У х в а л а

іменем україни

12 лютого 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,

суддів: Касьяна О.П.,
Коротуна В.М.,

Ступак О.В.,
Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом Споживчого
товариства Центрального району м.
Сімферополя до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про витребування
майна з чужого незаконного володіння,
відшкодування моральної шкоди, за
касаційною скаргою Споживчого
товариства Центрального району м.
Сімферополя в особі голови правління
Поліщук Надії Валентинівни на рішення
та ухвалу Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим від 16 жовтня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2012 року Споживче товариство
Центрального району м.
Сімферополя (далі - СТ Центрального
району м. Сімферополя) звернулося до
суду з указаним позовом. Свої вимоги
обґрунтовувало тим, що 05 квітня 2009 на
засіданні правління цього товариства
було прийняте рішення № 44 про зведення
для членів товариства
металоконструкцій для обладнання
десяти торгових місць по вул. Козлова,
навпроти будинку № 6, між
вул. Пушкіна і просп. ім. Кірова у м.
Сімферополі. Головою товариства
Поліщук Н.В. за рахунок коштів цього
товариства було зроблено замовлення на
будівництво металоконструкцій,
проведено закупівлю металу у приватних
підприємців. Зазначені конструкції
були готові до експлуатації в жовтні
2009 року та в деяких з них вже
знаходився товар членів товариства.
Вночі з 27 на 28 жовтня 2009 року
відповідачі зірвали замки зі
збудованих конструкцій, поставили на
їх місце свої замки, заволодівши таким
чином цими торговими місцями, і до
теперішнього часу користуються ними
без наявних правових підстав. На
теперішній час вказані торгові місця
мають наступну нумерацію: у ОСОБА_3 -
НОМЕР_1, у ОСОБА_4 - НОМЕР_2, у ОСОБА_5 -
НОМЕР_3 та НОМЕР_4, у ОСОБА_6 - НОМЕР_5, у
ОСОБА_7 - НОМЕР_6, у ОСОБА_8 - НОМЕР_7.
Відповідачі не є членами СТ
Центрального району м. Сімферополя,
добровільно повертати майно не
бажають, внаслідок чого позбавили
членів товариства мати свої торгові
місця та отримувати дохід. Позивач
зазначає, що внаслідок таких дій
відповідачів постраждав імідж
споживчого товариства, а його члени
несуть моральні страждання у зв'язку з
нереалізованими можливостями та
вимушені додавати додаткових зусиль
для організації свого життя.

Рішенням Центрального районного суду
м. Сімферополя Автономної Республіки
Крим від 16 липня 2013 року позов
задоволено частково.

Витребувано у ОСОБА_3 та передано СТ
Центрального району м. Сімферополя
металеву конструкцію, використану при
обладнанні торгового місця НОМЕР_1,
розташовану по вул. Козлова навпроти
будинку № 6 між вул. Пушкіна і просп. ім.
Кірова у м. Сімферополі, що являє собою
одноповерхову прямокутну будову з
розмірами 2,0 х 1,5 м, висотою від
2,00 до 2,20 м, площею 4 кв. м, вартістю 6 632
грн.

Витребувано у ОСОБА_4 та передано СТ
Центрального району м.
Сімферополя металеву конструкцію,
використану при обладнанні торгового
місця НОМЕР_2, розташовану по вул.
Козлова навпроти будинку № 6 між вул.
Пушкіна і просп. ім. Кірова у м.
Сімферополі, що являє собою
одноповерхову прямокутну будову з
розмірами 2,0 х 1,5 м, висотою від 2,00 до 2,20
м, площею 3 кв. м, вартістю 5 747 грн.

Витребувано у ОСОБА_5 та передано СТ
Центрального району м.
Сімферополя металеву конструкцію,
використану при обладнанні торгового
місця НОМЕР_4, розташовану по вул.
Козлова навпроти будинку № 6 між
вул. Пушкіна і просп. ім. Кірова у м.
Сімферополі, що являє собою
одноповерхову прямокутну будову з
розмірами 1,5 х 1,5 м, висотою від 2,00 до 2,16
м, площею 2,15 кв. м, вартістю 4 822 грн.

Витребувано у ОСОБА_5 та передано СТ
Центрального району м.
Сімферополя металеву конструкцію,
використану при обладнанні торгового
місця НОМЕР_3, розташовану по вул.
Козлова навпроти будинку № 6 між вул.
Пушкіна і просп. ім. Кірова у м.
Сімферополі, що являє собою
одноповерхову прямокутну будову з
розмірами 1,5 х 1,5 м, висотою від 2,00 до 2,20
м, площею 4 кв. м, вартістю 4 612 грн.

Витребувано у ОСОБА_6 та передано СТ
Центрального району м. Сімферополя
металеву конструкцію, використану при
обладнанні торгового місця НОМЕР_5,
розташовану по вул. Козлова навпроти
будинку № 6 між вул. Пушкіна і
просп. ім. Кірова у м. Сімферополі, що
являє собою одноповерхову прямокутну
будову з розмірами 1,5 х (1,60+2,47) м, висотою
від 2,00 до 2,20 м, площею 4 кв. м, вартістю 9
529 грн.

Витребувано у ОСОБА_7 та передано СТ
Центрального району м.
Сімферополя металеву конструкцію,
використану при обладнанні торгового
місця НОМЕР_6, розташовану по вул.
Козлова навпроти будинку № 6 між вул.
Пушкіна і просп. ім. Кірова у м.
Сімферополі, що являє собою
одноповерхову прямокутну будову з
розмірами 2,0 х 1,5 м, висотою від 2,00 до 2,20
м, площею 3 кв. м, вартістю 5 747 грн.

Витребувано у ОСОБА_8 та передано СТ
Центрального району м.
Сімферополя металеву конструкцію,
використану при обладнанні торгового
місця НОМЕР_7, розташованого між
торговими місцями № НОМЕР_3, НОМЕР_1 по
вул. Козлова навпроти будинку № 6 між
вул. Пушкіна і просп. ім. Кірова у м.
Сімферополі, що являє собою
одноповерхову прямокутну будову з
розмірами 1,5 х 1,5 м, висотою від 2,00 до 2,20
м, площею 3 кв. м, вартістю 4 612 грн.

У задоволенні позову в частині
відшкодування моральної шкоди
відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати.

Ухвалою Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим від 16
жовтня 2013 року рішення суду першої
інстанції скасовано, закрито
провадження у цій справі за позовом СТ
Центрального району
м. Сімферополя до ОСОБА_3, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про
витребування майна з чужого
незаконного володіння, відшкодування
моральної шкоди.

Рішенням Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим від 16
жовтня 2013 року рішення суду першої
інстанції скасовано, у задоволенні
позову СТ Центрального району м.
Сімферополя до ОСОБА_4 про витребування
майна з чужого незаконного володіння,
відшкодування моральної шкоди
відмовлено.

У касаційній скарзі позивач просить
скасувати рішення та ухвалу суду
апеляційної інстанції, залишити в силі
рішення суду першої інстанції,
обґрунтовуючи свою вимогу порушенням
апеляційним судом норм процесуального
права та неправильним застосуванням
норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів дійшла висновку про те, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
наступних підстав.

З урахуванням вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

За змістом ст. 10 ЦПК України цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності. Результати
оцінки доказів суд відображає в
рішенні, в якому наводяться мотиви їх
прийняття чи відмови у прийнятті.

Так за результатами розгляду указаної
справи апеляційний судом прийнято
ухвалу і рішення, які відповідають
зазначеним вище нормам процесуального
права.

Судом встановлено, що згідно зі
статутом СТ Центрального району
м. Сімферополя, воно є добровільним
об'єднанням громадян, створеним для
спільного ведення господарської
діяльності з метою поліпшення свого
економічного і соціального стану
шляхом здійснення реконструкції своїх
робочих місць, інших торгових,
допоміжних, складських та інших
об'єктів Центрального району м.
Сімферополя для його реформування у
сучасну інфраструктуру, зручну для
його працівників, торговців, селян,
фермерів і підприємців, бажану для
покупців, і архітектурно-принадну для
гостей і жителів міста Сімферополя (а.
с. 7-9).

Засіданням правління СТ Центрального
району м. Сімферополя від 05
квітня 2009 року № 44 прийнято рішення про
виготовлення металевих бутиків у
кількості 10 шт. розміром 2 м (глибина), 1,5
м (ширина) для членів споживчого
товариства (а. с. 12).

На підтвердження замовлення
виготовлення металевих бутиків згідно
із зазначеним рішенням правління
позивачем надано копії товарних чеків
та квитанцій, згідно з якими ними було
сплачено СПД ОСОБА_10: 06 квітня 2009 року
за металоконструкції 5 650 грн; 08 квітня
2009 року здійснено передоплату за
металовироби у розмірі 4 600 грн; 09 квітня
2009 року здійснено передоплату за
металовироби у розмірі 1 400 грн; 15 квітня
2009 року оплачено 875 грн за 35
навісних замків; 23 квітня 2009 року
здійснено доплату за металовироби у
розмірі 2 850 грн; 27 квітня 2009
року здійснено доплату за металовироби
у розмірі 2 312 грн; 30 квітня 2009 року
сплачено 1 500 грн за монтажні роботи, а 23
березня 2009 року ними було здійснено
оплату ПП ОСОБА_11 за металовироби у
розмірі 13 000 грн (а. с. 13-18).

Згідно з матеріалами дослідчої
перевірки Центрального РВ СМУ ГУ МВС
України в Криму № № 5901, 5896 та 5897 за 2009
рік, 09 листопада 2009 року громадяни
ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15,
ОСОБА_16 звернулися до правоохоронного
органу із заявами про незаконне
зайняття вночі з 27 на 28 жовтня 2009 року
їх торгових місць (бутиків),
розташованих по вул. Козлова (між вул.
Пушкіна і просп. Кірова) у м.
Сімферополі, групою осіб під
керівництвом громадянки ОСОБА_8, які
замінили замки на належних їм торгових
бутиках, при цьому в бутиках
знаходилися їхні товари.

Опитана за даним фактом ОСОБА_8
пояснила, що вона з 2007 року є головою
споживчого товариства
«Соціально-правовий захист робітників
торгівлі», при заміні замків бутики
були пусті, товарів в них не було,
заміна замків проводилася у
присутності свідків, дані бутики
встановлені незаконно і не мають
ніяких документів.

Нумерація бутиків, що існує на
теперішній час, їх матеріал, місце
розташування та вартість
підтверджується висновками судової
будівельно-технічної та додаткової
будівельно-технічної експертизи (а. с.
158-184, 222-240).

Так, задовольняючи указаний вище позов,
суд першої інстанції виходив з того, що
відповідачі незаконно заволоділи
металевими бутиками, що розташовані по
вул. Козлова (між вул. Пушкіна і просп.
Кірова) у м. Сімферополі,
які як встановив суд належать СТ
Центрального району м.
Сімферополя.

При цьому суд встановив, що
відповідачами не було надано жодних
доказів на підтвердження того, що ці
металеві конструкції були замовлені та
встановлені саме ними, або споживчим
товариством «Соціально-правовий
захист робітників торгівлі», членами
якого вони є.

Разом з тим, суд дійшов висновку про те,
що відсутність у квитанціях на
замовлення металевих конструкцій
зазначення найменування замовника - СТ
Центрального району м. Сімферополя не
свідчить, що ці металеві конструкції
були замовлені кимось іншим.

Крім того, суд врахував, що під час
розгляду справи представники
відповідачів не намагалися
спростувати факт користування
відповідачами спірних бутиків, а їхні
заперечення зводилися до відсутності у
позивача дозвільних документів на їх
встановлення та відсутність доказів на
придбання будівельних матеріалів, що
були використані для їх обладнання.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції і постановляючи ухвалу про
закриття провадження в цій справі у
частині позову СТ
Центрального району м. Сімферополя до
відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, суд апеляційної
інстанції правильно виходив з
наявності підстав, передбачених
п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК
України, оскільки позов в цій частині
не підлягає розгляду в порядку
цивільного судочинства.

При цьому апеляційний суд, вирішуючи
питання підвідомчості спору,
правильно врахував суб'єктний склад
сторін, предмет спору та характер
спірних правовідносин, обґрунтовано
виходив з того, що СТ Центрального
району м. Сімферополя створено для
ведення спільної господарської
діяльності його членів, тобто є
господарським товариством;
відповідачі у справі, крім ОСОБА_4, є
суб'єктами підприємницької діяльності;
предметом позову є майно, що призначене
для ведення господарської діяльності
(торгівлі) та використовується за цим
призначенням самими відповідачами;
cпір, який виник між сторонами у справі,
пов'язаний з господарською діяльністю,
оскільки предметом спору є металеві
конструкції, що використовуються для
торговельної діяльності, а підставою
позову слугувало те, що члени
споживчого товариства, чиї металеві
конструкції були займані
відповідачами, не мають можливості
займатися торговельною діяльністю.

Водночас, ухвалюючи рішення в цій
справі у частині вимог позову
СТ Центрального району м.
Сімферополя до ОСОБА_4 про витребування
майна з чужого незаконного володіння,
відшкодування моральної шкоди,
апеляційний суд обґрунтовано виходив з
того, що матеріали справи не містять
доказів того, що ОСОБА_4 має статус
фізичної особи -підприємця, отже, спір у
цій частині підлягає розгляду в
порядку цивільного судочинства.

Відмовляючи в задоволенні вимог позову
СТ Центрального району м.
Сімферополя до ОСОБА_4, апеляційний суд
дійшов правильного висновку про те, що
у справі відсутні докази на
підтвердження того, що спірне майно
перебуває у власності позивача, а тому
відсутні підстави для застосування ст.
387 ЦК України як засобу захисту своїх
порушених або не визнаних прав.

При цьому суд дійшов обґрунтованого
висновку про те, що показаннями свідків
не може встановлюватись право
власності позивача на спірну металеву
конструкцію, а копії товарних чеків та
квитанцій про сплату вартості
металовиробів і металоконструкції не
можуть підтверджувати право власності
позивача на встановлену під час
проведення судових експертиз
одноповерхову прямокутну будову, яка
складається не тільки з металовиробів
та металоконструкцій.

Зокрема, відповідно до висновків
судової будівельно-технічної та
додаткової будівельно-технічної
експертиз спірне майно представляє
собою одноповерхову прямокутну будову
з розмірами 2,0 х 1,5 м висотою від 2,00 до 2,20
м, стіни і покриття виконані із
металевих конструкцій, а саме, труб
перерізом 2 х 4 см. і листової сталі,
основа підлоги виконана із OSB і
ленолеума, встановлені захисні ролети
площею 3 кв. м, позивачем було заявлено
позовні вимоги про витребування
металевих конструкцій.

Статтею 335 ЦПК України встановлено, що
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Згідно з ч. 2 ст. 337 ЦПК України не може
бути скасоване правильне по суті і
справедливе рішення з одних лише
формальних міркувань.

З огляду на вищенаведене правильними є
вищевказані висновки апеляційного
суду.

Отже, апеляційний суд повно та всебічно
дослідив наявні у справі докази,
правильно визначився з характером
спірних правовідносин та нормами
матеріального права, які підлягають
застосуванню, в результаті чого
прийняв законні й обґрунтовані рішення
й ухвалу, які відповідають вимогам ст.
ст. 314, 315, 316 ЦПК України, підстави для їх
скасування відсутні, а наведені в
касаційній скарзі доводи висновків
суду не спростовують.

Вищенаведене дає підстави для висновку
про те, що касаційна скарга підлягає
відхиленню, а прийняті у справі рішення
й ухвала апеляційного суду - залишенню
без змін з підстав, передбачених ст. 337
ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Споживчого
товариства Центрального району
м. Сімферополя в особі голови
правління Поліщук Надії Валентинівни
відхилити.

Рішення та ухвалу Апеляційного суду
Автономної Республіки Крим від 16
жовтня 2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна

Судді: О.П. Касьян

В.М. Коротун

О.В. Ступак

С.П. Штелик