Провадження №2/337/6/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2014 року
м. Запоріжжя

Хортицький районний суд міста
Запоріжжя у складі: головуючого судді
Бредун Д.С., при секретарі Медвідь Г.С.,
за участю: позивача ОСОБА_1,
представника позивачів - адвоката
ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3,
представника відповідача - адвоката
ОСОБА_4, розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду у м.
Запоріжжя, цивільну справу за позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до
ОСОБА_3, третя особа приватний нотаріус
ОСОБА_8, про визнання заповіту
недійсним, та зустрічним позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті
особи Восьма Державна Запорізька
нотаріальна контора, приватний
нотаріус ОСОБА_8, про усунення від права
спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7
звернулись до суду з позовом, в якому
просили визнати недійсним заповіт,
укладений 04 жовтня 2012 року ОСОБА_9,
посвідчений приватним нотаріусом
Запорізького міського нотаріального
округу ОСОБА_8.

До початку розгляду судом справи по
суті ОСОБА_3 заявила зустрічний позов, в
якому просила усунути ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7 від права спадкування після
смерті спадкодавця ОСОБА_9, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_3.

В судових засіданнях позивач ОСОБА_1 і
представник позивачів адвокат ОСОБА_2
підтримали первісний позов і
заперечували проти задоволення
зустрічного позову, та пояснили, що
ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_9. За два дні до
смерті ОСОБА_9 уклав заповіт, яким
заповів належну йому квартиру ОСОБА_3
Вважають, що на час складення заповіту
ОСОБА_9 тривалий час хворів, внаслідок
чого не міг розуміти значення своїх
дій, а зміст заповіту не відповідає
його волевиявленню. Також пояснили, що
позивачам про хворобу і смерть ОСОБА_9
стало відомо тільки 08 жовтня 2012 року
від брата померлого, у зв'язку з чим
вони не могли ухилятися від надання
допомоги спадкодавцеві.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3
заперечувала проти задоволення
первісного позову та пояснила, що з 1997
року вона проживала разом з померлим
ОСОБА_9, та крім того, перебувала з ним у
шлюбі з 2007 року. У липні 2012 року ОСОБА_9
почав хворіти, та ІНФОРМАЦІЯ_3 - помер.
За час хвороби ОСОБА_9, вона весь час
піклувалась про нього у лікарні,
привозила їжу та необхідні речі, а
також оплачувала лікування, у зв'язку з
чим була вимушена позичати та брати у
кредит грошові кошти. Безпосередньо
відповідачів вона не просила
матеріально допомогти. Крім того
зазначила, що приблизно 03 жовтня 2012
року ОСОБА_9 попросив її привезти до
лікарні нотаріуса. ОСОБА_3 намагалась
переконати ОСОБА_9, що в цьому не має
необхідності, та він скоро одужає, але
виконала його побажання. Перед цим вона
підійшла до головного лікаря, та
отримала його згоду на візит нотаріуса.

Представник відповідача - адвокат
ОСОБА_4 заперечувала проти задоволення
позову, вказуючи, що заповіт був
укладений з дотриманням процедури,
відповідав волевиявленню ОСОБА_9, який
усвідомлював свій стан, та хотів
заповісти належну йому квартиру своїй
дружині, яка піклувалась за ним та
підтримувала його в той час, коли він
потребував допомоги.

В судовому засіданні третя особа
приватний нотаріус ОСОБА_8 пояснила, що
до неї звернулась ОСОБА_3 для укладення
заповіту її чоловіком. Вона пішла до
реанімації лікарні, та після того, як
ОСОБА_3 дали дозвіл лікарі, почала
спілкуватись з ОСОБА_9 При укладенні
заповіту, вона один на один
спілкувалась з ОСОБА_9, перевіривши,
наскільки він усвідомлює значення
своїх дій. ОСОБА_9 був слабким,
відповідав повільно, але був
адекватний та розумів усе, що
відбувалося. Зміст заповіту вона
записувала зі слів ОСОБА_9 Вже
складений заповіт ОСОБА_9 прочитав, та
після цього власноручно написав текст
у заповіті, а також розписався.

Заслухавши пояснення сторін, третьої
особи, свідків, вивчивши матеріали
справи, суд прийшов до наступних
висновків.

Відповідно до повторної копії
свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.5,
85а зв.), ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_3.

Як вбачається з витребуваної судом
(а.с.34, 45) медичної картки №2890
стаціонарного хворого, та матеріалів
справи (а.с.28, 53, 54) перед смертю ОСОБА_9
тривалий час хворів та знаходився на
лікуванні.

04 жовтня 2012 року приватний нотаріус
Запорізького міського нотаріального
округу ОСОБА_8 посвідчила заповіт
(а.с.57), за яким ОСОБА_9, на випадок його
смерті дав розпорядження квартиру
АДРЕСА_1 заповісти ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

При цьому, ОСОБА_9 заповів майно своїй
дружині (а.с.55), а не іншим родичам (а.с.6,
7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14).

Як вбачається з акту №445 первинної
посмертної судово-психіатричної
експертизи від 23 липня 2013 року (а.с.110-115)
експертна комісія дійшла до висновку,
що ОСОБА_9, станом на 04 жовтня 2012 року
виявляв ознаки психічного розладу у
вигляді вираженого астеноадинамічного
синдрому внаслідок ендогенної
інтоксикації викликаної абдомінальним
сепсисом, у зв'язку з чим не міг
усвідомлювати значення своїх дій та
керувати ними.

Відповідно до ч.6 ст. 147 ЦПК України
висновок експерта для суду не є
обов'язковим і оцінюється судом за
правилами, встановленими статтею 212
цього Кодексу.

На необхідність належної оцінки
висновку експерта в сукупності з
іншими доказами у справі для
встановлення абсолютної
неспроможності особи в момент вчинення
правочину розуміти значення своїх дій
та (або) керувати ними також вказується
в: п.16 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 06 листопада 2009 року N9
«Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними», листах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних i кримінальних
справ «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів із зобов'язань, що виникають із
договорів та інших правочинів» №
10-1390/0/4-12 від 27 вересня 2012 року (п.1), «Про
зобов'язання, що виникають із договорів
та інших правочинів» № 648/0/4-12 від 15
травня 2012 року (п.1).

Вказаний висновок суд сприймає
критично, з урахуванням інших
досліджених судом доказів. Так в
судовому засіданні експерт ОСОБА_20
пояснила, що вона у складі комісії
проводила посмертну
судово-психіатричну експертизу ОСОБА_9
При цьому, експертиза була проведена за
письмовими матеріалами, наданими
судом. Прослухати пояснення свідків
при проведенні експертизи не вдалось з
технічних причин. Рішення комісії щодо
висновку було безспірним, оскільки у
зв'язку із станом померлого за
медичними документами - наявність
бактеріального сепсису,
астеноадинамічного синдрому у
вираженій стадії (понижена як фізична
так і розумова рухомість), у нього
спостерігалась підвищена внушаємість,
у зв'язку з чим він розумів оточуюче,
але не критично до всього відносився і
не в повному обсязі усвідомлював
наслідки своїх дії.

Однак, в судовому засіданні третя особа
приватний нотаріус ОСОБА_8 поясняла, що
перед укладенням заповіту вона один на
один спілкувалась з ОСОБА_9, при цьому
перевіривши, наскільки він усвідомлює
значення своїх дій. ОСОБА_9 був слабким,
та дійсно розмовляв повільно, але
адекватно відповідав на запитання, та
розумів усе, що відбувалося. Крім того,
зміст заповіту нотаріус записувала зі
слів ОСОБА_9, а складений заповіт ОСОБА_9
прочитав, після цього власноручно
написав текст у заповіті, та
розписався.

Також ставлять під сумнів правильність
висновку експерту і пояснення свідків
у справі, які підтвердили, що ОСОБА_9
усвідомлював значення своїх дії, та
керував ними відповідно до свого
внутрішнього волевиявлення.

Так в судовому засіданні свідок ОСОБА_11
пояснив, що він товаришував з померлим
ОСОБА_9 з 1996 року. Влітку 2012 року, він
кілька разів відвідував ОСОБА_9 у
лікарні, при цьому останній був
адекватний, усвідомлював свій стан та
розповідав, що хоче залишити квартиру
ОСОБА_3 Також йому не відомо, щоб брат та
мати ОСОБА_9 надавали останньому
допомогу, коли той лікувався.

Свідок ОСОБА_12 пояснив, що він син
відповідача ОСОБА_3 У 1996 році його мати
познайомилась з ОСОБА_9, та через деякий
час почала проживати разом з ним. У
померлого та його матері були дуже
гарні стосунки. Коли ОСОБА_9 почав
хворіти, свідок його відвідував 3-4 рази.
Останній раз - за кілька днів до смерті.
При цьому ОСОБА_9 був адекватний, та
усвідомлював все, що відбувалось.
Казав, що хоче заповісти квартиру
ОСОБА_3 Під час лікування ОСОБА_9, його
забезпечувала ОСОБА_3, для чого їй
навіть прийшлось брати кредити. Він
також давав грошові кошти, та знає що
брат померлого дав близько 400 гривень.

Свідок ОСОБА_13 пояснила, що вона є
громадянською дружиною ОСОБА_12 У 2012
році вона відвідувала ОСОБА_9 у лікарні
та спілкувалась з ним. Останній раз - у
вересні, коли ОСОБА_9 був у реанімації.
При цьому ОСОБА_9 весь час був при
здоровому глузді, та усе сприймав
адекватно. Лікування ОСОБА_9 оплачувала
ОСОБА_3, яка для цього брала кредити. Зі
слів ОСОБА_3 свідку відомо, що родичі
померлого матеріально їй не
допомагали.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні
пояснив, що він тривалий час
товаришував з ОСОБА_9, та останній раз
спілкувався з ним на початку літа 2012
року. Також йому відомо, що ОСОБА_3
оплачувала лікування ОСОБА_9, та для
цього брала кредити. Пам'ятає, що у 2008-2009
році ОСОБА_9 розповідав про конфлікт із
дітьми та ОСОБА_1

В судовому засіданні свідок ОСОБА_15
пояснила, що вона є дружиною брата
померлого ОСОБА_9 Про хворобу ОСОБА_9
вони з чоловіком дізнались від ОСОБА_3,
та висилали їй гроші для лікування.
Також пояснила, що про хворобу і смерть
ОСОБА_9 вона повідомила ОСОБА_1 08 жовтня
2012 року.

Свідок ОСОБА_16 пояснила, що вона працює
лікарем-анастезіологом
(реаніматологом) 9ї міської лікарні. У
період часу з серпня 2011 року по
вересень 2012 року вона була
лікарем-інтерном вказаної лікарні, але
хворого ОСОБА_9 пригадати не може.
Пояснила, що на той час вона займалась
також заповненням медичної
документації під наглядом ординатора.

Свідок ОСОБА_19 пояснив, що тривалий час
він товаришував з ОСОБА_9 На початку
серпня 2012 року він відвідував ОСОБА_9 у 9
лікарні. В той час ОСОБА_9 був веселий,
шуткував, але переживав що прийдеться
«влазити у борги». Крім того ОСОБА_9
розпитував свідка про те, як правильно
скласти заповіт.

Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні
пояснив, що в нього були приятельські
стосунки з ОСОБА_9, якого він у серпні і
у вересні 2012 року відвідував в лікарні.
При цьому ОСОБА_9 вів себе адекватно,
порушень пам'яті та нервових розладів
не виявляв, розпитував світка про те, як
скласти заповіт, оскільки переживав
про те, щоб його квартира залишилась
ОСОБА_3

Відповідно до ч.2 ст. 1257 ЦК України за
позовом заінтересованої особи суд
визнає заповіт недійсним, якщо буде
встановлено, що волевиявлення
заповідача не було вільним і не
відповідало його волі.

Крім того, за ч.1 ст. 1234 ЦК України право
на заповіт має фізична особа з повною
цивільною дієздатністю.

Згідно ч.ч.1-3 ст. 203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам. Особа, яка вчиняє правочин,
повинна мати необхідний обсяг
цивільної дієздатності. Волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ч.1 ст. 225 ЦК України
правочин, який дієздатна фізична особа
вчинила у момент, коли вона не
усвідомлювала значення своїх дій та
(або) не могла керувати ними, може бути
визнаний судом недійсним за позовом
цієї особи, а в разі її смерті - за
позовом інших осіб, чиї цивільні права
або інтереси порушені.

За ч.1 ст. 1257 ЦК України заповіт,
складений особою, яка не мала на це
права, а також заповіт, складений з
порушенням вимог щодо його форми та
посвідчення, є нікчемним.

Зважаючи на викладене, оцінюючи в
сукупності вивчені докази - акт №445
первинної посмертної
судово-психіатричної експертизи від 23
липня 2013 року, який не в повному обсязі
відповідає поясненням в судовому
засіданні експерта ОСОБА_20, та
суперечить поясненням нотаріуса
ОСОБА_8, свідків ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_19, ОСОБА_18, суд
приходить до висновку - що, незважаючи
на стан здоров'я, ОСОБА_9 усвідомлював
значення своїх дій, та при написанні
заповіту керував ними відповідно до
свого внутрішнього волевиявлення.

Суд не розцінює дії ОСОБА_9 щодо
розпорядження заповісти належне йому
майно дружині ОСОБА_3, яка більше як 15
років проживала з ним, допомагала і
піклувалась про нього у скрутний для
ОСОБА_9 період життя, - такими, що
суперечать його волевиявленню, яке він,
згідно поясненням свідків,
багаторазово висловлював весь час
своєї хвороби, а також внутрішній волі
і моральним засадам суспільства.

Зважаючи на викладене, суд не вбачає
підстав для визнання недійсним
заповіту складеного ОСОБА_9 04 жовтня 2012
року.

Крім того, суд не вбачає підстав для
задоволення заявленого зустрічного
позову.

Так, відповідно до ч.5 ст. 1224 ЦК України
за рішенням суду особа може бути
усунена від права на спадкування за
законом, якщо буде встановлено, що вона
ухилялася від надання допомоги
спадкодавцеві, який через похилий вік,
тяжку хворобу або каліцтво був у
безпорадному стані.

При цьому, як встановлено з пояснень
сторін, і з пояснень свідків, - ні
ОСОБА_3, ні ОСОБА_9 не звертались за
допомогою до позивачів за первісним
позовом, та про хворобу і смерть ОСОБА_9,
його колишня дружина ОСОБА_1 дізналась
тільки 08 жовтня 2012 року від дружини
брата померлого - ОСОБА_15. Суду також не
підтверджено факту звернення за
допомогою до дітей померлого - ОСОБА_5 і
ОСОБА_6, які проживають в Россійській
Федерації, чи до матері померлого -
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, та відповідно -
фактів ухилення цих осіб від надання
допомоги ОСОБА_9

Таким чином, правових підстав для
задоволення зустрічного позову судом
також не встановлено.

Керуючись ст. 8, 10, 11, 57, 58, 59, 60, 86, 88, 208, 209,
212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_3, третя особа
приватний нотаріус ОСОБА_8, про
визнання заповіту недійсним -
відмовити.

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_3 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті
особи Восьма Державна Запорізька
нотаріальна контора, приватний
нотаріус ОСОБА_8, про усунення від
справа спадкування - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Запорізької області через
Хортицький районний суд міста
Запоріжжя шляхом подачі апеляційної
скарги в 10-денний строк з дня
проголошення рішення.

Суддя:

Д.С. Бредун