Справа № 128/6007/13-ц
УХВАЛА

17 квітня 2014 року
м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької
області у складі головуючого судді
Бондаренко О.І., при секретарі Городнюк
К.В., розглянувши заяву відповідача
ОСОБА_1 про скасування заочного
рішення, -

ВСТАНОВИВ:

29.01.2014 року Вінницьким районним судом
Вінницької області було винесено
заочне рішення, яким було задоволено
позов ОСОБА_2, зменшено розмір
аліментів, які стягуються з нього на
користь ОСОБА_1 на утримання дітей:
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини зі
всіх видів доходів, але не менше 30%
прожиткового мінімуму для кожної
дитини відповідного віку щомісячно,
починаючи з 18.10.2006 року до досягнення
старшим сином повноліття, відповідно
до рішення Вінницького районного суду
Вінницької області від 06.11.2006 року;
стягувати з ОСОБА_2 на утримання дітей
аліменти в твердій грошовій сумі 200 грн.
щомісячно на кожну дитину, починаючи з
28.11.2013 року і до досягнення дітьми
повноліття; припинено стягнення
аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на
утримання дітей, відповідно до рішення
Вінницького районного суду Вінницької
області від 06.11.2006 року.

Відповідач ОСОБА_1 звернулася до суду
із заявою про перегляд заочного
рішення та просила суд скасувати
заочне рішення Вінницького районного
суду Вінницької області від 29.01.2014 року,
а справу призначити до розгляду в
загальному порядку, посилаючись на те,
що в судовому засіданні 29.01.2014 року вона
не була присутня з поважних причин - в
зв'язку із хворобою.

Крім того, із таким рішенням суду
відповідач не погоджується, оскільки
обставини справи встановлені не в
повному обсязі, а також рішення суду
було винесено без урахування обставин,
які мають істотне значення для
вирішення справи з наступних підстав.

Позивач ОСОБА_2 є платником аліментів,
які стягуються за рішенням Вінницького
районного суду Вінницької області від
13 грудня 2006 року на утримання
неповнолітніх дітей ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 в
розмірі 1/3 частини доходів, але не менше
30 % прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку до досягнення ними
повноліття, починаючи з 18.10.2006 року.

На підставі вказаного рішення суду
було видано виконавчий лист, який
відповідачем пред'явлено до виконання
Староміському відділу державної
виконавчої служби Вінницького МУЮ.

ОСОБА_2 має заборгованість по сплаті
аліментів і ухиляється від

сплати як заборгованості, так і
аліментів на утримання дітей.

Відповідно до Закону України «Про
Державний бюджет на 2013 рік»
встановлено прожитковий мінімум на
дитину в 2013 році в таких розмірах: для
дитини віком від 6 до 18 років - з 01 січня
по 30 листопада 2013 року в сумі 1210,00 грн., а
з 01 по 31 грудня 2013 року в сумі 1286,00 грн.

Відповідно до Закону України «Про
Державний бюджет на 2014 рік»
встановлено прожитковий мінімум на
дитину в 2014 році в таких розмірах: для
дитини віком від 6 до 18 років - з 01 січня
по 30 червня 2014 року в сумі 1286,00 грн., з 01
липня по 31 вересня 2014 року в сумі 1320,00
грн., а з 01 жовтня по 31 грудня 2014 року в
сумі 1373,00 грн.

Старшому синові виповнилося 13 років, а
меншому - 10 років.

Таким чином, ОСОБА_2 повинен сплачувати
аліменти на кожну дитину в розмірі не
меншому, ніж 30% прожиткового мінімуму
для дитини відповідного віку, що
відповідно до Закону України «Про
Державний бюджет на 2013 рік» в грудні 2013
року та в січні 2014 року становить 385,80
грн.

Відповідач вважає, що суд не врахував,
що утримання нею двох неповнолітніх
синів 13-ти і 10-ти років потребує
додаткових зусиль та матеріальних
витрат, а визначений розмір аліментів в
сумі 200 грн., з урахуванням зростання
споживчих товарів і послуг, інфляції,
те, що діти часто хворіють, тощо, не є
достатнім розміром для задоволення
розумних потреб неповнолітніх дітей
13-ти і 10-ти років. Кожен з дітей має
право на належне матеріальне утримання
від свого батька, і навіть якщо позивач
народить ще 10 дітей, все одно кожна його
дитина має право на отримання
аліментів в розмірі, не меншому ніж 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку з урахуванням Закону
України «Про Державний бюджет» на
відповідний рік.

Позивач ОСОБА_2 не надав суду доказів
про погіршення свого матеріального і
сімейного становища, зокрема, доказів
про величину витрат на утримання ним
себе та членів своєї сім'ї, доказів про
погіршення стану його здоров'я,
наявності в нього певної групи
інвалідності, тощо.

Відповідач вважає, що при розгляді
справи суд враховував тільки інтереси
дітей ОСОБА_2 від другого шлюбу, а
інтереси його дітей від першого шлюбу
взагалі не враховано і вказане рішення
суду не відповідає інтересам дітей
відповідача.

Вирішуючи справу по суті, суд вийшов за
межі позовних вимог вказавши у своєму
рішенні про припинення стягнення
аліментів з ОСОБА_2 відповідно до
рішення Вінницького районного суду
Вінницької області від 06.11.2006 року і не
навів правових підстав (норм
матеріального і процесуального права)
щодо припинення стягнення аліментів за
вказаним рішенням суду.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1
заяву підтримала та просила її
задоволити.

Представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_5 в
судовому засіданні заперечувала проти
задоволення заяви про скасування
заочного рішення, посилаючись на те, що
дане рішення є законним, тому воно не
підлягає скасуванню. Крім того,
заявником не надано доказів на
підтвердження хвороби відповідача
29.01.2014 року та неможливості з'явитися в
судове засідання, та водночас не надано
ніяких доказів, які б мали істотне
значення для вирішення справи по суті.
В заяві про перегляд заочного рішення
лише вказані суб'єктивні думки
відповідачки, які нічим недоведені. За
таких обставин, представник позивача
просила відмовити в задоволенні заяви
ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши
заяву та матеріали цивільної справи
№128/6007/13-ц, суд прийшов до висновку про
наявність підстав для скасування
заочного рішення з наступних підстав.

Враховуючи зазначені та надані
відповідачем докази, як поважність
причини неявки в судове засідання
29.01.2014 року, обставини в заперечення
позовних вимог позивача, які мають
істотне значення для вірного вирішення
справи, а також ряд і інших обставин,
які можливо та слід з'ясувати за участю
обох сторін наявного спору, є доцільним
переглянути дане рішення в загальному
порядку, скасувавши заочне рішення.

Відповідно до ст. 232 ЦПК України, заочне
рішення підлягає скасуванню, якщо
судом буде встановлено, що відповідач
не з'явився в судове засідання та не
повідомив про причини неявки з
поважних причин і докази, на які він
посилається, мають істотне значення
для правильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 228 - 232 ЦПК України, суд,
-

УХВАЛИВ:

Скасувати заочне рішення Вінницького
районного суду Вінницької області від
29.01.2014 року по цивільній справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення
розміру аліментів на утримання
неповнолітніх дітей, встановлених
рішенням суду та призначити справу до
розгляду в судовому засіданні у
загальному порядку на 10 год. 30 хв. 07
травня 2014 року .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: