Провадження № 2/756/281/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2013 року Оболонський
районний суд міста Києва в складі:

головуючого
судді - Шумейко О.І.,

при
секретарі - Мишковець М.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
боргу,

в с т а н о в и в:

У серпні 2013 року позивач
звернувся до суду в порядку цивільного
судочинства з позовом до ОСОБА_2 про
стягнення боргу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим,
що у лютому 2013 року позивач надав
відповідачу у боргу грошові кошти у
сумі 8000 доларів США, про що сторонами
була складена розписка. На момент
передачі коштів у борг сторони
планували в подальшому організувати
спільний бізнес та в разі досягнення
домовленості мали намір зарахувати
отримані відповідачем кошти як його
внесок до статутного фонду товариства.
В разі недосягнення домовленості
відповідач пообіцяв позивачу
повернути кошти протягом одного - двох
тижнів.

Починаючи з березня 2013 року,
позивач зажадав від відповідача
повернення суми боргу, оскільки
сторони не досягли домовленості щодо
ведення спільної підприємницької
діяльності.

За таких обставин, з урахуванням
заяви про збільшення розміру позовних
вимог позивач просить стягнути з
відповідача на свою користь борг у сумі
83388,11 грн., що складає суму основного
боргу, розраховану в національній
валюті за курсом НБУ станом на 18
березня 2014 року, у розмірі 78054,40 грн. та
проценти від суми позики у розмірі 5333,08
грн., вирішити питання про розподіл
судових витрат.

Представник позивача у судовому
засіданні підтримав позовні вимоги,
просив суд задовольнити позов у
повному обсязі. Зазначив, що просить
стягнути суму боргу з відповідача на
користь позивача як позику, отриману
ОСОБА_2 за розпискою. Дану розписку
представник позивача вважає борговою
та просить стягнути суму боргу з
відповідача керуючись положеннями
статті 1046 ЦК України.

Відповідач у судовому засіданні
частково визнав позовні вимоги,
погодився з тим, що розмір його боргу
перед позивачем складає 9500 грн. В іншій
частині позовних вимог заперечував,
зазначив, що дійсно отримав грошові
кошти у сумі 8000 доларів США для
виробництва та закупівлі обладнання
для двох торгових кофейних точок.
Відповідачем було придбано необхідне
обладнання, яке згодом він передав на
користь позивача.

Заслухавши пояснення осіб, які
брали участь у розгляді справи,
дослідивши матеріали справи, оцінивши
зібрані у справі докази, суд встановив
наступне.

26 лютого 2013 року відповідач
ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 кошти у сумі
8000 доларів США для виробництва та
закупівлі двох кофейних точок. (а.с. 6)

Такі обставини підтверджені розпискою
відповідача, оригінал якої оглянуто
судом в судовому засіданні. Відповідач
не заперечував, що саме ним складена
така розписка та отримані грошові
кошти.

Відповідно до ст. 1046 Цивільного
кодексу України за договором позики
одна сторона (позикодавець) передає у
власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Договір позики є укладеним з моменту
передання грошей або інших речей,
визначених родовими ознаками.

За приписами ст. 1047 ЦК України на
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Згідно з ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк
повернення позики або цей строк
визначений моментом пред'явлення
вимоги, позика має бути повернена
позичальником протягом тридцяти днів
від дня пред'явлення позикодавцем
вимоги про це, якщо інше не встановлено
договором.

У відповідності до положень ст. 214
ЦК України при виборі правової норми,
що підлягає застосуванню до спірних
правовідносин, суд зобов'язаний
враховувати висновки Верховного Суду
України, викладені у рішеннях,
прийнятих за результатами розгляду
заяв про перегляд судового рішення з
підстави, передбаченої пунктом 1
частини першої статті 355 цього Кодексу.

Згідно з правовою позицією,
викладеною у постанові Верховного Суду
України від 18 вересня 2013 року, письмова
форма договору позики внаслідок його
реального характеру є доказом не лише
факту укладення договору, але й факту
передачі грошової суми позичальнику.

За своєю суттю розписка про отримання в
борг грошових коштів є документом, який
видається боржником кредитору за
договором позики, підтверджуючи як
його укладення, так і умови договору, а
також засвідчуючи отримання боржником
від кредитора певної грошової суми або
речей.

Досліджуючи боргові розписки чи
договори позики, суди повинні виявляти
справжню правову природу укладеного
договору, незалежно від найменування
документа, і залежно від установлених
результатів робити відповідні правові
висновки.

Так, обґрунтовуючи позовні
вимоги, позивач вказав, що між ним та
ОСОБА_2 виникли позикові відносини,
результатом яких стала складена
відповідачем розписка, яка, на думку
позивача, є борговою.

Разом з тим, з тексту розписки
вбачається, що грошові кошти були
отримані відповідачем не у власність, а
для виробництва та закупівлі
обладнання для двох торгових кофейних
точок. Відтак, у відповідача виникли
зобов'язання не боргового характеру, а
зобов'язання, пов'язані із виконанням
певної роботи.

При цьому, відповідачем долучені до
матеріалів справи договір
купівлі-продажу кавового обладнання в
розстрочку, акт приймання-передачі
кавового обладнання, акти
приймання-передачі транспортного
засобу. З вказаних документів
убачається, що кавоварки за договором
купівлі-продажу прийняті від покупця
відповідачем. (а.с. 56)

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

За таких обставин, суд доходить
висновку, що на підставі розписки (а.с. 6)
між сторонами не виникли договірні
відносини, пов'язані з передачею
позивачем у власність відповідача
грошових коштів та зобов'язанням
відповідача повернути отримані ним
кошти у визначений сторонами строк, що
врегульовані главою 71 ЦК України.

Під час розгляду справи відповідач
визнав, що сума грошових коштів, які він
винен позивачу, складає 9500 грн.

За правилами ст. 61 ЦПК України
обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню.

Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі
визнання відповідачем позову суд за
наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову. Якщо визнання відповідачем
позову суперечить закону або порушує
права, свободи чи інтереси інших осіб,
суд постановляє ухвалу про відмову у
прийнятті визнання відповідачем
позову і продовжує судовий розгляд.

Судом не встановлено, що визнання
відповідачем позову в частині
стягнення боргу у сумі 9500 грн. порушує
права, свободи чи інтереси інших осіб.

Враховуючи вищенаведене, суд доходить
висновку про часткове задоволення
позову, вирішує стягнути з відповідача
на користь позивача суму боргу у
розмірі 9500 грн. та судовий збір у сумі
243,60 грн. У задоволенні решти позовних
вимог суд вирішує відмовити з підстав
наведених вище.

Керуючись ст.ст.4, 10, 11, 60, 88, 174, 209, 212, 213, 214,
215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
боргу - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, на
користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2,
ідентифікаційний номер: НОМЕР_2, суму
боргу у розмірі 9500 (дев'ять тисяч
п'ятсот) гривень та судовий збір у сумі
243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок.

У задоволенні решти позовних
вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду міста Києва через Оболонський
районний суд міста Києва шляхом
подання в 10-денний строк з дня
проголошення рішення суду апеляційної
скарги.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя /підпис/
О.І. Шумейко