НОВОМОСКОВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 183/5542/13-ц
№ 2/183/640/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.04.2014 року

Новомосковський міськрайонний суд
Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Городецького Д.І.

секретаря Кравченко О.О.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Анікєєвої
С.Є.

представника відповідача Котенко О.І.

представника третьої особи Риженко В.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Новомосковську цивільну
справу за позовом ОСОБА_5 до
Дніпропетровської обласної ради,
Комунального закладу «Новомосковська
центральна районна лікарня», третя
особи - Головне управління державної
казначейської служби у
Дніпропетровській області, Управління
державної казначейської служби у
Новомосковському районі
Дніпропетровської області про
стягнення середнього заробітку за час
затримки виконання рішення суду про
поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні,
відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

26 липня 2013 року ОСОБА_5 звернувся до
суду з позовом до Дніпропетровської
обласної ради, Комунального закладу
«Новомосковська центральна районна
лікарня», третя особи - Головне
управління державної казначейської
служби у Дніпропетровській області,
Управління державної казначейської
служби у Новомосковському районі
Дніпропетровської області про
стягнення середнього заробітку за час
затримки виконання рішення суду про
поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні,
відшкодування моральної шкоди.

07 листопада 2013 року та 13 січня 2014 року
позивач ОСОБА_5 уточнив свої позовні
вимоги.

В обґрунтування своїх вимог позивач
ОСОБА_5 посилався на те, що з 30 серпня 2007
року він працював на посаді головного
лікаря Новомосковської центральної
районної лікарні, був незаконно
звільнений з роботи 14 квітня 2009 року.

У відповідності до рішення
Новомосковського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 16 лютого
2012 року, суд зобов'язав
Дніпропетровську обласне раду
поновити його на посаді головного
лікаря Комунального закладу
«Новомосковська центральна районна
лікарня».

Рішення суду в частині поновлення на
роботі підлягає негайному виконанню,
але він був поновлений на роботі тільки
25 червня 2013 року, у відповідності до
рішення Дніпропетровської обласної
ради від 21 червня 2013 року, а з 26 червня
2013 року його було звільнено з роботи
відповідно до п.6 ст. 40 КЗпПУ.

У відповідності до ст. 236 КЗпПУ,
Дніпропетровська обласна рада повинна
виплатити йому середній заробіток за
час затримки виконання рішення суду
про поновлення на роботі за період з 16
лютого 2012 року по 25 червня 2013 року, а
саме в сумі 72 216 грн.

Комунальний заклад «Новомосковська
центральна районна лікарня»
перерахувала на його користь частину
середнього заробітку за час затримки
поновлення на роботі в сумі 47 577,60 грн.,
невиплаченою залишилися 24 638,40 грн.

Крім того, у відповідності до ст.116
КЗпПУ, Комунальний заклад
«Новомосковська центральна районна
лікарня» повинен був виплатити йому
суми заробітної плати при звільненні,
але, грошові кошти були зараховані на
його рахунок тільки 21 жовтня 2013 року.

На підставі ст. 117 КЗпПУ, в разі затримки
розрахунку при звільненні працівника,
власник, або уповноважений ним орган
повинен виплатити середній заробіток
за час затримки розрахунку при
звільненні.

Його середній заробіток на час
звільнення складав 236,50 грн., затримка
розрахунку при звільненні з 26 червня 2013
року по 21 жовтня 2013 року становить 82
дні, а сума середньої заробітної плати
за час затримки розрахунку при
звільненні складає 19 393 грн. (236,50 грн. х 82
дні.)

В зв'язку з затримкою виконання
Дніпропетровською обласною радою
рішення суду щодо поновлення на роботі,
йому була спричинена моральна шкода,
яка полягає в тому, що він переніс
душевні страждання, загострилися його
хронічні хвороби, він став інвалідом
першої групи, вимушений був докладати
значних зусиль для організації свого
життя, моральну шкоду оцінює у 100 000 грн.

В зв'язку з наведеним, в позовній заяві
ОСОБА_5 просив суд стягнути на його
користь:

-з Дніпропетровської обласної ради - 24
638,40 грн. середнього заробітку за час
затримки виконання рішення про
поновлення на роботі;

-з Комунального закладу
«Новомосковська центральна районна
лікарня» - середній заробіток за час
затримки розрахунку при звільненні за
період з 26 червня 2013 року по 21 жовтня 2013
року в сумі 9 393 грн.;

-з Дніпропетровської обласної ради - 100
000 грн. в рахунок відшкодування
завданої моральної шкоди.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав позов ОСОБА_5 в
повному обсязі, посилався на підстави
звернення до суду. викладені в заяві,
просив суд задовольнити вимоги.

Представник відповідача -
Дніпропетровської обласної ради в
судовому засіданні позов не визнав,
просив суд відмовити в задоволенні
позову, посилався на те, що позивачу вже
сплачені всі суми середнього заробітку
за час затримки поновлення на роботі.

Представник відповідача - Комунального
закладу «Новомосковська центральна
районна лікарня» в судовому засіданні
позов не визнав, посилався на те, що
заборгованість по заробітній платі
позивачу була виплачена в повному
обсязі, затримка виникла в зв'язку з
тим, що кошти на виплату не були
закладені в бюджет, необхідно було
відповідне рішення ради.

Представник третьої особи - Головного
управління державної казначейської
служби у Дніпропетровській області в
судове засідання не з'явився.

Представник третьої особи - Управління
державної казначейської служби у
Новомосковському районі
Дніпропетровської області в судовому
засідання просив суд винести рішення у
відповідності до чинного
законодавства України.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши докази, надані сторонами,
суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що у відповідності
до рішення Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 16 лютого 2012 року, суд, крім
іншого, зобов'язав Дніпропетровську
обласне раду поновити ОСОБА_5 на посаді
головного лікаря Комунального закладу
«Новомосковська центральна районна
лікарня», рішення суду в частині
поновленні на роботі підлягало
негайному виконанню.

Рішенням Апеляційного суду
Дніпропетровської області від 19 лютого
2013 року рішення Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 16 лютого 2012 року скасоване
в частині стягнення сум середнього
заробітку за час вимушеного прогулу та
моральної шкоди, стягнуті інші суми, в
іншій частині рішення залишено буз
змін.

Таким чином, ОСОБА_5 повинен був бути
поновленим на роботі з 16 лютого 2012 року.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 був
поновлений на роботі з 25 червня 2013 року,
у відповідності до рішення
Дніпропетровської обласної ради від 21
червня 2013 року.

У відповідності до ст. 236 КЗпПУ, у разі
затримки власником або уповноваженим
ним органом виконання рішення органу,
який розглядав трудовий спір про
поновлення на роботі незаконно
звільненого або переведеного на іншу
роботу працівника, цей орган виносить
ухвалу про виплату йому середнього
заробітку або різниці в заробітку за
час затримки.

В зв'язку з наведеним. суд приходить до
переконання, що Дніпропетровська
обласна рада повинна була виплатити
ОСОБА_5 середній заробіток за час
затримки виконання рішення про
поновлення на роботі за період з 17
лютого 2012 року по 25 червня 2013 року.

Згідно до вищезазначеного рішення
Апеляційного суду Дніпропетровської
області від 19 лютого 2013 року, був
визначений середньоденний заробіток
ОСОБА_5 - 141,60 грн.

Таким чином, Дніпропетровська обласна
рада повинна була виплатити позивачу 47
577,60 грн. (141,60 грн. х 336 роб.дн.)

В той же час, судом встановлено, що
Комунальним закладом «Новомосковська
центральна районна лікарня» зазначена
сума була нарахована та виплачена
позивачу ОСОБА_5, що підтверджується
відповідним платіжним дорученнями, та
не заперечувалося позивачем.

Оскільки середній заробіток за час
затримки поновлення на роботі був
виплачений позивачу в повному обсязі, в
задоволенні зазначеної частини вимог
належить відмовити.

Судом встановлено, що у відповідності
до рішення Дніпропетровської обласної
ради від 21 червня 2013 року позивач
ОСОБА_5 був звільнений з роботи з 26
червня 2013 року відповідно до п.6 ст. 40
КЗпПУ.

У відповідності до ст. 43 Конституції
України, кожен має право на працю, що
включає можливість заробляти собі на
життя працею, яку він вільно обирає, або
на яку погоджується. Кожен має право на
заробітну плату.

У відповідності до ст. 116 КЗпПУ, при
звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення. Якщо працівник в день
звільнення не працював, то зазначені
суми мають бути виплачені не пізніше
наступного дня після пред'явлення
звільненим працівником вимоги про
розрахунок. Про нараховані суми,
належні працівникові при звільненні,
власник або уповноважений ним орган
повинен письмово повідомити
працівника перед виплатою зазначених
сум. В разі спору про розмір сум,
належних працівникові при звільненні,
власник або уповноважений ним орган в
усякому випадку повинен в зазначений у
цій статті строк виплатити не
оспорювану ним суму.

Позивач посилався на те, що суми
заробітної плати були надійшли тільки
21 жовтня 2013 року, але суд не вбачає
провини Комунального закладу
«Новомосковська центральна районна
лікарня» в затримці розрахунку в
період з 04 жовтня 2013 року по 21 жовтня 2013
року, оскільки, судом встановлено, що
суми заробітної плати, що належали до
виплати ОСОБА_5 були перераховані 20
вересня 2013 року та 04 жовтня 2013 року, що
підтверджується відповідним
платіжними дорученнями та відомостями
на виплату заробітної плати.

Відповідно до ст. 117 КЗпПУ, в разі
невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в статті 116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку. При наявності спору про
розміри належних звільненому
працівникові сум власник або
уповноважений ним орган повинен
сплатити зазначене в цій статті
відшкодування в тому разі, коли спір
вирішено на користь працівника. Якщо
спір вирішено на користь працівника
частково, то розмір відшкодування за
час затримки визначає орган, який
виносить рішення по суті спору.

У відповідності до Постанови КМУ від 08
лютого 1995 року № 100 (з наступними
змінами) Про порядок обчислення
середньої заробітної плати»,
середньомісячна заробітна плата
обчислюється виходячи з виплат за
останні 2 календарні місяці роботи, що
передують події, з якою пов'язана
відповідна виплата. Працівникам, які
пропрацювали на підприємстві, в
установі, організації менше двох
календарних місяців, середня заробітна
плата обчислюється виходячи з виплат
за фактично відпрацьований час.

Згідно довідки Комунального закладу
«Новомосковська центральна районна
лікарня», за два дні роботи перед
звільненням позивачу нараховано 472,99
грн., тому, середньоденний заробіток
позивача перед звільненням становив
236,49 грн. (472,99 грн. : 2 дні.)

Затримка розрахунку при звільнення за
період з 26 червня 2013 року по 04 жовтня 2013
року становить 68 робочих дні, в зв'язку
з чим, сума середнього заробітку за час
затримки розрахунку при звільненні
складає 16 081,32 грн. (236,49 грн. х 68 дн.)

В зв'язку з наведеним, позовні вимоги
ОСОБА_5 в частині стягнення середнього
заробітку за час затримки розрахунку
при звільненні підлягають частковому
задоволенню, в сумі 16 081,32 грн.

Як зазначалося вище, судом встановлено,
що Дніпропетровська обласна рада
затримала поновлення позивача ОСОБА_5
на роботі у відповідності до рішення
суду.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа
має право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав. Моральна шкода полягає … у
душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала в зв'язку із протиправною
поведінкою відносно неї.

У відповідності до ч.3 ст. 23 ЦК України,
моральна шкода відшкодовується грішми,
іншим майном або в інший спосіб. Розмір
грошового відшкодування моральної
шкоди визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обстави, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності та справедливості.

У відповідності до ст. 237-1 КЗпПУ,
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

Суд приходить до переконання, що діями
відповідача - Дніпропетровської
обласної ради, які полягали у порушенні
відносно позивача трудового
законодавства в частині поновлення на
роботі, позивачу була спричинена
моральна шкода, оскільки порушення
його прав призвели до моральних
страждань, втрати нормальних життєвих
зв'язків і вимагали від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя, але, з урахуванням обстави
справи, враховуючи принцип
справедливості та розумності, суд
приходить до переконання, що вимоги
позивача є завищеними, а тому,
підлягають частковому задоволенню, на
суму 400 грн.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.
10, 60, 88, 213-215 ЦПК України, ст. 236, 116, 237-1
КЗпПУ, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_5 задовольнити
частково.

Стягнути з Дніпропетровської обласної
ради на користь ОСОБА_5 і.н.НОМЕР_1 на
відшкодування завданої моральної
шкоди 400 грн. (чотириста грн.)

Стягнути з Комунального закладу
«Новомосковська центральна районна
лікарня» на користь ОСОБА_5 і.н.НОМЕР_1
середній заробіток за час затримки
розрахунку при звільнення за період з 26
червня 2013 року по 04 жовтня 2013 року в
сумі 16 081,32 грн. (шістнадцять тисяч
вісімдесят одна грн. 32 коп.)

Стягнути з Дніпропетровської обласної
ради на користь держави судовий збір в
сумі 121,80 грн.

Стягнути з Комунального закладу
«Новомосковська центральна районна
лікарня» на користь держави судовий
збір в сумі 121,80 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

СУДДЯ
Д.І. Городецький