УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2014 року
м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Мазур Л.М.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на
ухвалу Дніпровського районного суду м.
Києва від 16 січня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 18 лютого
2014 року у справі за скаргою ОСОБА_2 на
дії старшого державного виконавця
Саксаганського відділу державної
виконавчої служби Криворізького
міського управління юстиції Зеркаль
Лілії Анатоліївни, державного
виконавця Саксаганського відділу
державної виконавчої служби
Криворізького міського управління
юстиції Кузьменко Ганни Сергіївни,

в с т а н о в и в :

Ухвалою Дніпровського районного суду
м. Києва від 16 січня 2014 року у
задоволенні скарги ОСОБА_2 відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від
18 лютого 2014 року апеляційну скаргу
представника ОСОБА_2 - ОСОБА_5 відхилено,
ухвалу Дніпровського районного суду м.
Києва від 16 січня 2014 року залишено без
змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на порушення судами
попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати ухвали судів
попередніх інстанцій і постановити
нову ухвалу про задоволення скарги.

У відкритті касаційного провадження у
справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України
суддя відмовляє у відкритті
касаційного провадження, якщо
касаційна скарга є необґрунтованою і
викладені у ній доводи не викликають
необхідності перевірки матеріалів
справи.

Суди попередніх інстанцій,
постановляючи ухвалу про відмову у
задоволенні скарги ОСОБА_2, дійшли
обґрунтованого висновку, що державний
виконавець правильно відкрив
виконавче провадження про примусове
виконання виконавчого листа № 6-4991,
виданого 09 грудня 2011 року
Дніпровським районним судом м. Києва
про стягнення з ОСОБА_2 на
користь ПАТ «Укрсоцбанк» 704 529 грн 30
коп., оскільки пред'явленням
виконавчого документа до виконання
переривається строк, а тому час, що
минув до переривання строку, до нового
строку не зараховується.

Суд касаційної інстанції перевіряє в
межах касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Доводи, наведені в касаційній скарзі,
фактично зводяться до переоцінки
доказів та незгоди заявника з
висновками судів попередніх інстанцій
щодо їх оцінки.

Доводи касаційної скарги та зміст
оскаржуваних ухвал не дають підстав
для висновку, що судами попередніх
інстанцій при розгляді справи були
допущені порушення норм
процесуального права, які відповідно
до ст. ст. 338-341 ЦПК
України є підставами для скасування
судових ухвал.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в :

У відкритті касаційного провадження за
касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу
Дніпровського районного суду м. Києва
від 16 січня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 18 лютого
2014 року у справі за скаргою
ОСОБА_2 на дії старшого державного
виконавця Саксаганського відділу
державної виконавчої служби
Криворізького міського управління
юстиції Зеркаль Лілії Анатоліївни,
державного виконавця Саксаганського
відділу державної виконавчої служби
Криворізького міського управління
юстиції Кузьменко Ганни Сергіївни,
відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути
заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і
кримінальних справ
Л.М. Мазур