У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 березня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Лесько А.О.,

Хопти С.Ф., Червинської М.Є.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю «Мир
недвижимости Люкс» до ОСОБА_1, третя
особа - ОСОБА_2, про стягнення грошових
коштів за договором про надання послуг
та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до
товариства з обмеженою
відповідальністю «Мир недвижимости
Люкс» про визнання договору недійсним
за касаційною скаргою товариства з
обмеженою відповідальністю «Мир
недвижимости Люкс» на рішення
Зарічного районного суду м. Суми від 21
жовтня 2013 року й ухвалу апеляційного
суду Сумської області від 4
грудня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року товариство з обмеженою
відповідальністю «Мир недвижимости
Люкс» (далі - ТОВ «Мир недвижимости
Люкс») звернулося до суду з указаним
вище позовом, посилаючись на те, що 3
червня 2013 року уклало з ОСОБА_1 договір
на пошук об'єкту нерухомості для
купівлі. На виконання умов договору
агентство надало відповідачу
інформацію про об'єкт нерухомості -
житловий будинок АДРЕСА_1. Разом з тим
ОСОБА_1 та продавець будинку вирішили
ухилитися від оплати послуг агентства
та самостійно оформили договір
купівлі-продажу будинку, який був
придбаний чоловіком відповідача -
ОСОБА_3, за 439 450 грн.

Позивач вважав, що ОСОБА_1 порушила
умови договору, за що передбачена
відповідальність у вигляді неустойки,
тому просив суд стягнути з неї грошові
кошти в розмірі 32 959 грн та судові
витрати.

У вересні 2013 року ОСОБА_1 звернулася до
суду із зустрічним позовом до ТОВ «Мир
недвижимости Люкс», посилаючись на те,
що 3 червня 2013 року вона уклала договір
про надання послуг внаслідок обману з
боку працівників агентства, які ввели
її в оману щодо істотних умов договору
(предмету договору) та порядку оплати
послуг, тому просила суд визнати
договір недійсним.

Рішенням Зарічного районного суду м.
Суми від 21 жовтня 2013 року, залишеним без
змін ухвалою апеляційного суду
Сумської області від 4 грудня
2013 року, у задоволенні позову ТОВ «Мир
недвижимости Люкс» та зустрічного
позову ОСОБА_1 відмовлено.

У касаційній скарзі ТОВ «Мир
недвижимости Люкс» просить
оскаржувані судові рішення скасувати,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального й процесуального права,
та ухвалити нове рішення про
задоволення його позову.

В частині зустрічного позову судові
рішення не оскаржуються, тому в силу
ст. 335 ЦПК України не
переглядається.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи скарги та
перевіривши матеріали справи, дійшла
висновку, що касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню з таких
підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позову ТОВ
«Мир недвижимости Люкс», суд першої
інстанції, з висновками якого
погодився й суд апеляційної інстанції,
виходив із того, що укладений між
сторонами договір відповідає вимогам
закону й ОСОБА_1 жодним чином
не порушила умови договору, у зв'язку з
чим підстави для стягнення з неї
неустойки відсутні.

Проте погодитись із такими висновками
судів не можна, оскільки до них суди
дійшли з порушенням норм матеріального
та процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує, зокрема,
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин; 5) чи
слід позов задовольнити або в позові
відмовити; 6) як розподілити між
сторонами судові витрати.

Таким вимогам закону судові рішення не
відповідають.

Судом установлено, що з метою
поліпшення житлових умов сім'ї ОСОБА_1
та її чоловік вирішили придбати
будинок у м. Суми, після чого вони
спільно та кожен окремо розпочали
пошук об'єкта нерухомості. 3 червня 2013
року між ТОВ «Мир недвижимости Люкс»
(виконавцем) і ОСОБА_1 (замовником)
укладений договір про надання послуг,
за умовами якого виконавець
зобов'язався надати інформаційні
послуги з питань відчуження та
придбання об'єктів нерухомості згідно
з отриманою заявкою, а ОСОБА_1 взяла на
себе обов'язок оплатити надані
підприємством послуги в розмірі 1,5 % від
вартості придбаного об'єкту
нерухомості.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 614 ЦК України
<http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843686/ed_2011_08_14/pra
vo1/T030435.html?pravo=1>, особа, яка порушила
зобов'язання, несе відповідальність за
наявності її вини умислу або
необережності, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Особа є невинуватою, якщо вона доведе,
що вжила всіх залежних від неї заходів
щодо належного виконання зобов'язання.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідно до вимог укладеного
договору агентство виконало свої
зобов'язання та надало ОСОБА_1
інформацію про об'єкт нерухомості -
житловий будинок АДРЕСА_1. Разом з тим 7
червня 2013 року, ухиляючись від оплати
послуг агентства, між продавцем ОСОБА_2
та чоловіком відповідача - ОСОБА_3, був
укладений договір купівлі-продажу
зазначеного будинку.

За умовами п. 3.2. договору про надання
послуг від 3 червня 2013 року у випадку
укладення угоди по наданому агентством
варіанту, за межами виконавця, як на
себе, так і на членів своєї сім'ї та
знайомих, а також розірвання договору і
здійснення угоди з використанням
наданого виконавцем варіанту, замовник
зобов'язується сплатити неустойку в
п'ятикратному розмірі.

Крім того, зазначений договір про
надання послуг підписаний у
двосторонньому порядку між ТОВ «Мир
недвижимости Люкс» і ОСОБА_1, при цьому
останній роз'яснено права та обов'язки
в зв'язку з підписанням договору.

Отже, ОСОБА_1, підписуючи договір про
надання послуг від 3 червня 2013
року, повністю погоджувалася з умовами
договору в частині сплати в повному
обсязі наданих послуг відповідно до
пунктів договору, однак у
добровільному порядку відмовилася від
виконання умов договору, у зв'язку з чим
ТОВ «Мир недвижимости Люкс» звернулося
до суду з відповідним позовом.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказування не може грунтуватися на
припущеннях.

Разом з тим, суди не врахували пояснень
представника позивача, самого позивача
в особі директора Бахметенка І.О. та
свідків з його сторони про те, що на час
звернення до ТОВ «Мир недвижимости
Люкс» відповідач нічого не знала про
продаж будинку АДРЕСА_1, що й
підтвердила своїм підписом у графі
вказаного об'єкту нерухомості.

Таким чином, у порушення вимог ст. ст. 212
- 214, 315 ЦПК України суди на зазначені
обставини уваги не звернули, не
врахували наведені норми
матеріального права та волевиявлення
сторін за договором про виникнення
обов'язку здійснення оплати послуг
позивача у випадку порушення ОСОБА_1 п.
3.2. договору, який є чинним у силу ст. 204
ЦК України, надали перевагу показам
свідків, не оцінивши при цьому умови
договору, та дійшли передчасного
висновку про відмову в задоволенні
позову ТОВ «Мир недвижимости Люкс».

За таких обставин рішення судів у
частині позовних вимог ТОВ «Мир
недвижимости Люкс» не відповідають
вимогам ст. 213 ЦПК України щодо
законності й обґрунтованості,
зазначені вище порушення призвели до
неправильного вирішення спору, що в
силу ст. 338 ЦПК України є підставою для
скасування ухвалених судових рішень із
передачею справи в цій частині на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю «Мир
недвижимости Люкс» задовольнити
частково.

Рішення Зарічного районного суду м.
Суми від 21 жовтня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Сумської області від
4 грудня 2013 року в частині позовних
вимог товариства з обмеженою
відповідальністю «Мир недвижимости
Люкс» до ОСОБА_1, третя особа - ОСОБА_2,
про стягнення грошових коштів
скасувати, справу в цій частині
передати на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

А.О. Лесько

С.Ф. Хопта

М.Є. Червинська