Справа № 476/920/13-ц
Провадження № 2/476/6/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.02.2014 року
Єланецький районний суд

Миколаївської області

в складі: головуючого-судді
ЧЕРНЯКОВОЇ Н.В.

при секретарі
КОЗАЧЕНКО Л.М

за участю представника позивача Гірчак
А.М., відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду с.м.т. Єланець
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства "Дельта Банк"
до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2013 року Публічне акціонерне
товариство "Дельта Банк" звернулося в
суд з позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_3
про стягнення заборгованості.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що
19.07.2007 року між АКІБ "УКРСИББАНК", який в
подальшому змінив назву на ПАТ
"УКРСИББАНК" та відповідачем ОСОБА_2
було укладено договір про надання
споживчого кредиту № 0 (далі
договір № 0), згідно якого
відповідачу було видано кредит в
розмірі 20000 доларів США з кінцевим
терміном повернення 16.09.2010 року з
оплатою 12,9% річних за користування
кредитом. Крім того в цей же день між
банком та ОСОБА_3 було укладено договір
поруки, відповідно до умов якого
остання поручилась перед кредитором
відповідати за невиконання
Позичальником усіх зобов'язань, що
виникли з вищевказаного договору.

Взяті на себе зобов'язання по
кредитному договору Банк виконав в
повному обсязі, а відповідач свої
зобов'язання не виконує. Внаслідок
цього Банк в 2008 році звернувся в суд для
стягнення заборгованості за кредитом.

14.08.2008 року Єланецьким районним судом
прийнято рішення про стягнення з
відповідачів солідарно кредитної
заборгованості в сумі 21338,28 доларів США.
Дане рішення було звернено до
виконання, однак відповідачі до
теперішнього часу його не виконали.

8 грудня 2011 року між ПАТ "УКРСИББАНК" та
ПАТ "Дельта Банк" укладено Договір
купівлі-продажу прав вимоги за
кредитами та відповідно до п.2.1 даного
договору відбулася заміна кредитора у
зобов'язанні, що виникли з договору про
надання споживчого кредиту. Станом на
08.07.2013 року загальна заборгованість
ОСОБА_2 по вищевказаному договору, з
урахуванням вже стягнутої складає 44484,87
доларів США, а різниця між загальною
заборгованістю і тою, яку стягнуто
рішенням від 14.08.2008 року становить 187497,13
грн.

Дану заборгованість представник
позивача просив стягнути з
відповідачів солідарно, а також просив
стягнути з них судові витрати по
справі.

В судове засідання відповідачка ОСОБА_3
не з'явилася, надала заяву про слухання
справи в її відсутність.

Відповідачі заперечили проти
задоволення позову. Відповідач ОСОБА_2
суду пояснив, що дійсно АКІБ
"УКРСИББАНК" в 2007 році надав йому кредит
в розмірі 20000 доларів США з терміном
повернення до 16.09.2010 року. До
теперішнього часу він кредит не
повернув по причині відсутності
необхідних для цього коштів. Вважає, що
всі кошти, які він повинен був сплатити
відповідно до договору № 0, з
нього і з поручителя було стягнуто
рішенням Єланецького районного суду
Миколаївської області від 14.08.2008 року.
Заборгованість пред'явлену банком до
стягнення в даному позові вони не
визнають і заявив клопотання про
витребування у позивача доказів
наявності у нього заборгованості в
розмірі 187467,13 грн.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши письмові докази по справі,
суд прийшов до наступного.

Згідно положень ст.ст. 1049, 1050, 1054 ЦК
України за кредитним договором банк
зобов'язується надати грошові кошти
позичальникові у розмірі та умовах,
встановлених договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Судом встановлено, що 19.07.2007 між АКІБ
"УКРСИББАНК", який в подальшому змінив
назву на ПАТ "УКРСИББАНК", та
відповідачем ОСОБА_2 укладено договір
про надання споживчого кредиту №
0 згідно якого відповідачу надано
кредит у розмірі 20000 доларів США з
кінцевим терміном повернення 16.09.2010
року з оплатою 12,9% річних за
користування кредитом.

Відповідно до ст. 553 ЦК України за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником. Порукою може
забезпечуватися виконання
зобов'язання частково або у повному
обсязі. Поручителем може бути одна
особа або кілька осіб.

19 липня 2007 року між АКІБ "УКРСИББАНК"
та ОСОБА_3 укладено Договір поруки,
відповідно до п.п.1.1.- 1.5 умов якого
Поручитель поручився перед Кредитором
за неналежне виконання зобов'язання
Позичальником, згідно умов основного
договору. Відповідальність сторін є
солідарною. З умовами договору
позичальник та поручитель ознайомлені,
погодилися з ними і підписали їх.

Відповідно до ст. 512 ЦК України
кредитор у зобов'язанні може бути
замінений іншою особою внаслідок
передання ним своїх прав іншій особі за
правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 ЦК України до
нового кредитора переходять права
первісного кредитора у зобов'язанні в
обсязі і на умовах, що існували на
момент переходу цих прав, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи 08
грудня 2011 року між Публічним
Акціонерним товариством "УКРСИББАНК"
та Публічним Акціонерним товариством
"Дельта Банк" укладено договір
купівлі-продажу прав вимоги за
кредитами.

14 березня 2012 року Публічне Акціонерне
товариство "Дельта Банк" та Товариство
обмеженою відповідальністю
"Колекторська компанія "Вердикт" уклали
Договір доручення № 001, за яким
Повірений за дорученням Довірителя
приймає на себе зобов'язання за
винагороду здійснювати від імені
Довірителя допустимі законодавством
України та даним Договором юридичні
та/або фактичні дії, спрямовані на
повернення Простроченої або загальної
заборгованості Боржників.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно ст. 611 ЦК України, у разі
порушення зобов'язання наступають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Згідно пункту 1.2, 1.3 Договору № 0
позичальник зобов'язався щомісяця в
строки, визначені договором та згідно
графіка, здійснювати погашення
заборгованості. Зокрема сплату
процентів за користування кредитом він
повинен був здійснювати з 1 по 10 число
включно кожного місяця.

Відповідно до п.п. 1.3.2, п. 5.2 Договору та
п. 1.5 Додаткової угоди № 1 банк має право
у разі неналежного виконання
позичальником умов Договору вдвічі
збільшити процентну ставку за
користування кредитом.

В ході розгляду справи встановлено, що
відповідачі не виконали взяті на себе
зобов'язання, не вносили щомісячні
платежі на погашення кредиту, що
змусило банк 03.07.2008 року звернутися до
суду з позовом про дострокове
повернення кредиту.

Рішенням Єланецького районного суду
від 14.08.2008 року з ОСОБА_2 ОСОБА_3 на
користь акціонерного комерційного
інноваційного банку "УкрСиббанк"
стягнуто за договором № 0 від 17
вересня 2007 року достроково тіло
кредиту, розмір якого на момент
прийняття судом рішення становив 19443,64
доларів США, заборгованість по
строковим та простроченим процентам за
користування кредитом - 1578,51 доларів
США, пеню за несвоєчасне погашення
заборгованості за кредитом - 241,64
доларів США, пеню за несвоєчасне
погашення заборгованості по процентам
за користування кредитом - 69,49 доларів
США, а всього 21333,28 доларів США, що в
еквіваленті по курсу НБУ,
встановленого на момент розгляду
справи, складає 103460,08 грн.

25.09.2008 року на підставі вищевказаного
рішення суду видано виконавчий лист №
2-204/08 про стягнення з відповідачів
зазначених вище сум.

Вказаний виконавчий лист перебуває на
виконанні в відділі державної
виконавчої служби Єланецького
районного управління юстиції
Миколаївської області до теперішнього
часу, про що свідчать довідки відділу
ДВС Єланецького РУЮ (а.с. 163-164). На
виконання даного рішення суду
відповідачами сплачено з 19.12.2011 року по
01.08.2013 року 228,41 доларів США і це
підтверджується розрахунком
заборгованості (а.с. 76). Відповідно до
цього розрахунку вказана сума
зарахована в рахунок сплати процентів.
На погашення тіла кредиту кошти
відповідачами не сплачувались.

Відповідно до положень ст. ст. 598-601, 604-609
ЦК України прийняття судом рішення не
припиняє зобов'язальних правовідносин
сторін договору. До того ж умовами
договору № 0, а саме пунктом 7.7
передбачено, що строк дії договору
триває до повного повернення банку
всієї суми кредиту, повного погашення
плати за кредит.

Зважаючи на те, що відповідачами
основне зобов'язання по договору №
0 до теперішнього часу не
виконано, наявність судового рішення
від 14.08.2008 року про задоволення вимог
АКІБ "УКРСИББАНК", не припиняє
правовідносин сторін вищевказаного
договору і не звільняє боржника від
сплати процентів за користування
кредитом.

Як вбачається з позовної заяви розмір
позовних вимог в частині
заборгованості за кредитом позивачем
визначено в 187467,13 грн.

Однак позивачем не надано детального
розрахунку даної заборгованості, тобто
не зазначено, з яких видів платежів
вона складається з зазначенням
періоду, за який нарахована, розміру
заборгованості з тіла кредиту та
розміру відсоткової ставки виходячи з
яких нараховано 17240,08 доларів США
відсотків.

Суд неодноразово в ході розгляду
справи звертався до позивача та його
представника про надання розрахунку
заборгованості, але ці звернення
залишились поза увагою.

Невиконаною також залишилась ухвала
суду від 18.02.2014 року про витребування
від позивача інформації, із яких видів
платежів складається загальна
заборгованість в сумі 187467,13 грн.,
розрахунку заборгованості з відсотків
станом на 19.12.2011 року в розмірі 17240,08
доларів США, додатку 1 до договору
купівлі-продажу прав вимоги за
кредитами від 08.12.2011 року (Перелік Прав
вимоги за кредитами).

Представник позивача, який брав участь
в судовому засіданні 17.12.2013 року не
надав суду відповідей на вищевказані
питання, просив суд про перерву в
судовому засіданні на 10 днів для
надання доказів, але в подальшому
належних доказів на підтвердження
позовних вимог не надав.

Із розрахунку заборгованості по
договору № 0, наданого позивачем
зрозумілим для суду та сторін по справі
є лише розрахунок заборгованості з
процентів за період з 19.12.2011 року по
08.07.2013 року в сумі 7801,15 доларів США, що
еквівалентно 62331,19 грн. (а.с. 63, 76).

Тому, суд вважає, що в цій частині
позовні вимоги обґрунтовані і
підлягають задоволенню.

Як визначалась остання сума
заборгованості, вищевказаний
розрахунок інформації не містить.
Відсутня ця інформація і в матеріалах
справи.

Відповідно до ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог. Суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
в межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін.

З огляду на викладене суд приходить до
висновку, що позивачем не доведено
обґрунтованість позовних вимог про
стягнення заборгованості за кредитним
договором в сумі 125135,94 грн. (187467,13 грн. -
62331,19 грн.), а тому стягненню підлягає
заборгованість по кредитному договору
в розмірі 7801,15 доларів США, що
еквівалентно 62331,19 грн.

Що стосується вимог про стягнення з
відповідачів судових витрат на користь
позивача, то вони підлягають
частковому задоволенню, тобто
пропорційно до задоволених вимог в
розмірі 623,32 грн., як це передбачено ст. 88
ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 10, 60, 88, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву Публічного акціонерного
товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості
задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2,
ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, ОСОБА_3,
ідентифікаційний номер: НОМЕР_2, на
користь Публічного акціонерного
товариства "Дельта Банк" 7801 (сім тисяч
вісімсот один) долар 15 центів, що
еквівалентно 62331 (шістдесят дві тисячі
триста тридцять одна) грн. 19 коп.
заборгованості за кредитним договором.

Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний
номер: НОМЕР_1, ОСОБА_3, ідентифікаційний
номер: НОМЕР_2, на користь Публічного
акціонерного товариства "Дельта Банк"
по 311 (триста одинадцять) грн. 66 коп. з
кожного в рахунок сплаченого судового
збору.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Миколаївської
області через Єланецький районний суд
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя:
Н.В. Чернякова.