Апеляційний суд міста Севастополя
Справа № 22-ц/797/316/14
інстанції Гаркуша О.М.
Доповідач у апеляційній
інстанції Козуб О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2014 року, колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду міста Севастополя, в
складі:

Головуючого, судді - Козуб О.В.,

суддів - Клочка В.П., Моцного
М.В.,

при секретарі - Малаховій Н.В.,

за участю:

позивача - ОСОБА_3,

представника відповідача - Івасенко
Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Севастополі апеляційну
скаргу ОСОБА_3 на рішення Ленінського
районного суду м.Севастополя від 23
грудня 2013 року по цивільній справі за
позовом ОСОБА_3 до Товариства з
обмеженою відповідальністю «Торговий
комплекс «Пріветлівий» про стягнення
заробітної плати, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2013 року ОСОБА_3 звернулась до
суду з позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю «Торговий
комплекс «Пріветлівий», та збільшивши
протягом розгляду справи свої позовні
вимоги, просила суд стягнути з
відповідача на свою користь
недоплачену заробітну плату у розмірі
1070 гривень 82 копійки та заробіток у
розмірі 88 гривень, який касир
відповідача не додала при видачі
заробітної плати, мотивуючи свої
вимоги тим, що з жовтня 2010 року по лютий
2012 року вона працювала в ТОВ «ТК
«Пріветлівий» сторожем на 0,7 ставки
відповідно до наказу №39-К від 01 жовтня
2010 року. Режим роботи був обумовлений з
19.00 години вечора до 08.00 години ранку. За
листопад 2011 року вона розписалась у
відомості про отримання заробітної
плати, але касир відповідача не додала
їй заробітну плату у розмірі 88 гривень,
як відрахування за алюмінієві кути, які
зникли, але вона їх не бачила, про що
складний акт, від підпису в якому вона
відмовилась. Крім цього, їй не були
сплачені грошові кошти за період
роботи в нічній час з 22.00 годині вечора
до 06.00 годині ранку відповідно до ст.54
КЗпП України в підвищеному розмірі не
нижче 20% тарифної ставки окладу за
кожну годину роботи в нічний час, що
складає 1070 гривень 82 копійки.

Рішенням Ленінського районного суду
м.Севастополя від 23 грудня 2013 року у
задоволенні позовних вимог відмовлено
у повному обсязі.

В апеляційній скарзі позивачем ОСОБА_3
ставиться питання про скасування
рішення суду І інстанції, посилаючись
на неповне з'ясування судом фактичних
обставин, що мають суттєве значення для
справи, дана невірна оцінка доказам, що
призвело до неправильного
застосування норм матеріального права.
Вказує, що висновок суду про
встановлення та доведення факту
проведення відповідачем з нею в день
звільнення повного розрахунку не
відповідає дійсності. Суд прийняв до
уваги лише докази відповідача, не
з'ясувавши факт заборгованості по
заробітній платі. Також, вважає, що суд
не дослідив факт зняття з неї грошових
коштів у розмірі 88 гривень в листопаді
2011 року, оскільки суду не був наданий
акт складений по факту зняття цієї
суми, а також її заява на ім'я директора
з цього питання.

В запереченнях на апеляційну скаргу
ТОВ «ТК «Пріветлівий» просить
апеляційну скаргу відхилити,
оскаржуване рішення суду залишити без
змін посилаючись на те, що рішення суду
першої інстанції ухвалено у
відповідності з діючим законодавством,
а позивачем не були обґрунтовані та
документально підтверджені факти, на
які вона посилалась в позовній заяві та
апеляційній скарзі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення позивача, яка підтримала
апеляційну скаргу з підстав в ній
викладених, думку представника
відповідача, яка просила апеляційну
скаргу відхилити та рішення суду
залишити без змін, дослідивши
матеріали цивільної справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги
та перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
відхиленню, а рішення суду І інстанції
підлягає залишенню без змін з
наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України,
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
та заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно положень ст.308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Відповідно до вимог ст.303 ЦПК України,
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції.

Ухвалюючи рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог у повному
обсязі, суд першої інстанції виходив з
відсутності підстав для задоволення
позовних вимог.

З такими висновками погоджується
колегія суддів, оскільки вони
відповідають фактичним обставинам
справи та зроблені на підставі повного
та всебічного розгляду всіх обставин
справи з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Судовим розглядом встановлено, що
позивач з 01 жовтня 2010 року по 07 лютого
2012 року працювала в ТОВ «ТК
«Пріветлівий» сторожем на 0,7 ставки
відповідно до наказу №39-К від 01 жовтня
2010 року (а.с.4).

Згідно наказу №09-К ТОВ «ТК
«Пріветлівий» від 01 лютого 2012 року,
ОСОБА_3 було звільнено з 07 лютого 2012
року за власним бажанням за ст.38 КЗпП
України на підставі її заяви про
звільнення від 26.01.2012 року (а.с.36).

Відповідно до штатного розпису від
01.10.2011 року оклад сторожа складав 990
гривень (а.с.31), з 01.12.2011 року - 1005 гривень
(а.с.33), з 01.01.2012 року - 1074 гривні (а.с.32).

З платіжних відомостей за період з
жовтня 2011 року по лютий 2012 року
вбачається, що позивач під розпис
отримувала заробітну плату відповідно
відпрацьованого часу згідно табелів
обліку використаного робочого часу
(а.с.21-30):

за жовтень 2011 року - 179 гривень 36
копійок (а.с.12), відпускні за жовтень 2011
року - 465 гривень 88 копійок,

за листопад 2011 року - 286 гривень 87
копійок (а.с.14) та 330 гривень 05 копійок
(а.с.15),

за грудень 2011 року - 357 гривень 28
копійок (а.с.16) та 291 гривню 22 копійки
(а.с.17),

за січень 2012 року - 342 гривні 34 копійки
(а.с.18) та 432 гривні 26 копійок (а.с.19),

за лютий 2012 року - 284 гривні 32 копійки
(а.с.20).

Відповідно до ст.108 КЗпП України,
робота у нічний час оплачується у
підвищеному розмірі встановлюваному
генеральною, галузевою (регіональною)
угодами та колективним договором, але
не нижче 20 відсотків тарифної ставки
(окладу) за кожну годину роботи у нічний
час.

Статтями 50, 54 КЗпП України передбачено,
що нормальна тривалість робочого часу
працівників не може перевищувати 40
годин на тиждень. Підприємства і
організації при укладенні
колективного договору можуть
встановлювати меншу норму тривалості
робочого часу, ніж передбачено в
частині першій цієї статті.

При роботі в нічний час встановлена
тривалість роботи (зміни) скорочується
на одну годину. Це правило не
поширюється на працівників, для яких
уже передбачено скорочення робочого
часу (пункт 2 частини першої і частина
третя статті 51 КЗпПУ).

Тривалість нічної роботи зрівнюється
з денною в тих випадках, коли це
необхідно за умовами виробництва,
зокрема у безперервних виробництвах, а
також на змінних роботах при
шестиденному робочому тижні з одним
вихідним днем.

Колегія суддів вважає, що враховуючи
графік роботи позивача, табелі обліку
робочого часу, відомостей про
нарахування позивачу оплати за роботу,
та беручи до уваги, що позивач прийнята
до відповідача спеціально на роботу у
нічний час, тривалість робочого часу у
нічний час не перевищувала тривалість
роботи, який встановлений для денної
роботи, тому підстави для доплати в
підвищеному розмірі позивачу за роботу
в нічний час, на яку вона була прийнята
сторожем, відсутні.

Крім того, з матеріалів справи також
вбачається, що Територіальною
інспекцією з питань праці у місті
Севастополі неодноразово проводились
перевірки ТОВ «ТК «Пріветлівий» по
дотриманню законодавства про працю та
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, про що складені
відповідні акти №27-03-07/68 від 18.07.2012 року,
№607 від 20.07.2012 року, №1605 від 10.12.2013 року
(а.с.52, 97, 128-129). Відносно звернень ОСОБА_3
проведеними перевірками встановлено,
що нарахування та виплата заробітної
плати проводилась у повному обсязі
згідно відпрацьованого часу, на
підставі відомостей. Фактів
відрахування для покриття будь якої
шкоди (ст.136 КЗпП України) із заробітної
плати ОСОБА_3 за листопад 2011 року та за
весь період її роботи з 2009 року по 2012
рік не встановлено. Відповідно до ст.116
КЗпП України, виплата всіх сум, які
належали ОСОБА_3 були проведені у день
звільнення.

Колегія суддів, надає оцінку
відповіді ТДІПП у м.Севастополі №1722
від 30.12.2013 року(а.с.125), надану позивачем
у суді апеляційної інстанції, у
сукупності з іншими доказами, і вважає,
що вказана відповідь не є актом
перевірки інспекції праці за
дотриманням відповідачем
законодавства, акт про порушення ТОВ
«ТК «Пріветлівий» вимог трудового
законодавства не наданий, та відсутні
дані про внесення припису про усунення
порушень зі сторони останнього, а
іншими вищевказаними актами перевірки
за дотриманням законодавства
відповідачем, яким надавалась оцінка у
сукупності судом І інстанції, не
встановлено порушень трудового
законодавства зі сторони відповідача.
Також, з цієї відповіді вбачається, що
вона надана інспекцією на підставі
документів, які були додані позивачем
до цього запиту, а саме копії
відомостей нарахування заробітної
плати в період з жовтня 2011 року по лютий
2012 року, тоді як перевірка 18 липня 2012
року цією ж Територіальною інспекцією
з питань праці у місті Севастополі була
проведена на підставі наданих ТОВ «ТК
«Пріветлівий» документів, у тому числі
наказів, штатних розписів,
розрахункових та платіжних відомостей
по заробітній платі за період 2011-2012
роки. Крім того, вказана відповідь
надана 30.12.2013 року, тобто після розгляду
судом І інстанції справи по суті та
ухвалення судового рішення.

Також, надана в суді апеляційної
інстанції позивачем ухвала слідчого
судді Ленінського районного суду
м.Севастополя від 25.12.2013 року, не
спростовує висновків суду І інстанції,
та цією ухвалою не встановлено
будь-яких порушень трудового
законодавства відповідачем відносно
позивача, а тільки проведено перевірку
законності постанови про закриття
кримінального провадження від 08.02.2013
року (а.с.131-132).

Не приймає до уваги колегія суддів і
доводи позивача щодо не витребування у
відповідача її письмової заяви по
факту недоплати за алюмінієві кути
заробітної плати у розмірі 88 гривень та
складання акту, від підпису якого вона
відмовилась, оскільки сам факт
наявності вказаних документів не
підтверджує видачу позивачу
заробітної плати касиром за листопад
2011 року не у повному обсязі ( на 88
гривень менше ніж нараховано по
відомості), та вказані обставини
спростовуються наявністю підпису
позивача у платіжних відомостях за
спірний період (а.с.14-15), журналом
проводок (а.с.38) та актами перевірки
ТДІПП у м.Севастополі.

Не погоджується колегія суддів і з
доводами позивача стосовно
неправильного відображення робочого
часу (зменшення кількості
відпрацьованого часу) у табелях обліку
робочого часу, оскільки вказані
обставини спростовані актами ТДІПП у
м.Севастополі. Та не погоджується з
доводами позивача щодо неправдивих
показань свідків, оскільки вказані
свідки попереджались судом І інстанції
про кримінальну відповідальність, а
неправдивість їх свідчень не
встановлена будь-якими постановами,
вироками.

Не приймає до уваги колегія суддів і
надану позивачем при апеляційному
розгляді справи ухвалу слідчого судді
Ленінського районного суду
м.Севастполя від 25 грудня 2013 року, якою
задоволено скаргу ОСОБА_3 та скасовано
постанову слідчого СВ Ленінського РВ
УМВС України в м.Севастополі від 31.03.2013
року про закриття кримінального
провадження за заявою ОСОБА_3 про
порушення посадовими особами ТОВ „ТК
„Пріветлівий" вимог КЗпП України та
Закону України „Про оплату праці" щодо
оплати заробітної плати не в повному
обсязі, оскільки вказаною ухвалою не
встановлено факту таких порушень, а
матеріали кримінального провадження
направлені до СВ Ленінського РВ УМВС
України в м.Севастополя для
продовження досудового розслідування.

З урахуванням наведеного, колегія
суддів вважає, що оскаржене рішення
суду першої інстанції відповідає
вимогам закону, зібраним по справі
доказам, обставинам справи, а тому
відсутні підстави для його скасування
з мотивів, викладених в апеляційній
скарзі.

Враховуючи наведене та положення ч.1
ст.308 ЦПК України, колегія суддів вважає
за необхідне апеляційну скаргу
відхилити, а рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Відповідно до ст.88 ЦПК України,
судовий збір за подання апеляційної
скарги компенсується за рахунок
держави, оскільки позивач відповідно
до ст.5 Закону України «Про судовий
збір» звільнена від сплати судового
збору.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ст.308, ст.ст.313- 315,
ст.ст.317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення
Ленінського районного суду
м.Севастополя від 23 грудня 2013 року
відхилити.

Рішення Ленінського районного суду
м.Севастополя від 23 грудня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду м.Севастополя
набирає законної сили з моменту її
проголошення.

Ухвала апеляційного суду може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів з дня набрання
законної сили ухвалою апеляційного
суду.

Головуючий, суддя:
О.В.Козуб

Судді:
В.П.Клочко

М.В.Моцний