АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/538/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Нізік О.В. Доповідач - Глущенко
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2014 року Колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого -
Глущенко Н.Г.

суддів - Осіяна
О.М., Петешенкової М.Ю.

при секретарі -
Біленькій О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою

Товариства з обмеженою
відповідальністю «АВТО ПРОСТО»

на рішення Красногвардійського
районного суду м. Дніпропетровська від
31 жовтня 2013 року по справі за позовом
ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою
відповідальністю «АВТО ПРОСТО» про
визнання угоди недійсною, стягнення
коштів та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до ТОВ «АВТО ПРОСТО» про
визнання угоди недійсною, стягнення
коштів та моральної шкоди /а. с. 3-7/.

В обґрунтування своїх позовних вимог
ОСОБА_2 посилався на те, що 14.05.2011 року
між ним та ТОВ «АВТО ПРОСТО» укладено
Угоду № 363910 (з Додатками № № 1,2 до цієї
Угоди) (далі Угода) з метою придбання
автомобіля марки «ЗАЗ Ланос» вартістю
71680 грн., на виконання якої ним
перераховано 14394,48 грн., однак
автомобіль він не отримав.

Посилаючись на те, що Угода не
відповідає вимогам ст. 19 ЗУ «Про захист
прав споживачів», оскільки укладена з
використанням нечесної
підприємницької діяльності, яка
полягає у введенні в оману споживачів
(в тому числі і позивача) шляхом
залучення їхніх коштів з метою
реалізації діяльності пірамідальної
схеми, - позивач просив суд визнати
Угоду недійсною та стягнути з
відповідача на його користь 14394,48 грн.,
тобто суму сплачених ним щомісячних
платежів, і 2000 грн. у відшкодування
моральної шкоди, з покладанням судових
витрат на відповідача / а. с. 3-7 /.

Відповідач позов не визнав.

Рішенням Красногвардійського
районного суду м. Дніпропетровська від
31.10.2013 року позовні вимоги ОСОБА_2
задоволені частково.

Суд визнав недійсною Угоду № 363910 від
14.05.2011 року укладену між ОСОБА_2 та ТОВ
«АВТО ПРОСТО».

Також, суд стягнув з ТОВ «АВТО ПРОСТО»
на користь ОСОБА_2 суму в розмірі 14394,48
грн., 2000 грн. у відшкодування моральної
шкоди та витрати по судовому збору в
сумі 114,70 грн., а всього 16509,18 грн.

Крім того, суд стягнув з ТОВ «АВТО
ПРОСТО» на користь держави судовий
збір у сумі 114,70 грн.

В решті позовних вимог ОСОБА_2 -
відмовлено / а. с. 151-157 /.

З рішенням суду не погодилося ТОВ «АВТО
ПРОСТО» і звернулося до суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
рішення Красногвардійського районного
суду м. Дніпропетровська від 31.10.2013 року
скасувати та ухвалити нове про відмову
позивачу в його позовних вимогах в
повному обсязі, посилаючись на те, що
воно є незаконним та необґрунтованим,
оскільки ухвалене з порушенням та
неправильним застосуванням норм
матеріального і процесуального права.
Зокрема, відповідач вважає, що суд не
з'ясував обставини справи, а висновки
суду не відповідають дійсним
обставинам справи / а. с. 162-169 /.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга товариства підлягає частковому
задоволенню, а рішення суду в частині
визнання угоди недійсною, стягненні
моральної шкоди та стягненні на
користь держави судового збору в сумі
114,70 грн. - скасуванню, а в частині
розміру стягненої грошової суми
(внесків) по угоді - зміні, з наступних
підстав.

Задовольняючи позовні вимоги про
визнання спірної угоди недійсною суд
першої інстанції виходив з того, що при
укладенні Угоди відповідач використав
нечесну підприємницьку діяльність, яка
полягає у введенні в оману споживача
шляхом залучення його коштів з метою
реалізації діяльності пірамідальної
схеми, а також умови Угоди є жорсткими
по відношенню до споживача.

Однак, з такими висновками суду
погодитися неможна, оскільки вони не
відповідають дійсним обставинам
справи та вимогам чинного
матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що 14.05.2011 року
сторони уклали Угоду № 0318526 (з
додатками № 1 - це анкетні данні
учасника системи «АвтоТак» і перелік
платежів із зазначенням їх розміру, які
позивач повинен здійснити, та № 2 - це
Правила функціонування системи
придбання в групах «АвтоТак» (далі -
Угода) / а. с. 9-16 /.

Дана Угода укладена з метою придбання
автомобіля « ЗАЗ Ланос» вартістю 71680
грн.

Система придбання автомобіля в групах
«АвтоТак», що передбачена оскаржуваною
Угодою, полягає у створенні групи
покупців, які бажають придбати товар
високої вартості, зокрема, автомобіль,
та які стають учасниками такої системи.

Відповідач надає учасникам послуги, що
направленні на придбання автомобіля на
основі системи «АвтоТак», які
полягають у формуванні груп учасників,
організації і проведенні у групах
асигнаційних актів, та інших послуг,
передбачених угодою.

За умовами Угоди позивач сплатила
вступний внесок у розмірі

2580,48 грн. та щомісячні внески, а всього
14394,48 грн. / а. с. 17-25,76 /.

Відповідно до п.13.8 ст. 13 Додатку № 2
Угоди - якщо учасник виявить бажання
розірвати угоду та відмовитись від
подальшої участі в системі «Авто так»
протягом 7 календарних днів від дати
підписання Угоди, такому учаснику
повертається вся сума коштів внесених
на рахунок ТОВ «АВТО ПРОСТО». Протягом
зазначених 7 днів учасник зобов'язаний
письмово повідомити про розірвання
Угоди шляхом подання письмової заяви в
центральний офіс ТОВ «АВТО ПРОСТО».

Згідно п. 13.1 ст. 13 Додатку № 2 Угоди -
учасник, який ще не отримав автомобіль,
має право розірвати Угоду за власним
бажанням, про що має повідомити ТОВ
«АВТО ПРОСТО» у письмовій формі. В
такому випадку поверненню підлягають
тільки Чисті внески, сплачені за
угодою, з урахуванням положень,
викладених в цій статті.

Позивач ОСОБА_2 08.11.2011 року звернувся до
ТОВ «АВТО ПРОСТО» з заявою про
розірвання Угоди № 363910 від 14.05.2011 року
за власним бажанням зі сплатою йому
грошових коштів, які були внесені ним
за період 3 14.05.2011 року по 08.11.2011 року / а.
с. 26-27 /.

Своїм листом від 12.12.2011 року ТОВ «АВТО
ПРОСТО» повідомило ОСОБА_2, що його
заява про розірвання Угоди розглянута,
Угода - розірвана з поверненням
позивачу лише Чистих внесків / а. с. 28 /.

Позивач 21.12.2011 року звернувся до
товариства з заявою, де просив вказати
дату з якої розірвано Угоду, строки
повернення належної йому суми та суму,
яка належить поверненню / а. с. 29 /.

ТОВ «АВТО ПРОСТО», своїм листом від
25.01.2011 року, повідомило позивача про те,
що Угода розірвана 22.11.2011 року і
роз'яснено порядок і строки повернення
коштів, з зазначенням цієї суми / а. с. 30
/.

Не зважаючи на розірвання 22.11.2011 року
Угоди № 363910 від 14.05.2011 року за власним
бажанням ОСОБА_2, останній 08.05.2013 року
звернувся до суду з позовом про
визнання цієї Угоди недійсною та
стягнення з товариства сплачених ним
коштів за Угодою в сумі 14394,48 грн. і 2000
грн. у відшкодування моральної шкоди,
посилаючись на те, що Угода не
відповідає вимогам ст. 19 ЗУ «Про захист
прав споживачів», оскільки укладена з
використанням нечесної
підприємницької діяльності, яка
полягає у введенні в оману споживачів
(в тому числі і позивача) шляхом
залучення їхніх коштів з метою
реалізації діяльності пірамідальної
схеми / а. с. 3-7 /.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені ч. ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього
Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається.

Відповідно до положень, закріплених у
ч. 1, п. 7 ч. 3, ч. 6 ст. 19 ЗУ «Про захист прав
споживачів», забороняється здійснення
нечесної підприємницької практики.
Нечесна підприємницька практика
включає в себе будь-яку діяльність (дії
або бездіяльність), що вводить
споживача в оману або є агресивною.
Зокрема, відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 19
цього Закону, забороняються як такі, що
вводять в оману, утворення,
експлуатація або сприяння розвитку
пірамідальних схем, коли споживач
сплачує за можливість одержання
компенсації, яка надається за рахунок
залучення інших споживачів до такої
схеми, а не за рахунок продажу або
споживання продукції. Правочини,
здійснені з використанням нечесної
підприємницької практики, є
недійсними.

Таким чином, ЗУ «Про захист прав
споживачів» закріплена можливість
визнання недійсними правочинів,
здійснених із використанням нечесної
підприємницької діяльності, яка
полягає, зокрема, у введенні в оману
споживачів шляхом залучення їхніх
коштів з метою реалізації діяльності
пірамідальної схеми.

При цьому, в зазначеному Законі
нормативне визначення поняття
«пірамідальної схеми» не надано, однак
визначені ознаки, які відносять
діяльність суб'єкта підприємництва до
«пірамідальної схеми».

Аналіз п. 7 ч. 3 ст. 19 Закону України «Про
захист прав споживачів» дає підстави
для висновку, що поняття «пірамідальна
схема» у розумінні цієї норми має такі
обов'язкові ознаки: а) здійснення
сплати за можливість одержання
учасником компенсації; б) компенсація
надається за рахунок залучення
учасником інших споживачів схеми; в)
відсутність продажу або споживання
товару.

Отже, для кваліфікації «пірамідальної
схеми» необхідна наявність усіх
зазначених ознак.

Відсутність вище вказаних ознак
виключає можливість визнання схеми як
«пірамідальної», тобто такої, що
порушує норми чинного законодавства
України.

Так, пірамідальній схемі властива
сплата за можливість одержання окремим
учасником компенсації, яка повинна
надаватися за рахунок залучення цим
учасником схеми інших споживачів.

У той самий час, предметом угоди сторін,
укладеної в рамках функціонування
системи придбання автомобілів у групах
«АвтоТак», є надання учаснику програми
адміністративних послуг, у тому числі
фінансового характеру, з метою
придбання ним автомобіля.

Відповідно до ст. 2 Угоди ТОВ «АВТО
ПРОСТО» гарантує надання кожному
учаснику права на отримання автомобіля
за умови виконання ним усіх
зобов'язань, передбачених Угодою.

Статтею 3 Угоди передбачено, що ТОВ
«АВТО ПРОСТО» зобов'язується
забезпечити отримання учасником
автомобіля згідно з умовами Угоди. При
цьому, відповідно до ст. 8 Додатку № 2
Угоди, поняття «право на отримання
автомобіля» означає право учасника
одержати власне автомобіль та
обов'язок товариства передати
автомобіль у зазначений термін, якщо
учасник на момент фактичної передачі
автомобіля належно виконує свої
зобов'язання. Водночас ТОВ «АВТО
ПРОСТО» зобов'язане надіслати
постачальнику замовлення на передачу
автомобіля учаснику протягом 5 робочих
днів після того, як учасник, у якого
виникло право на одержання автомобіля,
здійснить відповідні платежі.

Відповідно до Угоди між ТОВ «АВТО
ПРОСТОо» та виробником (дистриб'ютором
чи імпортером) останній, протягом 30
календарних днів з дня отримання
замовлення, зобов'язаний передати
автомобіль учаснику, який одержав
право на отримання автомобіля (п. 8.1 ст. 8
Додатку № 2 Угоди).

Передбачені Угодою умови дозволяють
учаснику сплачувати ціну автомобіля
невеликими щомісячними внесками, які
названі в Угоді «Чисті внески» або
«Внесок в оплату товару».

Відповідно до розділу 1 «Визначення
термінів» (Додатку № 2 Угоди) - «цілий
Чистий внесок - це частина щомісячного
повного внеску, який використовується
для оплати автомобіля, а половинний
Чистий внесок - це половина цілого
чистого внеску».

Згідно з п. 2.6 ст. 2 Додатку № 2 Угоди -
Чисті внески, сплачені учасником у
встановлені строки та відповідно до
поточної ціни автомобіля, дійсної на
момент сплати, зараховуються як
відсоток від вартості автомобіля, що у
свою чергу є оплатою за товар -
автомобіль.

Таким чином, в Угоді чітко передбачено,
що споживач оплачує кожного місяця
частину ціни автомобіля. Крім того,
сплачені Чисті внески перерахунку (у
зв'язку зі зміною ціни автомобіля) не
підлягають. Після одержання автомобіля
та реєстрації його на своє ім'я
споживач зобов'язаний і надалі
сплачувати кошти за автомобіль до
повної його оплати - 100% від ціни
автомобіля.

Отже, Угодою передбачена щомісячна
сплата внесків за (товар) автомобіль,
який передається споживачеві в рамках
укладеної Угоди, а не за можливість
одержання права на купівлю товару.

Споживач, який виконав усі умови угоди,
має повне право вимагати від ТОВ «АВТО
ПРОСТО» виконання свого зобов'язання, а
саме: оплатити продавцю вартість
автомобіля та передати автомобіль
споживачу, незалежно від того, чи
сплачують кошти інші споживачі.

Отже, за системою придбання
автомобілів у групах «АвтоТак» кожний
з учасників, який належним чином
виконує зобов'язання за Угодою, отримує
автомобіль через механізм,
передбачений в Угоді, оскільки система
функціонує таким чином, що кількість
учасників групи, яким надається право
на отримання автомобіля, відповідає
кількості автомобілів, яку можна
придбати за рахунок Чистого Фонду
групи, створеного за рахунок
щомісячних внесків учасників групи (п.
1.2 ст. 1, п. 4.1 ст. 4 Додатку № 2 до Угоди).

За таких обставин, висновок суду першої
інстанції про те, що діяльність ТОВ
«АВТО ПРОСТО» за Угодою сторін є
функціонуванням «пірамідальної
схеми», суперечить змісту п. 7 ч. 3 ст. 19
Закону України «Про захист прав
споживачів» у зв'язку з відсутністю
головних ознак «пірамідальної схеми» -
безтоварність та сплати компенсації
одним учасником за рахунок інших,
оскільки за схемою придбання товарів у
групах придбавають товар усі учасники
за рахунок об'єднання внесків кожного з
них. Різниця між споживачами -
учасниками схеми є тільки в часі
одержання автомобіля кожним із них, за
умови виконання своїх зобов'язань.

Крім того, для віднесення схеми до
пірамідальної необхідно врахувати й
інші норми чинного законодавства
України, що регулюють спірні
правовідносини, оскільки діяльність
ТОВ «АВТО ПРОСТО» з адміністрування
фінансових коштів підпадає під поняття
«фінансова послуга».

Відповідно до ч. 5 ст. 1 Закону України
«Про фінансові послуги та регулювання
ринків фінансових послуг» під поняттям
«фінансова послуга» розуміється
операція з фінансовими активами, що
здійснюється в інтересах третіх осіб
за власний рахунок чи за рахунок цих
осіб, а у випадках, передбачених
законодавством, - і за рахунок
залучених від інших осіб фінансових
активів, з метою отримання прибутку або
збереження реальної вартості
фінансових активів.

Суд першої інстанції зазначені вимоги
закону не врахували і до спірних
правовідносин не застосували.

Відповідно до Додатку № 2 Угоди система
«АвтоТак» - це торговельна марка, що
зареєстрована згідно із
законодавством України та
використовується для позначення
послуг ТОВ «АВТО ПРОСТО» з
адміністрування системи придбання
автомобілів у групах. Кожна укладена
угода включається в групу, кожній
сформованій групі надається
порядковий номер, кожному учаснику
системи - порядковий номер його в групі.
Після формування групи учасників
залучення інших учасників не
відбувається. Право на отримання
автомобіля здійснюється в порядку,
передбаченому Угодою (ст. ст. 5, 6 Додатку
№ 2 до Угоди), і відповідно до платежів,
здійснених самим учасником, а не
відповідно до платежів, здійснених
іншими учасниками групи.

Отже, отримання кожним споживачем
автомобіля здійснюється виключно
відповідно до платежів, здійснених ним
самим, і незалежно від платежів інших
клієнтів відповідача.

Ураховуючи те, що ТОВ «АВТО ПРОСТО»
отримало відповідний дозвіл (ліцензію)
на здійснення діяльності (надання
фінансової послуги) щодо «придбання
товарів у групах» у Нацкомфінпослуг,
яка здійснює державне регулювання у
сфері ринків фінансових послуг, не
можна вважати правильним висновок суду
про те, що така діяльність здійснюється
товариством нелегітимно, у тому числі й
до введення законом ліцензування такої
діяльності.

Тобто, якщо укладений сторонами
правочин передбачає одержання
споживачем необхідного йому товару,
визначає умови (схему фінансування
тощо), за яких такий товар може бути
одержаний (у тому числі закріплює
відповідні права та обвязки сторін), то
до такого правочину не може бути
застосовано визначення «пірамідальної
схеми».

Наведене дозволяє визнати, що висновок
суд щодо пірамідальності схеми
придбання товарів у групах, який
ґрунтується тільки на факті
неотримання автомобілів усіма
учасниками групи одночасно, а лише
окремими учасниками й у певній
послідовності, є помилковим.

Помилковим є й висновок про введення
позивача в оману з підстав оплати ним
не самого товару, а права купівлі
товару та відсутності залучення
власних коштів відповідача.

Такий висновок суперечить нормам
чинного законодавства й суті самого
правочину, визначеного в ч. 5 ст. 1 Закону
України «Про фінансові послуги та
регулювання ринків фінансових послуг».

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 230 ЦК України
обман має місце, якщо сторона заперечує
наявність обставин, які можуть
перешкодити вчиненню правочину, або
якщо вона замовчує їх існування.

З матеріалів справи вбачається, що під
час укладення Угоди ОСОБА_2 отримав
примірник Угоди та додатки до неї, які
містять опис послуг ТОВ «АВТО ПРОСТО».

Відповідно до ст. 10 Угоди підписання
цієї Угоди та додатків до неї є
підтвердженням факту ознайомлення,
розуміння сторонами її умов та згоди
сторін з усіма визначеннями, умовами та
змістом Угоди і додатків до неї.

Згідно з п. 13.8 ст. 13 Додатку № 2 Угоди -
учаснику надається 7 днів для того, щоб
він міг детально ознайомитися з Угодою
та прийняти її чи відмовитись від
участі в системі «АвтоТак». При цьому в
разі розірвання Угоди протягом семи
днів з дати її підписання учаснику
повертається сума всіх коштів,
внесених ним на рахунок ТОВ «АВТО
ПРОСТО». Для цього необхідно письмово
повідомити ТОВ «Авто Просто» про
розірвання Угоди.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_2 із заявою про розірвання Угоди в
семиденний термін до ТОВ «АВТО ПРОСТО»
не звертався, що свідчить про його
розуміння та згоду з усіма її умовами.

Таким чином, висновок суду про
наявність обману та ознак
«пірамідальної схеми» у діях ТОВ «АВТО
ПОСТО», під час укладення Угоди, є
помилковим і не узгоджується з
положеннями п. 7 ч. З ст. 19 Закону України
«Про захист прав споживачів» у
взаємозв'язку з нормами Закону України
«Про фінансові послуги та регулювання
ринків фінансових послуг».

Крім того, ухвалюючи рішення, суд
першої інстанції, на підставі ст. 18 ЗУ
«Про захист прав споживачів», дійшов
висновку про те, що укладена сторонами
Угода порушує права позивача, оскільки
містить несправедливі умови, зокрема в
ст.ст. 6,8,9,13,14,18 Додатку № 2 Угоди, у
зв'язку із чим ця Угода, згідно з ч. 6 ст.
18 ЗУ «Про захист прав споживачів», -
підлягає визнанню недійсною.

Однак, з цим висновком суду погодитися
неможливо з наступних підстав.

Згідно ст. 11 ЦПК України - суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Як вбачається з позовної заяви ОСОБА_2,
жодних посилань позивача на те, що
ст.ст. 6,8,9,13,14,18 Додатку № 2 Угоди є
несправедливими, як і посилань на те, що
вони не відповідають вимогам ст. 18 ЗУ
«Про захист прав споживачів» - позовна
заява не містить.

ОСОБА_2 були заявлені позовні вимоги на
підставі ч.6 ст. 19 ЗУ «Про захист прав
споживачів» у зв'язку з укладенням
правочину, який здійснений з
використанням нечесної
підприємницької діяльності, оскільки
п. 7 ч. 3 ст. 19 цього Закону забороняється
утворення, експлуатація або сприяння
розвитку пірамідальних схем, коли
споживач сплачує за можливість
одержання компенсації, яка надається
за рахунок залучення інших споживачів
до такої схеми, а не за рахунок продажу
або споживання продукції.

ОСОБА_2, вважаючи, що спірна Угода
укладена із використанням нечесної
підприємницької діяльності, яка
полягає у введенні в оману споживачів,
шляхом залучення їхніх коштів з метою
реалізації діяльності пірамідальної
схеми, - просив суд визнати Угоду
недійсною зі стягненням з відповідача
сплачених ним-позивачем в період з
14.05.2011 року по 08.11.2011 року коштів в сумі
14394,48 грн. / а. с. 3-7 /.

Отже, ухвалюючи рішення про визнання
Угоди недійсною, з підстав
несправедливості ст.ст. 6,8,9,13,14,18
Додатку № 2 Угоди, суд першої інстанції
вийшов за межі позовних вимог.

При вище викладених обставинах рішення
суду першої інстанції в частині
визнання угоди недійсною не може
залишатись в силі і підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про відмову позивачу в цих його
вимогах.

Щодо рішення суду першої інстанції в
частині стягнення з відповідача на
користь позивача грошової суми
(внесків) по Угоді в розмірі 14394,48 грн.,
то воно підлягає зміні з наступних
підстав.

Як було вище зазначено, спірна Угода
між сторонами була укладена 14.05.2011 року.

За умовами Угоди позивач сплатив
вступний внесок у розмірі

2580,48 грн. та щомісячні внески, а всього
14394,48 грн. / а. с. 17-25,76 /.

Відповідно до п.13.8 ст. 13 Додатку № 2
Угоди - якщо учасник виявить бажання
розірвати угоду та відмовитись від
подальшої участі в системі «АвтоТак»
протягом 7 календарних днів від дати
підписання Угоди, такому учаснику
повертається вся сума коштів внесених
на рахунок ТОВ «АВТО ПРОСТО». Протягом
зазначених 7 днів учасник зобов'язаний
письмово повідомити про розірвання
Угоди шляхом подання письмової заяви в
центральний офіс ТОВ «АВТО ПРОСТО».

Згідно п. 13.1 ст. 13 Додатку № 2 Угоди -
учасник, який ще не отримав автомобіль,
має право розірвати Угоду за власним
бажанням, про що має повідомити ТОВ
«АВТО ПРОСТО» у письмовій формі, і в
такому разі поверненню підлягають
тільки Чисті внески, сплачені за
угодою, з урахуванням положень,
викладених в цій статті.

Позивач ОСОБА_2 08.11.2011 року звернувся до
ТОВ «АВТО ПРОСТО» з заявою про
розірвання Угоди № 363910 від 14.05.2011 року
за власним бажанням зі сплатою йому
грошових коштів, які були внесені ним
за період 3 14.05.2011 року по 08.11.2011 року / а.
с. 26-27 /.

Своїм листом від 12.12.2011 року ТОВ «АВТО
ПРОСТО» повідомило ОСОБА_2, що його
заява про розірвання Угоди розглянута,
Угода - розірвана з поверненням
позивачу лише Чистих внесків / а. с. 28 /.

Позивач 21.12.2011 року звернувся до
товариства з заявою, де просив вказати
дату з якої розірвано Угоду, строки
повернення належної йому суми та суму,
яка належить поверненню / а. с. 29 /.

ТОВ «АВТО ПРОСТО», своїм листом від
25.01.2011 року, повідомило позивача про те,
що Угода розірвана 22.11.2011 року і
роз'яснено порядок і строки повернення
коштів, з зазначенням цієї суми / а. с. 30
/.

Оскільки позивач скористався своїм
правом розірвати Угоду за власним
бажанням тільки 08.11.2011 року, тобто
через 6 місяців після її укладення, то
йому, в силу умов Угоди (ст. 13 Додатку № 2
Угоди), підлягають поверненню тільки
Чисті внески, що сплачені ним за Угодою
в період з 14.05. 2011 року по 08.11.2011 року, які
склали суму 6570,63 грн. / а. с. 76 /, а не всі
кошти в сумі 14394,48 грн., які були
сплачені ОСОБА_2, і про стягнення яких
він просив суд.

Щодо рішення суду першої інстанції про
стягнення з відповідача на користь
позивача моральної шкоди в розмірі 2000
грн., то воно підлягає скасуванню, з
відмовою позивачу в цих позовних
вимогах, оскільки діючим
законодавством та умовами Угоди не
передбачено відшкодування моральної
шкоди з правовідносин, які склалися між
сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи,
звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_2
сплатив судовий збір у розмірі 114,70 грн.
/ а. с. 1 /, тобто в розмірі який
визначений ЗУ «Про судовий збір», а
тому, в силу ст. 88 ЦПК України і з
урахуванням часткового задоволення
позовних вимог, - суд першої інстанції
правильно стягнув ці судові витрати з
відповідача на користь позивача.

Так як судовий збір у розмірі 114,70 грн.
було сплачено позивачем і ці судові
витрати стягнені з відповідача на
користь позивача, то у суду першої
інстанції не було жодних правових
підстав для стягнення з відповідача на
користь держави судового збору в
розмірі 114,70 грн., а тому рішення суду
першої інстанції в цій частині
підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 303,307,308,309 ЦПК України,
колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «АВТО
ПРОСТО» - задовольнити частково.

Рішення Красногвардійського
районного суду м. Дніпропетровська від
31 жовтня 2013 року, в частині визнання
угоди недійсною, стягненні моральної
шкоди та стягненні на користь держави
судового збору в сумі 114,70 грн. -
скасувати, а в частині розміру
стягненої грошової суми (внесків) по
угоді - змінити.

Відмовити ОСОБА_2 в його позовних
вимогах до Товариства з обмеженою
відповідальністю «АВТО ПРОСТО» про
визнання угоди недійсною та
відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «АВТО ПРОСТО» на
користь ОСОБА_2 6570, 63 грн. (шість тисяч
п'ятсот сімдесят гривень 63 коп.) в
рахунок повернення внесків по угоді.

В іншій частині рішення від 31 жовтня 2013
року - залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з цього часу.

СУДДІ: