Справа № 115/6250/13-ц
Провадження № 2/115/83/2014
Сакський міськрайонний суд
Автономної Республіки Крим у складі:
Головуючого судді
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Сакської міжрайонної прокуратури
Автономної Республіки Крим до
Іванівської сільської ради Сакського
району АР Крим, ОСОБА_1 про визнання
недійсними рішень, державного акту на
право власності на земельну ділянку та
повернення земельної ділянки,
У листопаді 2013 року Сакська
міжрайонна прокуратура Автономної
Республіки Крим звернулася до суду із
позовом до Іванівської сільської ради
Сакського району АР Крим, ОСОБА_1 про
визнання недійсними рішень, державного
акту на право власності на земельну
ділянку, повернення земельної ділянки.
Свої вимоги мотивує тим, що рішенням
Іванівської сільської ради від 25
квітня 2003 року № 38 ОСОБА_1 передано у
власність земельну ділянку площею 0,07
га із земель, не наданих у власність або
користування в межах АДРЕСА_1, для
обслуговування житлового будинку та
господарських споруд. 20 травня 2009 року
на підставі зазначеного рішення ОСОБА_1
видано Державний акт на право
власності на земельну ділянку серії ЯЖ
№ 531453 на земельну ділянку площею 0,1900
га, яка розташована в АДРЕСА_2 червня 2013
року до Сакської міжрайонної
прокуратури надійшла окрема ухвала
Сакського міськрайнного суду АР Крим
від 29 травня 2013 року у справі № 2-0117-2328/11
щодо виявлених під час судового
розгляду порушень земельного
законодавства, допущених Іванівською
сільською радою при прийнятті рішень
про надання у власність громадянам
України ОСОБА_2 та ОСОБА_1 земельних
ділянок на території сільської ради.
Проведеною перевіркою було
встановлено , що вищезазначене рішення
Іванівської сільської ради про надання
у власність ОСОБА_1 земельної ділянки
не відповідає вимогам земельного
законодавства з наступних підстав. Так,
перевіркою було встановлено, що на
підставі свідоцтва по право власності
на житло від 01 листопада 1994 року
квартира, розташована за адресою :
АДРЕСА_1 належить в рівних частках
ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6.
Також встановлено, що квартира АДРЕСА_3
у цьому ж житловому будинку належить в
рівних частках ОСОБА_2 та ОСОБА_7 Тобто,
відповідно із діючим цивільним та
земельним законодавством ОСОБА_2 та
ОСОБА_1, як співвласникам квартир
багатоквартирного житлового будинку,
не можуть бути передані у власність
земельні ділянки, на якій розташований
будинок квартирного типу. Крім того,
перевіркою встановлено, що органом
місцевого самоврядування при
прийнятті спірного рішення також було
порушено вимоги ст.ст. 116, 118 ЗК України,
а саме передано у власність земельну
ділянку особі, яка не перебувала у неї в
користуванні та за відсутності
належних документів, що підтверджують
її розмір. Також, передання сільською
радою спірної земельної ділянки у
власність ОСОБА_1 на підставі технічної
документації із землеустрою
суперечить вимогам земельного
законодавства, оскільки може бути
здійснено лише за відповідним проектом
землеустрою. Державний акт на право
власності на земельну ділянку,
оформлений на ім'я ОСОБА_1 має бути
визнаний судом недійсним, оскільки
виданий на підставі незаконного
рішення органу місцевого
самоврядування.

У судому засіданні прокурор Насрулаєв
А.А. позовні вимоги підтримав , просив
їх задовольнити. Пояснив у
відповідності до викладеного в позові.
Крім того, зазначив, що підставою для
звернення до суду із даним позовом є
порушення інтересів держави, а саме
незаконне вибуття із комунальної
власності Іванівської територіальної
громади земельної ділянки. Земельне
законодавство України не передбачає
можливості передачі у власність
громадян земельної ділянки, яка
фактично є при будинковою територією.
Орган місцевого самоврядування при
прийнятті оскаржуваного рішення не
прийняв до уваги, що передав у
власність ОСОБА_1 земельну ділянку, яка
раніше не перебувала у неї в
користуванні. Також сільською радою
було порушено законодавство про
землеустрій, відповідно до якого
земельна ділянка, що не перебувала у
користуванні особи може бути передана
у власність після затвердження проекту
землеустрою, а не технічної
документації з землеустрою. Зважаючи,
що порушення земельного законодавства
відбулося з боку органу місцевого
самоврядування, який уповноважений
розпоряджатися землями територіальних
громад, прокуратура вимушена
звернутися до суду із даним позовом в
інтересах держави за захистом її прав.

Представник відповідача - Іванівської
сільської ради Сакського району АР
Крим до суду не з'явився, про день та час
слухання справи був сповіщений
належним чином, про що свідчить
повідомлення в матеріалах справи. Про
причини неявки суд не сповістив, заява
про розгляд справи у його відсутності
до суду не надходила.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засіданні
не з'явилася, про час і місце розгляду
справи повідомлена у порядку,
передбаченому ч. 5 ст. 76 ЦПК України. Про
причини неявки суд не сповістила, заява
про розгляд справи у її відсутності до
суду не надходила.

За згодою позивача, суд розглядає
справу у відсутності відповідачів в
заочному порядку на підставі наявних у
справі доказів, що відповідає вимогам
ст.224 ЦПК України.

Вислухавши пояснення позивача,
дослідивши матеріали справи, судом
встановлено наступне.

З копії свідоцтва про право
власності на житло від 01 листопада 1994
року (а.с.15) вбачається, що ОСОБА_1,
ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6 є
співвласниками у рівних частках
квартири АДРЕСА_1

ОСОБА_2 і ОСОБА_7 належить у рівних
частках квартири АДРЕСА_3 АК Крим, що
підтверджується копією свідоцтва про
право власності на житло від 01
листопада 1994 року (а.с.16).

Пунктом п'ятим рішення 7 сесії 24
скликання Іванівської сільської ради
Сакського району АР Крим від 25 квітня
2003 року № 38 передано у власність
громадянці України ОСОБА_1 присадибну
ділянку площею 0,07 га із земель, що не
передані у власність або постійне
користування у межах села АДРЕСА_1
(а.с.8).

20 травня 2009 року на ім'я ОСОБА_9 було
видано Державний акт на право
власності на земельну ділянку серії ЯЖ
№ 531453 площею 0,1900 га, розташовану в
АДРЕСА_1 на території Іванівської
сільської ради Сакського району АР
Крим (а.с.10).

Згідно ст. 382 ЦК України , квартирою є
ізольоване помешкання в житловому
будинку, призначене та придатне для
постійного у ньому проживання.
Власникам квартири у дво - або
багатоквартирному житловому будинку
належать на праві спільної сумісної
власності приміщення загального
користування, опорні конструкції
будинку, механічне, електричне,
сантехнічне та інше обладнання за
межами або всередині квартири, яке
обслуговує більше однієї квартири, а
також споруди, будівлі, які призначені
для забезпечення потреб усіх власників
квартир, а також власників нежитлових
приміщень, які розташовані у житловому
будинку.

Відповідно до ст. 42 ЗК України земельні
ділянки, на яких розташовані
багатоквартирні жилі будинки, а також
належні до них будівлі, споруди та при
будинкові території державної або
комунальної власності, надаються в
постійне користування підприємствам,
установам і організаціям, які
здійснюють управління цими будинками.
У разі приватизації громадянами
багатоквартирного жилого будинку
відповідна земельна ділянка може
передаватися безоплатно у власність
або надаватись у користування
об'єднанню власників. Порядок
використання земельних ділянок, на
яких розташовані багатоквартирні жилі
будинки, а також належні до них будівлі,
споруди та прибудинкові території,
визначається співвласниками. Розміри
та конфігурація земельних ділянок, на
яких розташовані багатоквартирні жилі
будинки, а також належні до них будівлі,
споруди та при будинкові території,
визначаються на підставі проектів
розподілу території кварталу,
мікрорайону та відповідної
землевпорядної документації.

Відповідно з ч.3 ст. 24 ЗУ «Про місцеве
самоврядування в Україні» органи
місцевого самоврядування та їх
посадові особи діють лише на підставі,
в межах повноважень та у спосіб,
передбачені Конституцією і законами
України, та керуються у своїй
діяльності Конституцією і законами
України, актами Президента України,
Кабінету Міністрів України, а в
Автономній Республіці Крим - також
нормативно-правовими актами Верховної
Ради і Ради міністрів Автономної
Республіки Крим, прийнятими у межах
їхньої компетенції.

Земля є основним національним
багатством, що перебуває під особливою
охороною держави. Право власності на
землю гарантується. Використання
власності на землю не може завдавати
шкоди правам і свободам громадян,
інтересам суспільства, погіршувати
екологічну ситуацію і природні якості
землі. Зазначені принципи закріплені у
ЗК України.

Таким чином, Іванівська сільська рада
Сакського району АР Крим приймаючи
спірні рішення не врахувала зазначені
вище положення діючого законодавства,
як наслідок ухвалила незаконне
рішення, чим порушила інтереси держави.

Відповідно з ч. 3 ст. 152 ЗК України захист
прав громадян та юридичних осіб на
земельні ділянки здійснюється шляхом,
зокрема, визнання недійсними рішень
органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування;
застосування інших, передбачених
законом, способів.

З огляду на викладене, порушене право
держави підлягає судовому захисту
шляхом визнання недійсним рішення , та
зобов'язання відповідача ОСОБА_10
повернути земельну ділянку сільській
громаді.

Частинами першою та другою статті 116 ЗК
України визначено, що громадяни і
юридичні особи набувають права
власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, визначених цим
Кодексом. Набуття права на землю
громадянами та юридичними особами
здійснюється шляхом передачі
земельних ділянок у власність або
надання їх у користування.

На момент видачі спірного державного
акту частина перша статті 126 ЗК України
передбачала, що право власності на
земельну ділянку посвідчується
державним актом.

Таким чином, державні акти на право
власності на земельні ділянки були
документами, що посвідчують право
власності й видаються на підставі
відповідних рішень органів виконавчої
влади або органів місцевого
самоврядування в межах їх повноважень.

З огляду на норми діючого земельного
законодавства, на думку суду, у спорах,
пов'язаних із правом власності на
земельні ділянки, недійсними можуть
визнаватися як зазначені рішення, на
підставі яких видано відповідні
державні акти, так і самі акти на право
власності на земельні ділянки.

Cтаттею 140 ЗК України встановлено
перелік підстав припинення права
власності на земельну ділянку для
випадків, коли право власності набуто у
встановленому законом порядку.

Оскільки судом встановлено, що
відповідач ОСОБА_1 набула право
власності на земельну ділянку на
підставі незаконного рішення органу
місцевого самоврядування, як наслідок
наявні підстави для визнання
державного акту, виданого на підставі
зазначеного рішення недійсним.

На підставі викладеного,
відповідно зі ст. 382 ЦК України, ст.ст. 42,
89, 152, 158 ЗК України, ст.ст. 24, 59 ЗУ «Про
місцеве самоврядування в Україні»,
керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 88, 209, 212 - 215 , 224
ЦПК| України, суд

в и р і ш и в :

Позов Сакської міжрайонної
прокуратури Автономної Республіки
Крим задовольнити повністю.

Визнати недійсним п. 5 рішення 7 сесії 24
скликання Іванівської сільської ради
Сакського району АР Крим від 25 квітня
2003 року № 38 «Про вилучення та надання
земельних ділянок громадянам».

Визнати недійсним Державний акт на
право власності на земельну ділянку
серії ЯЖ № 531453, виданий 20 травня 2009 року
, зареєстрований у Книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі за № 35 ,
відповідно до якого ОСОБА_1 є власником
земельної ділянки площею 0,1900 га ,
розташованої в селі АДРЕСА_1 на
території Іванівської сільської ради
Сакського району АР Крим з цільовим
призначенням для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибна ділянка) .

Зобов'язати ОСОБА_1 повернути
Іванівській сільській раді Сакського
району АР Крим земельну ділянку площею
0,1900 га, розташовану в АДРЕСА_1 на
території Іванівської сільської ради
Сакського району АР Крим.

Стягнути із Іванівської сільської ради
Сакського району АР Крим і ОСОБА_1 в
дохід держави судовий збір по 121 грн. 80
коп. з кожного.

Заочне рішення може бути
переглянуте судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача. Заяву
про перегляд заочного рішення може
бути подано протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене
іншими особами в апеляційному порядку
до Апеляційного суду АР Крим шляхом
подання через Сакський міськрайонний
суд АР Крим апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя
Дахневич О. Д.