Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №278/5686/13
Головуючий у 1-й інст.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого - судді
Жигановської О.С.

суддів: Коломієць
О.С., Якухно О.М.

при секретарі судового
Крижанівській М.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Житомирі цивільну справу
за позовом ОСОБА_2 до виконавчого
комітету Глибочицької сільської ради
Житомирського району про визначення
додаткового строку для прийняття
спадщини

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Житомирського районного
суду Житомирської області від 13.01.2014
року,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2013 року ОСОБА_2
звернулась до суду з названим позовом.
Зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її
батько ОСОБА_3, після якого залишилась
спадщина у вигляді житлового будинку
АДРЕСА_1. В строк, встановлений законом,
вона не подала заяву до нотаріальної
контори, оскільки про смерть батька
дізналась лише в жовтні 2013 року. Крім
того, вона проживає у іншому населеному
пункті, є інвалідом загального
захворювання, тому ці обставини стали
причиною пропуску строку для прийняття
спадщини. Враховуючи наведене, просила
визначити додатковий строк, достатній
для подання заяви про прийняття
спадщини після померлого ОСОБА_3

Рішенням Житомирського районного
суду Житомирської області від 13.01.2014
року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
скасувати рішення суду, посилаючись на
порушення судом норм матеріального і
процесуального права.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення в межах
позовних вимог та доводів апеляційної
скарги, суд вважає, що скарга не
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1
помер ОСОБА_3 (а.с.9).

Постановою нотаріуса від 20.11.2013 року
позивачці відмовлено у вчиненні
нотаріальної дії - видачі свідоцтва про
право на спадщину за законом на
спадкове майно, яке залишилося після
померлого, у зв'язку з пропущенням
строку для прийняття спадщини (а.с.7).

За загальними положеннями про
спадкування право на спадщину виникає
в день відкриття спадщини, спадщина
відкривається внаслідок смерті особи
або оголошення її померлою, для
прийняття спадщини встановлюється
строк у шість місяців, який починається
з часу відкриття спадщини (ч.3 ст.1223, ч.1
ст.1220, ч.1 ст.1270 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її (ч.1 ст.1268 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, але на час відкриття спадщини
не проживав постійно із спадкодавцем,
має подати нотаріусу заяву про
прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК
України).

Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за
позовом спадкоємця, який пропустив
строк для прийняття спадщини з
поважної причини, суд може визначити
йому додатковий строк, достатній для
подання ним заяви про прийняття
спадщини.

Тобто право на спадщину належить
спадкоємцеві з моменту її відкриття й
закон зобов'язує спадкоємця, який
постійно не проживав із спадкодавцем, у
шестимісячний строк подати нотаріусу
заяву про прийняття спадщини.

Враховуючи викладене, правила ч.3 ст.1272
ЦК України можуть бути застосовані,
якщо у спадкоємця були перешкоди для
подання такої заяви; ці обставини
визнані судом поважними.

Як роз'яснено в абз.6 п.24 постанови
Пленуму Верховного Суду України від
30.05.2008 року №7 „Про судову практику у
справах про спадкування", вирішуючи
питання про визначення особі
додаткового строку, суд досліджує
поважність причини пропуску строку для
прийняття спадщини. При цьому
необхідно виходити з того, що поважними
є причини, пов'язані з об'єктивними,
непереборними, істотними труднощами
для спадкоємця на вчинення цих дій.

У позовній заяві ОСОБА_2 зазначала такі
причини пропуску строку для прийняття
спадщини: про смерть батька вона
дізналась в середині жовтня 2013 року,
коли приїхала його провідати;
проживали вони окремо у різних
населених пунктах; вона хворіє, є
інвалідом третьої групи.

Проте, ні в суді 1-ї інстанції, ні під час
апеляційного розгляду справи
позивачкою не було надано доказів на
підтвердження тих обставин, що про
смерть батька вона дізналась після
спливу шестимісячного строку,
визначеного ст.1270 ЦК України. Село
Михайлівка, де проживає позивачка, та
село Гадзинка, де мешкав спадкодавець,
розташовані в межах однієї
територіальної одиниці - Житомирського
району та на відстані 20-25 км від
обласного центру. Наявність у
позивачки третьої групи інвалідності
/за відсутності доказів перебування на
лікуванні у цей період/ не створює для
неї перешкод у реалізації її спадкових
прав.

Враховуючи наведене, суд 1 інстанції
дійшов обґрунтованого висновку про
відмову у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_2 Колегія суддів погоджується із
такими висновками, вважаючи
обґрунтування пропуску строку,
наведені позивачкою, неспроможними та
надуманими.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують та не свідчать про
порушення судом норм матеріального чи
процесуального права.

Судом першої інстанції при винесенні
судового рішення правильно звернуто
увагу на те, що прізвища спадкодавця
/ОСОБА_3/ та особи, яка записана батьком
позивачки /ОСОБА_3/ не є тотожними.

У рішенні суду та апеляційній скарзі
містяться посилання на різні абзаци
пункту 2 Інформаційного листа ВССУ за
№24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року.

В контексті положень ст.1272 ЦК України
питання щодо визначення додаткового
строку для прийняття спадщини повинно
вирішуватись за участю спадкоємців,
які прийняли спадщину. Орган місцевого
самоврядування зазначається
відповідачем лише в разі відсутності
спадкоємців за заповітом і за законом,
усунення їх від права на спадкування,
неприйняття ними спадщини, а також
відмови від її прийняття. Під час
розгляду справи в суді першої
інстанції ОСОБА_2 повідомила про
наявність інших спадкоємців ОСОБА_3, а
саме ще двох дітей та дружини, на яку
він залишив заповіт. Ці обставини
позивачка підтвердила і під час
апеляційного розгляду справи.

На виконання вимог ч.4 ст.10, ч.1 ст.33 ЦПК
України місцевий суд роз'ясняв
позивачці право на заміну первісного
відповідача належним відповідачем.
Вона таким правом не скористалась.

Враховуючи вищенаведене, підстав для
скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись ст.ст.209, 218, 303, 307, 308, 313-315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а
рішення Житомирського районного суду
Житомирської області від 13.01.2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:
Судді: