Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С.,
Колодійчука В.М.,

Умнової О.В., Фаловської
І.М.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до Державної
казначейської служби України,
Міністерства Оборони України,
Харківського університету Повітряних
Сил ім. Івана Кожедуба, треті особи:
прокуратура Дзержинського району м.
Харкова, ОСОБА_4, про стягнення
моральної шкоди, завданої незаконними
діями службових осіб органу виконавчої
влади, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на
рішення Дзержинського районного суду
м. Харкова від 18 червня 2013 року та
ухвалу апеляційного суду Харківської
області від 23 жовтня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2012 року ОСОБА_3 звернувся до
суду із зазначеним позовом,
посилаючись на те, що 28 липня 2009 року
він вступив на навчання до
Харківського університету Повітряних
Сил ім. Івана Кожедуба. 5 липня 2011 року
під час навчання в учбовому закладі і
перебуваючи на його території ОСОБА_3
заподіяні тяжкі тілесні ушкодження
молодшим сержантом ОСОБА_4, який
перевищив свої службові повноваження
та застосував нестатутні заходи
впливу. Внаслідок неправомірних дій
останнього, ОСОБА_3 встановлено
інвалідність ІІІ групи, що
підтверджується висновком МСЕК від 28
листопада 2011 року, внаслідок чого
висновком військово-лікарської
комісії він був визнаний непридатним
для військової служби в мирний час,
обмежено придатним у воєнний час.
Наказом начальника Харківського
університету Повітряних Сил ім. Івана
Кожедуба від 6 вересня 2011 року ОСОБА_3
відраховано з навчального закладу за
станом здоров'я, контракт - розірвано,
позивача звільнено в запас. Вироком
Дзержинського районного суду м.
Харкова від 2 лютого 2012 року
ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні
злочину, передбаченого ч.
3 ст. 424 КК України й призначено йому
покарання у вигляді позбавлення волі
строком на 5 років, на підставі статті 75
КК України - звільнено від відбування
покарання з випробуванням на 2 роки. На
думку ОСОБА_3 держава зобов'язана нести
відповідальність за моральну шкоду,
спричинену йому посадовою особою
державного органу виконавчої влади
ОСОБА_4 Ураховуючи викладене
ОСОБА_3 просив задовольнити його
позовні вимоги і стягнути з
відповідачів 300 000 грн. у рахунок
відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Дзержинського районного суду
м. Харкова від 18 червня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Харківської області
від 23 жовтня 2013 року, у задоволенні
позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить
скасувати ухвалені у справі судові
рішення, посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, і ухвалити
рішення про задоволення його позовних
вимог в повному обсязі.

Касаційна скарга заявника підлягає
задоволенню частково з наступних
підстав.

Відмовляючи ОСОБА_3 у задоволенні його
позову, суд першої інстанції, з яким
погодився і суд апеляційної інстанції,
виходив з того, що позивачем не
доведено заподіяння йому моральної
шкоди внаслідок неправомірних дій або
бездіяльності посадових осіб
Харківського університету Повітряних
Сил ім. Івана Кожедуба, тому підстави
для стягнення моральної шкоди з
держави відсутні.

Проте з такими висновками судів першої
та апеляційної інстанцій погодитися не
можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Установлено, що 28 липня 2009 року ОСОБА_3
було зараховано до Харківського
університету Повітряних Сил ім. Івана
Кожедуба.

5 липня 2011 року на території
навчального закладу ОСОБА_3 заподіяно
тяжких тілесних ушкоджень внаслідок
перевищення військовою службовою
особою, молодшим сержантом ОСОБА_4,
своїх службових обов'язків.

Вироком Дзержинського районного суду
м. Харкова від 2 лютого 2012 року
ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні
злочину, передбаченого ч. 3 ст. 424 КК
України й призначено йому покарання у
вигляді позбавлення волі строком на 5
років, на підставі ст. 75 КК України -
звільнено від відбування покарання з
випробуванням на 2 роки. Цивільний
позов у справі залишено без розгляду.

На підставі наказу начальника
Харківського університету Повітряних
Сил ім. Івана Кожедуба від 6 вересня 2011
року ОСОБА_3 відраховано від подальшого
навчання за станом здоров'я на основі
висновку військово-лікарської комісії;
припинено чинність дії контракту про
проходження військової служби
(навчання) у Збройних Силах України
курсантами вищого військового
навчального закладу, військового
навчального підрозділу вищого
навчального закладу з 7 вересня 2011 року.

Кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу. Способами захисту цивільних
прав та інтересів можуть бути, зокрема,
відшкодування збитків та інші способи
відшкодування майнової шкоди;
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди; визнання незаконними рішення,
дій чи бездіяльності органу державної
влади, органу влади Автономної
Республіки Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб (ст.16 ЦК України).

Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини, крім випадків,
встановлених частиною другою цієї
статті.

Положеннями ст. 56 Конституції України
передбачено, що кожен має право на
відшкодування за рахунок держави чи
органів місцевого самоврядування
матеріальної та моральної шкоди,
завданої незаконними рішеннями, діями
чи бездіяльністю органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їх посадових і
службових осіб при здійсненні ними
своїх повноважень.

Згідно зі ст. 1174 ЦК України шкода,
завдана фізичній або юридичній особі
незаконними рішеннями, діями чи
бездіяльністю посадової або службової
особи органу державної влади, органу
влади Автономної Республіки Крим або
органу місцевого самоврядування при
здійсненні нею своїх повноважень,
відшкодовується державою, Автономною
Республікою Крим або органом місцевого
самоврядування незалежно від вини цієї
особи.

Фактичною підставою для застосування
відповідальності на підставі ст. 1167 ЦК
України є наявність у діях особи складу
цивільного правопорушення, елементами
якого, з урахуванням особливостей,
передбачених ст. 1174 ЦК України є шкода,
протиправна поведінка та причинний
зв'язок між шкодою та протиправною
поведінкою. Відсутність хоча б одного з
цих же елементів виключає
відповідальність за заподіяну шкоду.

Протиправною є поведінка, що не
відповідає вимогам закону або
договору, тягне за собою порушення
майнових прав та інтересів іншої особи
і спричинила заподіяння збитків.
Причинний зв'язок як елемент
цивільного правопорушення виражає
зв'язок протиправної поведінки та
шкоди, що настала, при якому
протиправність є причиною, а шкода -
наслідком.

При цьому в деліктних правовідносинах
саме на позивача покладається
обов'язок довести наявність шкоди та її
розмір, протиправність поведінки
заподіювача шкоди та причинний зв'язок
такої поведінки із заподіяною шкодою.

Зазначаючи, що позивачем не доведено
заподіяння йому моральної шкоди з вини
офіцерів університету, суд першої
інстанції на зазначені вимоги закону
уваги не звернув, не встановив характер
спірних правовідносин, не врахував, що
ОСОБА_3 просив стягнути з відповідачів
заподіяну йому моральну шкоду
внаслідок бездіяльності їх посадових
осіб при здійсненні ними своїх владних
повноважень, а також не взяв до уваги,
що під час розгляду кримінальної
справи по обвинуваченню ОСОБА_4 у
скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст. 424
КК України, вина посадових осіб
навчального закладу не
встановлювалась, також суд не
перевірив і не зазначив мотиви
відхилення доказів, наведених
позивачем на підтвердження своїх
вимог.

Пунктами 3, 9 постанови Пленуму
Верховного Суду України від
31 березня 1995 року № 4 «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди» (зі
змінами та доповненнями) передбачено,
що під моральною шкодою слід розуміти
втрати немайнового характеру
внаслідок моральних чи фізичних
страждань, або інших негативних явищ,
заподіяних фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб.

При визначенні розміру відшкодування
враховуються вимоги розумності і
справедливості.

Вирішуючи спір, суду слід звернути
увагу, що розмір відшкодування
моральної (немайнової) шкоди
визначається залежно від характеру та
обсягу страждань (фізичних, душевних,
психічних тощо), яких зазнав позивач,
характеру немайнових втрат (їх
тривалості, можливості відновлення
тощо) та з урахуванням інших обставин.
Зокрема, враховуються стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,
час та зусилля, необхідні для
відновлення попереднього стану.

Отже, суд першої інстанції не встановив
характер спірних правовідносин, не
з'ясував всі обставини справи, не
дослідив всі докази та не надав їм
оцінки.

З'ясування цих обставин має суттєве
значення для правильного вирішення
спору.

Апеляційний суд на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права уваги не звернув
і помилково залишив рішення суду без
змін.

Оскільки судами допущені порушення
норм процесуального права, що
унеможливили встановлення фактичних
обставин, що мають значення для
правильного вирішення справи, то
оскаржувані судові рішення на підставі
ч. 2 ст. 338 ЦПК України підлягають
скасуванню з направленням справи на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 336, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Дзержинського районного суду
м. Харкова від 18 червня 2013 року
та ухвалу апеляційного суду
Харківської області від 23 жовтня 2013
року скасувати, справу передати на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.С. Ткачук

Судді:
В.С. Висоцька

В.М.
Колодійчук

О.В.
Умнова

І.М.
Фаловська