АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ[1]

23 квітня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі:

головуючого судді
Росік Т.В.

суддів:
Прокопчук Н.О.ё Куліковій С.В.

при секретарі:
Калініній Я.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві справу за
апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства «Банк
«Фінанси та Кредит» в особі Філії
«Центральне регіональне управління»
Публічного акціонерного товариства
«Банк «Фінанси та Кредит» на ухвалу
Дніпровського районного суду м. Києва
від 04 березня 2014 року в справі за
позовом Публічного акціонерного
товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в
особі Філії «Центральне регіональне
управління»Публічного акціонерного
товариства «Банк «Фінанси та Кредит»
до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, -

В С Т А
Н О В И Л А:

Ухвалою Дніпровського районного
суду м. Києва від 04.03.2014 року зупинено
провадження у справі за позовом ПАТ
«Банк «Фінанси та Кредит» в особі Філії
«Центральне регіональне управління»
ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, до розгляду Апеляційним
судом м. Києва апеляційної скарги на
рішення Дніпровського районного суду
м. Києва від 11.12.2013 року по справі №
755/11339/13-ц за позовом ПАТ «Банк «Фінанси
та Кредит» до ОСОБА_2, треті особи:
ОСОБА_3, ОСОБА_4 , ОСОБА_5, приватний
нотаріус КМНО ОСОБА_6, Дніпровський
відділ ДМС України в м. Києві,
Реєстраційна служба Головного
управління юстиції у м. Києві про
звернення стягнення на предмет
іпотеки.

ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі
Філії «Центральне регіональне
управління» ПАТ «Банк «Фінанси та
Кредит» вважаючи, що ухвала суду
постановлена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
в апеляційній скарзі просить її
скасувати, а справу направити для
продовження розгляду до суду першої
інстанції. Посилається на те, що
розгляд Апеляційним судом. Києва
справи за апеляційною скаргою ПАТ
«Банк «Фінанси та Кредит» на рішення
Дніпровського районного суду м. Києва
про звернення стягнення на предмет
іпотеки ніяким чином не перешкоджає
розгляду справи в Дніпровському
районному суді м. Києва про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
оскільки позовні вимоги даних справи
ґрунтуються на різних договорах. Також,
відсутні підстави вважати, що розгляд
питання щодо розміру кредитної
заборгованості в справі за позовом
банку про звернення стягнення на
предмет іпотеки унеможливлює розгляд
такого питання у судовому засіданні в
справі про стягнення заборгованості за
кредитним договором.

В судовому засіданні представник ПАТ
«Банк «Фінанси та Кредит» апеляційну
скаргу підтримала.

Відповідач ОСОБА_2 просила відмовити у
задоволенні апеляційної скарги,
вважаючи ухвалу суду законною та
обґрунтованою.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в
судове засідання не з'явилися, належним
чином повідомлені про час та місце
розгляду справи.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість
постановленої ухвали в цій частині,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з таких підстав.

В провадженні Дніпровського районного
суду м. Києва перебуває справа за
позовом ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в
особі Філії «Центральне регіональне
управління» ПАТ «Банк «Фінанси та
Кредит» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 про стягнення заборгованості
за кредитним договором № 21-07-И/10 від
13.04.2007 року у сумі 1390 654 грн. 11 коп. та 3 441
грн. судового збору.

Задовольняючи клопотання представника
ОСОБА_2 про зупинення провадження у
справі, суд в оскаржуваній ухвалі не
зазначив мотиви, з яких дійшов висновку
про необхідність зупинення
провадження, обмежившись лише
посиланням на те, що розгляд даної
справи неможливий до набрання законної
сили рішенням Дніпровського районного
суду м. Києва від 11.12.2013 року в цивільній
справі за позовом ПАТ «Банк «Фінанси та
Кредит» до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, приватний нотаріус КМНО
ОСОБА_6, Дніпровський відділ ДМС
України в м. Києві, Реєстраційна служба
Головного управління юстиції у м. Києві
про звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Проте, такий висновок суду не
ґрунтується на законі.

Згідно ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа
має право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 20 ЦК України
право на захист особа здійснює на свій
розсуд.

Згідно роз'яснень, викладених в п.9
Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин»право вибору
способу судового захисту,
передбаченого законом або договором
(дострокове стягнення кредиту,
стягнення заборгованості, у тому числі
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки/застави, одночасне заявлення
відповідних вимог у разі, якщо
позичальник є відмінною від особи
іпотекодавця (майновий поручитель),
одночасне заявлення вимог про
стягнення заборгованості з
позичальника з вимогами про стягнення
заборгованості шляхом звернення
стягнення на предмет застави/іпотеки,
належні іпотекодавцю, який не є
позичальником, розірвання кредитного
договору, набуття права власності на
предмет іпотеки тощо) належить
виключно позивачеві (частина перша
статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК).
Задоволення позову кредитора про
звернення стягнення на предмет
іпотеки/застави не є перешкодою для
пред'явлення позову про стягнення
заборгованості з поручителя за тим
самим договором кредиту у разі, якщо на
час розгляду справи заборгованість за
кредитом не погашена. Задоволення
позову кредитора про стягнення
заборгованості з поручителя не є
перешкодою для пред'явлення позову про
звернення стягнення на предмет
іпотеки/застави з метою погашення
заборгованості за тим самим договором
кредиту у разі, якщо на час розгляду
спору заборгованість за кредитом не
погашена.

Відповідно до вимог ст. 201 ч.1 п. 4 ЦПК
України суд зобов'язаний зупинити
провадження у справі у разі
неможливості розгляду цієї справи до
вирішення іншої справи, що
розглядається в порядку
конституційного, цивільного,
господарського, кримінального чи
адміністративного судочинства.

З огляду на викладене, та, виходячи з
аналізу змісту позову, поданого банком
до боржника ОСОБА_2, колегія суддів
приходить до висновку, що вирішення
спору про звернення стягнення на
предмет іпотеки не є обставиною, що
унеможливлює розгляд спору про
стягнення заборгованості, а тому суд
першої інстанції необґрунтовано
застосував положення ст. 201 ч.1п.4 ЦПК
України і зупинив провадження у справі.

За правилами ст. 311 ЦПК України
підставами для скасування ухвали суду,
що перешкоджає подальшому провадженню
у справі, і направлення справи для
продовження розгляду до суду першої
інстанції є порушення норм
процесуального права, які призвели до
неправильного вирішення питання.

З урахуванням викладеного колегія
суддів дійшла висновку про скасування
ухвали суду першої інстанції з
направленням справи для продовження
розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 311, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л
И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Банк
«Фінанси та Кредит» в особі Філії
«Центральне регіональне управління»
Публічного акціонерного товариства
«Банк «Фінанси та Кредит» -
задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м.
Києва від 04 березня 2014 року скасувати,
справу направити до суду першої
інстанції для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, оскарженню в
касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя:

Судді:

Справа № 755/28763/13-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/5964/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Чех Н.А.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Росік Т.В.