АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
інстанції Грицак Р.М. Провадження №
22-ц/789/43/14 Доповідач - Костів
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2014 р. колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Тернопільської
області в складі:

головуючого - Костіва О.З.

суддів - Кузьми Р. М., Жолудько Л. Д.,

при секретарі - Ханенко Т.І.

з участю апелянта - ОСОБА_1,

заявника - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Тернополі
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського
міськрайонного суду від 11 жовтня 2013
року по справі за заявою ОСОБА_2 про
розстрочку виконання рішення
Апеляційного суду Тернопільської
області від 30 січня 2013 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення пені за
прострочення сплати аліментів,-

ВСТАНОВИЛА:

В серпні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
Тернопільського міськрайонного суду
із заявою про розстрочку виконання
рішення Апеляційного суду
Тернопільської області від 30 січня 2013
року про стягнення з нього в користь
ОСОБА_1 пені за несвоєчасну сплату
аліментів в розмірі 15877.12 грн.

Заявлені вимоги позивач мотивував тим,
що на даний час в нього важке
матеріальне становище, незначний
середньомісячний дохід, він має на
утриманні трьох малолітніх дітей, в
зв'язку із чим не має можливості
погасити всю суму боргу одним платежем
та просив розстрочити виконання
рішення суду на три роки.

Рішенням Тернопільського
міськрайонного суду від 11 жовтня 2013
року заяву задоволено частково.

Розстрочено виконання рішення
Апеляційного суду Тернопільської
області від 30 січня 2013 року про
стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1
пені в розмірі 15877.12 грн. строком на 12
місяців із щомісячною сплатою ОСОБА_2 в
користь ОСОБА_1 коштів в сумі 1323.09 грн.

ОСОБА_1 подала на вказану ухвалу
апеляційну скаргу, посилаючись на її
незаконність та необґрунтованість,
порушення судом норм матеріального та
процесуального права. Просить ухвалу
скасувати та постановити нову, якою в
задоволенні заяви відмовити.

В судовому засіданні апелянт ОСОБА_1
апеляційну скаргу підтримала,
зіславшись на мотиви, викладені в ній.

Заявник ОСОБА_2 проти апеляційної
скарги заперечив, просив ухвалу суду
залишити без змін, а апеляційну скаргу
без задоволення.

Заслухавши доповідача, пояснення
сторін, перевіривши матеріали справи,
доводи, зазначені в апеляційній скарзі,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга до задоволення не підлягає
виходячи із наступного.

Задовольняючи заяву частково та
надаючи розстрочку виконання рішення
строком на 12 місяців суд першої
інстанції виходив із того, що на
утриманні ОСОБА_2 є троє малолітніх
дітей, а також врахував його
матеріальний стан.

З таким висновком колегія суддів
погоджується.

Судом встановлено, що рішенням
Тернопільського міськрайонного суду
Тернопільської області від 09 листопада
2012 року стягнуто із ОСОБА_2 в користь
ОСОБА_1 77989.76 грн. пені за прострочення
сплати аліментів за період з серпня 2005
року по 31 грудня 2009 року.

Рішенням апеляційного суду
Тернопільської області від 30 січня 2013
року рішення Тернопільського
міськрайонного суду від 09 листопада 2012
року було змінено, та зменшено розмір
стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 з
77989.76 грн. до 15877.12 грн.

На підставі виконавчого листа
Тернопільського міськрайонного суду
від 05 червня 2013 року державним
виконавцем Першого відділу державної
виконавчої служби Тернопільського
міського управління юстиції 09 липня 2013
року відкрито виконавче провадження.

30 серпня 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
Тернопільського міськрайонного суду
із заявою про розстрочку виконання
рішення Апеляційного суду
Тернопільської області від 30 січня 2013
року.

Відповідно до ст.373 ЦПК України, за
наявності обставин, що утруднюють
виконання рішення (хвороба боржника
або членів його сім'ї, відсутність
присудженого майна в натурі, стихійне
лихо тощо) за заявою державного
виконавця або за заявою сторони, суд,
який видав виконавчий документ, може
відстрочити або розстрочити виконання
рішення суду.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_2 має на утриманні трьох
неповнолітніх дітей - синів: ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, (свідоцтво про народження
серії НОМЕР_1), ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2,
(свідоцтво про народження серії НОМЕР_2)
та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво про
народження серії НОМЕР_3).

Згідно з довідки від 12 вересня 2013 року,
виданої ПП ОСОБА_3, ОСОБА_2 працює на
підставі трудового договору у ПП
ОСОБА_3 та отримує заробітну плату в
розмірі 1147 грн. в місяць.

Згідно п.10 роз'яснень постанови Пленуму
Верховного Суду України від 26 грудня 2003
року «Про практику розгляду судами
скарг на рішення, дії або бездіяльність
органів і посадових осіб державної
виконавчої служби та звернень
учасників виконавчого провадження»,
при вирішенні заяв державного
виконавця чи сторони про відстрочку
або розстрочку виконання рішення,
встановлення або зміну способу і
порядку його виконання суду потрібно
мати на увазі, що відповідно до ст.373 ЦПК
України їх задоволення можливе лише у
виняткових випадках, які суд визначає
виходячи з особливого характеру
обставин, що ускладнюють або
виключають виконання рішення.

Враховуючи викладене колегія суддів
погоджується із висновком суду першої
інстанції про те, що заявником надано
відповідні докази, які підтверджують
обставини, що утруднюють виконання
рішення, перелік і характер яких
визначений ст.373 ЦПК України.

В апеляційній скарзі апелянт вказує, що
ОСОБА_2, крім офіційної роботи, також
працює неофіційно та отримує
нерегулярний мінливий дохід, а тому має
можливість погасити борг одним
платежем.

Однак, будь-які докази в підтвердження
вказаних обставин в матеріалах справи
відсутні.

Також судом апеляційної інстанції
встановлено, що ОСОБА_2, фактично
виконується вимоги ухвали від 11 жовтня
2013 року щодо встановленого розміру
щомісячних платежів.

Із матеріалів апеляційної скарги та
змісту оскаржуваної ухвали суду
вбачається, що скарга є
необґрунтованою і наведені в ній
доводи не дають підстав для висновків
щодо незаконності та неправильності
зазначеного судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України саме
апелянт повинен довести належними
доказами обставини, на які він
посилається як підставу для
задоволення його вимог, що ним зроблено
не було.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що ухвала суду є законною та
обґрунтованою, ухваленою з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права, в зв'язку із чим підстав для її
скасування з мотивів, викладених в
апеляційний скарзі, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного
суду від 11 жовтня 2013 року - залишити без
змін.

Ухвала вступає в законну силу з моменту
проголошення, однак може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом 20 днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області О.З. Костів