Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2014 року
Солом'янський районний суд м. Києва

в складі головуючого судді
Коробенка С.В.

при секретарі
Бабій К.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа Державне
видавництво «Преса України»
Державного управління справами, про
усунення перешкод в користування
житловою площею та виселення; та
зустрічним позовом ОСОБА_2 до
Державного видавництва «Преса
України» та Первинної профспілкової
організації Державного видавництва
«Преса України» про визнання
недійсними рішення та ордеру, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2013 року ОСОБА_1 звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_2 з вимогами про
усунення перешкод у здійсненні нею
права користування кімнатою АДРЕСА_1,
шляхом виселення Відповідача із
зазначеної кімнати.

Свої вимоги Позивач мотивує тим, що
спільним рішенням адміністрації та
профспілкового комітету Державного
видавництва «Преса України» їй було
надано для проживання кімнату №89 в
зазначеному гуртожитку, на підставі
чого видано ордер №143 від 05.07.2013р.

Як виявилось в подальшому, фактично у
зазначеній квартирі проживає ОСОБА_2,
який у добровільному порядку звільняти
кімнату відмовляється. Позивач
зазначає, що ОСОБА_2 не має жодних
правових підстав для проживання у
кімнаті, ордер йому не видавався, а тому
він має бути виселений з кімнати.

Під час розгляду справи провадження
було об'єднане з позовними вимогами
ОСОБА_2, заявленими до ДВ «Преса
України» про визнання ордеру
недійсним. В подальшому ОСОБА_2
доповнив свої вимоги також вимогою про
визнання недійсним спільного рішення
адміністрації та профспілкового
комітету Державного видавництва
«Преса України» про надання кімнати у
користування ОСОБА_1

Свої вимоги Відповідач обґрунтовує
тим, що він працює водієм в Державному
управлінні справами Президента
України, і за домовленістю керівництва
ДУС та ДВ «Преса України» вже протягом
багатьох років (з 2004 року) проживає у
кімнаті АДРЕСА_1, яка надавалась йому
для проживання на підставі щорічних
листів керівництва ДУС.

ОСОБА_2 вказує, що він безперервно
проживає у кімнаті, сплачує квартирну
плату та комунальні послуги на
підставі виставлениї ДВ «Преса
України» рахунків.

У зв'язку з цим Відповідач вважає, що
спільне рішення адміністрації та
профкому ДВ «Преса України» а також
видача ордеру на кімнату АДРЕСА_1 на
ім'я ОСОБА_1 в розумінні ч.2 ст. 58 ЖК є
протиправним, оскільки ця кімната не
була вільною.

У судовому засіданні представник
ОСОБА_1 позов підтримала, просила суд
виселити ОСОБА_2 із кімнати, на яку
Позивач у встановленому порядку
отримала ордер.

Представник ОСОБА_2 просив визнати
недійсним рішення про видачу ордеру та
сам ордер на кімнату АДРЕСА_1, та,
відповідно, відмовити у задоволенні
позову ОСОБА_1 про його виселення.
Пояснив, що між ОСОБА_2 та ДВ «Преса
України» фактично склались договірні
відносини, на підставі яких йому у
тимчасове користування надавалось
житло, а він сплачував відповідну плату
за користування ним.

Представник ДВ «Преса України» у
судовому засіданні підтримала позов
ОСОБА_1, наполягаючи на тому, що на
сьогоднішній день ОСОБА_2 безпідставно
проживає у кімнаті, оскільки йому ордер
на право вселення у кімнату ніколи не
надавався, а надання йому зазначеної
кімнати на письмове прохання
керівництва Державного управління
справами здійснювалось лише в порядку
виключення, при цьому востаннє таке
погодження надавалось на підставі
листа від 30.05.2012р на рік, а тому з 29.05.2013р.
ОСОБА_2 взагалі не має будь-яких підстав
для зайняття кімнати.

Представник Первинної профспілкової
організації Державного видавництва
«Преса України» до суду не з'явився,
хоча про розгляд справи був
повідомлений належним чином.
Заслухавши думку Сторін, суд ухвалив
розглядати справу у відсутність
представника даного відповідача,
оскільки його неявка не перешкоджає
вирішенню справи по суті.

Заслухавши пояснення Сторін,
дослідивши наявні в матеріалах справи
докази, суд встановив наступні
обставини.

Відповідно до довідки ДВ «Преса
України» за №103-653-к від 13.09.2013р.
гуртожиток за адресою АДРЕСА_1
перебуває на праві повного
господарського відання та балансі
Державного видавництва «Преса
України». (а.с. 31)

Спільним рішенням адміністрації та
профспілкового комітету Державного
видавництва «Преса України» від 03.2013р.
ОСОБА_1 як працівнику ДВ «Преса
України» надано для проживання кімнату
АДРЕСА_1. (а.с. 4)

На підставі зазначеного рішення ОСОБА_1
отримала ордер на жилу площу в
гуртожитку НОМЕР_1 від 23.07.2013р. (а.с. 5)

Безспірно встановлено, що станом на
день подання позову та на день розгляду
справи в кімнатіАДРЕСА_1 гуртожитку
фактично проживає ОСОБА_2

Зі встановлених обставин у справі
вбачається, що ОСОБА_2, як працівнику
Державної організації «Автобаза
Державного управління справами»
кімната АДРЕСА_1, надавалась
адміністрацією ДВ «Преса України» на
письмові прохання керівництва
Державного управління справами. (а.с. 93,
168)

За проживання у кімнаті ОСОБА_2
сплачував квартплату та вартість
фактично отриманих ним комунальних
послуг. (а.с. 94-128)

Разом з тим, житловим законодавством
України, зокрема ст.128 ЖК УРСР,
передбачено що жила площа в гуртожитку
надається за спільним рішенням
адміністрації підприємства, установи,
організації чи органу кооперативної
або іншої громадської організації та
відповідного профспілкового комітету
і комітету комсомолу.

Стаття 129 ЖК встановлює, що на підставі
зазначеного рішення про надання жилої
площі в гуртожитку адміністрація
підприємства, установи, організації
видає громадянинові спеціальний ордер,
який є єдиною підставою для вселення на
надану жилу площу.

Відповідно до ч. 2 ст. 810 ЦК підстави,
умови, порядок укладення та припинення
договору найму житла, що є об'єктом
права державної або комунальної
власності, встановлюється законом.

Таким чином, відносини, які виникають у
зв'язку з наймом житла, що перебуває у
державній або комунальній власності,
регулюються Житловим кодексом та
іншими актами житлового законодавства
(ч. 1 ст. 3 ЖК). Глава 4 Житлового кодексу
"Користування гуртожитками" не
передбачає застосування до цих
правовідносин положень ст. 61 - 68 ЖК,
оскільки порядок надання жилої площі в
гуртожитках підприємств, установ,
організацій, користування цими
гуртожитками та їх утримання
встановлюється Примірним положенням
про гуртожитки. Відповідно до п. 15
Примірного положення жила площа в
гуртожитку не підлягає обміну, розділу,
бронюванню і здачі в піднайом.
Враховуючи викладене, можна зробити
висновок, що мешканці гуртожитку
наймають жилу площу у підприємства, на
якому вони працюють, тимчасово, на
період роботи на умовах, визначених
Главою 4 ЖК та Примірним положенням про
гуртожитки.

Укладення договору оренди жилої площі
у гуртожитку (договору про надання
житлової площі у тимчасове
користування) між підприємством -
власником (балансоутримувачем)
гуртожитку та особою, яка не перебуває
у трудових відносинах з підприємством,
не суперечить засадам цивільного
законодавства про свободу договору (п. 3
ч. 1 ст. 3 ЦК), однак, виходячи з положень
ч. 1 ст. 203 ЦК, слід визнати те, що такий
правочин не є чинним, оскільки
суперечить ЖК України.

Отже, при виселенні осіб, які
проживають у гуртожитках, що належать
до державної та комунальної власності,
не на підставах, визначених Главою 4 ЖК
України, а на підставі договорів оренди
(договорів про надання житлової площі у
тимчасове користування), слід виходити
з того, що надання жилої площі було
здійснено з порушенням діючого
житлового законодавства, а тому не
можна вважати, що особа проживає в
гуртожитку на законних підставах, і ця
особа підлягає виселенню із
застосуванням ст. 127 - 129 ЖК України
(висновок Апеляційного суду м. Києва в
Узагальненні розгляду районними
судами міста Києва цивільних справ про
виселення громадян з гуртожитків).

Таким чином, на підставі викладеного
ОСОБА_2 не має правових підстав для
користування житловим приміщенням
(кімната АДРЕСА_1).

Відповідно до ст.58 ЖК УРСР ордер може
бути видано лише на вільне жиле
приміщення.

Відповідно до ст.15 ЦПК України суди
розглядають у порядку цивільного
судочинства справи щодо захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин.

Зважаючи на те, що, як встановлено вище,
ОСОБА_2 не мав правових підстав для
проживання у кімнаті АДРЕСА_1, спільне
рішення профспілкового комітету та
адміністрації ДВ «Преса України» про
надання кімнати ОСОБА_1 та видача їй
ордеру на зазначене жиле приміщення не
може порушувати його житлові права (в
даному випадку вони відсутні) щодо
даного житла, а тому підстав для
задоволення позовних вимог ОСОБА_2
немає.

З тих же причин обґрунтованими є вимоги
ОСОБА_1 про усунення перешкод у
здійсненні нею прав користування
кімнатою у гуртожитку, на яку вона у
встановленому порядку отримала ордер,
шляхом виселення ОСОБА_2

Керуючись ст.ст.58, 59, 127-132
Житлового кодексу Української РСР,
ст.ст. 10, 59, 60, 213, 214, 215, 223 ЦПК України, суд
-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_1
права користування кімнатою АДРЕСА_1,
шляхом виселення ОСОБА_2.

У задоволенні позову ОСОБА_2 про
визнання недійсними рішення та ордеру
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: