Справа № 265/818/14-ц
Провадження № 6/265/85/14
У Х В А Л А

12 лютого 2014 року
місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд
міста Маріуполя Донецької області у
складі:

головуючого судді Козлова Д.О.,

при секретарі - Скоробогатько Г.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Маріуполі подання
Орджонікідзевського відділу державної
виконавчої служби Маріупольського
міського управління юстиції про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України боржника, -

В С Т А Н О В И В :

До суду звернувся державний
виконавець Орджонікідзевського ВДВС
Маріупольського МУЮ з поданням про
тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1, у
праві виїзду за межі України. В
обґрунтування заявлених вимог
посилається на те, що на виконанні
Орджонікідзевського ВДВС
Маріупольського МУЮ перебуває
виконавчий лист № 2-143 від 10 березня 2000
року виданий Славутицьким міським
судом Києвської області про стягнення
з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь
ОСОБА_2, на утримання доньки ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2, аліментів у розмірі ?
частини від усіх видів заробітку
щомісячно, починаючи з 01 березня 2000
року до досягнення дитиною повноліття.

21 травня 2007 року державним виконавцем
винесено постани про відкриття
виконавчого провадження, копії
постанов направлено сторонам з
викликом ОСОБА_1

Згідно інформації наданої ДПС України
боржник доходів не отримує,
зареєстровані відкриті рахунки в
установах банку відсутні.

Згідно довідки з Центр №1 надання
послуг, пов'язаних з використанням
автотранспортних засобів з
обслуговування м. Маріуполя та
Новоазовського району при УДАІ ГУ МВС
України в Донецькій області року за
боржником транспортні засоби не
зареєстровані.

Згідно довідки з державного реєстру
прав на нерухоме майно за боржником
рухомого майна не зареєстровано.

Заборгованість по аліментам станом на
30 січня 2014 року складає 497889 грн.

Станом на 30 свчня 2014 року боржником не
вчинено дій направлених на виконання
рішення суду, що свідчить про умисне
його невиконання.

На сьогоднішній день згідно даних, що
містяться в матеріалах виконавчого
провадження боржником ОСОБА_1
виконавчий лист № 2-143 від 10 березня 2000
року виданий Славутицьким міським
судом Києвської області про стягнення
з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь
ОСОБА_2, на утримання доньки ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2, аліментів у розмірі ?
частини від усіх видів заробітку
щомісячно, починаючи з 01 березня 2000
року до досягнення дитиною повноліття
не виконано. Згідно існуючого на
сьогоднішній день порядку виїзду за
кордон осіб, які мають не виконані
обов'язки накладені на них рішенням
суду, є підставою для обмеження права
виїзду за кордон. Боржником
заборгованість не сплачена. На
підставі переліченого просить суд
обмежити боржника в праві виїзду за
межі України до виконання ним своїх
зобов'язань.

Суд, вивчивши матеріали справи,
вислухавши думку державного виконавця,
який наполягав на задоволенні подання,
вважає, що подання не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 33 Конституції України
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території України,
гарантується свобода пересування,
вільний вибір місця проживання, право
вільно залишати територію України за
винятком обмежень, які встановлюються
законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України
питання про тимчасове обмеження
боржника - фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Згідно до п.18 ч.3 ст. 11 Закону України
«Про виконавче провадження» у
випадках, коли особа ухиляється від
виконання зобов'язань, покладених на
неї судовим рішенням державний
виконавець має право у процесі
здійснення виконавчого провадження
звертатися до суду за встановленням
тимчасового обмеження у праві виїзду
боржника за межі України.

Згідно ст. 6 Закону України «Про порядок
виїзду з України і в'їзду в Україну
громадян України» громадянинові
України може бути тимчасово відмовлено
у виїзді за кордон, у разі, якщо він
ухиляється від виконання зобов'язань,
покладених на нього судовим рішенням,
до виконання ним зобов'язань.

Крім того, право на свободу пересування
та право залишати будь-яку країну,
включаючи свою власну, визначається
Протоколом №4 до Конвенції про захист
прав та основних свобод людини, який
гарантує деякі права і свободи, що не
включені до Конвенції та першого
Протоколу до неї. Зокрема, стаття 33
Конституції України без суттєвих змін
відтворює це конвенційне положення.

Свобода пересування не є абсолютним
правом. Вона може бути правомірно
обмежена державою, але лише за певних
умов: такі обмеження мають бути
передбачені національним законом,
відповідати критерію «необхідності у
демократичному суспільстві» та
слугувати правомірній меті (інтереси
національної або громадської безпеки,
забезпечення громадського порядку,
запобігання злочинам, охорона здоров'я
або моралі, захист прав і свобод інших
осіб). Крім того, п.4 ст. 2 Протоколу №4
встановлює, що право на свободу
пересування можуть у певних
місцевостях підлягати обмеженням, що
встановлені згідно із законом і
виправдовуються суспільними
інтересами.

Однак, всупереч викладеним нормам,
Орджонікідзевським ВДВС ММУЮ не надано
жодних відомостей, щодо вручення
повісток боржнику, у зв'язку із чим
відсутні дані про належне повідомлення
ОСОБА_1 про виклик до виконавчої
служби. Звертаючись до суду з поданням
про тимчасове обмеження у праві виїзду
за межі України, державний виконавець
Орджонікідзевського ВДВС
Маріупольського МУЮ в Донецький
області не надав доказів того, що ним
вчинено всі дії, передбачені Законом
України «Про виконавче провадження»,
спрямовані на погашення
заборгованості. З матеріалів справи
вбачається, що боржник не має грошових
коштів, нерухомого або рухомого майна,
на яке може бути звернуто стягнення,
проте, вказані обставини не є підставою
для обмеження боржника у праві виїзду
за кордон. Відсутній акт що державний
виконавець виходив за місце проживання
боржника для вручення повідомлення про
необхідність з'явитися до виконавчої
служби.

Також необхідно зазначити, що згідно
виконавчого листа № 2-143 від 10 березня
2000 року виданого Славутицьким міським
судом Києвської області у боржника
інсує заборгованість на загальну суму
497889 грн., однак державний виконавець не
надає довідку-розрухунок про наявність
заборгованості.

За таких підстав, суд вважає, що подання
Орджонікідзевського ВДВС ММУЮ про
тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у
праві виїзду за межі України до
виконання ним своїх зобов'язань - є не
обґрунтованим, а тому в його
задоволенні слід відмовити.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.
368, 377-1 ЦПК України, Законом України «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України», Законом
України «Про виконавче провадження»,
суд -

У Х В А Л И В :

У задоволенні подання державного
виконавця Орджонікідзевського відділу
державної виконавчої служби
Маріупольського міського управління
юстиції про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України боржника,
ОСОБА_1, - відмовити.

На ухвалу суду протягом п'яти днів з дня
отримання її копії може бути подана
апеляційна скарга до Апеляційного суду
Донецької області через
Орджонікідзевський районний суд міста
Маріуполя.

Суддя