АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого: Невідомої Т.О.

суддів:
Пікуль А.А., Головачова Я.В.

при секретарі:
Кучеру Є.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2 на ухвалу Деснянського
районного суду м. Києва від 09 грудня 2013
року у цивільній справі за заявою
ОСОБА_2, заінтересована особа: Кредитна
спілка «Українська кредитно-фінансова
група», про скасування рішення
третейського суду,

№ апеляційного провадження:
№22-ц/796/2632/2014 Головуючий у суді першої
інстанції: Смирнова Є.П. Доповідач у
суді апеляційної інстанції: Невідома
Т.О. в с т а н о в и л а :

Ухвалою Деснянського районного суду м.
Києва від 09 грудня 2013 року відмовлено в
задоволенні заяви ОСОБА_2,
заінтересована особа: Кредитна спілка
«Українська кредитно-фінансова група»,
про скасування рішення Третейського
суду при Асоціації виробничих
виробництв «Бона Деа» у складі
третейського судді Морозова О.В. від 30
серпня 2013 року в справі № 2308-13/11 за
позовом Кредитної спілки «Українська
кредитно-фінансова група» до ОСОБА_5,
ОСОБА_2 та ОСОБА_6 про стягнення боргу та
збитків.

Не погодившись із такою ухвалою суду,
ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подала
апеляційну скаргу, в якій посилаючись
на неправильне застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, просила ухвалу
суду першої інстанції скасувати та
постановити нову ухвалу, якою
скасувати рішення Третейського суду
при Асоціації виробничих виробництв
«Бона Деа» від 30 серпня 2013 року в справі
за позовом Кредитної спілки
«Українська кредитно-фінансова група»
до ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_6 про стягнення
боргу та збитків. Зазначає, що
третейський суд ухвалив рішення за
відсутності ОСОБА_2, не маючи даних про
те, що йому було повідомлено у
встановленому законом порядку про час
та місце судового розгляду, тобто з
порушенням вимог ст. ст. 74-76, ч. 1 ст. 167
ЦПК України. Також, зазначає, що рішення
третейського суду було ухвалене з
порушенням ч.4 ст.559 ЦК України. Кредитна
спілка «Українська кредитно-фінансова
група» пред'явила вимогу до ОСОБА_2 про
повернення заборгованості, як до
поручителя, після припинення поруки.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 та
його представник ОСОБА_1апеляційну
скаргу підтримали та просили її
задовольнити з наведених у ній підстав.

Кмитюк О.М. в інтересах Кредитної
спілки «Українська кредитно-фінансова
група» проти задоволення апеляційної
скарги заперечувала та просила її
відхилити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення осіб, які з'явилися в судове
засідання, з'ясувавши обставини справи
та оговоривши доводи апеляційної
скарги, перевіривши законність і
обґрунтованість оскаржуваної ухвали,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи, 11
липня 2008 року між Кредитною спілкою
«Українська кредитно-фінансова група»
та ОСОБА_5 було укладено кредитний
договір № ОБ-00042/2506, відповідно до умов
якого Кредитна спілка «Українська
кредитно-фінансова група»
зобов'язалася надати ОСОБА_5 кредит в
сумі 16 667,00 грн. (а.с.7-9).

В забезпечення виконання ОСОБА_5
зобов'язань за кредитним договором, 11
липня 2008 року між Кредитною спілкою
«Українська кредитно-фінансова група»,
ОСОБА_2 та ОСОБА_6 було укладено договір
поруки № ОБ-00042/2506 (а.с.10).

Відповідно до п. 7.2 кредитного договору
№ ОБ-00042/2506 від 18 серпня 2008 року, п. 9
договору поруки № ОБ-00042/2506 всі
суперечки між сторонами вирішуються
шляхом переговорів, а в разі
неможливості вирішення шляхом
переговорів, спір вирішується в
постійно діючому третейському суді
відповідно до його регламенту.

Рішенням Постійно діючого
третейського суду при Асоціації
виробничих підприємств «Бона Деа» від
30 серпня 2013 року в складі одного
третейського суддів Морозова О.В. позов
Кредитної спілки «Українська
кредитно-фінансова група» до ОСОБА_5,
ОСОБА_2 та ОСОБА_6 про стягнення боргу та
збитків задоволено частково. Стягнуто
солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_2 на користь
Кредитної спілки «Українська
кредитно-фінансова група» 89 991,32 грн. В
решті позовних вимог відмовлено (а.с.6).

14 листопада 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду із заявою про скасування рішення
Постійно діючого третейського суду при
Асоціації виробничих підприємств
«Бона Деа» від 30 серпня 2013 року в справі
№ 2308-13/11, посилаючись на те, що справа не
підвідомча третейському суду
відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 6 Закону
України «Про третейські суди», він не
був повідомлений про день, час та місце
проведення засідання третейського
суду, рішення третейського суду
ухвалене з порушенням норм
матеріального права.

Відмовляючи в задоволенні заяви
ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з
того, що заявником не було доведено
наявності підстав для скасування
рішення третейського суду,
передбачених ст.389-5 ЦПК України, спір
між сторонами був підвідомчий
третейському суду.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Статтею 389-5 ЦПК України передбачено
виключний перелік підстав для
скасування рішення третейського суду.

Так, рішення третейського суду може
бути скасовано у разі якщо: 1) справа, в
якій прийнято рішення третейського
суду, не підвідомча третейському суду
відповідно до закону; 2) рішення
третейського суду прийнято у спорі, не
передбаченому третейською угодою, або
цим рішенням вирішені питання, які
виходять за межі третейської угоди.
Якщо рішенням третейського суду
вирішені питання, які виходять за межі
третейської угоди, то скасовано може
бути лише ту частину рішення, що
стосується питань, які виходять за межі
третейської угоди; 3) третейську угоду
визнано судом недійсною; 4) склад
третейського суду, яким прийнято
рішення, не відповідав вимогам закону;
5) третейський суд вирішив питання про
права і обов'язки осіб, які не брали
участі у справі.

Питання підвідомчості справ
третейському суду регламентовано ст. 6
Закону України «Про третейські суди».

Відповідно до Закону України від 03
лютого 2011 року № 2983-VІ «Про внесення
зміни до статті 6 Закону України «Про
третейські суди» щодо підвідомчості
справ у сфері захисту прав споживачів
третейськими судами», який набув
чинності 12 березня 2011 року, частину 1
статті 6 Закону України «Про третейські
суди» доповнено пунктом 14, згідно якого
третейські суди не можуть розглядати
справи у спорах щодо захисту прав
споживачів, у тому числі споживачів
послуг банку (кредитної спілки).

Однак, в даному випадку з позовом до
третейського суду звернулася саме
Кредитна спілка «Українська
кредитно-фінансова група», а не ОСОБА_2,
а відтак, винесений на вирішення
третейського суду спір не пов'язаний із
захистом прав споживачів послуг банку
(кредитної спілки).

Відповідно до ч.1 ст.34 Закону України
«Про третейські суди» учасниками
третейського розгляду є сторони та їх
представники. Відповідно до абзацу
шостого ч. 1 ст. 2 Закону України «Про
третейські суди» сторони третейського
розгляду - позивач та відповідач.

ОСОБА_2 було залучено до участі в справі
як співвідповідача.

При цьому, неналежне повідомлення
третейським судом осіб, які брали
участь у справі, про день, час та місце
проведення засідання третейського
суду не належить до підстав для
скасування рішення третейського суду,
визначених ст. 389-5 ЦПК України.

Порушення третейським судом норм
матеріального права також, не може
слугувати підставою для скасування
рішення третейського суду, а тому,
колегія суддів відхиляє посилання
апелянта на порушення третейським
судом положень ст. 559 ЦК України.

Розглядаючи заяву про скасування
рішення третейського суду, суд згідно з
ч.3 ст.384-4 ЦПК України лише встановлює
наявність або відсутність підстав для
скасування рішення третейського суду,
які визначені ст. 389-5 ЦПК України, та не
здійснює перевірку правильності
застосування третейським судом норм
матеріального права при вирішенні
спору.

Також, колегія суддів відхиляє
посилання апелянта на порушення
третейським судом положення ЦПК
України, оскільки порядок та правила
розгляду справ у постійно діючих
третейських судах встановлюються
Законом України «Про третейські суди»
та Регламентом третейського суду (ст. 10
Закону України «Про третейські суди»).

ОСОБА_2 не було доведено наявності
підстав для скасування рішення
Постійно діючого третейського суду при
Асоціації виробничих підприємств
«Бона Деа» від 30 серпня 2013 року в справі
№ 2308-13/11, визначених ст. 389-5 ЦПК України,
а відтак, суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про
відсутність підстав для задоволення
заяви.

Колегія суддів не вбачає порушень
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права
та підстав для скасування оскаржуваної
ухвали.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна
скарга ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2
підлягає відхиленню.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312, 314, 315, 319 ЦПК
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Деснянського районного суду м.
Києва від 09 грудня 2013 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили,
шляхом подання касаційної скарги до
цього суду.

Головуючий:
Т.О. Невідома

Судді:
А.А. Пікуль

Я.В. Головачов