"29" січня 2014 р. Олександрійський
міськрайонний суд Кіровоградської
області в складі:
головуючого судді Тимченко
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Олександрія
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1 до Відділу державної
виконавчої служби Олександрійського
міськрайонного управління юстиції про
зняття арешту з нерухомого майна,-
ОСОБА_1 (надалі Позивач) 09 грудня 2013
року звернулася до суду із позовом до
Відділу державної виконавчої служби
Олександрійського міськрайонного
управління юстиції (надалі
Відповідач) про зняття арешту з
нерухомого майна, а саме житлового
будинку АДРЕСА_1, мотивуючи свої вимоги
тим, що вона є власником вказаного
будинку відповідно до рішення
Олександрійського міськрайонного суду
від 25 червня 2013 року. Звернувшись до
Державної реєстраційної служби про
реєстрацію свого права власності на
нерухоме майно, вона дізналась, що на
вказаний будинок був накладений арешт
і досі не знятий, тому вона не може
здійснити реєстрацію права власності
на житловий будинок. Дізнавшись, що з
березня 2008 року існує заборона
відчуження вказаного житлового
будинку та яку зареєстровано в
Єдиному реєстрі заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна, власником
житлового будинку вказано ОСОБА_2, про
що свідчить Витяг з Державного
реєстру, просить суд врахувати, що
єдиним власником вказаного житлового
будинку з надвірними прибудовами
відповідно до рішення суду є саме
вона - позивач у справі, а тому і
правові підстави для накладення
заборони відчуження житлового будинку
в березні 2008 році давно відпали.
В судове засідання представник
позивача не з'явилась, будучи належним
чином повідомленою про дату, час та
місце розгляду справи в суді, в заяві,
що надійшла до суду, на позовних
вимогах наполягає, посилаючись на
викладені обставини та просить суд
Представник відповідача в судове
засідання також не з'явився, будучи
належним чином повідомленим про дату,
час та місце розгляду справи в суді, в
клопотанні до суду проти вимог
заперечень не має, погоджується на
розгляд справи за відсутності
Дослідивши матеріали цивільної
справи, з'ясувавши обставини, на які
позивач посилається як на підставу
своїх вимог, оцінивши досліджені в
судовому засіданні докази у
сукупності з іншими матеріалами
справи, суд вважає, що позовні вимоги
підлягають задоволенню.
За змістом ст. 10 ЦПК України, сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
свої вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
кодексу, в межах заявлених вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.
За змістом ст.ст. 60, 61 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести
перед судом ті обставини, на які вона
посилається, як на підставу своїх вимог
чи заперечень. Постанова суду про
адміністративне правопорушення
підлягає перевірці судом на загальних
підставах з урахуванням усіх обставин
справи в їх сукупності. Доказування не
може ґрунтуватись на припущеннях.
Правовідносин сторін врегулюванні
ст.ст. 3-11, 15, 16, 19, 20, 22, 311, 316- 321, 325, 328,
346-348, 386, 391, 392, 657 ЦК України.
Cтаттею 15 ЦК України передбачено
право кожної особи на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання. Кожна
особа також має право на захист свого
інтересу, який не суперечить загальним
засадам цивільного судочинства. Отже,
об'єктом захисту є порушене, невизнане
або оспорюване право чи цивільний
інтерес, саме вони є підставою для
звернення особи за захистом свого
права із застосуванням відповідного
способу захисту. Такі способи захисту
передбачені відповідно статтею 16 ЦК
Згідно ст. 316 ЦК України правом
власності є право особи на річ, яке
вона здійснює відповідно до закону за
своєю волею, незалежно від волі інших
Відповідно до вимог ст. ст. 319, 321 ЦК
України власник володіє, користується
та розпоряджається своїм майном на
власний розсуд. Право власності є
непорушним. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права чи
обмежений у його здійсненні.
За змістом ст.ст. 386, 391 ЦК України
власник може передбачати можливість
порушення свого права власності іншою
особою, може звернутись до суду з
вимогою про заборону вчинення нею дій,
які можуть порушити його право, або з
вимогою про вчинення певних дій для
запобігання такому порушенню. Власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпоряджання своїм
При вирішенні даного спору суд,
виходячи з принципу диспозитивності
цивільного судочинства, розглядає
справу в межах заявлених вимог і на
підставі наданих доказів.
Згідно ст. 38 Закону України «Про
виконавче провадження», у редакції
діючій до 08 березня 2011 року, у разі
закінчення виконавчого провадження
припиняється чинність арешту майна
боржника, скасовуються інші здійснені
державним виконавцем заходи
примусового виконання рішення. Якщо у
виконавчому провадженні державним
виконавцем був накладений арешт на
майно боржника, у постанові про
закінчення виконавчого провадження
державний виконавець зазначає про
скасування арешту. За заявою боржника
державний виконавець видає йому
додаткові копії постанови, вказаної у
частині другій цієї статті, для її
пред'явлення до органу нотаріату та
інших органів, що здійснюють
реєстрацію майна або ведуть реєстр
заборони на його відчуження для зняття
Частинами 2 та 3 ст. 26 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень», у
редакції діючій до 08 серпня 2012 року,
встановлено, що записи про обтяження
погашаються на підставі актів (рішень)
уповноважених на це органів або
посадових осіб та згідно п. 41 Порядку
ведення Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 26 жовтня 2011 року № 1141, державний
реєстратор вносить записи до
Державного реєстру прав про скасування
державної реєстрації прав у разі
скасування на підставі рішення суду
рішення державного реєстратора про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень.

Судом встановлено, що за рішенням
Олександрійського міськрайонного суду
від 25 червня 2013 року позивач є
власником вказаного житлового будинку.
Звернувшись до Державної
реєстраційної служби про реєстрацію
свого права власності на нерухоме
майно, вона дізналась, що на вказаний
будинок був накладений арешт, який
досі не знятий, тому вона не може
здійснити реєстрацію права власності
на житловий будинок. Дізнавшись, що з
березня 2008 року існує заборона
відчуження вказаного житлового
будинку, яку зареєстровано в Єдиному
реєстрі заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна, де вказано, що за
іпотечним договором № 316 від 25 березня
2004 року зареєстровано обтяження на
житловий будинок АДРЕСА_1, власником
якого є ОСОБА_2, позивач змушена
звертатись до суду.

Судом враховано, що єдиним власником
вказаного житлового будинку з
надвірними прибудовами відповідно до
рішення Олександрійського
міськрайонного суду від 25 червня 2013
року є позивач у справі - ОСОБА_1
придбавши житловий будинок з прилюдних
торгів в 2008 році, а тому і правові
підстави для накладення заборони
відчуження житлового будинку в 2008 році
у зв'язку з арештом будинку відсутні.

Суд приймає до уваги лист ВДВС
Олександрійського міськрайонного
управління юстиції від 29 жовтня 2013
року, зі змісту якого вбачається, що
арешт на будинок накладено 08 липня 2008
року при виконанні судового наказу
Світловодського міськрайонного суду
Кіровоградської області від 23 січня 2006
року про стягнення боргу з власника
будинку ОСОБА_2. При накладенні арешту
на будинок порушень не виявлено. Дане
виконавче провадження залишилось
незавершеним, тому арешт з майна може
бути знятий тільки за рішенням суду.

Суд дійшов висновку, що позивач є
власником житлового будинку
відповідно до рішення суду, яке
підлягає обов'язковій державній
реєстрації, а тому право власності
позивача (вільно володіти,
користуватись та розпоряджатись
будинком) порушено. Порушене право
підлягає захисту.

Виходячи з характеру
правовідносин, доведеності своїх
вимог, а також керуючись засадами
розумності, виваженості та
справедливості суд вважає
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі.

Судові витрати суд відносить на
позивача.

Враховуючи викладені обставини та
керуючись ст. ст. 3-11, 15, 16, 19, 20, 22, 311, 316-
321, 325, 328, 346-348, 386, 391, 392, 657 ЦК України,
Законом України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень», ст.ст. 3, 4-11, 15, 57-60,
212-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву задовольнити.

Зняти арешт з житлового будинку
АДРЕСА_1, реєстраційний номер
обтяження № 6749960.

Виключити житловий будинок
АДРЕСА_1, належний ОСОБА_1 з Єдиного
реєстру заборон відчужень об'єктів
нерухомого майна.

Копію рішення надіслати сторонам.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційний суд Кіровоградської
області через Олександрійський
міськрайонний суд протягом 10-денного
строку з дня його проголошення або з
часу отримання копії рішення.

Суддя Олександрійського

міськрайонного суду
Л.Тимченко