Провадження № 2/107/441/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2014 року.

Керченський міський суд
Автономної Республіки Крим у складі:

судді
- Левченка В.П.

при секретарі -
Котелевец О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Керчі цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_2, у якому просить
стягнути з нього на свою користь суму
заборгованості за договором позики в
розмірі 192270 грн., суму процентів за
договором позики за період з 01.03.2013 р. по
10.10.2013 р. у розмірі 8374 грн. 60 коп.

Свої вимоги мотивує тим, що 01.09.2012
р. за договором позики у вигляді
розписки ОСОБА_2 позичив у нього в
присутності свідка ОСОБА_3 гроші в сумі
192270 грн., які зобов'язався повернути
01.03.2013 р. Однак відповідач борг на
неодноразові вимоги позивача не
повернув. Відповідно до ч.1ст. 1048 ЦК
України відповідач має сплатити також
проценти від суми позики за період з
01.03.2013 р. по 10.10.2013 р. у розмірі 8374 грн. 60
коп.

Представник позивача підтримав
позовні вимоги у судовому засіданні.

Відповідач проти позову
заперечив і допитаний як свідок
показав, що він є генеральним
директором приватного підприємства
«Кентавр», у якому працювали ОСОБА_1 і
ОСОБА_3 У 2012 році між ними відбулася
бесіда щодо заборгованості по
заробітній платі, внаслідок якої була
складена розписка від 01.09.2012 р. з метою
розрахуватися по заробітній платі. По
заборгованості із заробітної плати він
розрахувався з ОСОБА_1, який у червні 2013
року звільнився з підприємства.

Представник відповідача
підтримав заперечення проти позову і
пояснив, що за договором позики
відповідач ОСОБА_2 не є належним
відповідачем, так як взаємовідносини
за розпискою склалися щодо
заборгованості по заробітній платі,
тому відповідачем має бути
підприємство, а не ОСОБА_2

Заслухав пояснення представників
сторін, показання відповідача ОСОБА_2 ,
свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, дослідивши
матеріали справи, суд вважає, що позов
підлягає повному задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що за розпискою
від 01.09.2012 р. ОСОБА_2 отримав від
«громадянина ОСОБА_1 грошову суму у
розмірі 192270 грн., що становить 23650
доларів США. Зазначену суму відповідач
зобов'язався повернути 01.03.2013 р.(а.с.22)

Ця розписка підписана ОСОБА_2 і
свідком ОСОБА_3, які підтвердили у
судовому засіданні власноручне
підписання розписки.

Суд не приймає до уваги
доводи відповідача та його
представника про складення розписки
щодо заборгованості із заробітної
плати перед позивачем, так як, по-перше,
вони спростовуються заявленим
позивачем у позовній заяві та його
представником у судовому засіданні про
позику грошей позивачем відповідачу.

По-друге, гроші позичав за
розпискою ОСОБА_2, а не генеральний
директор ОСОБА_2 як керівник
підприємства. ОСОБА_2 позичив гроші у
«громадянина ОСОБА_1, як вказано у
розписці, а не у працівника
підприємства ОСОБА_1 У розписці не
зазначено, що саме підприємство
позичає гроші, так само і не вказано у
розписці про будь-яку заборгованість
по заробітній платі.

По-третє, свідок ОСОБА_3 показав,
що ОСОБА_2 сам запросив його до свого
кабінету, щоб бути свідком позики
грошей у ОСОБА_1 Та обставина, що позика
відбувалася у кабінеті на роботі, не
спростовує факт передачі і отримання
грошей саме у борг між фізичними
особами.

Показання свідка з боку
відповідача ОСОБА_4 про те, що з червня
2013 року він чув розмови між ОСОБА_1,
ОСОБА_3, які звільнялись з роботи, і
ОСОБА_2 про «відступні», стосуються
іншої події, яка відбулася більш ніж
через півроку після вищевказаної
позики, і не вказують на обставини щодо
складення розписки від 01.09.2012 р., тому не
заслуговують на увагу.

Згідно із ст. 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж саму суму
грошових коштів. Договір позики, як
зазначено у ст. 1047 ЦК України,
укладається у письмовій формі, якщо
його сума не менш як у десять разів
перевищує встановлений законом розмір
неоподатковуваного мінімуму доходів
громадян. На підтвердження укладення
договору позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника.

Отже, розписка від 01.09.2012 р.
складена із дотриманням
вищезазначених вимог закону.
Відповідач борг не повернув, що
підтверджено наявністю у позивача
розписки від 01.09.2012 р., зазначенням про
це позивачем у позовній заяві,
поясненнями представника позивача і
показаннями свідка ОСОБА_3 За цих
обставин суд не приймає показання
ОСОБА_2 про відсутність боргу.

Згідно із ч.1 ст. 1048 ЦК України
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюється
договором. Якщо договором не
встановлений розмір процентів, їх
розмір визначається на рівні облікової
ставки Національного банку України.

У розписці не встановлений розмір
і порядок одержання процентів, тому
розмір процентів має визначатися на
рівні облікової ставки Національного
банку України. Суд погоджується із
наданим позивачем у позовній заяві
розрахунком процентів за період з
01.03.2013 р. по 10.10.2013 р. у розмірі 8374 грн. 60
коп. з урахуванням облікової ставки
Національного банку України,
приведеної у матеріалах справи,
знаходячи такий розрахунок
вірним.(а.с.3-5,10)

Оскільки відповідач не виконав
взятий на себе обов'язок повернути
гроші до 01.03.2013 р., то позивач має право
на стягнення з відповідача суми боргу
за договором позики у розмірі 192270 грн.,
суми процентів за договором позики у
розмірі 8374 грн. 60 коп.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з
відповідача на користь позивача
підлягає стягненню судовий збір в сумі
2006 грн. 45 коп.

Керуючись ст.ст. 88, 213, 215, 218 ЦПК України,
ст.ст. 1046, 1047, 1048 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2, реєстраційний номер
облікової картки платника податків
НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_2, суму
боргу за договором позики у розмірі 192270
грн., суму процентів за договором
позики у розмірі 8374 грн. 60 коп., судовий
збір у сумі 2006 грн. 45 коп., а всього 202651
(двісті дві тисячі шістсот п'ятдесят
одну) грн. 05 коп.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається в Апеляційний суд АР Крим
через Керченський міський суд протягом
десяти днів з дня проголошення рішення,
а особи, які брали участь у справі, але
не були присутні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя /підпис/ Левченко В.П.

Згідно з
оригіналом. Суддя -