Номер провадження: 22-ц/785/4015/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Сватаненко В. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2014 року

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Сватаненка В.І.

суддів - Суворова В.О.,
Черевка П.М.,

за участю секретаря - Добряк Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Суворовського районного
суду м. Одеси від 27 лютого 2014 року у
цивільній справі за позовом
Комунального підприємства
«Теплопостачання м. Одеси» до ОСОБА_3 -
«Про стягнення заборгованості», -

ВСТАНОВИЛА:

06.12.2013 року КП «Теплопостачання м.
Одеси» звернулось до суду із вказаним
позовом, по якому просило стягнути з
відповідача заборгованість у розмірі
19837,60 грн. та судові витрати у розмір 229,40
грн. Обґрунтувавши вимоги тим, що
відповідач оплату за спожиту теплову
енергію не здійснює і за нею утворилася
заборгованість по оплаті цих послуг у
вказаному розмірі.

Представник позивача звернувся до суду
з заявою з проханням розглянути справу
за її відсутності.

Відповідач звернулась до суду з заявою
про визнання позову у повному обсязі та
з проханням надати розстрочку строком
на 5 місяців, посилаючись на
відсутність доходів.

Рішенням Суворовського районного суду
м. Одеси від 27.02.2014 року задоволений
позов КП «Теплопостачання м. Одеси»,
стягнуто з ОСОБА_3 заборгованість у
розмірі 19837,60 грн. та судові витрати у
розмір 229,40 грн.; розстрочена виконання
рішення суду на 5 місяців, стягнувши з
ОСОБА_3 щомісячно 4013,40 грн. на користь КП
«Теплопостачання м. Одеси», починаючи з
дня набрання рішення законної сили до
закінчення п'яти місяців.

11.03.2014 року ОСОБА_3 подала апеляційну
скаргу на вказане рішення суду, по якій
просить рішення районного суду
скасувати, ухвалити у справі нове
рішення про часткове задоволення
позовних вимог, посилаючись на неповне
з'ясування обставин по справі районним
судом.

Заслухавши доповідача, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та заявлених вимог, заявлених в
суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню.

Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
скасувати або змінити рішення суду.

Статтею 303 ЦПК України передбачено, що
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване
рішення відповідає частково.

Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України,
під час ухвалення судового рішення суд
вирішує, чи мали місце обставини
справи, якими обґрунтовуються вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються, які правовідносини
випливають із встановлених обставин,
яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правових відносин
та інші.

Оцінка зібраних по справі доказів має
здійснюватися за правилами,
передбаченими ст. 212 ЦПК України з
врахуванням положень ст. ст. 57-66 ЦПК
України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 303 ЦПК
України апеляційний суд досліджує
докази, які судом першої інстанції були
досліджені з порушенням встановленого
порядку або в дослідженні яких було
неправомірно відмовлено, а також нові
докази, неподання яких до суду першої
інстанції було зумовлено поважними
причинами.

Таким чином, суд, розглядаючи цивільну
справу у порядку позовного
провадження, повинен повно і всебічно
з'ясувати фактичні обставини справи,
однак не вправі виходити за межі
заявлених позовних вимог та тієї
доказової бази, яка сформована за
рахунок доказів, поданих до суду самими
учасниками процесу.

Згідно до п.3 ст. 10 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог та заперечень, а суд згідно
до ст. 11 ЦПК Україн, розглядає цивільну
справу в межах заявлених вимог і на
підставі наданих сторонами доказів.

Задовольняючи позовні вимоги у повному
обсязі, районний суд виходив з того, що
у відповідача існує заборгованість по
оплаті послуг теплопостачання за
період починаючи з 2006 року.

З таким висновком районного суду
колегія суддів не погоджується.

Судом встановлені такі обставини по
справі.

Відповідач проживає у АДРЕСА_1 та є
споживачем теплової енергії, що
виробляється і поставляється
позивачем.

Відповідно до картки абонента
заборгованість відповідача по оплаті
послуг теплопостачання станом на
листопад 2013 року складає 19837,60 грн.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

За змістом ст. ст. 67, 68, 162 ЖК України та
ст. ст. 20, 21 Закону України «Про
житлово-комунальні-послуги» власники
(наймачі) квартир зобов'язані
своєчасно оплачувати квартирну плату
та плату за комунальні послуги, зокрема
з централізованого опалення.

Згідно із п. 30 Правил надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 21.07.2005 року № 630, споживач
зобов'язаний оплачувати послуги в
установлені договором строки.

Позивач, КП «Теплопостачання м.
Одеси», є виробником та виконавцем
послуг з постачання теплової енергії
та гарячої води в м. Одесі. Житловий
будинок, у якому проживає відповідач
обладнаний системою централізованого
опалення, яке постачає позивач.

За таких обставин суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку про
задоволення позову, оскільки послуги з
теплопостачання відповідачу
надавалися належним чином, проте
відповідач як споживач
житлово-комунальних послуг своїх
зобов?язань зі своєчасної і повної
оплати послуг не виконувала, унаслідок
чого утворилась заборгованість.

Колегія суддів звертає увагу, що в
апеляційній скарзі апелянт
посилається на те, що районним судом не
були застосовані наслідки спливу
позовної давності, про що відповідач
усно заявляла в районному суді.

Вимога відповідача про застосування
позовної давності вбачається й з її
заяви про скасування судового наказу.

Так, з матеріалів цивільної справи
вбачається, що 25.09.2012 року за заявою КП
«Теплопостачання м. Одеси»
Суворовським районним судом м. Одеси
було видано судовий наказ про
стягнення з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на
користь підприємства заборгованість
за поставлену теплову енергію в
розмірі 16409,45 грн., який ухвалою суду від
14.01.2013 року був скасований.

Частиною 2 ст. 264 ЦК України встановлено,
що позовна давність переривається у
разі пред'явлення особою позову до
одного із кількох боржників, а також
якщо предметом позову є лише частина
вимоги, право на яку має позивач.

Після переривання перебіг позовної
давності починається заново. Час, що
минув до переривання перебігу позовної
давності, до нового строку не
зараховується. (ч. 3 ст. 264 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 95 ЦПК України
судовий наказ є особливою формою
судового рішення, що видається судом за
результатами розгляду вимог,
передбачених статтею 96 цього Кодексу.

За змістом ч. ч. 1, 3 ст. 118 ЦПК України
позов пред'являється шляхом подання
позовної заяви до суду першої
інстанції. Позовна заява щодо вимог,
визначених у частині першій статті 96
цього Кодексу, може бути подана тільки
в разі відмови у прийнятті заяви про
видачу судового наказу або скасування
його судом.

За своєю сутністю судовий наказ є актом
реалізації судової влади, яким
вирішується цивільна справа по суті
заявлених вимог.

Результат вирішення цивільної справи
по суті у позовному провадженні
закріплюються у рішенні суду. За
результатами вирішення справи у
наказному провадженні видається
судовий наказ.

Відповідно до ст. 264 ЦК України
переривання позовної давності можливо
лише в межах позовної давності, а не за
її межами. Переривання передбачає
наявність двох строків позовної
давності - до переривання та після
нього, після переривання позовна
давність починає перебіг заново. Отже,
новий строк починає перебіг
безпосередньо з того моменту, коли
перервався первісний.

З огляду на викладене та на положення ч.
1 ст. 8, ч. 2 ст. 264 ЦК України необхідно
дійти висновку, що подання заяви про
видачу судового наказу та його видача
судом перериває позовну давність.

Таким чином, колегія суддів вважає, що у
зазначеній справі перебіг позовної
давності був перерваний у зв'язку з
поданням КП «Теплопостачання м. Одеси»
заяви про видачу судового наказу у
вересні 2012 року.

Одночасно, колегія суддів звертає
увагу, що відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК
України позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення.

З матеріалів справи вбачається вимога
відповідача про застосування
наслідків пропуску строку позовної
давності.

Позивачем по справі були надані
належні допустимі письмові докази на
підтвердження доводів та позовних
вимог щодо стягнення заборгованості.

Право на захист є складовою частиною
самого суб'єктивного права поряд із
правом на власні дії, а також правом
вимагати певної поведінки від
зобов'язаних осіб.

Цивільний інтерес підлягає захисту,
якщо він не суперечить загальним
засадам цивільного законодавства.

Колегія суддів вважає, що районний суд,
давши оцінку поясненням сторін по
справі та на підставі сукупності
зібраних по справі доказів, прийшов до
правильного обґрунтованого висновку,
що твердження позивача є доведеними та
підтвердженими, у зв'язку з чим
підлягаючими задоволенню, але районним
судом не були застосовані наслідки
пропуску строку позовної давності.

Колегія суддів вважає, що стягненню з
відповідача підлягає заборгованість з
вересня 2009 року, оскільки строк
позовної давності був перерваний
позивачем у вересні 2012 року. Тобто до
заборгованості відповідача, яка
створилась станом на серпень 2009 року і
складала 10799,63 грн. слід застосувати
позовну давність.

Заборгованість відповідача перед
позивачем з вересня 2009 року по листопад
2013 року включно становить 9037,97 грн.
(19837,60 грн.-10799,63 грн.) та підлягає
стягненню.

Висновки суду першої інстанції
відповідають матеріалам справи та
частково відповідають вимогам закону.

Апеляційна скарга містить доводи, які є
підставами для зміни рішення районного
суду.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що рішення суду першої
інстанції підлягає зміні в частині
розміру заборгованості, що стягується
з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п. 3, 309, 313, 314,
316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Одеської області, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного суду
м. Одеси від 27 лютого 2014 року - змінити.

Позов Комунального підприємства
«Теплопостачання м. Одеси» -
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН
НОМЕР_1, АДРЕСА_1) на користь
Комунального підприємства
«Теплопостачання м. Одеси»
заборгованість у розмірі 9037,97 грн.,
судовий збір - 243,60 грн., а всього
стягнути - 9280,57 грн.

В решті позовних вимог Комунальному
підприємству «Теплопостачання м.
Одеси» - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, однак може бути
оскаржено в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів з дня набрання
законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області
В.І. Сватаненко

В.О. Суворов

П.М. Черевко

23.04.2014 року
м. Одеса