Справа № 2-1350/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2014 року Солом'янський районний
суд м. Києва в складі :

головуючого - судді Кізюн Л.І.

при секретарі: Слепусі О.П.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Києві справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи:
Київська міська рада, Головне
управління юстиції у м. Києві, П'ята
Київська державна нотаріальна контора,
про визнання права власності на
спадкове майно, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_2, треті особи:
Київська міська рада, Головне
управління юстиції у м. Києві, П'ята
Київська державна нотаріальна контора,
про визнання права власності на
спадкове майно, в якому просив визнати
за ним право власності в порядку
спадкування за законом після померлої
ОСОБА_3 на 1/12 частку квартири АДРЕСА_1.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач
зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його
мати ОСОБА_3, яка за свого життя
успадкувала 1/12 частину квартири
АДРЕСА_1 після смерті чоловіка ОСОБА_4,
однак не зареєструвала її в
установленому законом порядку.

Після смерті матері спадщина у вигляді
? частини квартири була прийнята ним та
ОСОБА_2, а щодо 1/12 частини квартири
виник спір з відповідачем, у зв'язку з
чим позивач змушений звернутися до
суду.

Представник позивача у судовому
засіданні підтримав позовні вимоги,
просив позов задовольнити, посилаючись
на викладені у ньому обставини.

Відповідач у судовому засіданні визнав
позовні вимоги та не заперечував проти
задоволення позову.

Від третіх осіб до суду надійшли заяви
про розгляд справи за відсутності їх
представників.

Суд, заслухавши представника позивача,
відповідача, дослідивши матеріали
справи, вважає, що позов не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього кодексу.

Згідно з вимогами статті 214 ЦПК під час
ухвалення рішення суд вирішує, чи мали
місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги та
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи; які правовідносини сторін
випливають із встановлених обставин.

В судовому засіданні встановлено, що 26
вересня 2009 року П'ятою Київською
державною нотаріальною конторою було
видано Свідоцтво про право на спадщину
за законом на ім'я ОСОБА_3 на 1/12 частину
квартири АДРЕСА_1, яка не була
зареєстрована в установленому законом
порядку органах державної реєстрації.

Згідно довідки Київського міського БТІ
від 30 травня 2013 року право власності
ОСОБА_3 зареєстровано лише на ? частину
квартири АДРЕСА_1 на підставі
Свідоцтва про право власності на житло,
виданого Відділом приватизації
державного житла Солом'янської
районної у м. Києві державної
адміністрації 11 квітня 2007 року (а.с. 15).

Зазначені обставини підтверджуються
даними Свідоцтва про право власності
на житло (а.с.16) та Свідоцтв про право на
спадщину за законом (а.с. а.с.17, 19).

Статтею 392 ЦК України передбачено, що
власник майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Позивач просить визнати за ним право
власності в порядку спадкування за
законом після померлої ОСОБА_3 на 1/12
частину квартири.

Разом з тим, судом встановлено, що
згідно з даними свідоцтва про смерть,
виданого 16 жовтня 2012 року Відділом
реєстрації смерті у м. Києві, ОСОБА_3
померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 20).

Позивач є сином ОСОБА_3, що
підтверджується свідоцтва про
народження (а.с. 29).

Після смерті ОСОБА_3 П'ятою Київською
нотаріальною конторою було заведено
спадкову справу №276/2013 до майна
померлої (а.с. а.с. 71-100), позивачем та
відповідачем подані заяви про
прийняття спадщини (а.с.а.с.73,74).

П'ятою Київською державною
нотаріальною конторою було видано
Свідоцтва про право на спадщину за
законом на ім'я ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на 1/4
частину квартири АДРЕСА_1, що належала
померлій ОСОБА_3 (а.с.а.с. 21, 24).

З повідомлення П'ятої Київської
нотаріальної контори від 12 вересня 2013
року сторонам видно, що видати
свідоцтво про право на спадщину на 1/12
частину квартири АДРЕСА_1 немає
можливості, так як право власності
ОСОБА_3 на зазначену частину квартири
не було зареєстровано у встановленому
законом порядку (а.с. 15).

Згідно зі ст. 1223 ЦК України право на
спадкування мають особи, визначені у
заповіті.

У разі відсутності заповіту, визнання
його недійсним, неприйняття спадщини
або відмови від її прийняття
спадкоємцями за заповітом, а також у
разі не охоплення заповітом усієї
спадщини право на спадкування за
законом одержують особи, визначені у
статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1273 ЦК України передбачено, що
спадкоємець за заповітом або за
законом може відмовитися від прийняття
спадщини протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу. Заява про відмову від
прийняття спадщини подається
нотаріусу за місцем відкриття
спадщини.

Відмова від прийняття спадщини є
безумовною і беззастережною.

Згідно зі ст. 1275 ЦК України якщо від
прийняття спадщини відмовився один із
спадкоємців за законом з тієї черги,
яка має право на спадкування, частка у
спадщині, яку він мав право прийняти,
переходить до інших спадкоємців за
законом тієї ж черги і розподіляється
між ними порівну.

Положення цієї статті не
застосовуються, якщо спадкоємець
відмовився від прийняття спадщини на
користь іншого спадкоємця, а також коли
заповідач призначив іншого спадкоємця.

Відповідач у встановленому
законодавством порядку не відмовлявся
від прийняття спадщини.

Заявляючи позовні вимоги до
відповідача, позивач не зазначив
обставин про те, яким чином
відповідачем вже порушено, не визнано
або оспорено його право власності на
частину квартири, яка не була
зареєстрована у встановленому
законодавсом порядку за померлою
ОСОБА_3, і не надав суду доказів цієї
обставини.

Враховуючи викладене, підстав для
задоволення позовних вимог до
відповідача ОСОБА_2 про визнання за
позивачем права власності в порядку
спадкування за законом не вбачається, а
тому позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 27, 31, 60, 88, 209, 213-215 ЦПК
України, ст.ст. 392, 1218, 1223, 1261, 1273, 1275 ЦК
України,

в и р і ш и в :

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи:
Київська міська рада, Головне
управління юстиції у м. Києві, П'ята
Київська державна нотаріальна контора,
про визнання права власності на
спадкове майно -відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до Апеляційного суду
м. Києва через районний суд. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
Л.І. Кізюн