Справа № 361/8596/2013-ц Головуючий у І
інстанції Пухна О.М. Провадження №
22-ц/780/2251/14 Доповідач у 2 інстанції
РІШЕННЯ

Іменем України

16 квітня 2014 року
м.Київ

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Київської області в складі:

головуючого судді
Голуб С.А.

суддів
Приходько К.П.,Таргоній Д.О.

при секретарі
Черепинець А.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду Київської області цивільну справу
за апеляційною скаргою Державної
іпотечної установи на рішення
Броварського міськрайонного суду
Київської області від 18 грудня 2013
року у справі за позовом Державної
іпотечної установи до ОСОБА_1, ОСОБА_2
про стягнення заборгованості за
договором про іпотечний кредит,-

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року позивач пред»явив
в суді названий позов посилаючись на
те, що 29 квітня 2008 року між Відкритим
акціонерним товариством «Родовід
Банк», правонаступником якого є
Державна іпотечна установа, та ОСОБА_1
укладений Договір про іпотечний кредит
№77.2/СЖ-132.08.1, за умовами якого Банк
надав кредит в сумі 809 000 грн., строком з
29 квітня 2008 року по 29 квітня 2035 рік,
включно, зі сплатою 10,9% річних.

В забезпечення виконання
зобов'язань за Договором про іпотечний
кредит, між Банком та ОСОБА_2 був
укладений Договір поруки №77.2/СЖ-132.08.1
від 29 квітня 2008 року.

Рішенням Броварського
міськрайонного суду Київської області
від 04.03.2013 року з відповідачів в
солідарному порядку стягнено
заборгованість за договором станом на
03.10.2012 рік по основній сумі боргу в
розмірі 787 305 грн. 87 коп. та 78 350 грн. 90 коп.
- пені.

За період з 29.10.2012 рік по 15.03.2013 рік
нарахована заборгованість за кредитом:
32 896 грн. 26 коп. - нараховані відсотки та
49 767 грн. 09 коп. - пеня за прострочення
сплати кредитних коштів, у зв'язку з чим
позивач просить суд їх стягнути на його
користь з відповідачів солідарно, а
також витрати по оплаті судового збору.

Заочним рішенням Броварського
міськрайонного суду Київської області
від 18 грудня 2013 року в задоволенні
позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду
позивач оскаржив його в апеляційному
порядку з підстав ухвалення рішення з
порушенням норм матеріального права.
Зокрема наголошують на тому, що
оскільки зобов»язання припиняється
лише виконанням, позивач правомірно
поставив питання про стягнення з
відповідачів пені та відсотків за
користування кредитом, які були
нараховані після рішення суду про
стягнення заборгованості за кредитом.

Просить рішення суду скасувати
та ухвалити нове рішення, яким позов
задовольнити.

Заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення осіб, які
беруть участь у розгляді справи,
перевіривши матеріали справи в межах
доводів апеляційної скарги, судова
колегія вважає, що апеляційна скарга
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Судом першої інстанції
встановлено, що 29 квітня 2008 року між
ВАТ «Родовід Банк», правонаступником
якого є Державна іпотечна установа, та
ОСОБА_1 укладений Договір про іпотечний
кредит №77.2/СЖ-132.08.1, за умовами якого
Банк надав кредитору кредит в сумі 809 000
грн. строком з 29 квітня 2008 року по 29
квітня 2035 рік, включно, зі сплатою 10,9%
річних. В забезпечення виконання
зобов'язань за вказаним Договором про
іпотечний кредит між Банком та ОСОБА_2
був укладений Договір поруки
№77.2/СЖ-132.08.1 від 29 квітня 2008 року.

У листопаді 2012 року позивач
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1
та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості
за договором про іпотечний кредит
№77.2/СЖ-132.08.1., а саме заборгованості по
основній сумі боргу - 787 305, 87 грн.,
нараховані відсотки - 78 350, 90 грн., пеня
за прострочення сплати кредитних
коштів - 4 502,80 грн.

Рішенням Броварського
міськрайонного суду (заочним) від 4
березня 2013 року було стягнуто
солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 870 159, 57
грн., з яких по основній сумі боргу - 787
305, 87 грн., нараховані відсотки - 78 350, 90
грн., пеня за прострочення сплати
кредитних коштів - 4 502,80 грн. та судовий
збір. Судове рішення не виконано.

Відмовляючи у задоволенні позову,
суд першої інстанції виходив з того, що
зобов'язання припиняється з підстав,
передбачених договором або законом (ч.1
ст.598 ЦК України ). Такі підстави
визначені зокрема у статтях 599 - 601, 604 - 609
ЦК України.

Пленум Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 30 березня 2012
року у п.17 постанови №5 «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин» роз'яснив, що
наявність судового рішення про
задоволення вимог кредитора, яке не
виконано боржником, не припиняє
правовідносин сторін кредитного
договору, не звільняє останнього від
відповідальності за невиконання
грошового зобов'язання та не позбавляє
кредитора права на отримання сум,
передбачених частиною 2 статті 625 ЦК
України, оскільки зобов'язання
залишається не виконаним належним
чином відповідно до вимог ст..ст. 526, 599
ЦК України.

Відповідно ж ч. 2 ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Застосувавши названі норми
матеріального права та роз»яснення
Пленуму ВССУ, суд першої інстанції
прийшов до висновку, що в даних
позовних вимогах позивач ставить
питання про стягнення з відповідачів
заборгованості за кредитом: а саме
нараховані відсотки - 32 896, 26 грн. та пеню
за прострочення сплати кредитних
коштів - 49 767, 09 грн., в період з 29 жовтня
2012 року по 15 березня 2013 року, виходячи з
основної суми боргу (тіла кредиту), а не
з суми всього боргу, що не передбачено
положеннями ч. 2 ст. 625 ЦК України. Ці
обставини, на думку суду, є підставою
для відмови у задоволенні позову.

Проте із такими висновками суду
судова колегія не може погодитись з
наступних підстав.

Суд першої інстанції правильно
послався на норми ЦК України щодо
підстав припинення зобов»язань і
виходив з того, що зобов»язання
припиняється лише виконанням,
проведеним належним чином.

Також суд обґрунтовано послався
на роз»яснення Пленуму ВССУ щодо
припинення зобов»язань. Разом із тим
висновки суду, щодо відмови у
задоволенні позову, суперечать
наведеним нормам матеріального права
та роз»ясненням Пленуму ВССУ.

Позивач пред»явив свій позов
посилаючись саме на те, що не дивлячись
на рішення суду про стягнення з
відповідачів кредиту, останні кредит
не повернули, тобто не виконали взяті
на себе зобов»язання, а тому мають
сплатити відсотки за користування
кредитом та штрафні санкції. При цьому
позивач посилався на норми ст.ст. 509, 526,
611,615 ЦК України та мови кредитного
договору та договору поруки.

Суд першої інстанції погодившись
із правовим обґрунтуванням позовних
вимог в частині невиконання
відповідачами зобов»язань, разом із
тим застосував норму матеріального
права, яка дані правовідносини не
регулює, а саме ч.2 ст. 625 ЦК України.

Позивач вказану статтю не
зазначав як підставу позову і не
нараховував відповідачам індекс
інфляції та три відсотки річних, як
передбачено вказаною нормою права, а
тому посилання суду на вказану норму як
на підставу для відмови у задоволенні
позову є помилковим.

Судова колегія вважає, що
оскільки відповідачі не виконують
взяті на себе зобов»язання за
кредитним договором та договором
поруки, зобов»язання є дійсним, а тому
позивач правомірно вимагає від
відповідачів сплатити відсотки за
користування кредитом та пеню за
період з 29.10.2012 року по 15.03.2013 року .

З врахуванням наведеного, судова
колегія скасовує рішення суду та
ухвалює нове рішення про задоволення
позову.

На підставі ст.ст. 509, 526, 611,615 ЦК
України, керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК
України, судова колегія

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Державної
іпотечної установи задовольнити

Заочне рішення Броварського
міськрайонного суду Київської області
від 18 грудня 2013 року в даній справі
скасувати і ухвалити нове рішення.

Позов Державної іпотечної
установи задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 (
АДРЕСА_1, Ідентифікаційний номер
НОМЕР_1), ОСОБА_2 (АДРЕСА_2,
ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на
користь Державної іпотечної установи (
бул.Лесі Українки, б. 34, м.Київ, 01601,
ідентифікаційний код: 33304730)
заборгованість за Договором про
іпотечний кредит в сумі: 82663,35 грн., в
тому числі: нараховані відсотки - 32896,26
грн., пеня за прострочення сплати
кредитних коштів - 49 767,09 грн.

Рішення апеляційного суду
набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржене до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів.

Судді:
Голуб С.А.

Таргоній Д.О.

Приходько К.П.