Справа № 456/4556/13
Головуючий у 1 інстанції: Гула Л.В.
Провадження № 22-ц/783/1334/14
Доповідач в 2-й інстанції: Гірник Т. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області у
складі:

головуючого судді - Гірник Т.А.

суддів - Бакуса В.Я., Левика Я.А.

секретар - Глинський О.А.

з участю заявника ОСОБА_2 та його
представника ОСОБА_3,
заінтересованої особи ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
ухвалу Стрийського міськрайонного
суду Львівської від 6 грудня 2013 року у
справі за скаргою ОСОБА_2 на дії
відділу державної виконавчої служби
Стрийського міськрайонного
управління юстиції Львівської
області, -

В С Т А Н О
В И Л А:

У серпні 2013 року ОСОБА_2 з посиланням
на ст. 383 ЦПК України, котрою
регламентовано право звернення зі
скаргою до суду, звернувся із заявою
про визнання дій відділу державної
виконавчої служби Стрийського
міськрайонного управління юстиції у
Львівській області незаконними та
скасувати постанови від 13.08.2013 року
про скасування процесуального
документу та про відновлення
виконавчого провадження.

Оскаржуваною ухвалою в
задоволенні скарги відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2
просить ухвалу суду скасувати та
постановити нову ухвалу про
задоволення скарги. Мотивує тим, що
судом порушено конституційні права, не
дотримано норм процесуального та
матеріального права та не в повній
мірі досліджені докази, допущено
неповноту судового слідства та
неправильне застосування закону .

Суд не звернув увагу на те, що
представник ОСОБА_5 / ОСОБА_4 / через три
з половиною місяці, тобто з пропуском
строку на оскарження дій працівників
ВДВС оспорювала акт державного
виконавця від 05.05.2009 року про
виконання ОСОБА_2 відповідного рішення
суду, на підставі якого державним
виконавцем постановлено про
закінчення виконавчого провадження.
Поза увагою суду залишились вимоги ч.2
ст. 11 ЗУ «Про державну службу» та
вимоги ст.22 ЗУ «Про виконавче
провадження» щодо строків
пред»явлення виконавчих листів до
виконання та п.8 ч.1 ст. 49 цього ж Закону
яким регламентовано, що виконавче
провадження підлягає закінченню в
разі фактичного виконання в повному
обсязі рішення згідно з виконавчим
документом. Суд не прийняв до уваги те,
що ВДВС Стрийського міськрайонного
управління юстиції не надходило
жодного клопотання про поновлення
термінів звернення до суду
спадкоємцем, ні про те, що жодного
повідомлення про відновлення
виконавчих дій ОСОБА_2 не отримував.
Просить апеляційну скаргу задоволити.

При розгляді справи в суді
апеляційної інстанції вимоги
апеляційної скарги підтримав. Просить
врахувати, що при винесенні ухвали
суду, не враховано докази, які
спростовують обгрунтованість рішення
суду про зобов»язання ОСОБА_2
повернути 20 м. земельної ділянки, а
тому відсутність взагалі підстав для
звернення його до виконання.

У запереченнях на апеляційну
скаргу за підписом начальника відділу
ДВС Стрийського міськрайонного
управління юстиції - просить ухвалу
суду першої інстанції залишити без
змін, а апеляцію без задоволення. При
винесенні оскаржуваних постанов в.о.
начальника ВДВС Стрийського МУЮ
Ковалем Ю.Я. про скасування постанови
про закінчення виконавчого
провадження від 16.06. 2010 року та про
відновлення виконавчого провадження
за заявою ОСОБА_4 від 09.08.2013 року як
спадкоємця стягувача ОСОБА_5 - було
враховано наступні обставини.
Постанова від 16.06.2010 року про
закінчення виконавчого провадження у
зв»язку із смертю 22.05.2010 року стягувача
ОСОБА_5 про що подав заяву боржник
ОСОБА_2 02.06.2010 року - не відповідала
вимогам закону, оскільки
правовідносини допускають
правонаступництво і спадкоємцем прав
та обов»язків ОСОБА_5 стала ОСОБА_4, за
заявою якої винесені оскаржувані
постанови. З врахуванням вирішення
про закриття виконавчого провадження
з порушенням вимог ЗУ «Про виконавче
провадження» така підлягала
скасуванню, а виконавче провадження
відновленню.

У надісланому клопотанні просить
справу розглянути у відсутності
представника ВДВС.

Заінтересована особа ОСОБА_4
просить апеляційну скаргу відхилити,
ухвалу суду першої інстанції залишити
без змін, як законну та обґрунтовану та
врахувати, що в зв»язку із ухиленням
ОСОБА_2 як боржника від виконання
рішення суду, ухваленого на користь
ОСОБА_5 ще в 2009 році, спадкоємцем якої
вона є, тому порушуються уже її права
як стягувача у виконавчому провадженні
по причині невиконання рішення суду.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та
доводи апеляційної скарги колегія
суддів вважає, що така не підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні скарги
ОСОБА_2 суд правильно застосував норми
процесуального права, Конституції
України та Закону України « Про
виконавче провадження», в тому числі
ст. 124 Конституції України та ст. 14 ЦПК
України за змістом яких судові
рішення, що набрали законної сили,
обов»язкові для всіх органів державної
влади і органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ і
організацій посадових чи службових
осіб та громадян і підлягають
виконанню на всій території України.

Статтею 1 Закону України Про
виконавче провадження визначено, що
виконавче провадження як завершальна
стадія судового провадження та
примусове виконання рішень інших
органів /посадових осіб/ це сукупність
дій органів і посадових осіб,
зазначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
/посадових осіб/, які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню.

Згідно ст. 12 названого Закону
сторони виконавчого провадження мають
право, оскаржувати рішення, дії або
бездіяльність державного виконавця з
питань виконавчого провадження у
порядку, встановленому цим Законом.

Суд першої інстанції вірно
встановив, що мотивами звернення до
суду на дії ВДВС Стрийського
міськрайонного управління юстиції
заявник зазначає, що відновлення
виконавчого провадження постановою
13.08.2013 року державного виконавця на
підставі постанови від 13.08.2013 року в.о.
начальника ВДВС Стриського
міськрайонного управління юстиції про
скасування постанови про закінчення
виконавчого провадження від 16.06.2010
року - суперечить вимогам
законодавства та грубо порушує його
конституційні права, оскільки рішення
суду виконано в повному обсязі.

Однак такі твердження заявника
обгрунтовано визнано безпідставними
і спростовані в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 11 Закону
України «Про виконавче провадження
«державний виконавець зобовязаний
вжити заходів примусового виконання
рішень. Державний виконавець здійснює
необхідні заходи щодо своєчасного і
повного виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення у спосіб і порядок, визначені
виконавчим документом.

При вирішенні справи судом першої
інстанції оглянуто оригінал
виконавчого провадження, з матеріалів
якого встановлено, що рішенням колегії
суддів Судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Львівської
області від 19.02.2009 року зобов'язано
ОСОБА_2 повернути 20 кв. м земельної
ділянки ОСОБА_5 шляхом відновлення
огорожі на земельній ділянці ОСОБА_5.
зі сторони проїзду спільного
користування відповідно до плану
земельної ділянки будинковолодіння
АДРЕСА_1. На виконання рішення суду
Стрийським міськрайонний судом
Львівської області 09.04.2009 року видано
виконавчий лист № 2-279/08.

28 квітня 2009 року за заявою
стягувача ОСОБА_5 державним виконавцем
ВДВС Стрийського міськрайонного
управління юстиції Зборовською У.Я.
відкрито виконавче провадження з
виконання виконавчого листа № 2-279 від
09.04.2009 року та надано строк для
добровільного виконання виконавчого
документа до 05.04.2009 року.

05.05.2009 року державним виконавцем
Зборовською У.Я. складено акт про
виконання рішення суду та винесено
постанову про закінчення виконавчого
провадження.

З врахуванням цих обставин ОСОБА_2
вважає, що рішення суду виконано і
підстав для винесення оскаржуваних ним
постанов від 13.08. 2013 року не було.

Однак 02.09.2009 року начальником
ВДВС Стрийського міськрайонного
управління юстиції Юрківим Е.Я.
скасовано постанову про закінчення
виконавчого провадження від 05.05.2009 року
та 02.09.2009 року державним виконавцем
Зборовською У.Я. відновлено виконавче
провадження.

Постанова від 02.09.2009 року про
відновлення виконавчого провадження
ВП № 12523834 ніким не оскаржувалась і
ВДВС продовжувало вчиняти дії на
виконання рішення суду.

05.11.2009 року державним
виконавцем Зборовською У.Я. складено
акт проте, що виконавчі дії не
відбулися у звязку із невизначенням
межі щодо повернення 20 кв.м земельної
ділянки будинковолодіння АДРЕСА_1,
оскільки є два різні плани за 1979 рік та
2008 рік.

10.11.2009 року та 18.03.2010 року державним
виконавцем Зборовською У.Я. зупинено
виконавче провадження у зв»язку із
зверненням до суду з поданням про
роз»яснення рішення суду.

Таким чином, судом встановлено, що
рішення суду не виконано. Після
відновлення виконавчого провадження
постановою 02.09.2009 року - державним
виконавцем вчинялись дії спрямовані
на виконання судового рішення.

16.06.2010 року державним
виконавцем Зборовською У.Я. відповідно
до ст. 37 Закону України Про виконавче
провадження винесено постанову про
закінчення виконавчого провадження у
зв»язку зі смертю стягувача ОСОБА_5,
котра померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Судом першої інстанції вірно
враховано, що у відповідності до п. 3 ч.
1 ст. 37 Закону України «Про виконавче
провадження» (в редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин)
встановлено, що виконавче провадження
підлягає закінченню у випадках смерті
стягувача чи боржника сторони
виконавчого провадження, якщо
виконання їх обовязків чи вимог у
виконавчому провадженні не допускає
правонаступництва. Отже, наведений у
ст. 37 Закону припис містить вказівку
щодо можливості закінчення
виконавчого провадження лише у разі
відсутності правонаступництва
стягувача або боржника.

Судом встановлено, що відповідно
до свідоцтва про право на спадщину за
заповітом від 09.12.2010 року спадкоємцем
майна ОСОБА_5 є ОСОБА_4, а отже остання є
правонаступником прав та обов»язків
спадкодавця, що не було враховано
державним виконавцем і не вирішено
питання про зупинення виконавчого
провадження для вступу
правонаступників, що передбачено
вказаною вище нормою.

З цих підстав 09.08.2013 року ОСОБА_4
звернулася із заявою про скасування
постанови про закінчення виконавчого
провадження від 16.06.2010 року.

Відповідно до ст. 83 Закону
України «Про виконавче провадження»
начальник відділу, якому безпосередньо
підпорядкований державний виконавець,
при здійсненні контролю за рішеннями,
діями державного виконавця під час
виконання рішень має право у разі, якщо
вони суперечать вимогам закону, своєю
постановою скасувати постанову або
інший процесуальний документ (або їх
частину), винесені у виконавчому
провадженні державним виконавцем,
визнати недійсним складений державним
виконавцем акт, зобовязати державного
виконавця провести виконавчі дії в
порядку, встановленому цим Законом.

Начальник відділу, якому
безпосередньо підпорядкований
державний виконавець, або державний
виконавець з власної ініціативи чи за
заявою сторони виконавчого
провадження може виправити допущені у
процесуальних документах, винесених у
виконавчому провадженні державним
виконавцем, граматичні чи арифметичні
помилки, про що виноситься відповідна
постанова.

Відповідно до ч. 1 ст. 51 Закону
України Про виконавче провадження у
разі якщо постанова державного
виконавця про закінчення виконавчого
провадження скасована начальником
відділу, якому безпосередньо
підпорядкований державний виконавець,
виконавче провадження підлягає
відновленню протягом трьох робочих
днів з дня надходження постанови
керівника відповідного органу
державної виконавчої служби.

За таких обставин суд першої
інстанції дійшов вірного висновку, що
в.о.начальника ДВС Коваль Ю.Я.
правомірно виніс постанову від 13.08.2013
року про скасування постанови про
закінчення виконавчого провадження
від 16.06.2010 року, в якій постановою від
23.08.2013 року виправлено допущену у
вступній її частині помилку, а
державний виконавець Заліщук В.І. на
забезпечення виконання п. 2 постанови
від 13.08.2013 року - правомірно винесла
постанову від 13.08.2013 року про
відновлення виконавчого провадження,
оскільки постанова про закінчення
виконавчого провадження від 16.06.2010
року, винесена державним виконавцем
Зборовською У.Я., суперечить вимогам ст.
37 Закону України «Про виконавче
провадження» в редакцій, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин і скасована.

Враховуючи наведене, суд дійшов
вірного висновку про відсутність
порушень закону в діях в.о.начальника
Коваля Ю.Я. та державного виконавця
Заліщук В.І. при винесенні вказаних
постанов від 13.08.2013 року, тому правові
підстави для їх скасування відсутні.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону
України «Про виконавче провадження» -
виконавче провадження підлягає
закінченню у разі фактичного виконання
в повному обсязі рішення згідно з
виконавчим документом.

Суд вважає безпідставним
посилання заявника в підтвердження
неправомірності дій ВДВС Стрийського
міськрайонного управління юстиції при
винесенні оскаржуваних постанов на
факт повного виконання рішення суду,
оскільки таке спростовується
матеріалами виконавчого провадження,
при огляді якого судом встановлено, що
постановою державного виконавця
Зборовською У.Я. від 02.09.2009 року, яка є
чинною і боржником не оскаржувалась,
відновлено виконавче провадження ВП №
12523834. 10.11.2009 року та 18.03.2010 року
державним виконавцем Зборовською У.Я.
зупинено виконавче провадження у
звязку із зверненням до суду з поданням
про розяснення рішення суду. А відтак
доказів виконання рішення колегії
суддів Судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Львівської
області від 19.02.2009 року про зобовязання
ОСОБА_2. повернути 20 кв. м земельної
ділянки ОСОБА_5 шляхом відновлення
огорожі на земельній ділянці ОСОБА_5 зі
сторони проїзду спільного
користування відповідно до плану
земельної ділянки будинковолодіння
АДРЕСА_1 немає.

Суд першої інстанції вірно
врахував вимоги статті 55 Конституції
України права і свободи людини і
громадянина захищаються судом. Кожному
гарантується право на оскарження в
суді рішень, дій чи бездіяльності
органів державної влади, органів
місцевого самоврядування, посадових і
службових осіб.

Державний виконавець є
представником влади і здійснює
примусове виконання судових рішень,
постановлених іменем України, та
рішень інших органів (посадових осіб),
виконання яких покладено на державну
виконавчу службу, в порядку,
передбаченому законом.

Висновки суду першої інстанції
про відсутність підстав для
задоволення скарги ОСОБА_2 є
обґрунтовані, належним чином
мотивовані. Відповідно до закону, права
чи свободи заявника не було порушено, а
відтак підстави для задоволення
апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.303, 304, п.1 ч.2 ст. 307, ч.1
ст. 312, п.4 ч.1 ст.314, ст. 315, ст. 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Ухвалу Стрийського
міськрайонного суду Львівської від 6
грудня 2013 року залишити без змін

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
нею законної сили до суду касаційної
інстанції.

Головуючий

Судді