першої інстанції:Корогодіна О.Е.№
провадження:22-ц/190/440/14Доповідач суду
апеляційної інстанції:Підлісна І. А.
________________________________________________________________________
______________________
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" лютого 2014 р. колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим у складі:

головуючого судді:Підлісної І.А.,
суддів:Белинчук Т.Г. Ісаєва Г.А. при
секретарі:Урденко Г.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Сімферополі цивільну
справу за позовом ОСОБА_6 до Публічного
акціонерного товариства «Державне
акціонерне товариство
«Чорноморнафтогаз» про зміну
формулювання звільнення та стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу, за апеляційною скаргою
представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на рішення
Залізничного районного суду м.
Сімферополя від 8 листопада 2013 року,

в с т а н о в и л а :

23.07.2013 року ОСОБА_6 звернувся до ПАТ
«Державне акціонерне товариство»
«Чорноморнафтогаз» з позовом про зміну
формулювання звільнення та стягнення
середнього заробітку за час
вимушеного прогулу.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
наказом голови правління ПАТ
«Чорноморнафтогаз» №179-к від 11.06.2013
року він був звільнений з посади
начальника департаменту комерції за
одноразове грубе порушення трудових
обов'язків на підставі акту службового
розслідування від 11.06.2013 року. Перелік
категорій працівників, з якими
трудовий договір може бути припинений
з підстав п 1 ст 41 КЗпП України, є
вичерпним і поширеному тлумаченню не
підлягає. Посада, з якою він звільнений,
до цього переліку не належить, а отже
він не міг бути звільнений за пунктом 1
ст 41 КЗпП України. Окрім цього,
порушення трудових обов'язків він не
допускав. Строк звернення до суду
пропущений з поважної причини.
Протягом одного місяця після
звільнення звернувся до суду з заявою
про зміну формулювання причин
звільнення, але представники
відповідача запропонували в
позасудовому порядку змінити підставу
припинення трудового договору при
умові, що він заявить клопотання про
залишення позову без розгляду. Проте, в
подальшому відповідач відмовився
виконувати досягнуті домовленості.
Посилаючись на зазначені обставини
позивач просив змінити формулювання
причин звільнення з п 1 ч 1 ст 41 КЗпП
України на п 1 ст 36 КЗпП України - за
згодою сторін (а.с.1, 24).

Рішенням Залізничного районного
суду м. Сімферополя від 8 листопада 2013
року у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_6 до Публічного акціонерного
товариства «Державне акціонерне
товариство «Чорноморнафтогаз» про
зміну формулювання звільнення та
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу відмовлено.

В апеляційній скарзі
представник ОСОБА_6 - ОСОБА_7 просить
рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове рішення про
задоволення позову. Вважає, що посада
начальника департаменту комерції, з
якої було звільнено ОСОБА_6, не
відноситься до керівної посади
відокремленого підрозділу юридичної
особи ПАТ «Чороморнафтогаз».
Департамент комерції є складовою
апарату управління ПАТ «Державне
акціонерне товариство
«Чорноморнафтогаз»; не наділений
відокремленим майном; не має юридичної
самостійності у прийнятті рішень з
ведення господарської діяльності
департаментом. Окрім цього, в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців відсутні
відомості про наявність у ПАТ
«Чорноморнафтогаз» відокремленого
підрозділу - Департаменту комерції, що
також з огляду на положення ст. ст. 1, 28,
44 Закону України «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців» підтверджує
відсутність у Департаменту ознак
самостійного відокремленого
підрозділу підприємства. Також є
помилковим висновок суду, що підстави
звільнення не можуть бути змінені на
частину 1 статті 36 КЗпП України через
те, що ОСОБА_6 з заявою про звільнення
за згодою сторін не звертався, та
власником не приймалось рішення про
таку підставу припинення трудового
договору. Суд не врахував наявність
поважних причин, з яких позивач
пропустив місячний строк звернення
до суду за захистом своїх прав.

Заслухавши суддю - доповідача,
вислухавши осіб, що з'явились до суду,
дослідивши матеріали справи та
перевіривши наведені в скарзі доводи,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
підстави для зміни формулювання причин
звільнення відсутні; позивач без
поважних причин пропустив
встановлений ст. 233 КЗпП України
строк звернення до суду.

Такий висновок суду по суті є
правильним, але помилково зазначено як
на підставу відмову в позові порушення
позивачем строків звернення до суду за
захистом порушеного права.

Так, судом вірно встановлено та
підтверджується матеріалами справи, що
наказом голови правління ПАТ
«Чорноморнафтогаз» №179-к від 11.06.2013
року звільнено ОСОБА_6 з посади
начальника департаменту комерції
апарата управління за пунктом 1 статті
41 КЗпП України за одноразове грубе
порушення трудових обов'язків.
Підставою звільнення вказано - акт
службового розслідування, пояснення
ОСОБА_6 (а.с. 10). ОСОБА_6 займав посаду
начальника департаменту комерції
апарата управління з 23.07.2010 року( а.с.
6).

Згідно з п 1 ч 1 ст 41 КЗпП України
крім підстав, передбачених статтею 40
цього Кодексу, трудовий договір з
ініціативи власника або
уповноваженого ним органу може бути
розірваний також у випадку
одноразового грубого порушення
трудових обов'язків керівником
підприємства, установи, організації
всіх форм власності (філіалу,
представництва, відділення та іншого
відокремленого підрозділу), його
заступниками, головним бухгалтером
підприємства, установи, організації
всіх форм власності, його заступниками,
а також службовими особами митних
органів, державних податкових
інспекцій, яким присвоєно персональні
звання, і службовими особами державної
контрольно-ревізійної служби та
органів державного контролю за цінами.

Пленум ВСУ в пункті 27 постанови «Про
практику розгляду судами трудових
спорів» роз'яснив, що на підстав п 1 ст 41
КЗпП України за одноразове грубе
порушення трудових обов'язків трудовий
договір може бути розірвано лише з
керівником підприємства, установи,
організації (філії, представництва,
відділення, іншого відокремленого
підрозділу).

В пункті 14 цієї ж постанови роз'яснено,
що за змістом ст. 43-1 КЗпП України
керівником належить вважати особу, яка
очолює підприємство, установу,
організацію або відокремлений
підрозділ (філія, представництво,
відділення тощо) а саме відокремлений
підрозділ, який утворюється у
спеціально передбаченому порядку,
наприклад, зазначеному в ст. 7 ЗУ «Про
підприємства в Україні».

За змістом ст. 95 ЦК України, ст.ст. 28, 64
ГК України, філіали, представництва,
інші відокремлені підрозділи не є
юридичними особами, а лише є
складовими частками підприємства,
установи, які здійснюють всі або
частину функцій підприємства. Їх
керівники діють на підставі
довіреностей від імені підприємств,
установ. Норми цивільного права не
перешкоджають тому, щоб юридичні особи
створювали відокремлені підрозділи в
тому ж населеному пункті, де
розташована сама юридична особа.
Важливо, щоб такий підрозділ був
майнове відокремленим, а його
керівникові була видана довіреність
на здійснення правочинів від імені
юридичної особи.

В ухвалі від 23.03.2011 року Вищий
спеціалізований суд України висловив
правову позицію, відповідно до якої:
«за змістом ст. 41 п 1 КЗпП України з
ініціативи власника трудовий договір
може бути розірвано не тільки з
керівником підприємства, установи,
організації всіх форм власності за
умови одноразового грубого порушення
трудових обов'язків.

Якщо керівник підприємства, установи,
організації - це завжди керівник
юридичної особи, то керівник філії,
представництва, відділення, іншого
відокремленого підрозділу може
очолювати підрозділ, який не має
юридичного статусу, але за обсягом
повноважень він (керівник) виконує
організаційно-розпорядчі функції, несе
відповідальність за роботу
структурного підрозділу.

З огляду на наведене, при розгляді
позову про визнання незаконним наказу
про звільнення особи за п.1 ст. 41 КЗпП
України суд повинен встановлювати, чи
була особа керівником підприємства,
установи, організації всіх форм
власності або філіалу, представництва,
відділення та іншого відокремленого
підрозділу, а також вчинено нею
одноразове грубе порушення трудових
обов'язків.

При вирішенні питання, чи
відноситься керівник до осіб, трудовий
договір з яким може бути розірваний на
підставі ч.1 ст. 41 КЗпП України, слід
також враховувати як майнову так і
територіальну відокремленість
структурного підрозділу, який він
очолює, а також брати до уваги, що за
загальними положеннями про
організаційну структуру підприємства,
які визначені у статті 64
Господарського кодексу України,
підприємство має право створювати
філії, представництва, відділення та
інші відокремлені підрозділи,
погоджуючи питання про розміщення
таких підрозділів підприємства з
відповідними органами місцевого
самоврядування в установленому
законодавством порядку. Такі
відокремлені підрозділи не мають
статусу юридичної особи і діють на
основі положення про них,
затвердженого підприємством.

Оже, особи, які очолюють такі
підрозділи, мають статус керівника
відокремленого підрозділу який
виконує організаційно-розпорядчі
функції (справа 6-3106 ск 11).

Відповідно до Положення про
департамент комерції апарату
управління Державного акціонерного
товариства «Чорноморнафтогаз»,
затвердженого головою правління
Державного акціонерного товариства
«Чорноморнафтогаз» 1.08.2012 року,
департамент комерції очолює начальник,
який призначається на посаду та
звільняється з неї наказом голови
правління товариства за поданням
заступника голови правління по
відповідному направленню діяльності і
безпосередньо підпорядковується
заступнику голови правління по
відповідному направленню діяльності
(а.с.11). До складу Департаменту входять
декілька відділів та сектор (розділ 3
Положення). Департамент здійснює
функції по контролю та організації
комерційної діяльності підприємства.
Серед іншим, департамент приймає
участь в аукціонних торгах з продажу
нафти та газового конденсату,
укладенні договорів купівлі - продажу
за результатами аукціонних торгів
(розділ 4 Положення). Для виконання
покладених задач та функцій
Департамент має право педставляти
товариство в інших підприємствах з
питань, які відносяться до компетенції
Департаменту (розділ 5 Положення).

Відповідно до посадової інструкції
начальника департаменту комерції
апарату управління начальник
департаменту, серед іншим, виконує
обов'язки по організації та
контролю комерційної діяльності
товариства; керує проведення роботи
по реалізації нафти та газового
конденсату на аукціонних торгах,
укладенню та супроводі аукціонних
договорів; забезпечує та приймає
участь в аукціонних торгах, укладенні
договорів купівлі - продажу по
результатам аукціонних торгів; очолює
комітет конкурсних торгів товариства.
Начальник департаменту організує та
контролює діяльність Департаменту та
Бази виробничо - технічного
обслуговування і комплектації.
Начальник Департаменту має право
представляти інтереси Державного
акціонерного товариства
«Чорноморнафтогаз» за дорученням
заступника голови правління в
державних органах власті, інших
організаціях і закладах, на
переговорах з іноземними компаніями по
питанням, які входять до його
компетенції в установленому
товариством порядку; на підставі
довіреності в установленому порядку
підписувати господарські договори по
направленню діяльності; вести у
встановленому порядку переписку з
підприємствами. При цьому начальник
департаменту несе персональну
відповідальність за: неякісне та
несвоєчасне виконання обов'язків,
покладених на нього посадовою
інструкцією, порушення діючого
законодавства, наказів, доручень та
розпоряджень товариства; реалізацію
природного газу та послуг по його
транспортуванню , зберіганню, нафти та
нафтопродуктів; невиконання
виробничих завдань підпорядкованими
підрозділами, та інше (а.с. 14).

18.12.2012 року ОСОБА_6., як начальнику
департаменту комерції, ПАТ
«Чорноморнафтогаз» було видано
довіреність з повноваженнями: укладати
господарські договори, контракти і
додаткові угоди до них з діяльності
підприємства, підписувати документи,
що стосуються виконання укладених
договорів; представляти Товариство в
органах державної влади і управління,
підприємствах і в установах у порядку,
встановленому товариством при
розгляді питань, пов'язаних з
діяльністю департаменту. Для цього
йому надається право подавати заяви до
відповідних органів та організацій,
представляти та одержувати необхідні
довідки та документи, розписуватися та
виконувати всі інші юридично значимі
дії, пов'язані з виконанням цього
доручення (а.с. 19).

Отже, виходячи з визначення
функцій департаменту комерції та
повноважень його начальника, зі
змісту довіреності виданої ОСОБА_6.,
начальнику департаменту комерції
були надані повноваження керівника
щодо підписання (укладання) договорів,
контрактів, додаткових угод до них,
пов'язаних з діяльністю підприємства в
цілому. Відповідно до положень
посадової інструкції ОСОБА_6 діяв як
керівник щодо здійснення функцій
ведення господарської діяльності
підприємства, мав у підпорядкуванні
інші структурні підрозділи.

Обсяг функцій, які здійснює
департамент в інтересах юридичної
особи, а також зміст та обсяг
функціональних обов'язків начальника
департаменту, дає підстави вважати, що
начальник департаменту, у розумінні п1
ст 41 КЗпП України, є керівником
відокремленого підрозділу, який
здійснював організаційно - розпорядчі
функції. Не включення до Єдиного
державного реєстру відомостей про
відокремлений1 підрозділ юридичної
особи, з точки зору положень трудового
законодавства не є визначальним.

З врахуванням наведеного, також є
безпідставними доводи апеляційної
скарги про те, що ОСОБА_6 здійснював
представництво ДАТ «Чорноморнафтогаз»
як фізична особа на підставі
довіреності, а не як керівник
департаменту комерції.

В наказі від 12.06.2013 року підставою
для звільнення ОСОБА_6 вказано акт
службового розслідування.

Актом службового розслідування
від 11.06.2013 року встановлено, що за
підсумками конкурсних торгів № 177 від
30.04.2013 року ДАТ «Чорноморнафтогаз»
продано 27000 тонн газового конденсату та
суміші газового конденсату і нафти на
загальну суму 110 700 000грн. у зв'язку з чим,
7.05.2013 року укладено 5 договорів
купівлі-продажу.

По двох з вищевказаних договорів №
7281, № 7283-ГК на постачання суміші
газового конденсату на 6000 та 7000 тонн
відповідно до дати проведення аукціону
купівлі-продажу (30.04.2013 р.), а також до
моменту укладення договору
купівлі-продажу газового конденсату
(7.05.2013 р.) у ДАТ «Чорноморнафтогаз» були
додаткові витрати, пов'язані з
поставкою конденсату на зберігання
сировини в резервуарний парк
Шебелинського ОПГКН.

Як пояснив представник ДАТ
«Чорноморнафтогаз», дані обставини з
незрозумілих причин не були враховані,
начальником департаменту комерції
ОСОБА_6, при укладенні 7.05.2013 р.
додаткової угоди до договорів № 7281-ГК
підписаних між покупцем - ТОВ
«Укренергоринок» та продавцем - ДАТ
«Чорноморнафтогаз» на постачання
газового конденсату.

Вищезазначеним актом встановлено,
що відповідно до п.2 умов поставки,
зазначених у заявці вих. № 04/1-1857 від
29.04.2013 р. за пропозицією продажу на
аукціоні газового конденсату, ОСОБА_6
підтвердив продаж суміші конденсату
шляхом наливу в вагоні-цистерні в
пункті вузла обліку сировини, який
знаходиться на базі ПТОіК ДАТ
«Чорноморнафтогаз», розташованої за
адресою: с. Каменоломня, вул. Київська, 7
Сакський р-н, АР Крим.

Згідно з Порядком організації та
проведення біржових аукціонів з
продажу нафти сирої, газового
конденсату власного видобутку і
скрапленого газу, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 3 жовтня 2011 року № 1064,, істотні умови
планованої поставки обумовлюються в
пропозиції на аукціон. Спосіб
відвантаження та напрямок
транспортування визначаються покупцем
у відповідних договорах
купівлі-продажу.

Згідно з пунктом 3.2 протоколу
засідання Аукціонного комітету з
продажу нафти, газового конденсату,
природного, скрапленого газу та
вугілля № 343 УМВБ-Н/ГК від 29.04.2013 р.
погоджено пропозицію ДАТ
«Чорноморнафтогаз» на продаж 27000т.
суміші газового конденсату на умовах
згідно з наданою заявкою від 29.04.2013 р.
вих. 1855, № 04/1-1856, № 04/1-1857.

30.05.2013р. ДАТ «Чорноморнафтогаз» на
аукціоні були отримані аукціонні
свідоцтва № 177-КГ-2 для укладення
договорів купівлі-продажу.

Договори купівлі-продажу між
покупцем - ТОВ «Укренергоринок» і
продавцем - ДАТ «Чорноморнафтогаз» на
загальну суму 110 700 000грн. були підписані
7 травня 2013 року особисто ОСОБА_6, в т.ч.
договір № 7281-ГК, № 7283-ГК на постачання
суміші газового конденсату на 6000 та 7000
тонн відповідно.

Разом з тим, в день укладання
основних договорів купівлі-продажу
суміші газового конденсату, ОСОБА_6
безпідставно змінив істотні умови
зазначені у п. 3.1 основного договору ДАТ
«Чорноморнафтогаз» шляхом підписання
додаткових угод до договорів № 7281-ГК, №
7283-ГК від 7.05.2013р. в частині додавання
альтернативного місця поставки
(відвантаження) газового конденсату, а
саме: «Пункту вузла обліку сировини ДАТ
«Чорноморнафтогаз», розташованого за
адресою: залізнична станція Шебелинка
Південної залізниці, с. Андріївна,
Балаклійський р-н, Харківської області.

Проте, цими додатковими угодами,
ОСОБА_6 не передбачив зобов'язань ТОВ
«Укренергоринок» з відшкодування
витрат ДАТ «Чорноморнафтогаз», що
утворилися в період з 24.01.2013р. по 23.04.2013
р., пов'язаних з відправкою до пункту
вузла обліку сировини залізничної
станції Шебелинка газового конденсату
об'ємом 6000 та 7000тонн відповідно.

У зв'язку з чим, покупець - ТОВ
«Укренергоринок» при отриманні
газового конденсату за актами прийому
-передачі від 22.05.2013 р. складеними до
договорів № 7281-ГК, № 7283-ГК від 7.05.2013р. на
загальну суму 53 300 000, 00грн. з
урахуванням ПДВ, відмовився
підписувати додатки № 1 до
вищевказаних актів прийому -передачі
про відшкодування витрат, пов'язаних з
постачанням газового конденсату на
зберігання сировини в резервуарний
парк Шебелинського ОПГКН.

В результаті чого, дії ОСОБА_6, які
полягали в безпідставній зміні
істотних умов поставки щодо
визначення пункту вузлу обліку
сировини, які відрізнялися від умов
пропозицій щодо реалізації на аукціоні
нафти, аукціонних свідоцтв, та призвели
до заподіяння ДАТ «Чорноморнафтогаз»
збитків у розмірі 4 996 630,03грн.(а.с. 69-87).

Дані факти підтверджуються
первинними документами, а також
Довідкою Державної фінансової
інспекції України від 01.11.2013 року №
05-21/280 (а.с.173-178).

Таким чином, всупереч вимогам
посадової інструкції, Порядку
організації та проведення біржових
аукціонів з продажу нафти сирої,
газового конденсату власного
видобутку і скрапленого газу,
затвердженого постановою КМУ від
3.10.2011року №1064, згідно з яким істотні
умови планової поставки
обумовлюються в пропозиції на
аукціон, ОСОБА_6 уклав додаткові
договори, де безпідставно змінив
істотні умови.

Отже, ОСОБА_6 здійснив грубе
порушення трудових обов'язків.

Заперечуючи проти позову ОСОБА_6
послався на те, що пунктами 3.3 обох
договорів передбачено, що покупець
здійснює оплату залізничного тарифу та
всіх необхідних додаткових зборів і
платежів, пов'язаних з відправленням
вантажу, протягом одного робочого дня з
моменту отримання рахунку продавця до
відправлення відповідних вагоно -
цистерн. В цій частині додатковими
угодами договори не змінювались.

Даний довід не спростовує факт
безпідставної зміни істотних умов
договору, всупереч умовам, викладеним
в пропозиції на аукціон, аукціонних
сертифікатах.

Доводи ОСОБА_6 про те, що факт
укладення ним договорів було виявлено
комісією, яка створювалася зовсім з
іншою метою, а саме - для проведення
службового розслідування з приводу
критичної ситуації на будівництві
свердловини, також не спростовують
достовірність викладених в акті
службового розслідування обставин.

Окрім зазначеного, суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку, що не може бути змінено
формулювання причин звільнення на ст.
36 ч 1 п 1 КЗпП України, оскільки така
підстава припинення трудового
договору можлива тільки за
домовленості сторін договору.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 36 КЗпП
України підставою припинення
трудового договору може бути - угода
сторін.

За змістом роз'яснень пункту 8
постанови ПВСУ№ 9 від 6.11.1992 року «Про
практику розгляду судами трудових
спорів » трудовий договір може бути
припиненим за п 1 ст 36 КЗпП України,
якщо про таку підставу припинення
трудового договору між сторонами
договору була досягнута домовленість.
Тобто, в цьому разі потрібне спільне
волевиявлення сторін, спрямоване на
припинення трудових відносин в
обумовлений строк і саме з цих
підстав.

Отже, оскільки не встановлено
спільне волевиявлення сторін на
припинення трудового договору саме з
підстав п 1 ч1 ст 36 КЗпП України, позовні
вимоги ОСОБА_6 не підлягали
задоволенню навіть при доведеності
незаконності звільнення з підстав п 1
ч 1 ст 41 КЗпП.

Що стосується порушення
позивачем строку звернення до суду за
вирішенням трудового спору, то слід
зазначити наступне.

Відповідно до ч 1 ст 233 КЗпП
України працівник може звернутися з
заявою про вирішення трудового спору
безпосередньо до районного, районного
у місті, міського чи міськрайонного
суду в тримісячний строк з дня, коли він
дізнався або повинен був дізнатися про
порушення свого права, а у справах про
звільнення - в місячний строк з дня
вручення копії наказу про звільнення
або з дня видачі трудової книжки.

ОСОБА_6 звернувся до суду з
позовною заявою 24.07.2013 року, тобто з
пропуском встановленого строку.

Позивач просив поновити
пропущений строк, оскільки він раніше,
в межах встановленого строку,
звернувся до суду, але зважаючи на
можливість мирової угоди з
відповідачем заявив клопотання про
залишення позову без розгляду.

Ухвалою Залізничного районного
суду м. Сімферополя від 16 липня 2013 року
позов ОСОБА_6 до Публічного
акціонерного товариства «Державне
акціонерне товариство
«Чорноморнафтогаз»» про зміну
формулювання звільнення та стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу залишено без розгляду з
підстав п 5 ч 1 ст 207 ЦПК України (а.с. 23).

Суд першої інстанції, ухвалюючи
рішення про відмову в позові, виходив
із необґрунтованості позовних вимог, а
також послався на пропуск позивачем
встановленого ст. 233 КЗпП України
строку звернення до суду за захистом
свого права.

Але, зазначені підстави відмови
в позові є взаємовиключними та при
вирішенні позову одночасно
застосовуватися не можуть.

В пункті 4 постанови № 9 від 6.11.1992
року «Про практику розгляду судами
трудових спорів» Пленум ВСУ роз'яснив,
що якщо місячний строк пропущено без
поважних причин, у позові може бути
відмовлено з цих підстав. Оскільки при
пропуску місячного строку у позові
може бути відмовлено за
безпідставністю вимог, суд з'ясовує не
лише причини пропуску строку, а всі
обставини справи, права і обов'язки
сторін.

Виходячи з наведеного, з
мотивувальної частині рішення
Залізничного районного суду
Сімферополя від 8.11.2013 року підлягають
виключенню посилання на пропуск
позовної давності та відсутності
підстав для його поновлення, оскільки в
задоволенні позову належить відмовити
в зв'язку з його безпідставністю.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 307 ЦПК
України за наслідками розгляду
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції апеляційний суд має
право змінити рішення.

Керуючись статями 303, 304, 307, 313, 314,
315, 316, 317 Цивільного процесуального
кодексу України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника
ОСОБА_6 - ОСОБА_7 задовольнити частково.

Рішення Залізничного районного
суду м. Сімферополя від 8 листопада 2013
року змінити, виключивши посилання як
на підставу відмови в позові пропуск
строку для звернення до суду за
захистом порушеного права.

В інший частині рішення суду
залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржено безпосередньо до суду
касаційної інстанції протягом
двадцяти днів.

Судді

Підлісна І.А. Белинчук
Т.Г. Ісаєв Г.А.