АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/464/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Шевченко О.Ю. Доповідач - Глущенко
Н.Г. Категорія 51/52
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2014 року Колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого - Глущенко Н.Г

суддів -
Осіяна О.М., Петешенкової М.Ю.

при секретарі -
Біленькій О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Верхньодніпровського
районного суду Дніпропетровської
області від 23 вересня 2013 року по справі
за позовом ОСОБА_2 до
Верхньодніпровського районного центру
соціальних служб для сім'ї, дітей та
молоді про скасування дисциплінарного
стягнення та відшкодування моральної
шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернулася до суду з
апеляційною скаргою, в які просить
скасувати рішення
Верхньодніпровського районного суду
Дніпропетровської області від 23.09.2013
року та ухвалити нове про задоволення
її позовних вимог, посилаючись на те,
рішення є незаконним та
необґрунтованим, оскільки ухвалене з
порушенням та неправильним
застосуванням норм матеріального і
процесуального права. Зокрема,
позивачка вважає, що суд неповно
встановив обставини по справі, які
мають значення для справи, неправильно
дослідив та оцінив докази подані
сторонами. Також, на думку позивачки,
судом неправильно встановлені
правовідносини між сторонами / а. с. 211-219
/.

Зазначеним рішенням суду від 23.09.2013
року ОСОБА_2 відмовлено в її позовних
вимогах про скасування
дисциплінарного стягнення та
відшкодування моральної шкоди / а. с.
182-187 /.

Судом першої інстанції
встановлено, що згідно наказу № 40-к від
27.06.2012 року ОСОБА_2 було призначено на
посаду фахівця з соціальної роботи
відділу соціальної роботи
Верхньодніпровського районного центру
соціальних служб для сім'ї, дітей та
молоді з 2.07.2012 року /а. с.4/.

Наказом № 16-к від 15.03.2013 року ОСОБА_2
було оголошено догану у зв'язку з
порушенням нею під час виконання
службових обов'язків трудової
дисципліни та правил поведінки,
передбачених Колективним договором та
п.3.2 Регламенту роботи ВРЦСССДМ, не
дотримання етичних норм і правових
норм. Підставою наказу стала доповідна
записка провідного
спеціаліста-юрисконсульта ОСОБА_3 від
12.03.2013 року з урахуванням пояснень
ОСОБА_2 від 12.03.2013 року / а. с. 65 /.

Від підпису про ознайомлення з наказом
№ 16-к від 15.03.2013 року ОСОБА_2
відмовилась, про що було складено
відповідний акт / а. с.102 /.

Зі змісту доповідної
записки від 12.03.2013 року, складеної
провідним спеціалістом-юрисконсультом
ОСОБА_3, вбачається, що 11.03.2013 року
ОСОБА_2 пішла відвідувати конкретні
сім'ї з метою складання актів
інспектувань та моніторингових актів,
про що було зроблено запис в журналі
місцевих відряджень.

Однак, моніторингові акти на сім'ю
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 позивачкою було
складено 07.03.2013 року, а на сім'ю ОСОБА_6 -
04.03.2013 року, тобто акти відносно цих
сімей уже були складені до 11.03.2013 року .

На прохання ОСОБА_3 (на яку наказом № 16
від 14.08.2012 року було покладено обов'язок
координувати роботу соціальних
працівників, забезпечити проведення
суперревізій щодо здійснення
соціальної роботи соціальних фахівців
на місцях та оформлення відповідної
звітності - а. с. 47) надати пояснення з
приводу таких неточностей, ОСОБА_2 (в
присутності фахівців із соціальної
роботи ОСОБА_7 та ОСОБА_8.) відреагувала
агресивно, використовуючи нецензурну
лексику та відмовилась надавати
будь-які пояснення /а. с. 67 /.

Як вбачається з журналу
місцевих відряджень, 11.03.2013 року ОСОБА_2
відвідувала сім'ї ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_4 про що, як
зазначено в журналі, було складено
моніторингові акти /а. с. 92-101/.

В самих моніторингових актах зазначено
інші дати їх складання: моніторинговий
акт на сім'ю ОСОБА_5 - 7.03.2013 року;
моніторинговий акт на сім'ю ОСОБА_4 -
7.03.2013 року; на сім'ю ОСОБА_6 - 26.02.2013 року.

При цьому, згідно з журналом реєстрації
місцевих відряджень, 26.02.2013 року та
7.03.2013 року ОСОБА_2 зазначені сім'ї не
відвідувала.

Згідно з п. 2.4 Посадової інструкції
фахівця із соціальної роботи ВРЦСССДМ,
з якою ОСОБА_2 була ознайомлена 2.07.2012
року, - фахівець зобов`язаний
дотримуватись Етичного кодексу
спеціалістів із соціальної роботи;
поважати гідність громадян.

Пунктом 4.1 Посадової інструкції
фахівця із соціальної роботи ВРЦСССДМ
передбачена відповідальність фахівця
за порушення етичних норм, неналежне
ведення документації, невиконання або
неналежне виконання покладених на
нього обов`язків; порушення трудової чи
виконавської дисципліни, правил
внутрішнього трудового розпорядку /а.
с.7-9/.

Згідно з п. 3.2.
Регламенту роботи ВРЦСССДМ, з яким
ОСОБА_2 була ознайомлена 29.01.2013 року /а.
с.40-46,68 зворот/, - працівники Центру
зобов`язані додержуватись трудової
дисципліни, дотримуватись високої
культури спілкування, ділового
етикету. Розділом 6 Регламенту
визначено розпорядок роботи, зокрема п.
6.4 передбачено, що робочий час
працівники центру повинні
використовувати з метою ефективного
виконання своїх посадових обов`язків; в
робочий час забороняється займатися
справами та вирішувати питання, які не
мають відношення до прямих обов`язків
працівника, передбачених посадовою
інструкцією та Регламентом Центру.

Згідно з п. 6.5 Регламенту - відлучення у
службових справах працівників центру
попередньо узгоджується з директором
Центру або уповноваженою ним особою,
обов`язково повідомляючи про місце та
термін свого перебування за межами
робочого місця та реєстрацією в
журналі реєстрації місцевих
відряджень.

У разі недотримання працівниками вимог
п. 6.5 Регламенту складається доповідна
записка на ім`я директора Центру про
відсутність працівника на роботі.

У разі ненадання працівником доказів
поважності причини своєї відсутності
на роботі останній повинен подати
письмові пояснення на ім`я директора
Центру щодо причин своєї відсутності.

Якщо працівник Центру був відсутній на
робочому місці без поважних причин
більше трьох годин впродовж робочого
дня, безперервно чи сумарно, то
відповідно до п. 4 ст. 40 КЗпП України цей
дисциплінарний проступок вважається
прогулом, який є підставою для
застосування до працівника
дисциплінарного стягнення, включаючи
звільнення.

Відповідно до ст.139 КЗпП
України - працівники зобов'язані
працювати чесно і сумлінно, своєчасно і
точно виконувати розпорядження
власника або уповноваженого ним
органу, додержуватись трудової і
технологічної дисципліни, вимог
нормативних актів про охорону праці,
дбайливо ставитись до майна власника, з
яким укладено трудовий договір.

Таким чином, дотримання трудової
дисципліни працівником передбачає не
лише обов'язок виконувати роботу,
обумовлену трудовим договором, а і
дотримання установленого режиму
роботи, використання робочого часу для
продуктивної праці, утримання від дій,
що заважають іншим працівникам
виконувати їх трудові обов'язки тощо.

Також, директор ВРЦСССДМ ОСОБА_9, у
відповідності до ст.149 КЗпП України,
зажадала від ОСОБА_2 письмових
пояснень, проте остання не надала
пояснень з приводу виявлених порушень
та не надала доказів поважності причин
своєї відсутності на робочому місті
11.03.2013 року.

В своїх поясненнях від 12.03.2013 року, на
ім'я директора Центру ОСОБА_9, позивачка
ОСОБА_2 вказала, що письмові пояснення з
приводу її робочого часу 11.03.2013 року
вона зможе надати лише на відповідний
письмовий запит уповноваженої особи /а.
с. 66/.

Факт неналежного виконання позивачкою
трудових обов'язків, відсутність її на
робочому місці 11.03.2013 року та неналежна
поведінка в трудовому колективі
підтвердили суду і допитані свідки.

За таких обставин, суд першої інстанції
прийшов до висновку, що дисциплінарне
стягнення, у виді догани, застосоване
до ОСОБА_2 з дотриманням вимог
передбачених трудовим законодавством,
зокрема ст. ст. 147-149 КЗпП України, а тому
підстав для задоволення позовних вимог
ОСОБА_2 - немає.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів
приходить до висновку, що скаргу
необхідно відхилити, а рішення суду
залишити без змін з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір, який виник між
сторонами, суд першої інстанції в
достатньо повному обсязі з'ясував
права та обов'язки сторін, обставини
справи, перевірив доводи сторін та дав
їм належну правову оцінку, постановив
рішення, яке відповідає вимогам закону.
Висновки суду достатньо обґрунтовані і
підтверджені наявними в матеріалах
справи письмовими доказами,
поясненнями свідків та самих сторін.

При вище наведених обставинах справи,
суд першої інстанції дійшов
правильного висновку про те, що
дисциплінарне стягнення, у виді
догани, застосоване до позивачки у
відповідності з вимогами трудового
законодавства, зокрема ст. ст. 147-149 КЗпП
України, а тому підстав для задоволення
її позовних вимог немає.

Приведені в апеляційній скарзі доводи
позивачки не можуть бути прийняті до
уваги, оскільки вони зводяться до
переоцінки доказів і незгоди з
висновками суду по їх оцінці та
особистого тлумачення апелянтом норм
матеріального та процесуального права.

Відповідно ж до ст. 212 ЦПК України
виключне право оцінки доказів належить
суду, який має оцінювати докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному та
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Порушень матеріального чи
процесуального закону, які могли б
призвести до скасування судового
рішення, судом апеляційної інстанції
не встановлено.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновки суду.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
є необґрунтовані, а рішення суду
відповідає вимогам закону та
матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 303,307,308 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Верхньодніпровського
районного суду Дніпропетровської
області від 23 вересня 2013 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з цього
часу.

СУДДІ: