Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2014 року Подільський районний
суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Богінкевич С. М. ,

при секретарі - Власюк М. В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Київського зоологічного
парку загальнодержавного значення
(Київський зоопарк), третя особа:
Генеральний директор Київського
зоологічного парку загальнодержавного
значення (Київський зоопарк) Кирилюк
Євгеній Миколайович про визнання
наказу про звільнення незаконним,
поновлення на посаді, виплату
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу, суд -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з
вищезазначеним позовом, мотивуючи свої
вимоги тим, що з квітня 2013 року він
працював заступником Генерального
директора Київського зоологічного
парку загальнодержавного значення
(Київський зоопарк), однак відповідно
до наказу № 226-к від 18.07.2013 року був
незаконно звільнений з вказаної посади
за прогули 15.07.2013 року та 17.07.2013 року на
підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України.

Вказує, що 15 та 17 липня 2013 року він
дійсно певний час не знаходився на
своєму робочому місці за адресою м.
Київ, пр-т Перемоги, 32, однак, це було
пов'язано з тим, що в цей час він
знаходився на ділових переговорах з
виконавцями будівельних робіт, тобто
виконував свої посадові функції та
обов'язки поза межами свого робочого
місця.

Зазначає, що 18.07.2013 року, отримавши
копію наказу про звільнення, він
письмово звернувся до Генерального
директора Київського зоопарку
Кирилюка Є.М. з листом, в якому просив
видати належним чином завірені копії
документів, а саме: наказ про
призначення на посаду; довідки про
заробітну плату за весь період роботи;
заяву про прийняття на роботу; довідку
про невикористану відпустку на день
звільнення; розрахунковий листок;
накази про робочий час; посадову
інструкцію; трудової книжки з записом
про звільнення; а також документи, що
стали підставою для його звільнення:
службову записку ОСОБА_9 від 15.07.2013 року;
доповідну записку ОСОБА_4 від
15.07.2013року; акт про відсутність на
робочому місці від 15.07.2013 року;
доповідну записку ОСОБА_5 від 17.07.2013
року; службову записку ОСОБА_6 від 17.07.2013
року; акт про відсутність на роботі від
17.07.2013 року.

Крім того, зазначає, що відповіді на
вказаний лист так і не отримав від
відповідача, який окрім іншого не
провів з ним розрахунок, незважаючи на
те, що він письмово звертався до нього з
проханням надати такий розрахунок.

В зв'язку з вищевикладеним, оскільки
ОСОБА_1 вважає наказ про його
звільнення незаконним, він змушений
був звернутись за захистом своїх
порушених прав та просить суд визнати
незаконним та скасувати
вищезазначений наказ № 226-к від 18.07.2013
року, поновити його на посаді
заступника Генерального директора
Київського Зоопарку, стягнути з
відповідача на його користь середній
заробіток за час вимушеного прогулу з
18.07.2013 року до дати винесення судом
рішення по справі.

В судовому засіданні представник
позивача підтримала позовні вимоги з
урахуванням уточнень в повному обсязі
з підстав наведених вище.

Представники відповідача Норов Г.О. та
Зельдич В.Р. в судовому засіданні позов
не визнали та просили у його
задоволенні відмовити повністю,
мотивуючи тим, що звільнення позивача є
законним та здійсненим з дотриманням
усіх вимог трудового законодавства
України. Крім того, вказують, що сам
позивач в особі свого представника в
судовому засіданні не заперечує свою
відсутність на робочому місці (
відповідно до п. 3.2. Правил внутрішнього
трудового розпорядку робочий час
працівників адміністративної частини
триває з 09:00 до 18:00, а відповідно до п. 4.1.
працівник зобов'язаний бути на
робочому місці впродовж встановленого
робочого часу) та відповідно до
Посадової інструкції заступника
директора з загальних питань (позивач
виконував обов'язки саме заступника з
загальних питань, оскільки заступником
з загальних є той заступник, шодо
спеціалізації чи особливих
повноважень якого не зазначено у
наказі про прийняття на роботу чи інших
локальних актах), затвердженої наказом
Генерального директора Київського
Зоопарку від 01.03.2013 року № 41 заступник
Генерального директора
підпорядковується безпосередньо
генеральному директору, виконує його
розпорядження, однак жодного
розпорядження, пов'язаного з
проведенням переговорів або
залишенням робочого місця позивач не
отримував, оскільки у відповідача для
роботи з проектними та будівельними
організаціями створено філію «Служба
замовника Київського зоологічного
парку», керівник якої і проводить всі
переговори з потенційними
підрядниками відповідача.

Третя особа Кирилюк Є.М. в судове
засідання не з'явився, про час та місце
судового розгляду повідомлявся
належним чином, причини неявки не
повідомив, тому суд приходить до
висновку про можливість розгляду
даного спору у його відсутності на
підставі доказів, наявних в матеріалах
справи.

Суд, вислухавши пояснення представника
позивача, представників відповідача,
дослідивши матеріали справи, приходить
до висновку, що позов не підлягає
задоволенню, виходячи з наступних
підстав.

Згідно зі ст.43 Конституції України
кожен громадянин має право на працю, що
включає можливість заробляти собі на
життя працею, яку він вільно обирає або
на яку вільно погоджується. Своє право
громадянин може реалізувати шляхом
укладення трудового договору або
договору цивільно-правового характеру.
При цьому, укладений договір, незалежно
від виду, має відповідати обов'язковим
для його сторін правилам, установленим
законом або іншими
нормативно-правовими актами, чинними
на момент його укладення. Укладення,
виконання і припинення трудових
договорів регулюється трудовим
законодавством, а договорів
цивільно-правового характеру,
відповідно, цивільно-правовим
законодавством

Відповідно до ст.ст. 21, 23 КЗпП України
укладення трудового договору породжує
суб'єктивні права й обов'язки у сторін
цього договору і є підставою
виникнення трудових правовідносин, на
які відповідно до ст.3 КЗпІІ України
поширюється чинність норм
законодавства про працю.

Відповідно до ст.21 КЗпІІ України
трудовим договором є угода між
працівником і власником підприємства,
установи, організації або
уповноваженим ним органом чи фізичною
особою, за якою працівник
зобов'язується виконувати роботу,
визначену цією угодою, з
підпорядкуванням внутрішньому
трудовому розпорядку, а власник
зобов'язується виплачувати
працівникові заробітну плату і
забезпечувати умови праці, необхідні
для виконання роботи, передбачені
законодавством про працю, колективним
договором і угодою сторін.

Згідно з п. 3.5 Положення про Київський
зоологічний парк загальнодержавного
значення (а.с.9-15), затвердженого
розпорядженням Київської міської
державної адміністрації від 19.02.2010 року
№ 92 (а.с.8), Генеральний директор
зоопарку призначає на посаду
заступників Генерального директора.

Як вбачається з матеріалів справи
позивач з 15.04.2013 року був прийнятий на
посаду виконуючого обов'язки
заступника Генерального директора на
час відсутності основного робітника на
підставі його заяви від 15.04.2013 року
(а.с.118), що підтверджується наказом
Генерального директора Київський
зоопарк Кирилюка Є.М. про прийняття
останнього на посаду від 15.04.2013 року №128
(а.с.117), наказом Генерального директора
Київського Зоопарку Кирилюк Є.М. від
22.05.2013 року №162-к про призначення
позивача на вказану посаду (а.с.119) на
підставі заяви позивача про його
призначення від 22.05.2013 року (а.с.120),
відміткою в трудовій книжці позивача
(а.с.88).

Відповідно до ст. 29 КЗпП України до
початку роботи за укладеним трудовим
договором власник або уповноважений
ним орган зобов'язаний:

1)роз'яснити працівникові його права і
обов'язки та проінформувати під
розписку про умови праці, наявність на
робочому місці, де він буде працювати,
небезпечних і шкідливих виробничих
факторів, які ще не усунуто, та можливі
наслідки їх впливу на здоров'я, його
права на пільги і компенсації за роботу
в таких умовах відповідно до чинного
законодавства і колективного договору;

2)ознайомити працівника з правилами
внутрішнього трудового розпорядку та
колективним договором;

3)визначити працівникові робоче місце,
забезпечити його необхідними для
роботи засобами;

4)проінструктувати працівника з
техніки безпеки, виробничої санітарії,
гігієни праці і протипожежної охорони.

Як вбачається з матеріалів справи і
дана обставина не була спростована
представником позивача в ході судового
розгляду, позивач ознайомився з
правилами внутрішнього розпорядку
(а.с.92-96), посадовою інструкцією (а.с.89-91),
колективним договором, однак
відмовився підтвердити дану обставину
своїм підписом, що підтверджується
актом, складеним 15.04.2013 року в
присутності (а.с.152), крім того останній
також відмовився ознайомитись з
вищевказаними наказами від 15.04.2013 року
№128, 22.05.2013 року №162-к, що
підтверджується відповідними актами
від 23.05.2013 року (а.с.149), від 27.05.2013 року
(а.с.150) та службовою запискою
начальника відділу кадрів ОСОБА_9 від
29.05.2013 року (а.с.151).

Відповідно до п. 3.2. Правил внутрішнього
трудового розпорядку робочий час
працівників адміністративної частини
триває з 9:00 до 18:00, а відповідно до п. 4.1.
правил працівник зобов'язаний бути на
робочому місці впродовж встановленого
робочого часу. Крім того, слід
зазначити, що відповідно до службової
записки начальника відділу кадрів
ОСОБА_9 від 23.04.2013 року (а.с.153), в зв'язку з
призначенням позивача на
вищезазначену посаду, його було
ознайомлено з режимом роботи, а саме
встановлювався 40-ка годинний робочий
тиждень, з 09:00 години до 18:00 години, з
годинною перервою на обід з 13:00 години
до 14:00 години.

Як вбачається з довідки Генерального
директора Київського Зоопарку
Кирилюка Є.М. від 05.02.2014 року №07/71
позивач з 15.04.2013 року по 18.07.2013 року
працював в кабінеті №203, на другому
поверсі адміністративної будівлі, до
якого можна потрапити тільки через
приймальню генерального директора, в
якій постійно знаходяться троє
співробітників загального відділу,
ключі від вказаного кабінету мав
тільки позивач (а.с.154).

Крім того, в ході судового розгляду
було встановлено, що 15.07.2013 року до 16:12
години позивач на робочому місці був
відсутній, його відсутність на
території Зоопарку була зафіксована
начальником відділу кадрів ОСОБА_9 та
відображена у її службовій записці від
15.07.2013 року (а.с.39). Відсутність
останнього на робочому місці (у
адміністративному корпусі зоопарку)
також підтверджується: доповідною
охоронця ОСОБА_10 від 15.07.2013 року (а.с.40);
доповідною запискою діловода
загального відділу ОСОБА_11 від 16.07.2013
року (а.с.41); відсутністю записів про
перебування позивача на робочому місці
у журналах контролю перебування
працівників на території Зоопарку з
двох прохідних (а.с.42-46, 47-53), журналі
реєстрації прибуття працівників на
роботу в адміністративній будівлі
(а.с.54); відсутністю відповідного запису
щодо позивача у журналі обліку
місцевих відряджень та журналі
реєстрації посвідчень про відрядження
(а.с.55-58) та журналу реєстрації
посвідчень про відрядження (а.с.59-60),
актом про відсутність позивача на
робочому місці за підписами начальника
відділу кадрів ОСОБА_9, провідного
фахівця відділу кадрів ОСОБА_12,
секретаря загального відділу ОСОБА_13
від 15.07.2013 року (а.с.61).

Також, слід зазначити, що 16.07.2013 pоку
позивач з'явився на робочому місці і
йому було запропоновано надати
письмові пояснення з приводу його
відсутності на робочому місці та на
території 15.07.2013 року, однак останній
відмовився давати пояснення, про що був
складений акт за підписами начальника
відділу кадрів ОСОБА_9, провідного
фахівця відділу кадрів ОСОБА_12,
провідного юрисконсульта ОСОБА_14
(а.с.62).

Також судом встановлено, що 17.07.2013 року
позивач був відсутній на робочому
місці з 09:00 години до 15:53 години, що
підтверджується: доповідною запискою
охоронця ОСОБА_5 від 17.07.2013 pоку(а.с.63);
доповідною запискою начальника
загального відділу ОСОБА_15 від 18.07.2013
року (а.с.64); доповідною запискою
охоронця ОСОБА_6 від 17.07.2013 року (а.с.65),
відсутністю записів про перебування
позивача на робочому місці у журналах
контролю перебування працівників на
території Зоопарку з двох прохідних
(а.с.42-46, 47-53), журналі реєстрації
прибуття працівників на роботу в
адміністративній будівлі (а.с.54);
відсутністю відповідного запису щодо
позивача у журналі обліку місцевих
відряджень та журналі реєстрації
посвідчень про відрядження (а.с.55-58) та
журналу реєстрації посвідчень про
відрядження (а.с.59-60); актом за підписами
начальника відділу кадрів ОСОБА_9,
провідного фахівця відділу кадрів
ОСОБА_12, секретаря загального відділу
ОСОБА_14 від 17.07.2013 року (а.с.66).

Крім того, з матеріалів справи
вбачається, що 18.07.2013 року, коли позивач
з'явився на роботі, йому було
запропоновано надати письмові
пояснення з приводу ту його
відсутності на робочому місці та на
території Київського Зоопарку 17.07.2013
року, однак останній відмовився
надавати будь-які пояснення, про що був
складений акт за підписами начальника
відділу кадрів ОСОБА_9, провідного
фахівця відділу кадрів ОСОБА_12,
секретаря загального відділу ОСОБА_14
від 18.07.2013 року (а.с.67).

Як вбачається з доповідної записки
начальника відділу кадрів ОСОБА_9, у
цьому документі були описані
вищенаведені факти прогулу, зазначено
докази цього, а також генеральному
директору Зоопарку Кирилюку Є.М. було
запропоновано розірвати трудовий
договір з позивачем на підставі ч. 4 ст.
40 КЗпП України (а.с.68-69) на підставі чого
Генеральним директором Київського
Зоопарку Кирилюк Є.М. було прийнято
рішення про звільнення та розірвання
трудового договору із позивачем на
підставі ч. 4 ст. 40 КЗпП України та
видано відповідний наказ № 226-к від
18.07.2013 року (а.с.70) та доручено
бухгалтерії нарахувати та виплатити
останньому компенсацію за 8
календарних днів невикористаної
відпустки за період роботи з 15.04.2013 року
- 18.07.2013 року.

Відповідно до ст. 36 КЗпП України однією
з підстав припинення трудового
договору є розірвання трудового
договору з ініціативи власника або
уповноваженого ним органу на підставі
ст.40 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 40 КЗпП України
трудовий договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий
трудовий договір до закінчення строку
його чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом, зокрема, у випадку прогулу (в
тому числі відсутності на роботі
більше трьох годин протягом робочого
дня) без поважних причин.

Відповідно до п.18 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992
«Про практику розгляду судами трудових
спорів» при розгляді справ про
поновлення на роботі судам необхідно
з'ясувати, з яких підстав проведено
звільнення працівника згідно з наказом
(розпорядженням) і перевірити їх
відповідність законові.

Відповідно до п. 24 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992
«Про практику розгляду судами трудових
спорів» при розгляді позовів про
поновлення на роботі осіб, звільнених
за п.4 ст.40 КЗпП України, суди повинні
виходити з того, що передбаченим цією
нормою закону прогулом визнається
відсутність працівника на роботі як
протягом усього робочого дня, так і
більше трьох годин безперервно або
сумарно протягом робочого дня без
поважних причин (наприклад, у зв'язку
з поміщенням до медвитверезника,
самовільне використання без
погодження з власником або
уповноваженим ним органом днів
відгулів, чергової відпустки,
залишення роботи до закінчення
строку трудового договору чи строку,
який працівник зобов'язаний
пропрацювати за призначенням після
закінчення вищого чи середнього
спеціального учбового закладу).

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач 18.07.2013 року звернувся до
відповідача в особі генерального
директора Кирилюк Є.М. із заявою про
видачу йому документів, а саме: наказу
про призначення на посаду; довідки про
заробітну плату за весь період роботи;
заяву про прийняття на роботу; довідку
про невикористану відпустку на день
звільнення; розрахунковий листок;
накази про робочий час; посадову
інструкцію; трудової книжки з записом
про звільнення; а також документів, що
стали підставою для його звільнення:
службову записку ОСОБА_9 від 15.07.2013 року;
доповідну записка ОСОБА_4 від 15.07.2013
року; акт про відсутність на роботі від
15.07.2013 року; доповідну записку ОСОБА_5
від 17.07.2013 року; службову записку ОСОБА_6
від 17.07.2013 року; акт про відсутність на
роботі від 17.07.2013 року(а.с.7).

З матеріалів справи вбачається, що
позивач був ознайомлений з наказом про
його звільнення, однак підписувати
його він відмовився. Дана обставина
підтверджується актом від 18.07.2013 року
(а.с.71), також йому були роз'яснено
положення ст. 47 КЗпП України, крім того,
він відмовився отримувати свою трудову
книжку, про що також було складено
відповідний акт від 18.07.2013 року (а.с.73).

Слід зазначити, що пропозиції одержати
трудову книжку або надати дозвіл на її
відправлення відповідачем поштою
неодноразово надсилалися позивачу.
Дана обставина підтверджується
листами від 18.07.2013 року № 559 (а.с.76, 77, від
22.07.2013 року № 566 (а.с. 78, 79, 80), від 14.08.2013
року № 649 (а.с. 81,82) та представнику
позивача ОСОБА_18 - відповідно до листа
від 09.10.2013 року №85).

Відповідно до ст.116 КЗпП України при
звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення. Якщо працівник в день
звільнення не працював, то зазначені
суми мають бути виплачені не пізніше
наступного дня після пред'явлення
звільненим працівником вимоги про
розрахунок. Про нараховані суми,
належні працівникові при звільненні,
власник або уповноважений ним орган
повинен письмово повідомити
працівника перед виплатою зазначених
сум.

Як вбачається з матеріалів справи
18.07.2013 року було складено акт про те, що
позивача було ознайомлено про
проведення йому вищезазначених виплат
(а.с.74) та йому було здійснено повний
розрахунок, що підтверджується копією
платіжної відомості від 18.07.2013 року
(а.с.74, 75).

Крім того, слід зазначити, що посилання
позивача щодо підтвердження
поважності відсутності його на
робочому місці 15.07.2013 року та 17.07.2013 року
у зв'язку з тим, що в цей час він
знаходився на ділових переговорах з
виконавцями будівельних робіт, тобто
виконував свої посадові функції та
обов'язки поза межами офісу, повністю
спростовуються матеріалами справи,
оскільки відповідно до посадової
інструкції, затвердженої наказом
Київського Зоопарку від 01.03.2013 року №41
(а.с.128-130) посада, яку він займав -
заступник директора з загальних
питань, підпорядковується
безпосередньо генеральному директору
та він виконує його розпорядження, а
розпорядження, пов'язані з проведенням
переговорів або залишенням свого
робочого місця останній не отримував.
Крім того, відповідно до
вищезазначеної інструкції ділові
переговори з будь-якими виконавцями не
є посадовою функцією чи обов'язком
позивача, оскільки для роботи з
проектними та будівельними
організаціями, створено філію «Служба
замовника Київського зоологічного
парку», керівник якої і особисто
проводить всі переговори з
потенційними підрядниками
відповідача, що підтверджується
довідкою, виданою Генеральним
директором Київського Зоопарку
Кирилюк Є.М. (а.с.97).

В судовому засіданні встановлено, що
відповідач при звільненні позивача
дотримався норм чинного законодавства
України, що підтверджується доказами,
наявними в матеріалах справи, тим самим
спростувавши всі доводи останнього,
якими він обґрунтовував свій позов.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Належних та допустимих доказів, в
розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України,
позивач на підтвердження того, що наказ
№ 226-к від 18.07.2013 року про його
звільнення було винесено незаконно
суду не надав, у зв'язку з чим позовні
вимоги є необґрунтованими та такими, що
не підлягають задоволенню.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_1
про поновлення його на посаді
заступника генерального директора
Київського зоологічного парку
загальнодержавного значення
(Київський зоопарк) та стягнення з
відповідача на його користь середнього
заробітку за час вимушеного прогулу з
18.07.2013 року до дати винесення судом
рішення по справі, то суд приходить до
висновку, що вони не підлягають
задоволенню, оскільки є похідними від
позовної вимоги про визнання
незаконним та скасування
вищезазначеного наказу № 226-к від 18.07.2013
року.

На підставі викладеного, ст.ст. 36, 40, 235,
237, 237-1 КЗпП України, Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про практику
розгляду судами трудових спорів» від
06.11.1992 року №9 та керуючись ст.ст. 10, 11, 14,
27, 57-60, 208, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

У задоволені позову ОСОБА_1 до
Київського зоологічного парку
загальнодержавного значення
(Київський зоопарк), третя особа:
генеральний директор Київського
зоологічного парку загальнодержавного
значення (Київський зоопарк) Кирилюк
Євгеній Миколайович про визнання
наказу про звільнення незаконним,
поновлення на посаді, виплату
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду м. Києва через
Подільський районний суд м. Києва,
шляхом подачі в десятиденний строк з
дня його проголошення апеляційної
скарги. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С. М. Богінкевич