АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/100/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Нізік О.В. Доповідач - Куценко Т.Р.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2014 року Колегія суддів судової
палати з цивільних справ апеляційного
суду Дніпропетровської області в
складі:

Головуючого - Куценко Т.Р.

суддів - Демченко Е.Л., Волошина М.П.

при секретарі - Філіпповій К.Д.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2, ОСОБА_3,

ОСОБА_4, ОСОБА_5,

на рішення Красногвардійського
районного суду м. Дніпропетровська від
10 червня 2013 року, по справі за позовом
ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_5 в
своїх інтересах та інтересах
малолітньої ОСОБА_8 до Виконавчого
комітету Красногвардійської районної
у м. Дніпропетровську ради, Медичної
служби Придніпровської залізниці,
ОСОБА_9, третя особа: Управління служби
у справах дітей Красногвардійської
районної у м. Дніпропетровську ради про
визнання права користування житловим
приміщенням, зобов'язання змінити
договір найму житла, визначення
незаконним рішення виконавчого
комітету, визнання недійсним ордеру, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_5 в своїх
інтересах та інтересах малолітньої
дитини ОСОБА_8 , ОСОБА_2 звернулися до
суду з позовом до Виконавчого комітету
Красногвардійської районної у м.
Дніпропетровську ради, Медичної служби
Придніпровської залізниці, ОСОБА_9 з
вищевказаним позовом, та після
уточнення позовних вимог просили
визнати за ними право користування
житловою кімнатою площею 15,2 кв. метри в
квартирі АДРЕСА_1; зобов'язати Медичну
службу Придніпровської залізниці
Дорожню клінічну лікарню на станції
Дніпропетровськ змінити договір найму
житла на ім'я ОСОБА_3, визнати її
наймачем трьох кімнатної квартири
АДРЕСА_1, житловою площею 45,6 кв. метри
на склад сім'ї шість осіб; визнати
незаконним рішення виконавчого
комітету Красногвардійської районної
у м. Дніпропетровську ради № 15/1 від
28.01.2005 року про включення до списків
службової житлової площі кімнату
площею 15,2 кв. метри в квартирі АДРЕСА_1;
визнати недійсним ордер № 3390 серія ІV
на ім'я ОСОБА_9 на право зайняття однієї
кімнати площею 15,2 кв. метри в спільній
квартирі АДРЕСА_1 /т.2 а.с. 108-109/.

Рішенням Красногвардійского районного
суду м. Дніпропетровська від 10.06.2013 року
в задоволенні позовних вимог було
відмовлено в повному обсязі /т.2 а.с.
204-209, 235-236/.

В апеляційній скарзі позивачі просять
рішення скасувати та ухвалити нове,
яким задовольнити їх позовні вимоги в
повному обсязі, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права /т.2 а.с. 215-216, 248-249/.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів
приходить до висновку, що скаргу
необхідно відхилити, а рішення суду
залишити без змін, з наступних підстав.

Згідно ст. 58 ЖК України єдиною
підставою для вселення громадян у
надане житлове приміщення є ордер, який
видається уповноваженим на це органом.

Статтею 42 ЖК України визначено, що жилі
приміщення надаються тільки
громадянам, які перебувають на обліку
потребуючих поліпшення житлових умов
та внесені до єдиного державного
реєстру громадян, які потребують
поліпшення житлових умов, крім
випадків передбачених законодавством
України.

Відповідно до ст. 54 ЖК України
переважне право на ізольоване жиле
приміщення, що звільнилося в квартирі,
в якій проживають два або більше
наймачів, має той з них, хто потребує
поліпшення житлових умов, правила ст. 45
цього Кодексу щодо першочерговості
надання жилих приміщень на ці випадки
не поширюються.

Відповідно до ст. 59 ЖК України ордер на
жиле приміщення може бути визнано
судом недійсним у випадках подання
громадянином відомостей про потребу в
поліпшенні житлових умов, що не
відповідають дійсності, порушення прав
інших громадян або організацій на
зазначене в ордері жиле приміщення,
неправомірних дій службових осіб при
вирішенні питання про надання
останнього, а також в інших випадках
порушення порядку та умов надання
жилих приміщень.

Судом встановлено, що будинок АДРЕСА_1
перебуває на балансі Дорожньої
клінічної лікарні м. Дніпропетровська.

Квартира АДРЕСА_1 складається з трьох
житлових кімнат кімнат. Наймачем двох
кімнат, житловою площею 30,4 кв. метри, є
ОСОБА_3, яка отримала їх у зв'язку з
трудовими відносинами, а саме працюючи
в Дорожній клінічній лікарні м.
Дніпропетровська.

Згідно довідки № 3-ш від 20.04.2006 року в
цих кімнатах зареєстровані позивач
ОСОБА_3, її чоловік ОСОБА_4 та їх донька
ОСОБА_11 /т.1 а.с. 29/.

В третій кімнаті площею 15,2 кв. метри
проживала ОСОБА_12, яка до смерті, а саме
до 20.10.2004 року, була її наймачем.

Таким чином, на час смерті ОСОБА_12, а
саме ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 , ОСОБА_4
та ОСОБА_11 поліпшення умов проживання
не потребували та на житловому обліку
не перебували.

Рішенням Красногвардійської районної
у м. Дніпропетровську ради № 15/1 від
28.01.2005 року, за зверненням керівництва
Дорожньої клінічної лікарні, кімната
житловою площею 15,2 кв. метри в
комунальній квартирі АДРЕСА_1 була
включена до списків службової /т.1 а.с. 9/.

На підставі рішення
Красногвардійської районної у м.
Дніпропетровську ради № 343 від 18.11.2005
року ОСОБА_9, отримала ордер № 3390 на
право заняття цієї кімнати разом з
донькою /т.1 а.с. 13, 61/.

16.12.2005 року ОСОБА_9 була зареєстрована у
вищевказаній квартирі, але вселитися
туди не може, через те, що кімнату
зайняли ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_11 та
ОСОБА_7, який є сином позивачки від
першого шлюбу.

Звертаючись до суду позивачі
посилаються на те, що вони разом з
ОСОБА_12 користувалися усіма кімнатами
в квартирі, так як проживали з нею
однією сім'єю, вели спільне
господарство, у них був спільний
бюджет. Після смерті ОСОБА_12 позивач
ОСОБА_3 звернулася до Дорожньої
клінічної лікарні про оформлення на її
ім'я кімнати площею 15,2 кв. метри, після
чого їм стало відомо, про рішення
Красногвардійської районної у м.
Дніпропетровську ради № 15/1 від 28.01.2005
року та про те, що відповідачка ОСОБА_9
разом з донькою зареєстрована в цій
квартирі.

Посилаючись на те, що їх сім'я потребує
поліпшення умов проживання, крім того
10.09.2010 році ОСОБА_11 одружилася з ОСОБА_2,
а ІНФОРМАЦІЯ_2 році у них народилася
донька ОСОБА_8, які також зареєстровані
в квартирі, що підтверджується
довідкою № 01/17/зж від 16.11.2011 року /т.2 а.с.
110/, позивачі просили визнати за ними
право користування житловою кімнатою
площею 15,2 кв. метри в квартирі АДРЕСА_1;
зобов'язати Медичну службу
Придніпровської залізниці Дорожню
клінічну лікарню на станції
Дніпропетровськ змінити договір найму
житла на ім'я ОСОБА_3, визнати її
наймачем трьох кімнатної квартири
АДРЕСА_1, житловою площею 45,6 кв. метри
на склад сім'ї шість осіб; визнати
незаконним рішення виконавчого
комітету Красногвардійської районної
у м. Дніпропетровську ради № 15/1 від
28.01.2005 року про включення до списків
службової житлової площі кімнату
площею 15,2 кв. метри в квартирі АДРЕСА_1;
визнати недійсним ордер № 3390 серія ІV
на ім'я ОСОБА_9 на право зайняття однієї
кімнати площею 15,2 кв. метри в спільній
квартирі АДРЕСА_1 /т.2 а.с. 108-109/.

У червні 2006 року ОСОБА_9 звернулася до
суду з зустрічним позовом в якому
просила виселити ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_11 та ОСОБА_7 зі спірної кімнати, та
вселити її в кімнату площею 15,2 кв. метри
в квартирі АДРЕСА_1 /т.1 а.с. 77-79, т.2 а.с.
150-154/.

Ухвалою Красногвардійського позов
ОСОБА_9 залишено без розгляду /т.2 а.с.
201-202/.

При вищенаведених обставинах справи,
суд першої інстанції прийшов до
правильного висновку, що позовні
вимоги ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_11 та ОСОБА_7
задоволенню не підлягають.

Приведені в апеляційній скарзі доводи
про те, що суд не дав оцінки наданих
ними доказів не можуть бути прийняті до
уваги, оскільки вони зводяться до
переоцінки доказів, незгоди з
висновками суду по їх оцінці, та
особистого тлумачення апелянтом норм
матеріального та процесуального права.

Щодо посилань позивачів в апеляційній
скарзі на те, що вони мають переважне
право на отримання кімнати яка
звільнилася після смерті ОСОБА_12, то
вони не можуть бути прийняті до уваги
через те, що відповідно до ст. 54 ЖК
України у даному випадку приймається
до уваги потреба у поліпшенні житлових
умов претендентів на цю кімнату на день
звільнення приміщення, а також така,
яка виникла пізніше, але до надання
цього приміщення іншій особі.

Так з матеріалів справи вбачається, що
на момент смерті ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_1
року, сім'я позивачів складалася з
трьох осіб: матері, батька та їх доньки,
які займали дві кімнати житловою
площею 30, 4 кв. метри, та не потребували
на цей час поліпшення житлових умов.
Ордер на спірну кімнату відповідачка
ОСОБА_9 отримала 18.11.2005 році, а кількість
членів сім'ї позивачів змінилася
тільки в 2010 році.

Відносно посилань в апеляційній скарзі
на те, що відповідно до ст. 47 ЖК України
норма жилої площі встановлена на одну
особу складає 13, 65 кв. метри, а тому їх
сім'я потребує поліпшення житлових
умов, то з ними також неможна
погодитися через те, що ця норма
враховується при отриманні житла
особами, які перебувають на житловому
обліку і в даному випадку не може бути
застосована.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України
виключне право оцінки доказів належить
суду, який має оцінювати докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
грунтується на всебічному повному та
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Порушень матеріального чи
процесуального закону, які б могли
призвести до скасування або зміни
рішення суду, судом апеляційної
інстанції не встановлено.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
є необґрунтовані, рішення суду
відповідає вимогам закону та
матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 303, ст. 307, 308 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 - відхилити.

Рішення Красногвардійського районного
суду м. Дніпропетровська від 10 червня
2013 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з цього часу.

Судді :