Справа № 295/5856/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.02.2014 року
м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира
у складі

судді Корицької В.О.,

при секретарі Зоренко Т.О.,

з участю позивача ОСОБА_1, представника
позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3, представника
третьої особи ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи

за позовом ОСОБА_1,

АДРЕСА_2,

до ОСОБА_3,

АДРЕСА_1,

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору -

ОСОБА_5,

АДРЕСА_2,

про усунення від права на спадкування
за законом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду та просить
усунути від спадкування за законом
ОСОБА_3 (сестру), яка отримала після
смерті батька ОСОБА_6 1/6 частину
будинку, та скасувати свідоцтво про
право на спадщину за законом серії ВТС
№350678 від 01.06.2013 р.

В обгрунтування заявлених позовних
вимог посилається на те, що батько
позивача ОСОБА_6 потребував постійного
стороннього догляду, спеціального
раціону харчування та систематичного
приймання інсуліну, внаслідок чого не
міг самостійно себе обслуговувати та
забезпечувати життєво необхідними
речами, не міг самостійно
організовувати свою життєдіяльність.

Оскільки ОСОБА_3 про батька не
піклувалася, допомоги по утриманню не
надавала, позивач вважає за необхідне
усунути її від права на спадкування за
законом першої черги.

У судовому засіданні позивач та її
представник підтримали позов та
просили його задовольнити.

Відповідач та представник третьої
особи у задоволенні позову просили
відмовити, посилаючись на те, що
батько/чоловік хоча і був інвалідом
(ампутація ноги), разом з тим самостійно
міг себе обслуговувати. При цьому,
відповідач від надання допомоги ніколи
не ухилялася.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши думку учасників судового
процесу, суд дійшов наступного
висновку.

Згідно п. 4 Листа ВССУ з розгляду
цивільних і кримінальних справ від
16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику
розгляду цивільних справ про
спадкування» вимога про усунення
спадкоємця від права на спадкування
може бути пред'явлена особою, для якої
таке усунення зумовлює пов'язані зі
спадкуванням права та обов'язки
(збільшення частки у спадщині, зміна
черговості одержання права на
спадкування), одночасно з її позовом
про одержання права на спадкування з
підстав, визначених у ч. 2 ст. 1259 ЦК.

У частинах 2 - 5 статті 1224 ЦК зазначені
особи, які усуваються від спадкування
на підставі закону, зокрема: …батьки та
повнолітні діти, які ухилялися від
обов'язку щодо утримання спадкодавця.

Статтями 202, 203 СК встановлено обов'язок
повнолітніх дітей утримувати своїх
батьків, які є непрацездатними та
потребують матеріальної допомоги,
мають тяжкі хвороби, інвалідність або є
безпомічними.

Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК за рішенням
суду особа може бути усунена від права
на спадкування за законом, якщо буде
встановлено, що вона ухилялася від
надання допомоги спадкодавцеві, який
через похилий вік, тяжку хворобу або
каліцтво був у безпорадному стані.
Вимога про усунення від права на
спадкування за законом особи може бути
пред'явлена лише після смерті
спадкодавця.

Виходячи зі змісту зазначеної норми,
суд при вирішенні такої справи згідно з
вимогами ст. 214 ЦПК повинен встановити
як факт ухилення особи від надання
спадкодавцеві допомоги, так і факт
перебування спадкодавця в
безпорадному стані через похилий вік,
тяжку хворобу або каліцтво та потребу
спадкодавця в допомозі цієї особи.

Для постановлення рішення про усунення
від спадкування у справі повинні бути
надані належні та допустимі докази, які
б свідчили про те, що спадкодавець
потребував допомоги відповідача,
останній мав можливість її надати,
проте ухилявся від обов'язку щодо її
надання.

Ухилення особи від надання допомоги
спадкодавцеві, який її потребував,
полягає в умисних діях чи
бездіяльності особи, спрямованих на
уникнення від обов'язку забезпечити
підтримку та допомогу спадкодавцю.
Тобто ухилення, пов'язане з винною
поведінкою особи, яка усвідомлювала
свій обов'язок, мала можливість його
виконувати, але не вчиняла необхідних
дій. Крім цього, підлягає з'ясуванню
судом питання, чи потребував
спадкодавець допомоги від спадкоємця
за умови отримання її від інших осіб, чи
мав спадкоємець матеріальну та фізичну
змогу надавати таку допомогу.

Для задоволення позовних вимог у
справах про усунення від права на
спадкування відповідно ч. 5 ст. 1224 ЦК
має значення сукупність обставин:
ухилення особи від надання
спадкодавцеві допомоги при можливості
її надання, перебування спадкодавця в
безпорадному стані, потреба
спадкодавця в допомозі саме цієї особи.
Лише при одночасному настанні
наведених обставин і доведеності
зазначених фактів в їх сукупності
спадкоємець може бути усунений від
спадкування.

У відповідності із п. 6 Постанови
пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року N 7 «Про
судову практику у справах про
спадкування» безпорадним слід
розуміти стан особи, зумовлений
похилим віком, тяжкою хворобою або
каліцтвом, коли вона не може самостійно
забезпечити умови свого життя,
потребує стороннього догляду, допомоги
та піклування.

Із матеріалів спадкової справи
вбачається, що спадкоємцями померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 є його дружина
ОСОБА_5 (а.с. 80-81), доньки ОСОБА_3 (а.с. 43) та
ОСОБА_1 (зареєстрована разом із
померлим на день відкриття спадщини)
(а.с. 89).

При цьому, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 отримали
свідоцтва про право на спадщину за
законом на належні їм частини та
вклади. (а.с. 106, 108, 111, 114)

Позивач зазначає, що ОСОБА_6 потребував
постійного стороннього догляду,
спеціального раціону харчування та
систематичного приймання інсуліну,
внаслідок чого не міг самостійно себе
обслуговувати та забезпечувати
життєво необхідними речами, не міг
самостійно організовувати свою
життєдіяльність.

Оскільки ОСОБА_3 про батька, який
перебував у безпорадному стані, не
піклувалася, допомоги по утриманню не
надавала, позивач вважає за необхідне
усунути її від права на спадкування за
законом першої черги.

Згідно висновку експертизи №431/13 від
13.12.2013 р. (а.с. 184) ОСОБА_6 з урахуванням
функціональних розладів органів та
систем організму, зумовлених наявними
у нього захворюваннями, протягом часу з
01.01.2001 р. по 29.07.2011 р. у зв'язку із
обмеженням його життєдіяльності
потребував постійного стороннього
догляду та допомоги.

Судом заслуховувалися пояснення
свідків з обох сторін.

При цьому з'ясовано, що ОСОБА_6 був
інвалідом 1 групи (а.с. 9) у зв'язку із
ампутацією ноги, хворів на цукровий
діабет.

Разом з тим, вів, на скільки це можливо,
активний образ життя, сам себе
обслуговував (готував їсти, вдягався,
тощо), навідувався у гості до своїх
родичів та близьких, святкував разом з
ними свята (а.с. 33), грошової допомоги не
потребував, контролював надані донькам
та іншим родичам грошові кошти на
покупку продуктів харчування для себе,
керував автомобілем, про що є поліс
страхування цивільної
відповідальності власників наземних
транспортних засобів (а.с. 30),
зустрічався із друзями - ветеранами
(а.с. 32) та в день свого народження 25.07.2011
р. (4 дні до смерті) приймав гостей, давав
донькам вказівки з приводу накриття
столу та запрошення гостей, тощо.

Із пояснень свідків також встановлено,
що ОСОБА_3 один -два рази на тиждень
приїжджала до своїх батьків, привозила
продукти, навідувалась до кожного з
них, цікавилася їх потребами та
здоров'ям, піклувалася про їх життя,
возила у разі необхідності батька до
лікаря.

Крім того, свідки пояснили, що допомогу
та піклування ОСОБА_6 надавали обидві
доньки померлого.

Отже, судом встановлено, що ОСОБА_6 в
силу своєї хвороби потребував
стороннього догляду та допомоги, але
міг самостійно забезпечити умови свого
життя та не перебував у безпорадному
стані, і обидві доньки померлого у разі
необхідності доглядали та допомагали
батьку.

За таких обставин, позивачем не надані
належні та допустимі докази, які б
свідчили про те, що спадкодавець
перебував у безпорадному стані,
потребував допомоги саме відповідача,
а остання, маючи можливість її
надавати, ухилялася від обов'язку щодо
її надання.

Відсутність одночасного настання
наведених обставин і доведеності
зазначених фактів в їх сукупності є
підставою для відмови у задоволенні
позовних вимог в частині усунення
спадкоємця ОСОБА_3 від спадкування.

Позовні вимоги про скасування
свідоцтва про право власності за
законом є похідними вимогами, а тому у
їх задоволенні також належить
відмовити.

Керуючись ст.ст. 212-215ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити
повністю.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Житомирської
області через суд першої інстанції
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення, особи які брали участь у
справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
даного рішення.

Суддя
В.О. Корицька