Справа № 297/2127/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2014 року
м.
Берегово

Берегівський районний суд
Закарпатської області в складі:

головуючого Ільтьо І. І.,

при секретарі Куні О. І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Берегово цивільну справу
за позовом Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк «Приват
Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за
кредитним договором,

в с т а н о в и в:

Представник ПАТ КБ «Приват Банк» (далі -
Банк) звернувся в Берегівський
районний суд з позовом до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, зазначивши, що 26 січня 2006
року між Банком та ОСОБА_1 був укладений
кредитний договір №MKC7SH00000108, згідно
умов якого Банк надав позичальнику
кредит в сумі 5200 гривень, а остання
зобов'язалася до 26.01.2009 року повернути
Банку кредитні кошти та сплатити
відсотки у розмірі 24% річних на суму
залишку заборгованості за кредитом.

Зобов'язання за кредитним договором
позичальник належним чином не виконала
в результаті чого станом на 01.06.2013 року
у неї перед банком виникла
заборгованість на загальну суму 61846
грн. 40 коп., з яких: заборгованість по
тілу кредиту становить 3687,88 грн., по
відсоткам 21446,93 грн., по пені за
порушення строку сплати 35088,06 грн..

Посилаючись на дані обставини та норми
ЦК України Банк просить постановити
рішення, яким стягнути з відповідача на
користь Банку заборгованість по
кредитному договору та судові витрати
по справі.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав
згідно позовної заяви та просив
задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому
засіданні просив в задоволенні
позовних вимог відмовити у зв'язку з
спливом строку позовної давності.

Заслухавши пояснення представника
відповідача та перевіривши матеріали
справи суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 26 січня 2006 року
між Банком та ОСОБА_1 був укладений
кредитний договір № MKC7SH00000108, згідно
умов якого Банк надав позичальнику
кредит в сумі 5200 гривень, а остання
зобов'язалася до 26.01.2009 року повернути
Банку кредитні кошти та сплатити
відсотки за його користування у
розмірі 24% річних (а.с. 7-10). Ціль
кредитування-споживчі цілі.

Згідно наданого розрахунку станом на
01.06.2013 року у відповідача перед Банком
виникла заборгованість на загальну
суму 61846 грн. 40 коп., з яких:
заборгованість по тілу кредиту
становить 3687,88 грн., по відсоткам 21446,93
грн., по пені за порушення строку сплати
35088,06 грн. (а.с.4-6).

Своє зобов'язання перед Банком
відповідач належним чином не виконала
і кредитних коштів не повернула.

Відповідно до ст. 526, 527, 530 ЦК України,
зобов'язання повинно виконуватись
належним чином і в установлений строк
відповідно до умов договору і вимог
закону. Відповідно до ст.1049, 1054 ЦК
України позичальник зобов'язаний
повернути позику у строк та в порядку,
що встановлені договором.

Також встановлено, що за захистом свого
порушеного права Банк звернувся в суд з
позовом 30.08.2013 року.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Згідно частини першої та п'ятої ст. 261 ЦК
України перебіг позовної давності
починається від дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила. За зобов'язаннями з
визначеним строком виконання перебіг
позовної давності починається зі
спливом строку виконання.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
справі, є підставою для відмови у
позові (ч. 4 ст. 267 ЦК).

Крім цього, відповідно до п. 31 постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 30.03.2012р. № 5,
зазначено, що враховуючи положення
пункту 7 частини тринадцятої статті 11
Закону України "Про захист прав
споживачів", у спорах щодо споживчого
кредитування кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув.

У зв'язку із цим позовна давність за
позовом про повернення споживчого
кредиту застосовується незалежно від
наявності заяви сторони у спорі.

Пунктом 3.3.4. укладеного між сторонами
кредитного договору встановлено
повернення кредиту до 26.01.2009 року.

Таким чином, з огляду на вищезазначене,
перебіг позовної давності для Банку
почався 26.01.2009 року, коли Банк
довідався, що позичальник кредит не
повернув і права позикодавця порушені.

Оскільки позивач звернувся до суду з
позовом після спливу позовної давності
(30.08.2013 року), а відповідач письмово
заявив про застосування позовної
давності (ас. 63-64), обставин, які
зупиняли або переривали строк позовної
давності, передбачені ст.ст. 263, 264 ЦК
України не встановлено, суд приходить
до висновку щодо відмови у задоволенні
позову з підстави спливу позовної
давності.

Суд не приймає до уваги твердження
представника позивача про те, що
відповідачем було перервано перебіг
позовної давності та на підтвердження
чого наданий суду, як доказ, платіжне
доручення від 27.09.2010 року про списання
коштів на рахунок кредиту в сумі 301 грн.
97 коп., оскільки даний платіж є суду не
зрозумілий, з вищевказаного документу
не можливо ідентифікувати особу
платника-ініціатора, який здійснив
перерахунок коштів.

Крім того, судом встановлено, що
відповідачка ОСОБА_1 в період з серпня
по грудень 2010 року перебувала за
кордоном, що підтверджується копією
закордонного паспорту з відміткою про
виїзд з України 27.02.2010 року та в'їзд в
Україну 25.10.2010 року.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.
252, 257, 261, 263, 264, 267, 526, 527, 530, 1049, 1054
Цивільного кодексу України, Постановою
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 30 березня 2012
року за №5 «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин», ст.ст. ст.ст.10, 11, 31, 60, 209,
212-215, 218 Цивільного процесуального
кодексу України -,

в и р і ш и в:

В задоволені позовних вимог Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «Приват Банк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором - відмовити у зв'язку з
спливом строку позовної давності.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі , але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
цього рішення.

Суддя: Ільтьо
І. І.