№678/458/13-ц
№ 2-678-66/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2014 року
смт. Летичів

Летичівський районний суд
Хмельницької області в складі:

головуючого - судді
Ходоровського І.Б.,

за участю секретаря
Хмари Н.В.,

позивача
ОСОБА_1,

представника позивача
ОСОБА_2,

представника відповідача
Процика О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду смт. Летичів
справу за позовом ОСОБА_1 до
Летичівської селищної ради
Летичівського району Хмельницької
області про визнання права власності
на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

Згідно позовної заяви, усних пояснень
позивача в судовому засіданні його
рідними є: батько ОСОБА_4, мати ОСОБА_5,
брат ОСОБА_6.

Мати ОСОБА_5 купила 15.03.1968 року в ОСОБА_7
глинобитний будинок АДРЕСА_1 загальною
житловою площею 22,5 кв.м.

Вказаний будинок в подальшому був
знесений, в 1978 році розпочато
будівництво нового будинку і закінчено
в 1987 році.

Після завершення будівництва офіційно
через Хмельницьке бюро технічної
інвентаризації будинок не був
оформлений і правовстановлюючий
документ на власника будинку ОСОБА_5 не
видавався.

З 1990 року він є зареєстрованим до
означеного будинку.

Рішенням Летичівської селищної ради
№124 від 04.10.1994 року матері передана
безоплатно у приватну власність
земельна ділянка для будівництва і
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд площею
0,15 га. АДРЕСА_1

Згідно домової книги АДРЕСА_1 ОСОБА_5
записана як домоволоділець, а також за
вказаною адресою прописані: ОСОБА_4,
ОСОБА_1 та ОСОБА_6

Брат помер ІНФОРМАЦІЯ_1, мати -
ІНФОРМАЦІЯ_2, батько - ІНФОРМАЦІЯ_3.

Батьки за життя і на день смерті
проживали АДРЕСА_1, там проживає і він.

Після смерті батьків відкрилась
спадщина на житловий будинок АДРЕСА_1.
Він з часу смерті матері, батька
вступив в управління будинком,
оскільки постійно в ньому проживає, є
єдиним спадкоємцем першої черги.

При зверненні до приватного нотаріуса
Летичівського районного нотаріального
округу із заявою про видачу свідоцтва
про право на спадщину на житловий
будинок листом від 18.11.2013 року йому
відмовлено, оскільки відсутній
правовстановлюючий документ на
житловий будинок.

03.06.2013 року в Хмельницькому БТІ
виготовив технічний паспорт на будинок
АДРЕСА_1 на своє ім'я, згідно якого
загальна площа будинку становить 76,7
кв.м., з яких житлова 50,0 кв.м. допоміжна
26,7 кв.м. Крім житлового будинку 1987 року
забудови, домоволодіння складається з
хліва, погреба, огорожі, побудованих в
1990 році, інвентаризаційна вартість
будинку та господарських споруд
становить 154259,00 грн.

Оскільки за життя батьками право
власності на житловий будинок не було
зареєстровано, на теперішній час не має
можливості в позасудовому порядку
одержати свідоцтво про право на
спадщину за законом, просить визнати за
ним право власності на
будинковолодіння, загальною вартістю
154259,00 грн., яке знаходиться АДРЕСА_1 і
складається: з житлового будинку (А-1)
загальною площею 76,7 кв.м., житлова площа
- 50,0 кв.м., допоміжна - 26,7 кв.м.,
господарських будівель та споруд -
хліва (Б), погреба (б), огорожа 1-2, як на
спадкове майно.

Представник позивача позов підтримав
та просить його задовольнити з підстав,
що зазначені в позовній заяві.

Представник Летичівської селищної
ради позовні вимоги визнав і зазначив,
що будь-які правовстановлюючі
документи на будинковолодіння АДРЕСА_1
в селищній раді відсутні,
новозбудований ОСОБА_5 будинок в
експлуатацію не здавався, проте у 1994
році для матері позивача передано у
приватну власність земельну ділянку
для будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд, тому вважає
обґрунтованими позовні вимоги
позивача.

Дослідивши докази по справі суд вважає,
що позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 105 ЦК УРСР (1963 року),
яка була чинною на час виникнення
спірних правовідносин, громадянин,
який збудував або будує жилий будинок,
здійснив або здійснює його перебудову
чи прибудову без встановленого
дозволу, або без належно затвердженого
проекту, або з істотними відхиленнями
від проекту, або з грубим порушенням
основних будівельних норм і правил, не
вправі розпоряджатися цим будинком чи
частиною його (продавати, дарувати,
здавати в найом тощо).

Згідно п.п. 4, 7 Інструкції про порядок
реєстрації будинків та домоволодінь у
містах і селищах міського типу
Української РСР, що затверджена
Міністерством комунального
господарства Української РСР 31.01.1966
року (була чинною до 19.01.1996 року),
реєстрації підлягають всі будинки і
домоволодіння в межах міст і селищ
міського типу УРСР, що належать
місцевим Радам депутатів трудящих,
державним, кооперативним і громадським
установам, підприємствам і
організаціям, а також ті будинки і
домоволодіння, які належать громадянам
на праві особистої власності. Будинки,
що підлягають реєстрації, повинні бути
закінчені будівництвом і прийняті в
експлуатацію за актом, затвердженим
виконкомом місцевої Ради депутатів
трудящих. Примітка. Різні службові
будівлі та споруди (сараї, літні кухні
та ін.) не можна реєструвати окремо від
жилого будинку. Реєстрація провадиться
на підставі документів, що
встановлюють право власності
(правовстановлюючих документів) згідно
з додатком № 1. До реєстрації повинні
бути подані оригінали
правовстановлюючих документів та
копії з них, засвідчені у встановленому
законом порядку, копії цих документів
залишаються в справах бюро технічної
інвентаризації.

Відповідно до п.п. 4, 9 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №7 «Про
практику застосування судами
законодавства, що регулює право
приватної власності громадян на жилий
будинок» від 04.10.1991 року у приватній
власності громадян можуть перебувати
жилі будинки, збудовані на відведеній у
встановленому порядку земельній
ділянці або придбані на законних
підставах. Право власності на жилий
будинок, збудований громадянином на
відведеній йому в установленому
порядку земельній ділянці і прийнятий
в експлуатацію, виникає з часу його
реєстрації у виконкомі місцевої Ради.

Пленум Верховного Суду України в п.п. 2, 3
Постанови №9 від 19.09.1975 року «Про
практику застосування судами України
статті 105 Цивільного кодексу України»
роз'яснив, що самовільним будівництвом
визнається також спорудження без
дозволу виконавчого комітету
відповідної ради нового будинку
замість зруйнованого на раніш
відведеній громадянину земельній
ділянці. Вирішуючи позови про право
власності на самовільно споруджені
жилі будинки або прибудови, в тому
числі пов'язані з купівлею-продажем,
міною, даруванням, спадкуванням
останніх, суди повинні враховувати, що
щодо таких жилих будинків і прибудов не
виникає прав і обов'язків власника ні в
осіб, які їх спорудили, ні в осіб, які
уклали щодо них угоди. Самовільно
споруджені будинки чи прибудови не
можуть бути об'єктом права приватної
власності.

Так, поясненнями позивача,
представника відповідача, матеріалами
справи встановлено, що мати позивача
ОСОБА_1 - ОСОБА_5 15.03.1968 року згідно
договору купівлі-продажу стала
власником глинобитного будинку
АДРЕСА_1

Хмельницької області загальною
житловою площею 22,5 кв.м., який в
подальшому був знесений, в 1978 році
розпочато будівництво нового
цегляного будинку, який побудовано в 1987
році. Будинок прийнятий в експлуатацію
не був, правовстановлюючий документ на
власника будинку ОСОБА_5 не видавався.
ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2. Позивач є
спадкоємцем першої черги.

Таким чином спірний будинок є
самовільним будівництвом, тому
вирішення питання про визнання права
власності на нього в порядку
спадкування не є можливим.

Керуючись ст. 105 ЦК УРСР (1963 року), ст.ст.
4, 10, 11, 60, 61, 174, 212, 215 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до Летичівської
селищної ради Летичівського району
Хмельницької області про визнання
права власності на спадкове майно
відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до
Апеляційного суду Хмельницької
області через Летичівський районний
суд протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії рішення.

Суддя
підпис І.Б. Ходоровський

Суддя Летичівського

районного суду
І.Б.Ходоровський