Єдиний унікальний номер 252/1456/14-ц
Номер провадження 22-ц/775/3894/2014
Головуючий 1 інстанції Каліуш О.В.
Доповідач Мірута О.А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А
Ї Н И

23 квітня 2014 року апеляційний
суд Донецької області в складі:

головуючого судді - Дундар І.О.,

суддів Мірута О.А., Янчук Т.О.

при секретарі Чекіній А.А.

розглянув у відкритому судовому
засіданні в місті Донецьку апеляційну
скаргу відділення виконавчої дирекції
фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в
Микитівському районі м. Горлівки на
рішення Микитівського районного суду
м. Горлівки Донецької області від 24
березня 2014 року по цивільній справі за
позовом ОСОБА_1 до відділення
виконавчої дирекції фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Микитівському
районі м. Горлівки, Державного
підприємства «Артемвугілля» про
відшкодування моральної шкоди,
завданої ушкодженням здоров'я,-

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Микитівського районного суду
м. Горлівки Донецької області від 24
березня 2014 року позов ОСОБА_1 про
відшкодування моральної шкоди,
завданої ушкодженням здоров'я -
задоволено частково.

Стягнуто з відділення виконавчої
дирекції фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Микитівському
районі м. Горлівки на користь ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1, моральну шкоду, завдану стійкою
втратою працездатності, у вигляді
одноразового відшкодування у розмірі 12
000 (дванадцять тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнуто з Державного
підприємства «Артемвугілля» на
користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1,
моральну шкоду, завдану стійкою
втратою працездатності, у вигляді
одноразового відшкодування у розмірі 3
500 (три тисячі п'ятсот) гривень 60
копійок.

Відповідач з рішенням суду першої
інстанції не погодився та подав
апеляційну скаргу, в якій просив
рішення Микитівського районного суду
м. Горлівки Донецької області від 24
березня 2014 року скасувати та ухвалити
нове, яким відмовити у задоволенні
позовних вимог. В обґрунтування
апеляційної скарги апелянт зазначає,
що позивач не надав жодного доказу
спричинення йому моральної шкоди,
доказів моральних переживань у зв'язку
з пошкодженням здоров'я, порушення
нормальних життєвих зв'язків,
неможливість продовження активного
суспільного життя, порушення стосунків
з навколишніми людьми і інших
негативних наслідків, обов'язок по
відшкодуванню моральної шкоди
покладається на власника або
уповноважений ним орган незалежно від
форми власності підприємства, також
сума морального збитку в сумі 12 000 грн. є
невідповідно високою по відношенню до
ступеня втрати професійної
працездатності.

Представник відповідача
відділення виконавчої дирекції фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Микитівському
районі м. Горлівки Сазонова М.ОР. доводи
апеляційної скарги підтримала, просила
задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні
апеляційного суду доводи апеляційної
скарги не визнав, просив відмовити в її
задоволенні.

Представник відповідача Державного
підприємства «Артемвугілля» в судове
засідання апеляційного суду не
з»явився, повідомлений належним чином,
про що свідчить поштове повідомлення
про вручення відправлення.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення позивача, представника
відповідача, дослідивши матеріали
цивільної справи, перевіривши доводи
апеляційної скарги, апеляційний суд
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно зі ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Частково задовольняючи позов
ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з
того, що позивачу 05 травня 2003 року
актом МСЕК була встановлена стійка
втрата професійної працездатності у
розмірі 50%, виходячи з положень п.3 ст. 34,
ст.ст. 21, 28 ЗУ « Про загальнообов»язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності»,
наявність факту заподіяння позивачеві
моральної шкоди через професійне
захворювання, є підставою для
відшкодування йому моральної шкоди
фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в
Микитівському районі м. Горлівки.

Вирішуючи питання по моральній
шкоді за актом МСЕК від 13.05.2013 року, яким
встановлена стійка втрата професійної
працездатності у розмірі 15%, суд
керувався ст. 237-1 КЗпП України, рішенням
Констітуційного Суду України від 08.10.2008
року та визначив, що потерпілий має
право на відшкодування моральної шкоди
за рахунок державного підприємства
«Артемвугілля».

При визначенні розмірів
моральної шкоди, суд врахував ступінь
втрати позивачем професійної
працездатності, тяжкість вимушених
змін у його життєвих стосунках,
неможливість відновити втрачене
здоров»я, потребу в постійному
підтриманні стану свого здоров»я та
проходження курсів лікування у
медичних закладах.

З такими висновками суду першої
інстанції колегія суддів погоджується,
оскільки вони відповідають обставинам
справи та вимогам матеріального і
процесуального права.

Судом встановлено і
підтверджується матеріалами справи, що
ОСОБА_1 перебуває у трудових відносинах
з СП «Шахта імені А.І. Гайового» ДП
«Артемвугілля» з 16 січня 1978 року.

Висновком МСЕК від 05 травня 2003
року ОСОБА_1 первинно була встановлена
стійка втрата професійної
працездатності у розмірі 50% у зв»язку з
професійним захворюванням: хронічна
вертеброгенна попереково-крестцова
радикулопатія, безстроково.

Згідно акту розслідування
хронічного професійного захворювання
від 27 січня 2003 року причиною
професійного захворювання ОСОБА_1 є
багаторазовий вплив фізичних
навантажень на опорно-рухливий апарат
та перефиричну нервову систему.

05 січня 2013 року, під час виконання
трудових обов»язків з позивачем стався
нещасний випадок, внаслідок якого він
був травмований.

Згідно акту розслідування
нещасного випадку від 05 січня 2013 року
причиною нещасного випадку є особиста
необмеженість потерпілого ОСОБА_1 -
порушення вимог ст. 14 Закону України «
Про охорону праці».

Висновком МСЕК від 13 травня 2013
року ОСОБА_1 первинно за травмою від 05
січня 2013 року була встановлена стійка
втрата професійної працездатності у
розмірі 15% з трудового каліцтва.

Відповідно до п.3 ст. 34 ЗУ « Про
загальнообов»язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» моральна шкода
відшкодовується Фондом за заявою
потерпілого та при наявності
відповідного висновку медичних
органів. Розмір моральної шкоди
визначається в судовому порядку.

Згідно ст.ст. 21, 28 ЗУ « Про
загальнообов»язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» Фонд у встановленому
законом порядку виплачує грошову суму
за моральну шкоду за наявності факту
спричинення цієї шкоди.

Положення ст.ст. 21,28,34 ЗУ « Про
загальнообов»язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», що діяли до прийняття
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2006 рік», який набрав
чинності з 01 січня 2006 року , а також
Закону України « Про внесення змін до
ЗУ « Про загальнообов»язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» від 23лютого 2007 року,
який набрав чинності з 20 березня 2007
року, передбачали обов»язок Фонду
провести потерпілому виплату за
моральну шкоду за наявності факту
заподіяння йому такої шкоди.

Відповідно до роз'яснень, що
містяться в п. 13 постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику у справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди» (зі
змінами, внесеними постановою Пленуму
Верховного Суду України від 25 травня 2001
року), відповідно до ст. 237-1 КЗпП України
за наявності порушення прав працівника
у сфері трудових відносин, зокрема
виконання робіт у небезпечних для
життя і здоров'я умовах, яке призвело до
його моральних страждань, втрати
нормальних життєвих зв'язків чи
вимагає від нього додаткових зусиль
для організації свого життя, обов'язок
по відшкодуванню моральної
(немайнової) шкоди покладається на
власника або уповноважений ним орган
незалежно від форми власності, виду
діяльності чи галузевої належності.

Судова колегія погоджується з
висновками суду першої інстанції щодо
встановлення як наслідку ушкодження
здоров»я, моральних страждань
потерпілого.

Також судова колегія повністю
погоджується з висновками суду першої
інстанції, що: професійним
захворюванням, яке встановлене
позивачу 05 травня 2003 року актом МСЕК
стійкою втратою професійної
працездатності у розмірі 50%, йому
спричинена моральна шкода, яку повинен
відшкодовувати Фонд, а внаслідок
травми на виробництві, яка сталася 05
січня 2013 року, ОСОБА_1, спричинена
моральна шкода, яку повинне
відшкодовувати ДП «Артемвугілля».

Визначаючи розмір грошового
відшкодування моральної шкоди, суд
врахував ступень моральних та фізичні
страждань, з дотриманням вимог ч.3 ст.34
ЗУ «Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності» та
виходячи із засад розумності,
виваженості та справедливості, стягнув
компенсацію у розмірі 12000 грн. - з фонду
та 3500 грн .- з підприємства, навівши в
рішенні відповідні мотиви стягнення
моральної шкоди саме такого розміру.

Виходячи з наведеного та враховуючи
конкретні обставини справи,
апеляційний суд вважає за можливе
погодитись з визначеним розміром
компенсації моральної шкоди.

Доводи апеляційної скарги Державного
підприємства «Артемвугілля», що
позивач не надав суду жодного доказу
спричинення йому моральної шкоди,
доказів моральних переживань у зв'язку
з пошкодженням здоров'я, порушення
нормальних життєвих зв'язків,
неможливість продовження активного
суспільного життя, порушення стосунків
з навколишніми людьми і інших
негативних наслідків, а обов'язок по
відшкодуванню моральної шкоди
покладається на власника або
уповноважений ним орган незалежно від
форми власності підприємства, також
сума морального збитку в сумі 12 000 грн. є
невідповідно високою по відношенню до
ступеня втрати професійної
працездатності, колегія суддів вважає
безпідставними.

Таким чином, розглядаючи
справу, суд першої інстанції повно,
всебічно і об'єктивно перевірив доводи
і заперечення сторін, встановленим
фактам і доказам дав вірну правову
оцінку та дійшов правильного висновку
про часткове задоволення позовних
вимог .

Враховуючи вищенаведене, а також те, що
апеляційним судом не встановлено
порушень судом першої інстанції при
розгляді цієї справи вимог
матеріального чи процесуального
законів або неправильної оцінки
досліджених по справі доказів, судова
колегія не вбачає підстав для
задоволення апеляційної скарги і
скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 314 ЦПК України,
апеляційний суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу відділення
виконавчої дирекції фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Микитівському
районі м. Горлівки відхилити.

Рішення Микитівського районного суду
м. Горлівки Донецької області від 24
березня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з часу її проголошення і
може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
проголошення ухвали апеляційного суду.

Судді: