Справа № 500/734/14-ц
Провадження № 2/500/1080/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2014 року Ізмаїльський
міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді - Присакар
О.Я.,

при секретарі - Сирбу Г.В.,

за участю сторін: позивача -
ОСОБА_1,

представника
позивача - ОСОБА_2,

відповідача -
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду міста Ізмаїла
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 про встановлення факту, що має
юридичне значення та визнання права
власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовними вимогами, якими просить
встановити факт постійного проживання
ОСОБА_1 із померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 року
ОСОБА_4 на час відкриття спадщини та
визнати за ним, як спадкоємцем за
заповітом, право власності на квартиру
АДРЕСА_2 та на 3/5 частини житлового
будинку з надвірними спорудами, який
розташований за адресою: АДРЕСА_1, які
складаються з літ. «А» - приміщення № І -
тамбур, № 2 - кухня, № 3, 4 - жилі кімнати,
літ. «Г», 1/2 літ. «В», мотивуючи тим, що
приватним нотаріусом йому відмовлено у
видачі свідоцтва про право на спадщину,
у зв'язку із тим, що відсутній документ
підтверджуючий факт спільного
проживання і був пропущений строк для
прийняття спадщини.

Позивач та представник позивача в
судовому засіданні позовні вимоги
підтримали у повному обсязі та
наполягають на їх задоволенні.

Відповідач в судовому засіданні
позовні вимоги визнала та не заперечує
проти задоволення позову.

Вислухавши пояснення сторін, допитавши
свідків, перевіривши матеріали справи,
суд вважає, що позовні вимоги
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 належить
3/5 частин житлового будинку з
надвірними спорудами, який
розташований за адресою: АДРЕСА_1, які
складаються з: літ. «А» - кв. 2 приміщення
№ І - тамбур, № 2 - кухня, № 3, 4 - жилі
кімнати, площею 16,9 кв.м., літ. «Г», 1/2
частини літ. «В» на підставі договору
купівлі - продажу від 25.11.1991 року,
посвідченого державним нотаріусом
Ізмаїльської державної нотаріальної
контори Богдан О.М., зареєстрованого в
реєстрі за № 2/3185. Крім цього, в судовому
засіданні було встановлено, що ОСОБА_4
належить квартира АДРЕСА_2, що
підтверджено свідоцтвом про право
власності на нерухоме майно № 176 від
04.04.2012 року.

Згідно до ст. 1216 ЦК України -
спадкування є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Частиною 1 статті 1220 ЦК України
встановлено, що спадщина відкривається
внаслідок смерті особи або оголошення
її померлою.

Відповідно до свідоцтва про смерть
серії НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_1 року,
виданого відділом державної
реєстрації актів цивільного стану
реєстраційної служби Ізмаїльського
міськрайонного управління юстиції в
Одеській області, ОСОБА_4 помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Після смерті ОСОБА_4 згідно ст.1220 ЦК
України відкрилася спадщина на
спадкове майно, до якої входить
квартира АДРЕСА_2 та 3/5 частин житлового
будинку з надвірними спорудами, який
розташований за адресою:АДРЕСА_1, які
складаються з: літ. «А» приміщення № І -
тамбур, № 2 - кухня, № 3, 4 - жилі кімнати,
площею 16,9 кв.м., літ. «Г», 1/2 частини літ.
«В».

Статтею 1217 ЦК України визначено, що
спадкування здійснюється за заповітом
або за законом.

Згідно ст. 1233 ЦК - заповітом є особисте
розпорядження фізичної особи на
випадок своєї смерті.

Частиною 1 статті 1234 ЦК України
визначено, що право на заповіт має
фізична особа з повною цивільною
дієздатністю.

Згідно ч. 1 ст. 1235 ЦК України
встановлено, що заповідач може
призначити своїми спадкоємцями одну
або кілька фізичних осіб, незалежно від
наявності у нього з цими особами
сімейних, родинних відносин, а також
інших учасників цивільних відносин.

Відповідно до заповіту, посвідченого
15.04.2002 року державним нотаріусом
Ізмаїльської державної нотаріальної
контори Богдан О.М., зареєстрованого в
реєстрі за № 2/3575, ОСОБА_4 заповів усе
його майно, де б воно не було та з чого б
воно не складалося, і взагалі, все те, що
на день смерті буде йому належати і на
що він за законом матиме право - ОСОБА_1.

Згідно інформаційної довідки зі
Спадкового реєстру (заповіти/спадкові
договори) № 36591415 від 11.02.2014 року,
наданої приватним нотаріусом ОСОБА_6,
заповіт ОСОБА_4 від 15.04.2002 року,
зареєстрований за № 2/3575 не змінювався
та не скасовувався.

ОСОБА_7 та ОСОБА_3 як непрацездатні діти
спадкодавця, відповідно до вимог ст. 1241
ЦК України незалежно від змісту
заповіту ОСОБА_4 мають право на
обов'язкову частку у спадщині.

Частиною 1 статті 1270 ЦК України
встановлено, що для прийняття спадщини
встановлюється строк у шість місяців,
який починається з часу відкриття
спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 1273 ЦК України -
спадкоємець за заповітом або за
законом може відмовитися від прийняття
спадщини протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу. Заява про відмову від
прийняття спадщини подається
нотаріусу за місцем відкриття
спадщини.

Так, у встановлений законом строк
ОСОБА_7 та ОСОБА_3, нотаріально
посвідченими заявами, відмовились від
належної їм частки спадщини, яка
залишилась після смерті спадкодавця.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України -
спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї.

В судовому засіданні було встановлено
та показаннями свідків ОСОБА_8 та
ОСОБА_9 було підтверджено, що ОСОБА_1
спільно мешкав з ОСОБА_4 за адресою:
АДРЕСА_1, тобто вважається таким, який
фактично прийняв спадщину.

Письмовою відповіддю приватного
нотаріуса Ізмаїльського міського
нотаріального округу ОСОБА_6 за № 51/01-16
від 27.01.2014 року, позивачу було
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину, у зв'язку із тим, що
відсутній документ підтверджуючий
факт спільного проживання і був
пропущений строк для прийняття
спадщини.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає задоволенню, оскільки
відповідач визнав позов і обставини
визнані сторонами не підлягають
доказуванню у відповідності до ст. 61 ч.1
ЦПК України. Судом не виявлено
обставин, що суперечать закону або
порушують права, свободи чи інтереси
інших осіб.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 10, 213-215 ЦПК України, ст. ст. 1220, 1222,
1233, 1234, 1241, 1268 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
встановлення факту, що має юридичне
значення та визнання права власності
на спадкове майно - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання
ОСОБА_1 із померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 року
ОСОБА_4 на час відкриття спадщини.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку
спадкування за заповітом після смерті
ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року,
право власності на:

- квартиру АДРЕСА_2;

- 3/5 частини житлового будинку з
надвірними спорудами, який
розташований за адресою: АДРЕСА_1, які
складаються з літ. «А» - приміщення № І -
тамбур, № 2 - кухня, № 3, 4 - жилі кімнати,
літ. «Г», 1/2 літ. «В».

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя О. Я. Присакар