АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/2247/14
Головуючий І-ої інстанції:
Категорія: договірні
Доповідач: Коростійова
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

15 квітня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого - Коростійової
В.І.,

суддів: - Гуцал Л.В.,
Ізмайлової Г.Н.,

за участю секретаря - Бойко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Харкові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3
на рішення Комінтернівського
районного суду міста Харкова від 5
лютого 2014 року по справі за позовом
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» до
товариства з обмеженою
відповідальністю «Українське
Фінансове Агентство «Верус», в особі
філії «Товариство з обмеженою
відповідальністю «Українське
Фінансове Агентство «Верус» у
Комінтернівському районі міста
Харкова, ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
-

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року публічне
акціонерне товариство комерційний
банк (далі - ПАТ КБ) "ПриватБанк"
звернулося до суду із вказаним позовом.

В обгрунтування позову
посилалось на те, що 29 грудня 2005 року
ОСОБА_3 отримав від банку кредит у
розмірі 4700 грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну карту зі
сплатою за користування 36% річних на
залишок заборгованості за кредитом з
кінцевим терміном повернення, що
відповідає строку дії карти.

Згідно договору, він складається
із заяви позичальника, Умов і правил
надання банківських послуг.

На забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором ПАТ
КБ "ПриватБанк" уклало з товариством з
обмеженою відповідальністю
"Українське фінансове агенство "Верус"
(далі - ТОВ "УФА "Верус") договір поруки.
При цьому ТОВ "УФА "Верус" поручилось
перед банком за виконання ОСОБА_3
кредитних зобов'язань у розмірі 200 грн.

ПАТ КБ "ПриватБанк" виконало перед
ОСОБА_3 свої зобов'язання та надало йому
кредит у розмірі 4700 грн.

ОСОБА_3 умови кредитного договору
щодо повернення кредиту та процентів
за його користування не виконує, у
зв'язку з чим банк має право вимагати
повернення всієї суми кредиту
достроково.

Станом на 31 липня 2013 року ОСОБА_3
має заборгованість за кредитом у сумі
24262,50 грн., з яких:

- 4265,57 грн. - заборгованість за кредитом;

- 18365,38 грн. - заборгованість по
процентам за користування кредитом;

- 500 грн. - штраф (фіксована частина);

- 1131,55 грн. - штраф (процентна складова).

Посилаючись на вказані обставини,
просило стягнут на користь ПАТ КБ
"ПриватБанк" з ОСОБА_3 заборгованість за
кредитом у сумі 24062,50 грн. та витрати по
сплаті судового збору у сумі 242,62 грн.; з
ОСОБА_3 і ТОВ "УФА "Верус" заборгованість
за кредитом у сумі 200 грн.

Відповідач ОСОБА_3 проти позову
заперечував, посилаючись на те, що він
не має жодних боргових зобов'язань
перед банком. Кредитною картою, яку він
отримав від банку, скористатися не
встиг, так як 5 листопада 2006 року її
вкрали. Крім того, позивач пропустив
строк позовної давності, так як строк
дії карти скінчився.

ТОВ "УФА "Верус" свого
представника до суду не направило.

Рішенням Комінтернівського
районного суду міста Харкова від 5
лютого 2014 року позов задоволено.

Постановлено стягнути з ОСОБА_3 на
користь ПАТ КБ "ПриватБанк"
заборгованість за кредитним договором
у сумі 24062,50 грн.; з ОСОБА_3 і ТОВ "УФА
"Верус" 200 грн. солідарно та витрати по
сплаті судового збору у сумі 242,62 грн. - у
рівних частках з кожного.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просе
рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове, яким ПАТ КБ
"ПриватБанк" у позові відмовити у
зв'язку з недоведеністю позовних вимог
та пропуском строку позовної давності.
При цьому посилається на: неповне
з'ясування обставин, що мають значення
для справи; недоведеність обставин, що
мають значення для справи, які суд
вважав встановленими; невідповідність
висновків суду обставинам справи;
порушення норм матеріального і
процесуального права.

Інші особи, які беруть участь у
справі, рішення суду не оскаржили, ПАТ
КБ "ПриватБанк" подало письмові
пояснення на апеляційну скаргу, в яких
апеляційну скаргу вважало
необгрунтованою.

Перевіряючи законність і
обгрунтованість судового рішення
відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК України
- у межах доводів апеляційної скарги і
вимог, заявлених у суді першої
інстанції, судова колегія вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню, а рішення суду першої
інстанції - зміні з таких підстав.

Судом першої інстанції
встановлено, що 29 грудня 2005 року
закрите акціонерне товариство (далі -
ЗАТ) КБ "ПриватБанк", правонаступником
якого є ПАТ "ПриватБанк", уклало з
ОСОБА_3 кредитний договір, згідно якого
надало ОСОБА_3 кредит у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну карту у розмірі 4700 грн. зі
сплатою 36% річних за користування
кредитом на суму залишку
заборгованості з кінцевим терміном
повернення, що відповідає строку дії
карти.

Кредитний договір складається із
заяви позичальника і Умов та правил
надання банківських послуг,
затверджених наказом банку №С-89 від 24
травня 2005 року (далі - Умови і правила)
(а.с.7-8, 95-98).

На забезпечення виконання
зобов'язань ОСОБА_3 за кредитним
договором банк уклав з ТОВ "УФА "Верус"
договір поруки з лімітом
відповідальності поручителя - 200 грн.
(а.с.12).

Встановлено, що банк виконав свої
зобов'язання перед ОСОБА_3 та надав йому
кредит у розмірі 4700 грн.

ОСОБА_3 умови кредитного договору
щодо повернення кредиту та процентів
за його користування належним чином не
виконував, внаслідок чого станом на 31
липня 2013 року допустив заборгованість
у сумі 24262,50 грн., з яких:

- 4265,57 грн. - заборгованість за кредитом;

- 18365,38 грн. - заборгованість по
процентам за користування кредитом;

- 500 грн. - штраф (фіксована частина);

- 1131,55 грн. - штраф (процентна складова).

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України
за кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно ст.526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.554 ЦК
України у разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
встановлено додаткову

(субсидіарну) відповідальність
поручителя. Поручитель відповідає
перед кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,

відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

З огляду на це, суд першої
інстанції підставно задовольнив позов.

У судовому засіданні суду
апеляційної інстанції ПАТ КБ
"ПриватБанк" зменшив свої позовні
вимоги до 12631,53 грн., з яких:

- 4265,57 грн. - заборгованість за кредитом;

- 7288,27 грн. - заборгованість по процентам
за користування кредитом;

- 1077,69 грн. - штраф (а.с.112-113) за період з 29
грудня 2006 року по 30 грудня 2009 року.

Відповідно до ч.2 ст.31 ЦПК України
позивач має право протягом усього часу
розгляду справи збільшити або зменшити
розмір позовних вимог.

З огляду на це, судова колегія
змінює рішення суду першої інстанції
та стягує з ОСОБА_3 заборгованість за
кредитним договором у сумі 12431,53 грн.

Це ж рішення у частині
солідарного стягнення з ОСОБА_3 і ПАТ
«УФА «Верус» 200 грн. судова колегія
залишає без змін.

Доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують.

Посилання ОСОБА_3 на те, що він не
ознайомлений з Умовами і правилами, є
безпідставним.

Із заяви ОСОБА_3 від 29 грудня 2005
року про відкриття рахунку і надання
кредитного ліміту на карту, підписаної
ним особисто, вбачається, що він
ознайомлений з Умовами і правилами про
надання банківських послуг та
Тарифами.

Посилання ОСОБА_3 на те, що він не
користувався кредитною картою,
оскільки її у нього викрали, не
підтверджено належними доказами.

Із матеріалів справи вбачається,
що постановами Дзержинського РВ ХМУ ГУ
МВС України у Харківській області від 4
вересня 2009 року за фактом крадіжки
майна ОСОБА_3 (у тому числі і кредитної
карти ПАТ КБ "ПриватБанк") порушена
кримінальна справа. Постановою від 3
листопада 2009 року дізнання зупинено до
встановлення особи, яка вчинила злочин
(а.с.30, 51).

Таким чином, факт викрадення
кредитної карти ОСОБА_3 не встановлено.

До того ж, відповідно до п.п. 6.10, 6.11,
6.12, 6.13 Умов та правил ОСОБА_3 повинен був
вжити заходів щодо запобігання утрати
(крадіжки) карти, персонального
ідентифікаційного номера; інформувати
банк з приводу їх утрати; в триденний
строк після усної заяви про втрату
карти і персонального
ідентифікаційного номера надати банку
письмову заяву; письмово доручити
банку постановку карти в стоп-лист
платіжної системи.

Цей обов'язок ОСОБА_3 не виконав. У
триденний строк у письмовій формі про
втрату карти та необхідність її
блокування не заявив.

Згідно п.8.4 Умов та правил
держатель карти несе відповідальність
за всі операції, що супроводжуються
авторизацією, до моменту письмової
заяви держателя про блокування коштів
на картрахунку, а також за всі операції,
що не супроводжуються авторизацією, до
момента постановка карти до стоп-листа
платіжної системи.

Безпідставним є і посилання
ОСОБА_3 на пропуск строку позовної
давності, оскільки, на його думку, строк
дії кредитної карти скінчився 29 грудня
2006 року.

Із п.9.12 Умов та правил договір діє
впродовж 12 місяців з моменту
підписання. Якщо впродовж цього строку
жодна із сторін не проінформує другу
сторону про припинення строку дії
договору, він автоматично
пролонгується на той же строк.

Оскільки ні ОСОБА_3, ні банк не
заявили про припинення строку дії
договору, він вважається таким, що
пролонгований.

Графіка погашення боргу
частинами кредитний договір не
містить.

Керуючись ч.1 ст.303, ст.304, п.3 ч.1
ст.307, ст.ст. 309, 313, ч.2 ст.314, ст.ст. 316, 317, 319
ЦПК України, судова колегія, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
задовольнити частково.

Рішення Комінтернівського
районного суду міста Харкова від 5
лютого 2014 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк»
заборгованість за кредитним договором
від 29 грудня 2005 року у сумі 12431
(дванадцять тисяч чотириста тридцять
одна) гривня 53 копійки.

В іншій частині це ж рішення
залишити без змін.

Рішення суду апеляційної
інстанції набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржено у касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий -

Судді: