АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Головуючий в 1-й інстанції
Провадження №22-ц/774/439/К/14
суддя Чайкін І.Б.
Суддя - доповідач - Турік
У Х В А Л А

Іменем України

13 лютого 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді - Турік В.П.

суддів - Братіщевої Л.А.,
Грищенко Н.М.

при секретарі - Бевзі М.О.

розглянула у відкритому судовому
засіданні у м. Кривому Розі відповідно
до ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксації
судового засідання технічними
засобами цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
Державного підприємства «Криворізька
теплоцентраль» на ухвалу Жовтневого
районного суду м.Кривого Рогу від 16
грудня 2013 року по справі за заявою
Державного підприємства «Криворізька
теплоцентраль» про видачу судового
наказу про стягнення боргу з ОСОБА_1.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання не з`явилися про час
та місце розгляду справи належним
чином повідомлені.

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Жовтневого районного суду
м.Кривого Рогу від 16 грудня 2013 року
Державному підприємству «Криворізька
теплоцентраль» (далі - ДП «Криворізька
теплоцентраль» ) відмовлено у
прийнятті його заяви про видачу
судового наказу про стягнення з ОСОБА_1
боргу за комунальні послуги.

В апеляційній скарзі ДП
«Криворізька теплоцентраль» ставить
питання про скасування ухвали суду та
направлення справи до суду першої
інстанції, посилаючись на порушення
судом норм процесуального права.
Вважає, що суд дійшов помилкового
висновку щодо наявності між сторонами
спору про право.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши законність та
обґрунтованість ухвали суду в межах
доводів апеляційної скарги і заявлених
вимог, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню
з наступних підстав.

Відмовляючи у прийнятті заяви про
видачу судового наказу, суддя першої
інстанції керувався п.2 ч.3 ст. 100 ЦПК
України й виходив з того, що із заяви та
поданих документів вбачається спір про
право, оскільки заявник просить суд
стягнути з боржника на свою користь
заборгованість за комунальні послуги
за період, що виходить за межі
загальних строків позовної давності.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 96 ЦПК України
судовий наказ може бути видано, у разі
якщо заявлено вимогу про стягнення
заборгованості за оплату
житлово-комунальних послуг,
телекомунікаційних послуг, послуг
телебачення та радіомовлення з
урахуванням індексу інфляції та трьох
відсотків річних, нарахованих
заявником на суму заборгованості.

Згідно роз'яснень Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, наданих у п. 13 Постанови "Про
практику розгляду судами заяв у
порядку наказного провадження" № 14 від
23 грудня 2011 року, якщо заявлено вимогу
про стягнення заборгованості за надані
житлово-комунальні, телекомунікаційні
послуги, послуги телебачення та
радіомовлення, судовий наказ може бути
видано за наявності відповідних
договорів про надання таких послуг або
інших письмових доказів, що
підтверджують фактичне надання та
отримання таких послуг. Крім того,
заявник має додати документи, що
вказують на правильність і
безспірність розрахунків, а також
застосування тарифів на відповідні
послуги.

Відповідно до п.2 ч.3 ст. 100 ЦПК України
суддя відмовляє у прийнятті заяви про
видачу судового наказу, у разі якщо із
заяви і поданих документів вбачається
спір про право.

Наявність спору про право, яке є
підставою для відмови у прийнятті
заяви про видачу судового наказу,
вирішується суддею у кожному
конкретному випадку, виходячи із
характеру та обґрунтованості
заявленої матеріально-правової вимоги
і документів, доданих до заяви. Зокрема,
мають враховуватися обставини, якщо із
доданих документів вбачається, що
боржник заперечує, не визнає, або
оспорює свій обов'язок перед заявником
(кредитором); із доданих документів
вбачається пропуск позовної давності,
тому така вимога може бути вирішена
лише у позовному провадженні (частина
третя статті 267 Цивільного кодексу
України). Разом із тим, лише той факт, що
договірні зобов'язання (наприклад у
частині оплати заборгованості
телекомунікаційних послуг чи послуг
телебачення і радіомовлення) не
виконуються, без обґрунтування причин,
не вважаються наявністю спору про
право (п.9 вищевказаного Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ).

Звертаючись до суду з заявою про видачу
судового наказу про стягнення із
ОСОБА_1 боргу за комунальні послуги в
сумі 2 515,15 грн., ДП «Криворізька
теплоцентраль» надало виписку з
особового рахунку НОМЕР_1, із якої
вбачається, що заявник ставить питання
про стягнення заборгованості за період
з січня 2002 року по липень 2013 року та
заборгованості до 2002 року без
зазначення періоду такого нарахування
(а.с. 4-5), а до суду звернулося у грудні
2013 року (а.с. 2), тобто поза межами строку
позовної давності, що може свідчити про
наявність між сторонами спору про
право.

Таким чином, із доданих документів
вбачається спір про право й відповідно
наявність підстав, передбачених п.2 ч.3
ст. 100 ЦПК України, для відмови у
прийнятті заяви про видачу судового
наказу.

За таких обставин, колегія суддів,
вважає, що апеляційна скарга підлягає
відхиленню, а ухвала суду першої
інстанції - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, ст.ст. 313- 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника
Державного підприємства «Криворізька
теплоцентраль» відхилити.

Ухвалу Жовтневого районного суду
м.Кривого Рогу від 16 грудня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: