Справа № 140/2872/13-ц Провадження №
22-ц/772/589/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Безрученко А. М.Категорія:
52Доповідач: Вавшко В. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" лютого 2014 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Вінницької області в складі:

ГоловуючогоВавшка В.С.,суддів:Іващука
В.А., Якименко М.М.,При
секретарі:Пантелеймоновій А.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на рішення
Немирівського районного суду
Вінницької області від 24 грудня 2013 року
у цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до
Дочірнього підприємства (далі - ДП)
«Українська горілчана компанія «Nemiroff»
про скасування наказу про звільнення,
поновлення на роботі, стягнення
заробітної плати за час вимушеного
прогулу та стягнення моральної шкоди,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2013 року ОСОБА_6 звернулася до
суду з вказаним позовом, зазначала, що
вона працювала оформлювачем готової
продукції сувенірного цеху № 2 ДП
«Українська горілчана компанія «Nemiroff».

Наказом ДП «Українська горілчана
компанія «Nemiroff» № 1040-НК від 19 вересня
2013 року її звільнено з роботи у зв'язку
із змінами в організації виробництва і
праці та скорочення штату працівників,
відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України. При
звільненні відповідачем не було
запропоновано їй іншу роботу на
підприємстві вантажника чи комірника
та не вручено наказ про звільнення, у
день звільнення. Крім цього, вона
працювала оформлювачем готової
продукції 2-го розряду, а в наказі про
звільнення зазначено як оформлювач
готової продукції.

Посилаючись на вказані обставини,
ОСОБА_6 просила скасувати наказ №
НОМЕР_1 від 19 вересня 2013 року про
звільнення її з роботи, поновити її на
роботі, стягнути з відповідача на її
користь середній заробіток за час
вимушеного прогулу по день фактичного
поновлення на роботі, а також моральну
шкоду в розмірі 10 000 грн.

Рішенням Немирівського районного суду
Вінницької області від 24 грудня 2013 року
у задоволенні зазначеного позову
відмовлено.

На таке рішення представник ОСОБА_6 -
ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, у якій
просить скасувати рішення суду та
ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги ОСОБА_6,
посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин справи, що мають
значення для справи; порушення норм
матеріального та процесуального права.

ДП «Українська горілчана компанія
«Nemiroff» подало заперечення на
апеляційну скаргу, у якому просить
залишити рішення суду без змін,
посилаючись на його законність та
обґрунтованість, а також те, що рішення
суду відповідає нормам матеріального
та процесуального права.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення у межах
заявлених вимог та доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню.

Відповідно до ст.213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні позову
ОСОБА_6, суд першої інстанції виходив з
того, що відповідачем дотримано вимоги
законодавства про працю щодо процедури
звільнення ОСОБА_6 з підстав
передбачених п. 1 ст. 40 КЗпП України у
зв'язку із змінами в організації
виробництва і праці та скорочення
штату працівників, а тому підстав для
її поновлення на роботі і стягнення
пов'язаних із цим поновленням
матеріальних і моральних відшкодувань
немає.

Колегія суддів вважає, що судом першої
інстанції вірно встановлені обставини
справи та відповідні їм правовідносини
та правильно застосовані норми
матеріального права.

Правилами ст. 10 ЦПК України визначено,
що кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень.

Пункт 19 Постанови Пленуму Верховного
Суду України № 9 від 16 листопада 1992 року
«Про практику розгляду судами трудових
спорів» (зі змінами), роз'яснив, що
розглядаючи трудові спори, пов'язані зі
звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпП України,
суди зобов'язані з'ясувати, зокрема, чи
дійсно у відповідача мали місце зміни в
організації виробництва і праці,
зокрема, скорочення штату, чи додержано
власником норм законодавства, що
регулюють вивільнення працівників, які
є докази щодо змін в організації
виробництва і праці, про те, що
працівник відмовився від переведення
на іншу роботу. При цьому мається на
увазі, що роботодавець зобов'язаний
запропонувати працівнику, який
вивільнюється, всі наявні вакансії, які
може виконувати працівник, і не лише за
місцем його роботи в певному
структурному підрозділі, а всі
вакансії, які є в юридичної особи.

Відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України
трудовий договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий
договір до закінчення строку його
чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом лише у випадках змін в
організації виробництва і праці, в тому
числі ліквідації, реорганізації,
банкрутства або перепрофілювання
підприємства, установи, організації,
скорочення чисельності або штату
працівників.

Колегією суддів встановлено, що
відповідно до наказу № 440-К від 26 липня
2003 року, ОСОБА_6 прийнята на роботу
укладальником-пакувальником 3-го
розряду на ДП «Українська горілчана
компанія «Nemiroff». Відповідно до наказу
№ 695-НК від 03 липня 2006 року, ОСОБА_6 з 03
липня 2006 року переведено з
укладальника-пакувальника 3-го розряду
на посаду оформлювача готової
продукції 2-го розряду (а.с. 6, на
звороті). Згідно наказу ДП «Українська
горілчана компанія «Nemiroff» № 1040-НК від 19
вересня 2013 року ОСОБА_6, оформлювач
готової продукції, звільнено з роботи у
зв'язку зі змінами в організації
виробництва і праці та скорочення
штату працівників, відповідно до п. 1 ст.
40 КЗпП України (а.с.123).

Так, в усіх випадках, звільнення за п. 1
ч. 1 ст. 40 КЗпП провадиться з наданням
гарантій, пільг і компенсацій,
передбачених главою III-А КЗпП України.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 КЗпП України
розірвання трудового договору з
підстав, передбачених пунктами 1 (крім
випадку ліквідації підприємства,
установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і
пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу,
може бути проведено лише за
попередньою згодою виборного органу
(профспілкового представника),
первинної профспілкової організації,
членом якої є працівник.

Колегією суддів з'ясовано, що на ДП
«Українська горілчана компанія «Nemiroff»
відсутня професійна спілка. Захист
прав працівників, контроль за
дотриманням адміністрацією
підприємства чинного законодавства
України про працю здійснює Рада
трудового колективу. Функції та
повноваження Ради трудового колективу
визначені колективним договором ДП
«Українська горілчана компанія «Nemiroff»,
а також Положенням про Раду трудового
колективу.

За змістом ч. 3 ст. 64 Господарського
кодексу України підприємство
самостійно визначає свою
організаційну структуру, встановлює
чисельність працівників і штатний
розпис.

З матеріалів справи вбачається (а.с. 26),
що 15 липня 2013 року керівництво ДП
«Українська горілчана компанія «Nemiroff»
звернулося до Ради трудового колективу
з заявою про надання згоди на
ліквідацію сувенірного цеху № 2 та
скорочення посади оформлювача готової
продукції 1 розряду (а.с.26).

Протоколом від 16 липня 2013 року № 6 Ради
трудового колективу ДП «Українська
горілчана компанія «Nemiroff» надано згоду
керівництву підприємства на зміни в
організації виробництва та праці -
ліквідацію сувенірного цеху № 2 та
скорочення посади оформлювача готової
продукції 1 розряду (а.с. 24-25).

За змістом ч. 1 ст. 49-2 КЗпП України про
наступне вивільнення працівників
персонально попереджають не пізніше
ніж за два місяці.

Відповідно до наказу від 16 липня 2013
року № 344-НО, у зв'язку з господарською
необхідністю та змінами в організації
виробництва і праці, з метою
оптимізації штатної структури ДП
«Українська горілчана компанія «Nemiroff»
з 19 вересня 2013 року в штатному розписі
виробничого відділу ДП «УГК «Nemiroff»
ліквідовано сувенірний цех № 2 та
скорочено усі посади оформлювачів
готової продукції у Виробничому
відділі (а.с.39-40).

Із вказаним наказом позивач була
ознайомлена 18 липня 2013 року, тобто її
було завчасно повідомлено про майбутнє
вивільнення та про відсутність на
підприємстві вакантних посад, з
врахуванням її спеціальності чи
професії (а.с. 41).

Колегія суддів погоджується з
висновком суду про те, що при вирішенні
спору, суд першої інстанції дійшов
правильного висновку, що в поняття
«оформлювач готової продукції»
входить і поняття «оформлювачі готової
продукції, які мають відповідний
розряд».

Частиною другою ст. 49-2 КЗпП України
визначено, що одночасно з
попередженням про звільнення у зв'язку
із змінами в організації виробництва і
праці власник або уповноважений ним
орган пропонує працівникові іншу
роботу на тому ж підприємстві, в
установі, організації. При відсутності
роботи за відповідною професією чи
спеціальністю, а також у разі відмови
працівника від переведення на іншу
роботу на тому ж підприємстві, в
установі, організації працівник, за
своїм розсудом, звертається за
допомогою до державної служби
зайнятості або працевлаштовується
самостійно.

На зборах Ради трудового колективу
обговорювалося питання про надання
працівникам, що підлягають скороченню
іншої роботи на підприємстві, однак
станом на 16 липня 2013 року в штатному
розписі відсутні вакантні посади, які б
можна було запропонувати цим
працівникам (а.с.24-25).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції
вірно встановив, що в списку вакантних
посад, які можна було запропонувати
працівникам, що підлягають скороченню,
станом на 18 липня 2013 року значаться
такі посади: вантажник - 64 одиниці,
комірник спиртосховища - 1 одиниця.

Відповідно до ст. 174 КЗпП України
забороняється застосування праці
жінок на важких роботах і на роботах із
шкідливими або небезпечними умовами
праці.

Забороняється також залучення жінок до
підіймання і переміщення речей, маса
яких перевищує встановлені для них
граничні розміри.

Пунктами 2.6., 2.8. 2.9. 2.11. робочої
інструкції вантажника затвердженої ДП
«УГК «Nemiroff» визначено, що вантажник
здійснює внутрішньо цехове
переміщення вантажів вручну або за
допомогою
навантажувально-розвантажувальних
пристроїв чи засобів транспортування
(гідравлічних візків); постійно
проводить збір склобою з підлоги та
транспортерів; подрібнює скло бій і
доставляє його до місця здавання;
виконує роботи по переміщенню
комплектуючих виробів, допоміжних
матеріалів, сировини та інших
матеріальних цінностей.

Робота вантажника передбачає
підіймання вантажів великої ваги.

Згідно технічної специфікації
«Упаковка готової продукції в ящики»
(ТС-З-УГПЯ-12), що затверджена технічним
директором підприємства 21 травня 2012
року вага більшості видів ящиків з
готовою продукцією становить від 9 до 27
кг.

Згідно технічної специфікації
«Упаковка готової продукції в лотки»
(ТС-5-УГПЛ-11), що затверджена технічним
директором підприємства 03 лютого 2011
року вага лотка з продукцією становить
від 5 до 22 кг.

Граничні норми підіймання і
переміщення важких речей жінками
затверджені наказом Міністерства
охорони здоров'я України від 10 грудня
1993 року № 241. За умови чергування з
іншою роботою допускається підіймання
і переміщення жінками вантажу вагою до
10 кг до 2 разів на годину. Якщо ж
підіймання і переміщення вантажів
провадиться жінкою постійно протягом
зміни гранично допустима вага вантажу 7
кг. Крім того, обмежена сумарна вага
вантажу, який може переміщатися жінкою
протягом однієї години роботи. При
підійманні вантажу з робочої поверхні
(конвеєра, столу, верстата) його сумарна
вага протягом зазначеного часу не
повинна перевищувати 350 кг. При
підійманні вантажу з підлоги його
сумарна вага протягом того ж часу не
повинна перевищувати 175 кг. При
переміщенні вантажу на візках або у
контейнерах зусилля, що докладаються
жінкою, не повинне перевищувати 10 кг.

Враховуючи наведене, не заслуговують
на увагу доводи апеляційної скарги про
те, що ОСОБА_6 не було одночасно
запропоновано іншу роботу, оскільки
умови роботи вантажника на
підприємстві не дозволяють
дотримуватись встановлених обмежень
щодо ваги вантажів. У зв'язку з цим, на
роботу вантажника приймаються лише
чоловіки, які пройшли відповідне
медичне обстеження і можуть виконувати
таку роботу за станом здоров'я, а відтак
робота вантажника позивачу не
пропонувалась.

Пунктами 2.1, 2.2, 2.5 робочої інструкції
комірника затвердженої ДП «УГК «Nemiroff»
визначено, що комірник здійснює
приймання, зберігання, раціональне
розміщення та відпуск виробничим цехам
спирту, коньяку й підготовленої води,
дотримуючись при цьому правил охорони
праці, пожежної безпеки, виробничої
санітарії та вимог щодо охорони
навколишнього середовища; забезпечує
збереження спирту й коньяку,
дотримується умов їх зберігання, а
також правил ведення обліку,
оформлення і здавання
прибутково-витратних документів,
складання встановленої звітності;
здійснює правильне технічне
обслуговування обладнання та
інвентарю, дотримується правил
експлуатації основних засобів; слідкує
за наявністю і справністю
протипожежних засобів.

Відповідно до розділу 6
«Кваліфікаційні вимоги» робочої
інструкції на роботу комірника
приймається особа яка має середню
технічну освіту, досвід роботи по
обслуговуванню промислового
обладнання, по роботі з
вибухонебезпечними рідинами не менше 1
року та володіє морально-діловими
якостями матеріально-відповідальної
особи.

Колегія суддів враховує ту обставину,
що позивачка не мала кваліфікаційного
рівня, який вимагається для зайняття
посади комірника, що позивачкою не
заперечувалось у судовому засіданні, а
тому ця посада не могла бути їй
запропонувана.

Доводи представника позивача про те, що
на момент звільнення ОСОБА_6 працювала
на посаді «оформлювача готової
продукції 2 розряду», а скорочення
стосувалось тільки посад «оформлювач
готової продукції 1 розряду», колегія
суддів не приймає до уваги, так як у
поняття «оформлювач готової
продукції» відносяться і «оформлювачі
готової продукції, які мають
відповідний розряд». При цьому
ліквідації підлягав загалом
сувенірний цех № 2, з переліком
структурних підрозділів, в якому
працювала і позивач, а відтак посада
позивача підлягала скороченню.

Не заслуговують на увагу доводи
апеляційної скарги про те, що
порушення, яке полягало в незаконному
звільненні з роботи призвело до
моральних страждань, оскільки
відповідачем дотримано вимоги
законодавства про працю щодо процедури
звільнення ОСОБА_6 з підстав
передбачених п. 1 ст. 40 КЗпП України у
зв'язку із змінами в організації
виробництва і праці та скорочення
штату працівників.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
вірного висновку про відмову у
задоволенні позову ОСОБА_6, оскільки
вірно встановив обставини справи та
застосував норми матеріального права.

За таких обставин, та в силу ст.308 ЦПК
України, колегія суддів приходить до
висновку, що рішення суду є законним та
обґрунтованим, постановлене з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, тому підстав для
його скасування не має.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313 - 315, 317, 319
ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6
- ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Немирівського районного суду
Вінницької області від 24 грудня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ на протязі
двадцяти днів з дня набрання нею
законної сили.

Головуючий суддя : (підпис)
В.С. Вавшко

Судді : (підпис)
В.А. Іващук

(підпис)
М.М. Якименко

З оригіналом вірно :