Справа № 500/1466/13-ц
Провадження № 4-с/500/1/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ.

18 лютого 2014 року

Ізмаїльський міськрайонний суд
Одеської області в складі:

головуючого Жигуліна С.М.

при секретарі Павлюк Л.П.

за участю представників ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Ізмаїлі

справу за скаргою

ОСОБА_3

до

відділу державної виконавчої служби
Ізмаїльського міськрайонного
управління юстиції Одеської області

про

оскарження дії державного виконавця

В С Т А Н О В И В

Представник відділу державної
виконавчої служби Ізмаїльського
міськрайонного управління юстиції
Одеської області заявила клопотання
про закриття провадження о справі
через те, що ОСОБА_3 не є стороною у
виконавчому провадженні, з оглядом на
що його скарга повинна бути розглянута
у порядку, передбаченому КАС України.

Заявник в судове засідання не з'явився,
оповіщений у встановленому порядку про
час і місце судового розгляду.
Представник заявника проти заявленого
клопотання заперечує, пояснила, що
заявник є власником майна, на яке
накладено арешт, з оглядом на що
звернення відповідає вимогам ЦПК
України.

Вислухавши пояснення, суд вважає
заявлене клопотання обгрунтованим.

Предметом оскарження є дія державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Ізмаїльського
міськрайонного управління юстиції
Одеської області ОСОБА_2, яка наклала
заборону на відчуження будівлі АДРЕСА_1
на підставі постанови АН №380494 від 27
червня 2008 року.

Матеріалами справи визначено, що
вказані дії вчинені в порядку
виконання виконавчого провадження, за
яким стягувачем є ОСОБА_4, а боржником
ОСОБА_5.

Відповідно до вимог ст. 386 ч.1 ЦПК
України за участю заявника і
державного виконавця або іншої
посадової особи державної виконавчої
служби, рішення, дія чи бездіяльність
якої оскаржуються в порядку судового
контролю за виконанням судових рішень,
де відповідно до вимог ст. 383 ЦПК
України учасники виконавчого
провадження та особи, які залучаються
до проведення виконавчих дій, мають
право звернутися до суду із скаргою,
якщо вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

У відповідності до роз'яснень п.20
постанови № 8 Пленуму Вищого
Адміністративного СУДУ УКРАЇНИ від 20
травня 2013 року № 8 «Про окремі питання
юрисдикції адміністративних судів»
згідно з частиною першою статті 60
Закону України від 21 квітня 1999 року №
606-XIV "Про виконавче провадження" особа,
яка вважає, що майно, на яке накладено
арешт, належить їй, а не боржникові,
може звернутися до суду з позовом про
визнання права власності на це майно і
про зняття з нього арешту.

Під час вирішення такого спору
з'ясуванню підлягають обставини щодо
підстав набуття права власності на
спірне майно, у зв'язку з чим зазначені
вимоги є приватноправовими.

Публічно-правовими є спори між особою,
на майно якої накладено арешт у
виконавчому провадженні і яка не є
боржником у цьому провадженні, та
органом державної виконавчої служби -
суб'єктом владних повноважень з
приводу рішень, дій чи бездіяльності,
прийнятих (вчинених) під час проведення
опису та арешту майна, що не пов'язані з
визнанням права власності на
арештоване майно.

З оглядом на вказане ОСОБА_3 не є
учасником виконавчого провадження,
скарга стосується спору з органом
державної виконавчої служби - суб'єктом
владних повноважень з приводу рішень,
дій чи бездіяльності, прийнятих
(вчинених) під час проведення опису та
арешту майна, що не пов'язані з
визнанням права власності на
арештоване майно, що у свою чергу
зумовлює розгляд справи у порядку КАС
України.

Таким чином справа не підлягає
розгляду в порядку цивільного
судочинства, на підставі чого у
відповідності до вимог ст. 205 ч.1 п.1 ЦПК
України суд закриває провадження у
справі.

Керуючись ст. 210 ЦПК України

У Х В А Л И В:

Провадження у справі за скаргою ОСОБА_3
до відділу державної виконавчої служби
Ізмаїльського міськрайонного
управління юстиції Одеської області
про оскарження дії державного
виконавця закрити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п'яти днів з дня її проголошення. У разі
якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії
ухвали.

Суддя С.М. Жигулін