Провадження № 2/591/260/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2014 року Зарічний районний
суд м. Суми в складі:

головуючого -
Сидоренко А.П.

з участю секретаря - Попович Ю.О.

представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Суми справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Перша
Сумська державна нотаріальна контора,
про встановлення факту постійного
проживання з спадкодавцем, визнання
частково недійсними свідоцтв про право
на спадщину за законом, визнання права
власності на частину спадкового майна,
-

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з вказаним
позовом та, остаточно уточнивши
позовні вимоги, обґрунтовує свої
вимоги тим, що 24 лютого 1967 року між ним
та ОСОБА_4 було укладено шлюб, та
остання після реєстрації шлюбу обрала
прізвище ОСОБА_5. ІНФОРМАЦІЯ_1 року від
спільного життя у них народився син -
відповідач по справі ОСОБА_3 Для
утримання сім'ї та покращення її
матеріального стану в травні 1971 року,
порадившись з дружиною, позивач
вирушив на заробітки в район Крайньої
Півночі ще Радянського Союзу, де
працював в різних місцях та на різних
посадах до виходу на пенсію в 1996 році.
Маючи відповідні кошти від його
заробітків, для поліпшення житлових
умов за обопільною згодою дружина
ОСОБА_6 в 1972 році вступила до
житлово-будівельного кооперативу № 29
«Колос» зі складом сім'ї: вона, як
дружина, позивач як її чоловік та їх син
-відповідач. 14 грудня 1972 року із
спільних з дружиною коштів ними був
сплаченій перший пайовий внесок, а
повністю вступний внесок був
виплачений 5 листопада 1973 року. Повна ж
вартість квартири була сплачена
спільними з дружиною коштами в 1989 році.
Згідно ордеру на сім'ю з трьох осіб:
дружину, як заявника, позивача та сина,
як членів сім'ї, вони вселилися в
квартиру АДРЕСА_1 в якій 20 січня 1975 року
були прописані.

Працюючи в районах Крайньої Півночі
спочатку Радянського Союзу,
апотімРосії, для отримання пільгової
пенсії знову ж таки в інтересах сім'ї
позивач змушений був прийняти
громадянство Росії та зареєструватися
у знайомих неподалік з кордоном
України, а саме в с. Борки Суджанського
району Курської області. Незважаючи на
вказане, позивач постійно з 1996 року і по
даний час проживає в указаній квартирі,
проте кожні 3 місяці перетинає кордон
України з Росією зробити відповідну
відмітку.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_6 померла.

В серпні 2011 року від своєї невістки
ОСОБА_7, а відповідно колишньої дружини
відповідача ОСОБА_3 позивач дізнався,
що син звернувся до суду про вселення в
квартиру, в якій він проживає разом з
нею та їх спільною з відповідачем
дитиною, та яку в добровільному порядку
залишив відповідач, створивши нову
сім'ю. В матеріалах позову позивач
побачив ксерокопію свідоцтва про право
на спадщину за законом від 13 червня 2008
року, в якому зазначено, що спадкоємцем
майна ОСОБА_6, яка складається з
квартири АДРЕСА_1 є син ОСОБА_3, а також
ксерокопію витягу про реєстрацію права
власності на нерухоме майно в КП
«Сумське міське бюро технічної
інвентаризації» від 10 листопада 2009
року, згідно якого єдиним власником
вказаної квартири є відповідач.
Рішенням Зарічного районного суду м.
Суми від 02 серпня 2012 року його позовні
вимоги були задоволені, було визнано
частково недійсним свідоцтво про право
на спадщину за законом на квартиру
АДРЕСА_1 від 13 червня 2008 року, виданого
державним нотаріусом Першої Сумської
державної нотаріальної контори на ім'я
ОСОБА_3 та визнано за позивачем право
власності на ? частину згаданої
квартири.

На день смерті дружини позивача, а
відповідно матері відповідача, ОСОБА_6,
а саме ІНФОРМАЦІЯ_2 року, що відповідно
є часом відкриття спадщини, позивач
постійно проживав разом із нею в
указаній вище квартирі АДРЕСА_1. За
таких обставин відповідно до ч. 3 ст. 1268
ЦК України позивач, як спадкоємець
першої черги за законом, який постійно
проживав разом зі спадкодавцем на час
відкриття спадщини, вважається таким,
що прийняв спадщину, тому, що протягом
строку, встановленого ст. 1270 ЦК України,
а це 6 місяців з часу відкриття
спадщини, не заявляв про відмову від
неї.

Зазначає, що ще за життя дружини коли
вони всі проживали однією сім'єю між
ними була розмова про те, що в разі
смерті когось з них належна частина
квартири померлого відповідно буде
успадкована сином та кимось із них, а
вже після її чи смерті позивача - сином.
Після смерті дружини відповідач
повідомив позивачу, що на скільки він
знає позивач не може оформити спадщину
на себе, так, як є громадянином іншої
країни. Пізніше сказав, що оформити
можна, але це буде коштувати дорого, а
тому сказав, що краще буде, коли він
спадкову частину квартири оформить на
себе. За таких обставин, довіряючи
синові, що він говорить правду, позивач
погодився на оформлення частини
квартири на відповідача, достовірно
знаючи, що його частина при цьому
успадкована ним не буде, так як він ще
не помер. Але, після того, як з ним
поступив син, а саме, позбавив його
належної йому частини власності,
позивач не зміг змиритись з такою
поведінкою відповідача.

Також посилається на те, що після
смерті дружини відкрилась спадщина не
тільки на частину вказаної вище
квартири, а й на приватизовану земельну
ділянку загальною площею 0,12 га, наданої
для ведення особистого підсобного
господарства - 0,08 га та 0,04 га - під
забудову за адресою АДРЕСА_2 та
приватизована земельна ділянка
загальною площею 0,05 га. надана для
ведення садівництва, яка знаходиться
за адресою місто Суми, садівничий
кооператив «Дружба», Білопільське
шосе, ділянка номер НОМЕР_2. За таких
обставин відповідно до чинного
законодавства з часу відкритті
вказаної вище спадщини 1/2 її частини
належить позивачу. Відповідач ОСОБА_3
при оформленні свідоцтва про право на
спадщину за законом після смерті
матері свідомо не повідомив
нотаріальну контору про наявність
іншого співвласника кооперативної
квартири, яким є позивач, як його
батько, та 13 червня 2008 року отримав таке
свідоцтво на всю квартиру, а також
свідоцтва на вказані вище земельні
ділянки, про що він дізнався з
витребуваної судом спадкової справи в
ході розгляду вказаної вище цивільної
справи.

Посилаючись на вказані обставини,
позивач просить встановити факт його
постійного проживання разом із
спадкодавицею ОСОБА_6 на час відкриття
спадщини, а саме на день її смерті
ІНФОРМАЦІЯ_2 року в АДРЕСА_1; визнати
свідоцтво про право на спадщину за
законом, посвідчене Першою Сумською
державною нотаріальною конторою 13
червня 2008 року, згідно якого відповідач
є спадкоємцем вказаної квартири,
частково недійсним; визнати свідоцтво
про право на спадщину за законом,
посвідчене Першою Сумською державною
нотаріальною конторою 13 червня 2008 року,
згідно якого відповідач є спадкоємцем
приватизованої земельної ділянки
загальною площею 0,12 га, за адресою
АДРЕСА_2, яка належала ОСОБА_6, та
свідоцтво про право на спадщину за
законом, посвідчене Першою Сумською
державною нотаріальною конторою 13
червня 2008 року, згідно якого відповідач
є спадкоємцем приватизованої
земельної ділянки, загальною площею 0,05
га, яка знаходиться за адресою місто
Суми, садівничий кооператив «Дружба»,
Білопільський шлях, ділянка номер
НОМЕР_2, частково недійсними; визнати за
позивачем право власності на 1/2 частину
спадщини, а саме, на 1/4 частину квартири
в ЖБК № 29 «Колос» АДРЕСА_1 із належної
спадкодавці ОСОБА_6 1/2 частини вказаної
квартири, на 1/2 частину приватизованої
земельної ділянки, загальною площею 0,12
га, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2,
на 1/2 частину приватизованої земельної
ділянки загальною площею 0,05 га, за
адресою місто Суми, садівничий
кооператив «Дружба», Білопільський
шлях, ділянці номер НОМЕР_2 в порядку
спадкування за законом після смерті
дружини ОСОБА_6, як такий, що своєчасно
прийняв спадщину, постійно проживаючи
разом зі спадкодавицею на час
відкриття спадщини в квартирі АДРЕСА_1

В судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги в
повному обсязі.

Позивач, відповідач та його
представник, представник третьої особи
в судове засідання не з'явилися, про час
і місце розгляду справи повідомлені
належним чином. Від позивача та
представника третьої особи надійшли
письмові заяви про розгляд справи в їх
відсутність.

Позивач в попередньому судовому
засіданні підтримав позовні вимоги в
повному обсязі та наполягав на їх
задоволенні.

В попередніх судових засіданнях
відповідач та його представник
заперечували проти задоволення
позовних вимог, посилаючись на те, що до
смерті матері відповідача між нею та
батьком була домовленість, що у разі
смерті, їх частину успадкує відповідач.
Про оформлення спадщини позивачу було
відомо та він цікавився, чи подав
відповідач заяву про спадкування до
нотаріальної контори та чи оформив у
БТІ. Після розлучення з ОСОБА_7, батько
не виказував бажання виділити свою
частку. Позивач не звертався з заявою
до нотаріальної контори, а також казав
своїм знайомим, що він не претендує на
спадщину. Він з'ясував, що для
оформлення права на спадщину необхідно
сплачувати кошти, то це його зупиняло.
Вважає, що майно, що він успадкував, є
майном матері, яка в усному порядку в
присутності батька заповідала його
відповідачу. Зазначив, що мати
неодноразово пропонувала оформити
заповіт, але він, відповідач, оскільки
вона хворіла на онкологічне
захворювання, не хотів забирати в неї
надію, а тому відмовився. Батько
повідомляв, що довіряє йому, дав згоду
на оформлення спадщини на себе, а він
буде продовжувати жити у квартирі.
Вважає, що позивач звернувся до суду не
з власної волі, а під тиском його
колишньої дружини.

Суд, заслухавши осіб, які з'явились в
судове засідання, свідків, дослідивши
матеріали справи, вважає, що позов
підлягає задоволенню виходячи з
наступного.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

В судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_2 та ОСОБА_4 24 березня 1967
зареєстрували шлюб, що підтверджується
копією свідоцтва про шлюб (а.с. 9).

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_6 померла, що
підтверджується копією свідоцтва про
смерть (а.с. 12).

На час смерті ОСОБА_6 у її власності
перебувала квартира АДРЕСА_1 що
підтверджується копією свідоцтва про
право власності на нерухоме майно (а.с.
65), приватизована земельна ділянка,
загальною площею 0,12 га, надана для
ведення особистого підсобного
господарства - 0,08 га та під забудову - 0,04
га, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2
кадастрові номера земельної ділянки:
: 02:001.0605 (ІЖБ), :02:001.0606, що
підтверджується копією державного
акту на право приватної власності на
землю серія СМ№ 6661, виданого
Садівською сільською радою Сумського
району Сумської області 06 травня 1997
року і зареєстрованого в Книзі записів
державних актів на право приватної
власності на землю за № 505 (а.с.67),
приватизована земельна ділянка
загальною площею 0,05 га, надана для
ведення садівництва, яка знаходиться
за адресою місто Суми, садівничий
кооператив «Дружба», Білопільський
шлях, ділянка номер НОМЕР_2, кадастровий
номер :14:006:0317, що підтверджується
копією державного акту на право
приватної власності на землю серія СМ
№ 01469, виданого Сумською міською радою
14 червня 1994 року і зареєстрованого в
Книзі записів державних актів на право
приватної власності на землю за № 1235
(а.с. 70).

Відповідно до свідоцтв про право на
спадщину за законом, посвідчених
державним нотаріусом Першої Сумської
державної нотаріальної контори ОСОБА_8
13 червня 2008 року, спадкоємцем майна
ОСОБА_6 став її син ОСОБА_3 Спадкове
майно, на яке видане свідоцтво
складається з квартири в АДРЕСА_1 (а.с.
73), приватизованої земельної ділянки
загальною площею 0,12 га за адресою:
АДРЕСА_2 (а.с. 72) та приватизованої
земельної ділянки загальною площею 0,05
кв.м. за адресою м. Суми, садівничий
кооператив «Дружба», Білопільське
шосе, ділянка номер НОМЕР_2 (а.с. 72).

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказується
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлені ці обставини.

Згідно рішення Зарічного районного
суду від 02 серпня 2012 року, яке залишено
без змін відповідно до ухвали
Апеляційного суду Сумської області від
04 вересня 2012 року за позовною заявою
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, 3-ті особи: Перша
Сумська державна нотаріальна контора,
КП «Сумське міське бюро технічної
інвентаризації» про визнання частково
недійсним свідоцтва про право
власності в порядку спадкування та
визнання права власності на ? частину
квартири, позовні вимоги ОСОБА_9
задоволені. Визнано частково недійсним
свідоцтва про право на спадщину за
законом на квартиру АДРЕСА_1 від 13
червня 2008 року виданого державним
нотаріусом Першої сумської державної
нотаріальної контори на ім'я ОСОБА_3
Визнано за ОСОБА_2 право власності на ?
частину квартири АДРЕСА_1 ( а.с. 18-20).
Згідно вказаних судових рішень
встановлено, що спірна квартира, яка
була нажита подружжям за час шлюбу, є їх
спільною сумісною власністю, в якій їх
частки є рівними, тобто по ? , таким
чином після смерті ОСОБА_6 спадщина
відкрилася не на всю квартиру, а лише на
належну їй на праві власності ? частину.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

З ст. 1261 ЦК України вбачається, що у
першу чергу право на спадкування за
законом мають діти спадкодавця, у тому
числі зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.

Ч. 3 ст. 1268 ЦК України встановлено, що
спадкоємець, який постійно проживав із
спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він
не заявив про відмову від неї.

Згідно ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець
за заповітом або за законом може
відмовитися від прийняття спадщини
протягом строку, встановленого ст. 1270
цього Кодексу. Заява про відмову від
прийняття спадщини подається
нотаріусу за місцем відкриття
спадщини.

Спадкоємцями за законом після померлої
ОСОБА_6 є її чоловік ОСОБА_2 та син
ОСОБА_3

Як вбачається з копії довідки ТОВ
«СПОЖ» від 23 квітня 2008 року в АДРЕСА_1
були зареєстровані на той час: ОСОБА_3,
дружина ОСОБА_7, син дружини ОСОБА_5,
донька ОСОБА_10, мати ОСОБА_6 була
зареєстрована за даною адресою з 06
січня 1975 року по день смерті
ІНФОРМАЦІЯ_2 року (а.с. 64).

Згідно паспорту позивача ОСОБА_2, який є
громадянином Російської Федерації,
його зареєстрованим місцем проживання
є с. Борки Суджанського району Курської
області (а.с. 27-29).

Не дивлячись на вказане зареєстроване
місце проживання, ОСОБА_2 останнім
часом постійно проживав разом з
ОСОБА_6, що підтвердили в судовому
засіданні свідки ОСОБА_12, ОСОБА_7,
ОСОБА_13, ОСОБА_14 та не заперечував сам
відповідач.

Оскільки судом достовірно встановлено,
що позивач постійно проживав разом з
дружиною ОСОБА_6 в АДРЕСА_1, суд вважає,
за необхідне встановити факт
постійного проживання ОСОБА_2 з ОСОБА_6
однією сім'єю.

Суд критично відноситься до показань
свідків ОСОБА_15, ОСОБА_13 про те, що при
житті ОСОБА_6 стверджувала, що у разі її
смерті належне їй майно успадкує
відповідач, оскільки вказані обставини
не можуть бути підтверджені
показаннями свідків, в той же час
доказів на підтвердження здійснення
ОСОБА_6 розпорядження щодо належного їй
майна на випадок її смерті, зокрема
заповіту на користь відповідача, суду
не надано.

Також суд не може визнати
обґрунтованими доводи відповідача з
приводу того, що під час розгляду
справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
визнання частково недійсним свідоцтва
про право власності в порядку
спадкування та визнання права
власності на ? частину квартири,
позивач відмовився від спадкового
майна, оскільки з рішення Зарічного
районного суду від 02 серпня 2012 року по
вказаній справі вбачається, що на час
розгляду вказаного спору позивач не
претендував на частку квартири, проте
це не позбавляло його права звернутися
з відповідним позовом в подальшому.
Крім того, з огляду на вимоги ч. 1 ст. 1273
ЦК України, під час судового розгляду
не було встановлено наявності поданої
до нотаріальної контори заяви про
відмову від спадщини, що є належним та
допустимим доказом на підтвердження
таких заперечень відповідача.

Доводи відповідача ОСОБА_3 про те, що
позивач погоджувався на оформлення
всього спадкового майна на користь
відповідача, також є необґрунтованими
з огляду на те, що спадкування за життя
не передбачено діючим законодавством,
та доказів здійснення відчуження
належної частки у спадковому майні
позивачем на підставі
цивільно-правових угод суд не надано.

Не знайшли свого підтвердження й
доводи відповідача про те, що позивачем
заявлені позовні вимоги під впливом
колишньої дружини відповідача,
оскільки належних доказів на
підтвердження цих доводів суду не
надано, натомість позивач в судовому
засіданні вказану обставину
заперечував та підтвердив те, що позов
ним подано з власної волі, будучи
обуреним тим, що відповідач здійснив
оформлення спадщини в тому числі і
частки, яка належить йому по закону.

У відповідності до вимог ст. 256 ЦК
України, позовна давність - це строк, у
межах якого особа може звернутися до
суду з вимогою про захист свого
цивільного права або інтересу.

Згідно ст. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Ст. 261 ЦК України встановлює, що перебіг
позовної давності починається від дня,
коли особа довідалася або могла
довідатися про порушення свого права
або про особу, яка його порушила.

З наданих доказів, суд приходить до
висновку, що про своє порушене право
позивачу стало відомо у серпні 2011 року
коли відбувався судовий розгляд
цивільної справи за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_7 про визнання права власності на
проживання, визнання права власності
на квартиру та усунення перешкод у
доступі до житла, тоді як з вказаними
позовними вимогами ОСОБА_2 звернувся 30
жовтня 2012 року, тобто в межах строку
позовної давності.

Ст. 1225 ЦК України встановлює, що право
власності на земельну ділянку
переходить до спадкоємців на загальних
підставах, із збереженням її цільового
призначення.

П.10 Постанови Пленуму Верховного Суду
України «Про судову практику у справах
про спадкування» від 30 травня 2008 року
встановлює, що відповідно до статті 1225
ЦК право власності на земельну ділянку
переходить до спадкоємців за
загальними правилами спадкування (зі
збереженням її цільового призначення)
при підтвердженні цього права
спадкодавця державним актом на право
власності на землю або іншим
правовстановлюючим документом. У
порядку спадкування можуть
передаватися також право користування
земельною ділянкою для
сільськогосподарських потреб
(емфітевзис), право користування чужою
земельною ділянкою для забудови
(суперфіцій), право користування чужим
майном (сервітут).

Враховуючи те, що позивач являється
спадкоємцем після смерті дружини
ОСОБА_6, суд приходить до висновку про
необхідність визнання за ним право
власності на ? частину спадщини, яка
складається з ? частини квартири та
земельних ділянок, які належали ОСОБА_6
на праві власності, в порядку
спадкування за законом після смерті
останньої.

З огляду на вказані обставини,
підлягають задоволенню і позовні
вимоги щодо визнання свідоцтв про
право на спадщину за законом, видані
Першою Сумською державною
нотаріальною конторою 13 червня 2008 року
після смерті ОСОБА_6 на ім'я відповідача
частково недійсними, оскільки
визначена в них частка спадкового
майна не відповідає встановленим судом
обставинам.

Відповідно до п. 3 ст. 88 ЦПК України з
відповідача на користь позивача
необхідно стягнути понесені судові
витрати у виді судового збору в розмірі
536 грн. 50 коп.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 256, 257, 261, 1216, 1218, 1225, 1268, 1273 ЦК
України, ст. ст. 60, 88, 212-215 ЦПК України,
суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Встановити факт постійного проживання
ОСОБА_2 з ОСОБА_4 однією сім'єю за
адресою: АДРЕСА_1 на день смерті ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Визнати за ОСОБА_2 в порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину
спадщини, а саме, на 1/4 частину квартири
в ЖБК № 29 «Колос» АДРЕСА_1 із належної
спадкодавці ОСОБА_6 1/2 частини вказаної
квартири, на 1/2 частину приватизованої
земельної ділянки, загальною площею 0,12
га, наданої для ведення особистого
підсобного господарства - 0,08 га та під
забудову - 0,04 га, що знаходиться за
адресою АДРЕСА_2 кадастрові номера
земельної ділянки: : 02:001.0605 (ІЖБ),
:02:001.0606, яка належала спадкодавці
ОСОБА_4 на підставі Державного акту на
право приватної власності на землю
серія СМ№ 6661, виданого Садівською
сільською радою Сумського району
Сумської області 06.05.1997 року і
зареєстрованого в Книзі записів
державних актів на право приватної
власності на землю за № 505, на 1/2 частину
приватизованої земельної ділянки,
загальною площею 0,05 га, наданої для
ведення садівництва, яка знаходиться
за адресою місто Суми, садівничий
кооператив «Дружба», Білопільський
шлях, ділянка номер НОМЕР_2, кадастровий
номер :14:006:0317, яка належала
спадкодавці ОСОБА_4 на підставі
Державного акту на право приватної
власності на землю серія СМ № 01469,
виданого Сумською міською радою 14.06.1994
року і зареєстрованого в Книзі записів
державних актів на право приватної
власності на землю за № 1235.

Визнати свідоцтво про право на
спадщину за законом, посвідчене Першою
Сумською державною нотаріальною
конторою 13 червня 2008 року, згідно якого
ОСОБА_3 є спадкоємцем квартири АДРЕСА_1,
частково недійсним.

Визнати свідоцтво про право на
спадщину за законом, посвідчене Першою
Сумською державною нотаріальною
конторою 13 червня 2008 року, згідно якого
ОСОБА_3 є спадкоємцем приватизованої
земельної ділянки загальною площею 0,12
га, наданої для ведення особистого
підсобного господарства - 0,08 га та під
забудову - 0,04 га, що знаходиться за
адресою АДРЕСА_2, кадастрові номера
земельної ділянки: : 02:001:0605 (ІЖБ),
:02:001:0606, яка належача спадкодавці
ОСОБА_4 на підставі Державного акту на
право приватної власності на землю
серія СМ № 6661, виданого Садівською
сільською радою Сумського району
Сумської області 06.05.1997 року і
зареєстрованого в Книзі записів
державних актів на право приватної
власності на землю за № 505, частково
недійсним.

Визнати свідоцтво про право на
спадщину за законом, посвідчене Першою
Сумською державною нотаріальною
конторою 13 червня 2008 року, згідно якого
ОСОБА_3 є спадкоємцем приватизованої
земельної ділянки, загальною площею 0,05
га, наданої для ведення садівництва,
яка знаходиться за адресою місто Суми,
садівничий кооператив «Дружба»,
Білопільський шлях, ділянка номер
НОМЕР_2, кадастровий номер :14:006:0317,
яка належала спадкодавці ОСОБА_4 на
підставі Державного акту на право
приватної власності на землю серія СМ
№ 01469, виданого Сумською міською радою
14.06.1994 року і зареєстрованого в Книзі
записів державних актів на право
приватної власності на землю за№ 1235,
частково недійсним.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
судові витрати в розмірі 536 грн. 50 коп.

Рішення суду може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Сумської області через Зарічний
районний суд м. Суми шляхом подачі в
десятиденний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя
А.П.Сидоренко