Ухвала

іменем україни

16 квітня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Євтушенко О.І.,
Горелкіної Н.А.,
Євграфової Є.П.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, товариства з
обмеженою відповідальністю «Ресурс
ТМ», ОСОБА_7, Виконавчого комітету
Запорізької міської ради, треті особи:
товариство з обмеженою
відповідальністю «Запорізьке
міжміське бюро технічної
інвентаризації», нотаріус
Запорізького міського нотаріального
округу ОСОБА_8, про визнання договору
купівлі-продажу недійсним, скасування
рішення виконавчого комітету міської
ради, визнання спільного користування
нерухомим майном та виділення частки у
праві користування нерухомим майном,

за касаційною скаргою
ОСОБА_4 на рішення Жовтневого районного
суду м. Запоріжжя від 9 жовтня 2013 року та
ухвалу апеляційного суду Запорізької
області від 21 січня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ТОВ
«Ресурс ТМ», ОСОБА_7, Виконавчого
комітету Запорізької міської ради про
визнання недійсним договору
купівлі-продажу нерухомого майна
(будівлі та споруди цілісного
майнового комплексу, які розташовані
за адресою: АДРЕСА_1, укладеного між
ОСОБА_7 та ОСОБА_5 13 лютого 2012 року;
скасування рішення виконавчого
комітету міської ради від 23 березня 2012
року за № 81/16; визнання за нею та ОСОБА_6
права спільного користування
нерухомим майном - будівлями та
спорудами цілісного майнового
комплексу, які розташовані за адресою:
АДРЕСА_1 по Ѕ частини за кожним;
визнання її право користування Ѕ
частиною будівель та споруд цілісного
майнового комплексу, які розташовані
за адресою: АДРЕСА_1; визнання за ОСОБА_6
право користування Ѕ частиною будівель
та споруд цілісного майнового
комплексу, які розташовані за адресою:
АДРЕСА_1.

Посилалася на те, що з 7
липня 1995 року вона перебувала у
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6
Рішенням Шевченківського районного
суду м. Запоріжжя від 5 грудня 2008 року
визнано дійсним іпотечний договір та
визнано за ОСОБА_7 право власності на
будівлі і споруди цілісного майнового
комплексу, які розташовані за адресою:
АДРЕСА_1 та складаються з магазину -
літера Л-3, загальною площею 485 кв.м.;
складу магазину - літ.-В-2, загальною
площею 253 кв.м.; магазину - літ. Л-З-2,
загальною площею 749,4 кв.м.; замощення
(1-11); заборів (№№4,5,7,8,9,10,11); змінено
функціональне призначення будівлі літ.
В-2, загальною площею 253 кв.м. та
встановлено її функціональне
призначення «склад-магазин»;
зобов'язано ОП ЗМБТІ провести державну
реєстрацію за ОСОБА_7 права власності
на будівлі та споруди цілісного
майнового комплексу. Вказане рішення
суду скасовано рішенням апеляційного
суду Запорізької області від 21 березня
2012 року, ухвалено нове, яким в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_6,
ОСОБА_7 до ТОВ «Альтернатива-Сервіс»
про визнання договору дійсним та
визнання права власності, відмовлено.
Однак, ОСОБА_7 13 лютого 2012 року було
здійснено відчуження за договором
купілі-продажу спірного майна на
користь ОСОБА_5 Таким чином, позивачка
вважає, що ОСОБА_7 зобов'язана повернути
ОСОБА_6 отримане за неукладеним
договором купівлі-продажу нерухомого
майна, оскільки ОСОБА_6 був власником
спірного майна на підставі договору
купівлі-продажу від 29 лютого 2000 року.
Вказане нерухоме майно було придбано
ОСОБА_6 на спільні кошти подружжя. 23
березня 2012 року виконавчим комітетом
Запорізької міської ради було прийнято
рішення «Про оформлення права
власності на об'єкти нерухомості
АДРЕСА_1 за ТОВ «Ресурс ТМ», що на думку
позивачки порушує її права та права
ОСОБА_6, як власників цього майна.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Запоріжжя від 9 жовтня 2013 року в
задоволенні позовних вимог відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької
області від 21 січня 2014 року рішення
Жовтневого районного суду м. Запоріжжя
від 9 жовтня 2013 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати оскаржувані судові рішення
першої та апеляційної інстанції та
ухвалити нове рішення, яким позовні
вимоги задовольнити, мотивуючи свої
вимоги неправильним застосування
судами норм матеріального та порушення
норм процесуального права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК
України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування
судом норм матеріального чи порушення
норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст.
335 ЦПК України суд касаційної інстанції
в межах касаційної скарги перевіряє
правильність застосування судом
першої або апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду, чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність чи недостовірність того
чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Відмовляючи в
задоволенні позовних вимог, суд першої
інстанції, з висновками якого
погодився і суд апеляційної інстанції,
виходив з того, що позивачем обраний не
той спосіб захисту порушеного права,
оскільки відповідач ОСОБА_5 не знав і не
міг знати про обставини щодо
перебування нерухомого майна в
судовому спорі, а отже є добросовісним
набувачем спірного нерухомого майна.

Таким чином,
перевіривши доводи касаційної скарги,
суд касаційної інстанції дійшов до
висновку про відхилення касаційної
скарги та залишення без змін рішення
Жовтневого районного суду м. Запоріжжя
від 9 жовтня 2013 року та ухвали
апеляційного суду Запорізької області
від 21 січня 2014 року, тому що судові
рішення законні та обґрунтовані.

Доводи касаційної
скарги не дають підстав для висновку
про неправильне застосування судами
першої та апеляційної інстанції норм
матеріального права та порушення
судами норм процесуального права, яке
призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332
ЦПК України суд касаційної інстанції
при попередньому розгляді справи
відхиляє касаційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Жовтневого
районного суду м. Запоріжжя від 9 жовтня
2013 року та ухвалу апеляційного суду
Запорізької області від 21 січня 2014 року
в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5,
ОСОБА_6, товариства з обмеженою
відповідальністю «Ресурс ТМ», ОСОБА_7,
Виконавчого комітету Запорізької
міської ради, треті особи: товариство з
обмеженою відповідальністю
«Запорізьке міжміське бюро технічної
інвентаризації», нотаріус
Запорізького міського нотаріального
округу ОСОБА_8, про визнання договору
купівлі-продажу недійсним, скасування
рішення виконавчого комітету міської
ради, визнання спільного користування
нерухомим майном та виділення частки у
праві користування нерухомим майном,
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не
підлягає.

Судді:О.І. Євтушенко Н.А. Горелкіна Є.П.
Євграфова