Провадження № 2/344/708/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

12 лютого 2014 року
м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд
Івано-Франківської області в складі:

головуючої - судді Бабій О.М.,

секретарів Сивухіної Ю.Ю.,

прокурора Ляхович Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі Івано-Франківського
міського суду цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, орган, якому
законом надано право захищати права,
свободи та інтереси інших осіб - Орган
опіки та піклування виконавчого
комітету Івано-Франківської міської
ради, про позбавлення батьківських
прав, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася у суд з наведеним
позовом до ОСОБА_2 про позбавлення
батьківських прав. В процесі розгляду
справи позивачка збільшила позовні
вимоги та просила встановити опіку на
малолітньою ОСОБА_3 та призначити її
опікуном малолітньої ОСОБА_3.

03 лютого 2014 року позивачка просила
позовну вимогу про встановлення опіки
на малолітньою ОСОБА_3 та призначення
її опікуном малолітньої ОСОБА_3
залишити без розгляду.

Ухвалою суду від 12 лютого 2014 року
позовні вимогу позивачки про ,
встановлення опіки на малолітньою
ОСОБА_3 та призначення її опікуном
малолітньої ОСОБА_3 залишено без
розгляду за заявою позивачки.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона
є рідною бабусею малолітньої ОСОБА_3.
Мати ОСОБА_3 та дочка позивачки - ОСОБА_4
померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Вона
перебувала у шлюбі з відповідачем
ОСОБА_2, який є батьком малолітньої
ОСОБА_3. Шлюб між ними було розірвано 25
грудня 2007 року. Батько дитини
ухиляється від виконання своїх
батьківських обов'язків, що
виражається в наступному. Відразу
після народження дочки ОСОБА_3,
відповідач залишив сім'ю, жодної
матеріальної допомоги не надавав і не
надає. Відповідач був засуджений
Івано-Франківським міським судом за
злісне ухилення від сплати аліментів
на утримання дітей, перебував на обліку
в Івано-Франківському МП КВІ з 03.06.2009
року. Згодом був засуджений
Івано-Франківським міським судом за
ухилення від покарання не пов'язаного з
позбавленням волі. ОСОБА_3 хворіє і
потребує постійного догляду та
лікування, однак батько не цікавиться
здоров'ям дитини. Батько ОСОБА_3 жодного
разу не відвідав батьківські збори,
вихованням та навчання дитини не
цікавиться, не піклується про її
фізичний і духовний розвиток, не
спілкується з нею взагалі. Відповідач
перебував на обліку в міліції як
«сімейний насильник». Дівчинка
проживає разом з позивачкою та дідусем,
який є чоловіком позивачки. Позивачка
виховує ОСОБА_3, створює їй належні
умови проживання, утримує її повністю.
Про батька ОСОБА_3 ніколи не згадувала
та не знає його. З наведених обставин
просить позбавити ОСОБА_2 батьківських
прав щодо малолітньої ОСОБА_3.

В судовому засіданні позивачка та її
представник вимоги позову підтримали з
мотивів наведених в ньому, просили його
задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в жодне з судових
засідання не з'явився, про дату, час та
місце розгляду справи повідомлявся
належним чином. Причини неявки суду не
повідомив. Будь-яких заяв від нього не
надходило.

З урахуванням положень ст. 224 ЦПК
України суд ухвалив провести заочний
розгляд справи.

Представник органу опіки та піклування
виконавчого комітету
Івано-Франківської міської ради надав
суду висновок про доцільність
позбавлення батьківських прав ОСОБА_2
щодо малолітньої ОСОБА_3. В судовому
засіданні позов підтримав з підстав
наведених у висновку.

Представник прокуратури в судовому
засіданні вимоги позову підтримала,
вказав, що доцільно буде позбавити
ОСОБА_2 відносно малолітньої ОСОБА_3.

Свідок ОСОБА_5, яка є директором
навчального закладу де навчалась
ОСОБА_3, в судовому засіданні суду
пояснила, що позивачку знає як бабусю
ОСОБА_3, відповідача не знає та з ним не
знайома, ніколи його не бачила. Мама
ОСОБА_3, ОСОБА_4, забезпечувала
навчально-виховний процес дитини.
Дитина завжди була охайною, позитивно
налаштованою, дитина про батька ніколи
не згадувала. Бабусю зі сторони батька
ОСОБА_3 вона бачила тільки раз. На даний
час вона постійно бачить ОСОБА_3 з
бабусею, позивачкою по справі.

Свідок ОСОБА_6, яка є вчителем ОСОБА_3,
суду пояснила, що батька ОСОБА_3,
відповідача по справі, вона жодного
разу не бачила, навчальним процесом він
не цікавиться. Навчанням та вихованням
ОСОБА_3 займається бабуся ОСОБА_1 та
дідусь ОСОБА_7. Дитина про батька
жодного разу не згадувала. Коли бабуся
ОСОБА_3 зі сторони батька прийшла до
школи, то ОСОБА_3 не виявила бажання
спілкуватись з нею. Вперше бабусю
ОСОБА_3 зі сторони батька, свідок
побачила цього року у вересні місяці.

Свідок ОСОБА_8, яка є сусідкою
позивачки, суду пояснила, що
відповідача вона не бачила сім років.
ОСОБА_3 проживає, гуляє на вулиці з
бабцею та дідусем ОСОБА_1. Померла
ОСОБА_4 говорила свідку, що
матеріальної допомоги батько дівчинки
не надає.

Свідок ОСОБА_9, яка є хресною ОСОБА_3,
суду пояснила, що вона з відповідачем
не спілкується. ОСОБА_3 виховують
ОСОБА_1 та ОСОБА_7. Дитина про батька не
згадує, а він нею не цікавиться, ніякої
допомоги не надає. Батьки відповідача
приходили до ОСОБА_3 коли та була ще
маленькою, а після смерті матері ОСОБА_3
знову почали цікавитись дівчинкою.

Свідок ОСОБА_10, суду пояснила, що з дня
народження ОСОБА_3 доглядали її мати
ОСОБА_4 та бабуся ОСОБА_1, утримували
дитину також вони. ОСОБА_3 про батька не
згадує.

Вислухавши пояснення позивачки та її
представника, представника органу
опіки та піклування, висновок
прокурора, покази свідків, всебічно,
повно та об'єктивно дослідивши
матеріали справи, судом встановлено
наступне.

Як вбачається з копії свідоцтва про
народження серії НОМЕР_1 від 30 березня
2006 року (а.с.6) ОСОБА_2 є батьком, а ОСОБА_4
матір`ю ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 року
народження.

Позивачка, ОСОБА_1 є матір'ю ОСОБА_4 (а.с.7)
та рідною бабцею ОСОБА_3.

Як вбачається із свідоцтва про
розірвання шлюбу від 25 грудня 2007 року,
шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було
розірвано 25.12.2007 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4 померла, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
від 13.08.2013 року (а.с.8).

Рішення Івано-Франківського міського
суду Івано-Франківської області
задоволено позов ОСОБА_4 про стягнення
аліментів з ОСОБА_2 (а.с.10-11).

Однак, відповідач ОСОБА_2 вказаного
рішення суду не виконував та аліменти
на утримання своєї дитини ОСОБА_3 не
сплачував, що підтверджується довідкою
ВДВС Івано-Франківського міського
управління юстиції (а.с.12-14).

Довідкою Івано-Франківського
міжрайонного відділу КВІ
підтверджується, що відповідач був
засуджений Івано-Франківським міським
судом Івано-Франківської області за ст.
164 ч. 1 КК України - за злісне ухилення
від сплати аліментів на утримання
дітей та за ст. 389 ч. 2 КК України - за
ухилення від покарання не пов'язаного з
позбавленням волі (а.с.15).

Як вбачається із відповіді на
адвокатський запит (а.с.42), відповідач
ОСОБА_2 перебував на обліку як
«сімейний насильник».

З довідки виданої дошкільним начальним
закладом «Катруся» та характеристики
ЗОШ № 10 (а.с.18, 19), ОСОБА_3 перебуває на
утриманні бабусі ОСОБА_1, яка
займається її вихованням. Батько
дівчинки з нею не проживає, батьківські
збори не відвідує, не цікавиться життям
дитини.

Вказаними доказами, показами свідків
підтверджується факт того, що
відповідач по справі ОСОБА_2 всіляко
ухиляється від виконання своїх
батьківських обов'язків та життям
дитини, її вихованням не цікавився та
цікавиться і зараз.

Орган опіки та піклування у своєму
висновку вказує на доцільність
позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав
щодо малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2
року народження. (а.с.60-65)

Як вказано у висновку, дівчинка
зареєстрована і проживає з бабусею
ОСОБА_1 та дідусем ОСОБА_7, дівчинці
створені належні житлово-побутові
умови.

З інформації про результати
психологічного обстеження ОСОБА_3
вбачається, що на думку дівчинки її
сім'я складається із чотирьох осіб:
дідуся ОСОБА_7, бабусі ОСОБА_1, прабабусі
ОСОБА_11 та неї самої.

Батька, а також бабусю та дідуся по
батьковій лінії дівчинка не зобразила
(а.с.61).

Громадянина ОСОБА_2 було запрошено в
службу у справах дітей та на засідання
комісії з питань захисту прав дитини за
адресою його реєстрації для з'ясування
питання щодо його участі у вихованні
дитини, але він не з'явився і не надав
відомостей про причини своєї неявки.

За змістом ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи в межах
заявлених позовних вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі.

Доказів на спростування наведених
фактів, відповідачем суду не надано.

Відповідно до ст. 165 СК з позовом про
позбавлення батьківських прав можуть
звернутися: один із батьків, опікун,
піклувальник, особа, в сім'ї якої
проживає дитина; заклад охорони
здоров'я, навчальний або інший дитячий
заклад, у якому вона перебуває; орган
опіки та піклування; прокурор; сама
дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

ОСОБА_3 проживає з своєю бабусею, що
підтверджується довідкою про склад
сім'ї (а.с.20), а тому бабця може
звернутись до суду із вказаним позовом.

Відповідно до вимог ст. 164 СК України
мати, батько можуть бути позбавлені
судом батьківських прав, якщо вона, він:
не забрали дитину з пологового будинку
або з іншого закладу охорони здоров'я
без поважної причини і протягом шести
місяців не виявляли щодо неї
батьківського піклування; ухиляються
від виконання своїх обов'язків по
вихованню дитини; жорстоко поводяться
з дитиною; є хронічними алкоголіками
або наркоманами; вдаються до будь-яких
видів експлуатації дитини, примушують
її до жебракування та бродяжництва;
засуджені за вчинення умисного злочину
щодо дитини.

Пункт 16 Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
усиновлення і про позбавлення та
поновлення батьківських прав»
закріплює, що особи можуть бути
позбавлені батьківських прав лише щодо
дитини, яка не досягла вісімнадцяти
років, і тільки з підстав, передбачених
ст. 164 СК. Ухилення батьків від
виконання своїх обов'язків має місце,
коли вони не піклуються про фізичний і
духовний розвиток дитини, її навчання,
підготовку до самостійного життя,
зокрема: не забезпечують необхідного
харчування, медичного догляду,
лікування дитини, що негативно впливає
на її фізичний розвиток як складову
виховання; не спілкуються з дитиною в
обсязі, необхідному для її нормального
самоусвідомлення; не надають дитині
доступу до культурних та інших
духовних цінностей; не сприяють
засвоєнню нею загальновизнаних норм
моралі; не виявляють інтересу до її
внутрішнього світу; не створюють умов
для отримання нею освіти. Зазначені
фактори, як кожен окремо, так і в
сукупності, можна розцінювати як
ухилення від виховання дитини лише за
умови винної поведінки батьків,
свідомого нехтування ними своїми
обов'язками.

Судом встановлено, що батько ОСОБА_3,
відповідач по справі свідомо злісно
ухиляється від виконання своїх
батьківських обов'язків, вина його
встановлена.

Згідно з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права
дитини від 20 листопада 1989 року
(ратифікована Постановою Верховної
Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991
року) держави-учасниці зобов'язуються
забезпечити дитині такий захист і
піклування, які необхідні для її
благополуччя, беручи до уваги права й
обов'язки її батьків, опікунів чи інших
осіб, які відповідають за неї за
законом, і з цією метою вживають всіх
відповідних законодавчих і
адміністративних заходів.

Держави-учасниці забезпечують у
максимально можливій мірі виживання і
здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6
Конвенції про права дитини).

Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права
дитини визначено, що держави-учасниці
визнають право кожної дитини на рівень
життя, необхідний для фізичного,
розумового, духовного, морального і
соціального розвитку дитини. Батько
(-ки) або інші особи, які виховують
дитину, несуть основну
відповідальність за забезпечення в
межах своїх здібностей і фінансових
можливостей умов життя, необхідних для
розвитку дитини.

Батько ОСОБА_3 не хоче забезпечувати
своїй дитині належних умов для її
розвитку, бабуся ОСОБА_1 та дідусь
ОСОБА_7 такі умови ОСОБА_3 забезпечують,
дбають про неї, дитини вважає їх своєю
сім'єю, а тому доцільно та необхідно до
призначення офіційного опікуна дитини,
залишити проживати малолітню ОСОБА_3 із
ОСОБА_1, оскільки таким чином не буде
порушено звичний ритм життя дитини до
якого вона звикла з народження.

З огляду на викладене, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги про
позбавлення батьківських прав ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_3 року народження, щодо
малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 року
народження є обгрунтованими, такими, що
відповідають інтересам дитини та
підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України
стороні на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Тому з
відповідача також слід стягнути на
користь позивачки понесені нею судові
витрати.

На підставі вищенаведеного, відповідно
до ст.ст. 3, 6, 27 Конвенції про права
дитини від 20 листопада 1989 року, ст. ст.
164, 165 Сімейного кодексу України, п. 16
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 30 березня 2007 року № 3 «Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
усиновлення і про позбавлення та
поновлення батьківських прав», ст. ст. 3,
4, 10, 11, 59, 60, 88 ЦПК України, керуючись ст.
ст. 213-215, 224-226 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, орган, якому
законом надано право захищати права,
свободи та інтереси інших осіб - Орган
опіки та піклування виконавчого
комітету Івано-Франківської міської
ради, про позбавлення батьківських
прав задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 року
народження, який зареєстрований за
адресою: АДРЕСА_1, батьківських прав
щодо малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2
року народження.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 року
народження, який зареєстрований за
адресою: АДРЕСА_1, в користь ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_4 року народження, жительки
АДРЕСА_2, паспорт НОМЕР_2, виданий 19.02.1999
року - 114 грн. 70 коп. витрат по оплаті
судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте
Івано-Франківським міським судом
Івано-Франківської області за
письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення
може бути подано протягом 10 днів з дня
отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається через Івано-Франківський
міський суд протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Повний текст рішення виготовлено
17 лютого 2014 року.

Суддя
Бабій О.М.