УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2014 року
м. КиївКолегія суддів судової
палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Штелик С.П., суддів:
Касьяна О.П., Попович О.В.,Коротуна В.М.,
Ступак О.В.,розглянувши в судовому
засіданні справу за позовом Державної
іпотечної установи до ОСОБА_6, ОСОБА_7
про стягнення заборгованості за
договором про іпотечний кредит, пені та
інфляційних витрат, за касаційною
скаргою представника Державної
іпотечної установи - Лінніченка Дмитра
Олеговича на рішення Жовтневого
районного суду м. Луганська
від 13 лютого 2013 року та ухвалу колегії
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Луганської
області від 05 грудня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2012 року Державна іпотечна
установа звернулась до суду з позовом
до ОСОБА_6, ОСОБА_7, у якому просила
стягнути солідарно з відповідачів 91 550
грн 46 коп. заборгованості за договором
про іпотечний кредит, а саме 37 363 грн 61
коп. нарахованих відсотків, 54 186 грн
85 коп. пені за прострочення сплати
кредитних коштів та судові витрати.

В обґрунтування своїх вимог посилалась
на ті обставини, що 21 січня 2008
року між ТОВ «Укрпромбанк» та ОСОБА_6
укладено договір про іпотечний кредит,
за яким банк надав позичальнику 233 000
грн кредитних коштів строком до 21
січня 2008 року по 21 січня 2023 року зі
сплатою 12 % річних, на забезпечення
виконання якого між банком та ОСОБА_7
укладено договір іпотеки.

11 лютого 2008 року між банком та
Державною іпотечною установою
укладено договір відступлення права
вимоги, за яким банк передав позивачу
всі права вимоги за цими договорами.

Боржник не виконала умови кредитного
договору, внаслідок чого станом на 31
березня 2012 року утворилась
заборгованість у сумі 91 550 грн 46 коп, з
яких 37 363 грн 61 коп. прострочених
відсотків за користування кредитом та
54 186 грн 85 коп. пені за прострочення
сплати кредитних коштів, позивач
просив задовольнити позов.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Луганська від 13 лютого 2013
року, залишеним без змін ухвалою
колегії суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Луганської області від 05 грудня 2013
року, позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь Державної
іпотечної установи нараховані
відсотки у сумі 37 363 грн 11 коп.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовлено. Вирішено питання про
розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі представник
Державної іпотечної установи -
Лінніченко Д.О., просить скасувати
рішення суду першої інстанції та
ухвалу апеляційного суду в частині
відмови у задоволенні позову про
стягнення пені та ухвалити нове
рішення, яким стягнути з ОСОБА_6 на
користь Державної іпотечної установи
пеню за період з червня 2011 року по
березень 2012 року в розмірі 29 192 грн 88
коп., мотивуючи свою вимогу порушенням
судами норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позову, суд першої
інстанції, з рішенням якого погодився
апеляційний суд, виходив з того, що
відповідачка порушила умови договору
про іпотечний кредит, у зв'язку з чим
виникла заборгованість по відсотках за
користування кредитними коштами, яка
підлягає стягненню.

Разом з тим, вимоги про стягнення пені
за прострочення сплати кредитних
коштів не підлягають до задоволення,
оскільки вже є рішення Печерського
районного суду м. Києва від 31 серпня 2010
року про стягнення заборгованості за
договором про іпотечний кредит, яке
знаходиться на виконанні, тому сума
заборгованості по пені виникла не з
вини відповідачки і підстави для її
стягнення відсутні.

Апеляційний суд погодився з висновками
суду першої інстанції та залишив його
без змін.

Проте погодитися з таким рішенням
апеляційного суду в частині відмови у
задоволенні позову про стягнення пені
не можна на таких підставах.

Судами встановлено, що
21 січня 2008 року між ТОВ «Укрпромбанк»
та ОСОБА_6 укладено договір про
іпотечний кредит, за умовами якого банк
надав відповідачці 233 000 грн, а
відповідача зобов'язалася їх повернути
до 21 січня 2023 року та сплатити 12 %
річних.

На забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором в цей же день
між банком та ОСОБА_7 укладено договір
іпотеки.

11 лютого 2008 року ТОВ «Укрпромбанк» за
договором відступлення права вимоги
передав Державній іпотечній установі
всі права вимоги за договором про
іпотечний кредит та договором іпотеки.

Рішенням Печерського районного суду м.
Києва від 31 серпня 2010 року позов
Держаної іпотечної установи
задоволено та стягнуто солідарно з
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на її користь 210 333 грн
88 коп. заборгованості за договором про
іпотечний кредит.

ОСОБА_6 не виконала взяті на себе
зобов'язання за кредитним договором
внаслідок чого станом на 31 березня 2012
року утворилась заборгованість по
нарахованим відсоткам у сумі 37 363, 61 грн
та пені за прострочення сплати
кредитних коштів - 54 186,85 грн.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасного виконання грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Відповідно до п. 6.2 договору про
іпотечний кредит за порушення взятих
на себе зобов'язань по поверненню суми
кредиту та сплати відсотків за
користування ним, позичальник
зобов'язується сплатити на користь
кредитора пеню в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ, яка діяла в
період, за який сплачується пеня, від
суми несплаченого платежу, за кожний
день прострочення.

Суд апеляційної інстанції у порушення
вимог ст. ст. 213, 214, 303 ЦПК України не
перевірив законності та
обґрунтованості рішення суду першої
інстанції про відмову у задоволенні
позову про стягнення пені за
прострочення сплати суми боргу, не
навів мотивів у спростування його
висновків щодо наявності рішення суду
про стягнення заборгованості та у
зв'язку з цим відсутності вини
відповідачки у виникненні
заборгованості по пені.

Не перевірив, за який період було
стягнуто борг з відповідачки за
рішенням суду від 31 серпня 2010 року та чи
виконано воно, не з'ясував, чи утворився
новий борг після ухвалення цього
рішення та чи може перебування на
виконанні рішення суду про стягнення
заборгованості з відповідачки бути
підставою для відмови у задоволенні
позову про стягнення пені.

Крім того, не перевірив період, за який
позивач просив стягнути пеню, а
пославшись на те, що вона не може бути
стягнута у зв'язку із пропуском строку
позовної давності, не мотивував такого
висновку та не вирішив питання про її
стягнення у межах річного строку
позовної давності (п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК
України), постановив передчасну ухвалу
про залишення рішення суду першої
інстанції без змін з порушенням норм
процесуального права.

Невиконання судом апеляційної
інстанції норм процесуального права
унеможливлює встановлення фактичних
обставин, що мають значення для
правильного вирішення справи, що є
підставою для скасування ухвали суду
апеляційної інстанції в частині
вирішення позовних вимог про стягнення
пені та направлення справи на новий
розгляд до цього суду, як передбачено
ст. 338 ЦПК України.

За таких обставин касаційну скаргу
представника Державної іпотечної
установи - Лінніченка Дмитра Олеговича
потрібно задовольнити частково, ухвалу
колегії суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Луганської області від 05 грудня 2013 року
в частині вирішення позовних вимог про
стягнення пені - скасувати, а справу в
цій частині направити на новий розгляд
до суду апеляційної інстанції, в решті
рішення Жовтневого районного суду м.
Луганська від 13 лютого 2013 року та
ухвалу колегії суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Луганської області від 05 грудня
2013 року - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 338 ЦПК України,
колегія

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу представника
Державної іпотечної установи -
Лінніченка Дмитра Олеговича
задовольнити частково, ухвалу колегії
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Луганської
області від 05 грудня 2013 року в частині
вирішення позовних вимог про стягнення
пені скасувати, а справу в цій частині
передати на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції.

У решті рішення Жовтневого районного
суду м. Луганська від 13 лютого 2013 року
та ухвалу колегії суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Луганської області
від 05 грудня 2013 року - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
С.П. Штелик

Судді:
О.П. Касьян

В.М. Коротун

О.В. Попович

О.В. Ступак