Справа № 465/6614/13
Головуючий у 1 інстанції: Козюренко Р.С.
Провадження № 22-ц/783/1660/14
Доповідач в 2-й інстанції: Гірник Т. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області у
складі:

Головуючого судді: Гірник Т.А.

суддів - Бакуса В.Я., Левика Я.А.

секретар - Глинський О.А.

з участю представника позивача
Романової Н.В. ,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства «Державний
ощадний банк України» в особі філії -
Харківське обласне управління АТ
«Ощадбанк» на рішення Франківського
районного суду м. Львова від 11 грудня 2013
року у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Державний
ощадбанк України» в особі Філії
Харківського обласного управління АТ
«Ощадбанк» до ОСОБА_3, третьої особи
ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2012 року ПАТ «Державний
ощадний банк України в особі філії
Харківського управління АТ «Ощадбанк»
звернувся в суд з указаним позовом.
Заявами від 12.11.2012 року, 27.02.2013 року, від
14.11.2013 року, 09.12.2013 року позовні вимоги
позивач збільшував та уточнював та в
кінцевому просив стягнути з ОСОБА_3 на
підставі Договору поруки №2426/1 від
28.03.2008 року заборгованість за Договором
укладеним із третьою особою про
іпотечний кредит №2426 від 25.03.2008 року,
яка станом на 06.12.2013 року становить 225 148
грн. 48 коп., стягнути 2 993 грн. 96 коп.
сплаченого судового збору.

Рішенням Франківського районного суду
м. Львова від 11 грудня 2013 року у
задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржив представник
позивача. Посилаючись на його
незаконність, ухвалення з порушенням
норм матеріального права, при
неповному з»ясуванні обставин, що
мають значення для справи просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове про задоволення позову. Мотивує
тим, що відповідно до ч.4 ст. 559 ЦК
України порука припиняється, якщо
кредитор протягом 6-ти місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов»язання не пред'явить вимоги до
поручителя. П.1.2. Договору про іпотечний
кредит №2426 від 25.03.2008 року встановлено,
що кредит надається на 30 років з
терміном остаточного погашення
кредиту не пізніше 24 березня 2038 року.
Згідно п.4.2 Договору поруки, порука
припиняється, якщо Кредитор протягом
шести місяців від дня настання строку
виконання зобов'язань за кредитним
договором №2424 від 27.03.2008 року не
пред'явить вимоги до поручителя. Дані
положення договору вказують на строк
виконання зобов'язання, тобто строк
вказаний у кредитному договорі. Угоду
про заміну строку остаточного
погашення кредиту за Кредитним
договором учасниками справи не
укладено. Отже, з викладених умов
Кредитного договору та договору поруки
вбачається, що строком виконання
зобов'язання є 24 березня 2038 року, який
визначено днем, місяцем та роком, що
повністю відповідає вимогам ч.1 ст. 252 ЦК
України.

Відповідно до п. 24 постанови Пленуму
ВССУ №5 від 30.03.2012 року «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають з
кредитних правовідносин» якщо
кредитним договором не визначено інші
умови виконання зобов»язань, то у разі
неналежного виконання позичальником
своїх зобов»язань за цим договором
строк пред'явлення кредитором до
поручителя вимоги про повернення
отриманих у кредит коштів має
обчислюватись з моменту настання
строку погашення зобов»язання згідно з
такими умовами, тобто з моменту
настання строку виконання
зобов»язання у повному обсязі або у
зв»язку із застосуванням права
повернення кредиту достроково. Таким
строком не може бути лише несплата
чергового платежу.

У банку дійсно, з огляду на норми ч.2 ст.
1050 ЦК України, витікає право на
дострокове стягнення заборгованості
за Кредитним договором. Проте Банком
була направлена лист - вимога
відповідачу, в якому банк прохав у
30-денний строк погасити заборгованість
перед банком за Кредитним договором.
Вважає, що залишок суми кредиту по
Кредитному договору, строк сплати якої
ще не настав, ще не є заборгованістю,
тому не можна вважати, що початок
шестимісячного строку має
відраховуватись саме із закінчення
30-денного строку з моменту отримання
відповідачем листа-вимоги. Відтак суд
дійшов помилкового висновку, що
початок перебігу строку пред'явлення
вимоги до поручителя почався з 23.12.2011
року.

При розгляді справи апеляційною
скаргою представник банку мотиви такої
підтримав.

Інші учасники в судове не з»явились,
повідомлені про розгляд справи за
апеляційною скаргою у відповідності до
вимог ч.5 ст. 74 ЦПК України. Колегія
суддів вважає можливим розгляд справи
в їх відсутності , що відповідає
вимогам ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
до задоволення не підлягає з наступних
підстав.

Відповідно до вимог ст.ст.11,59,60
ЦПК України суд розглядає цивільні
справи не інакше, як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданих
відповідно до вимог цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб
які беруть участь у справі. При цьому
кожна із сторін зобов"язана довести ті
обставини на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень, а
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

У відповідності до вимог ст. 213 ЦПК
України, рішення суду повинно бути
законним і обгрунтованим. Законим є
рішення, яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив
справу згідно із законом.
Обгрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з"ясованих
обставин, на які сторони посилаються
як на підставу своїх вимог і
заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення таким
вимогам відповідає.

Матеріалами справи встановлено, що 25
березня 2008 року між ВАТ «Державний
ощадний банк України» та ОСОБА_4
укладено договір про іпотечний кредит
№2426. за умовами якого банк надав
позичальнику грошові кошти в сумі 257 500
грн., а позичальник зобов'язувався
прийняти, належним чином використати і
повернути Банку грошові кошти в сумі 257
500 грн., а також сплатити проценти за
користування кредитом в розмірі 14%
річних в порядку, на умовах та в строки
визначені цим договором. /п.1.1/. П.1.2
Договору визначено, що кредит
надається на 30 років з терміном
остаточного погашення Кредиту не
пізніше 24 березня 2038 року.

У забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором №2426 від 25.03.2008
року в цей день, 25.03.2008 року між
ОСОБА_3/поручитель/, ВАТ «Державний
ощадбанк України» /кредитор/ та ОСОБА_4
/боржник/ укладено договір поруки №2426/1,
за умовами якого поручитель
зобов'язується перед Кредитором
відповідати солідарно в повному обсязі
за своєчасне та повне виконання
Боржником зобов'язань за кредитним
договором №2426 від 25.03.2008 року, а також
додатковими угодами до нього, що
укладені та можуть бути укладені в
майбутньому.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Згідно зі ст. 553 ЦК України за договором
поруки поручитель поручається перед
кредитором боржника за виконання ним
свого обов'язку. Поручитель
відповідає перед кредитором за
порушення зобов'язання боржником.
Поручителем може бути одна особа або
кілька осіб.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у
разі порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Відповідно до ст. 559 ЦК України порука
припиняється з припиненням
забезпеченого нею зобов'язання, а також
у разі зміни зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності. Порука припиняється
після закінчення строку, встановленого
в договорі поруки. У разі, якщо такий
строк не встановлено, порука
припиняється, якщо кредитор протягом
шести місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання не
пред'явить вимоги до поручителя. Якщо
строк основного зобов'язання не
встановлений або встановлений
моментом пред'явлення вимоги, порука
припиняється, якщо кредитор не
пред'явить позову до поручителя
протягом одного року від дня укладення
договору поруки.

Відповідно до частини першої статті 251
ЦК України строком є певний період у
часі, зі спливом якого пов'язана дія чи
подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями,
тижнями, днями або годинами (частина
перша ст. 252 ЦК України).

Разом з тим із настанням певної події,
яка має юридичне значення,
законодавець пов'язує термін, який
визначається календарною датою або
вказівкою на подію, яка має неминуче
настати (частина друга статті 251 та
частина друга статті 252 ЦК України).

Згідно із роз'ясненнями наданими у п. 24
постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
порука припиняється, якщо кредитор
протягом шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов'язання не пред'явить вимоги до
поручителя.

При вирішенні таких спорів суд має
враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору.
Отже, якщо кредитним договором не
визначено інші умови виконання
основного зобов'язання, то у разі
неналежного виконання позичальником
своїх зобов'язань за цим договором
строк пред'явлення кредитором до
поручителя вимоги про повернення
отриманих у кредит коштів має
обчислюватися з моменту настання
строку погашення зобов'язання згідно з
такими умовами, тобто з моменту
настання строку виконання зобов'язання
у повному обсязі або у зв'язку із
застосуванням права на повернення
кредиту достроково. Таким строком не
може бути лише несплата чергового
платежу.

Пред'явленням вимоги до поручителя є як
направлення/вручення йому вимоги про
погашення боргу (залежно від умов
договору), так і пред'явлення до нього
позову. При цьому в разі пред'явлення
вимоги до поручителя кредитор може
звернутися до суду протягом шести
місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання.

При цьому сама по собі умова договору
про дію поруки до повного виконання
позичальником зобов'язання перед
кредитодавцем або до повного виконання
поручителем взятих на себе зобов'язань
не може розглядатися як установлення
строку дії поруки, оскільки це не
відповідає вимогам статті 252 ЦК
України, згідно з якою строк
визначається роками, місяцями, тижнями,
днями або годинами. Термін
визначається календарною датою або
вказівкою на подію, яка має неминуче
настати.

Судом встановлено, що позичальник
ОСОБА_4 неналежним чином виконував свої
зобов'язання і своєчасно не сплачував
чергові платежі у зв'язку з чим виникла
заборгованість, яка станом на 06.12.2013
року становить 225 148 грн. 48 коп. /а.с.233 том
2/.

Пунктом 4.2.2 Договору про іпотечний
кредит передбачено, що при виникненні
простроченої заборгованості за
кредитом чи процентами більше ніж 2
місяці, а також в інших випадках,
передбачених цим договором банк має
право вимагати достроково повернення
кредиту, нарахованих процентів та
інших платежів за цим договором та
стягнути заборгованість за цим
договором в примусовому порядку, в тому
числі шляхом звернення стягнення на
предмет іпотеки за іпотечним
договором.

Матеріалами справи встановлено, що 30
вересня 2011 року ПАТ «Державний ощадний
банк» - філія - Харківське обласне
управління направлено ОСОБА_4 вимогу, в
якій просили у 30 денний строк погасити
заборгованість перед банком. В іншому
разі банк має намір, згідно з п.4.2.2
договору про іпотечний кредит,
звернутися з позовною заявою до суду
про стягнення заборгованості за цим
договором у примусовому порядку, в тому
числі шляхом звернення стягнення на
предмет іпотеки.

Згідно розписки про отримання даної
вимоги ОСОБА_4, останній отримав таку
23.11.2011 року і саме з цього моменту
починає свій відлік строк виконання
основного зобов'язання. Оскільки таке
боржником не виконано і достроково
сума кредиту не погашена, з врахуванням
вимог ст. 1050 ЦК України ПАТ КБ
«Державни й ощадний банк України»
звернувся з позовом до боржника
ОСОБА_4 про дострокове стягнення
кредиту у сумі 290 065 гр. 63 коп. спосіб
звернення стягнення на предмет іпотеки
і рішенням 18 лютого 2012 року
Харківського районного суду
Харківської області позов задоволено.
/а.с. 8-10 т ом.2/. Вказана обставинам
підтверджена представником банку при
розгляді справи в суді апеляційної
інстанції. Пояснила про звернення
цього рішення до виконання.

Таким чином направляючи боржнику
дану вимогу кредитор змінив строк
виконання умов договору іпотечного
кредиту з 24 березня 2038 року на строк, що
вказаний у вимозі від 30.09.2011 року і
такий слід обраховувати з 23 грудня 2011
року, оскільки вимога банку поро
дострокове погашення кредиту отримана
боржником 23.11.2011 року про що до справи
долучено копію повідомлення про
вручення /а.с. 34 зворот том.1/.

З врахуванням обумовлених
сторонами умов Договору поруки,
відповідачу ОСОБА_3 також направлено
аналогічну вимогу 30.09.2011 року, як
поручителю з вимогою у 30-денний строк
погасити заборгованість перед банком
і попередив, що у випадку невиконання
вимоги звернеться дог суду з
відповідним позовом. У обох вимогах,
як до боржника так і до поручителя -
відповідача у справі банк вимагав
повернення всієї суми кредиту та
здійснення платежів по нарахованим
процентам за користування кредитом та
інших платежів у сумі 282 412 гр. 23 коп., у
тому числі 242 438 гр.51 коп.
заборгованість по кредиту , 31738 гр. 23
коп. заборгованість по відсоткам і
зазначив, що на момент погашення боргу
буде нарахована пеня згідно договору
про іпотечний кредит, яка станом на
01.10.2011 року складає 8235гр.56 коп. /а.с. 35
том.1/.

Вказаними вимогами спростовано
твердження представника апелянта при
розгляді справи за апеляційною
скаргою, що означеними вимогами банк
вимагав у боржника та поручителя
погашення строкових платежів по тілу
кредиту і таким чином не змінював
строку виконання зобов»язання. З
врахуванням долученого до справи
графіку надання та погашення
заборгованості за кредитом, залишок
простроченої заборгованості по
кредиту станом на 30.09.2011 року становив
14 979 гр. 47 коп., отже вимога до боржника
і поручителя про погашення суми
боргу у 30-денний термін стосувалась
суми, в тому числі дострокового
погашення всього кредиту /а.с. 6 том.1/.
Враховуючи отримання відповідачем
вимоги банку 10.11.2011 року, що останній
не спростував і це підтверджено
поштовим повідомленням про вручення
рекомендованого листа та отримання
боржником 23.11. 2011 року вимоги про
дострокове погашення кредиту протягом
30 днів з часу отримання вимоги, тобто до
23.12.2011 року, банк вправі був протягом
шести місяців з цього часу на
звернення до суду з позовом про
примусове стягнення з відповідача як
поручителя коштів за кредитним
договором .

Як убачається з матеріалів справи
позивач з позовом до суду звернувся
05.07.2011 року, тобто по спливу
шестимісячного строку від дня настання
строку основного зобов'язання.

За таких обставин суд першої інстанції
дійшов вірного висновку про
відсутність правових підстав для
стягнення з поручителя заборгованості
по кредитному договору, оскільки дія
договору поруки, за яким поручитель
відповідав солідарно з боржником перед
кредитором припинилась 23 червня 2012
року і протягом цього часу позивач
вимоги до поручителя не пред'явив.

З таким висновком погоджується і
колегія суддів, оскільки він
відповідає матеріалам справи та
вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, а тому колегія
суддів не вбачає підстав для
задоволення апеляційної скарги та
скасування судового рішення.

Керуючись ст.303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ст. 308,
ст.313, п.1 ч.1 ст. 314, ст.315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Державний
ощадний банк України» в особі філії -
Харківське обласне управління АТ
«Ощадбанк» відхилити.

Рішення Франківського районного
суду м. Львова від 11 грудня 2013 року
залишити без змін .

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, може бути оскаржене у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання ухвалою
законної сили.

Головуючий

Судді