодавства або вимог, що звичайно
ставляться, необхідні для здійснення
платежу.

Рішенням Першотравенського міського
суду від 22 жовтня 2010 року угоду -
біржовий договір купівлі-продажу
транспортного засобу автомобіля
ВАЗ-2105, посвідчений товарною біржею
«Альянц» 31 травня 2008 року за
реєстраційним № 001947/04-10 між ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 визнано недійсним.

Визнано за ОСОБА_4 право власності в
порядку спадкування за законом на
автомобіль марки ВАЗ 2105, державний
номер НОМЕР_2, двигун НОМЕР_4, кузов
НОМЕР_5, 1991 року випуску, колір червоний,
зареєстрованого на ім'я ОСОБА_1, 1972 року
народження на підставі свідоцтва про
реєстрацію НОМЕР_6 від 31 травня 2008 року
на підставі договору купівлі №001947/04-10
від 31 травня 2008 року.

Крім того вищезазначеним рішенням суду
встановлено, що дія довіреності на
розпорядження та керування
автомобілем від ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_2 від 20 червня 2007 року припинила
свою дію з моменту смерті довірителя
ОСОБА_3 07 січня 2008 року. Тому на момент
укладення письмового біржового
договору купівлі-продажу спірного
автомобіля 31 травня 2008 року ОСОБА_2 не
мав права продавати на підставі
довіреності, дія якої припинилася 07
січня 2008 року у зв'язку зі смертю
довірителя спірний автомобіль та
підписувати договір на користь ОСОБА_1,
при тому, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 знали про
смерть власника автомобіля ОСОБА_3, що
вони не заперечували в суді.

При таких умовах суд приходить до
висновку, що на користь позивача з
відповідача ОСОБА_2 необхідно стягнути
100 гривень, в рахунок відшкодування
матеріальної шкоди - вартість
автомобіля ВАЗ 2105, державний номер
НОМЕР_2, зазначена в договорі
купівлі-продажу, який був посвідчений
товарною біржею «Альянц» 31 травня 2008
року за реєстраційним № 001947/04-10 між
ОСОБА_2 та ОСОБА_1, який рішенням
Першотравенського міського суду
Дніпропетровської області від 22 жовтня
2010 року визнано недійсним.

Обговорюючи позовні вимоги ОСОБА_1 в
частині відшкодування йому моральної
шкоди, завданої внаслідок
неправомірних дій ОСОБА_2, яку позивач
оцінює в 5000 гривень, та яка полягає в
тому, що він з моменту накладення
арешту на автомобіль з лютого 2009 року
фактично не мав можливості
користуватися спірним автомобілем, що
викликало у нього почуття
безпорадності та неповноцінності, та
спричиняло йому особливі страждання,
суд враховує той факт, що сума
підтвердженої матеріальної шкоди
недійсним правочином становить 100
гривень, а також те, що на момент
укладення договору купівлі-продажу 31
травня 2008 року позивач достовірно знав
про смерть власника автомобіля ОСОБА_3,
суд приходить до висновку, що на
користь позивача з відповідача
необхідно стягнути 100 гривень в рахунок
відшкодування завданої йому
матеріальної шкоди.

У відповідність до ст.88 ЦПК України на
користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2 стягнути
витрати пов'язані зі сплатою судового
збору, пропорційно задоволеній частині
позовних вимог (задоволено 1,33% від
позовних вимог) в сумі 4 гривні 28
копійок, відповідно до розрахунку 321,90
грн. Х 1,33%.

Керуючись ст.ст. 10,11, 209,212, 214-215 ЦПК
України, - суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення коштів задовольнити
частково.

Стягти з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 100
(сто) гривень в рахунок відшкодування
матеріальної шкоди, 100 (сто) гривень в
рахунок відшкодування моральної шкоди
та 4 (чотири) гривні 28 копійок в рахунок
судових витрат по справі, а всього
стягнути 204 (двісті чотири) гривні 28
копійок.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя: С. С. Кривошея