У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Штелик С.П.,

суддів: Дем'яносова М.В.,
Коротуна В.М.,

Касьяна О.П.,
Попович О.В.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом публічного
акціонерного товариства «Банк
«Фінанси та Кредит» до ОСОБА_3, ОСОБА_4
про стягнення заборгованості за
кредитним договором, за касаційною
скаргою ОСОБА_5 на рішення апеляційного
суду Донецької області від 29 липня 2013
року,

в с т а н о в и л а:

Публічне акціонерне товариство «Банк
«Фінанси та Кредит» (далі - ПАТ «Банк
«Фінанси та Кредит») звернулося до суду
з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, посилаюсь на те, що
відповідно до укладеного договору
від 11 липня 2008 року № 1573Т ОСОБА_3
отримав кредит у розмірі 15 тис. грн.,
шляхом перерахування кредитних коштів
на особовий рахунок, зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 0,0001 % на рік та сплатою
комісійної винагороди щомісячно в
розмірі 300 грн. із кінцевим терміном
погашення ‒? 11 липня 2011 року.

З метою забезпечення виконання
зобов'язання ОСОБА_3 11 липня 2008 року між
банком та ОСОБА_4 було укладено договір
поруки № 1573Т/П, згідно з яким
ОСОБА_4 зобов'язався нести солідарну
майнову відповідальність перед
позивачем.

Свої зобов'язання за кредитним
договором ОСОБА_3 у повному обсязі не
виконав і станом на 04 жовтня 2011 року
утворилася заборгованість у розмірі 65
132 грн. 85 коп., яку позивач просив
стягнути з відповідачів солідарно.

Рішенням Центрально-Міського
районного суду м. Горлівки Донецької
області від 24 квітня 2013 року позов ПАТ
«Банк «Фінанси та Кредит» задоволено
частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3,
ОСОБА_4 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та
Кредит» заборгованість за кредитним
договором у розмірі 18 107 грн. 42 коп.,
судовий збір у розмірі 651 грн.
33 коп. та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи в розмірі 120 грн.

Рішенням апеляційного суду Донецької
області від 29 липня 2013 року рішення
Центрально-Міського районного суду м.
Горлівки Донецької області від 24
квітня 2013 року в частині зменшення
розміру пені скасовано, в частині
стягнення судового збору та витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи змінено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на
користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит»
суму заборгованості по пені в розмірі 12
тис. грн.

Стягнуто з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь
ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» судовий
збір у розмірі 268 грн. 16 коп. та витрати
на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи в розмірі 60 грн.
із кожного.

В іншій частині рішення суду залишено
без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить
скасувати рішення суду апеляційної
інстанції, мотивуючи свою вимогу
порушенням судом норм процесуального
права та неправильним застосуванням
норм матеріального права, та залишити
в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню
частково з таких підстав.

Статтями 213, 214, 316 ЦПК України
передбачено, що рішення суду повинно
бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
процесуального законодавства і
всебічно перевіривши обставини,
вирішив справу відповідно до норм
матеріального права, що підлягають
застосуванню до цих правовідносин, а за
їх відсутності ‒? на підставі закону,
що регулює подібні відносини, або
керуючись загальними засадами і
змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у
якому повно відображені обставини, що
мають значення для цієї справи,
висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду
апеляційної інстанції не відповідає.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Статтею 627 ЦК України визначено, що
відповідно до ст. 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК України
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України
передбачено, що за кредитним договором
банк або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Установлено, що 11 липня 2008 року між
банком та ОСОБА_3 було укладено
кредитний договір № 1573Т, згідно з яким
останній отримав кредит у розмірі 15
тис. грн., зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 0,0001 %
на рік, зі сплатою комісійної
винагороди щомісячно в розмірі 300 грн.
із кінцевим терміном погашення ‒? 11
липня 2011 року.

З метою забезпечення виконання
зобов'язання ОСОБА_3 11 липня 2008 року між
банком та ОСОБА_4 було укладено договір
поруки № 1573Т/П, згідно з
яким ОСОБА_4 зобов'язався нести
солідарну майнову відповідальність
перед позивачем.

Оскільки боржник не виконував
зобов'язання за кредитним договором,
станом на 04 жовтня 2011 року утворилась
заборгованість у розмірі 65 132
грн. 85 коп., з яких 10 884 грн. 21 коп. ‒?
заборгованість за кредитом, 1 890 грн. 84
коп. нараховані, але не погашені
відсотки, 5 332 грн. 37 коп. ‒? нарахована,
але не погашена комісія, 47 025 грн. 43 коп.
‒? пеня за кредитним договором.

Звертаючись до суду із касаційною
скаргою, ОСОБА_5 указує на те, що
загальний розмір кредиту, який був ним
отриманий, складає 15 тис. грн. Сума
заборгованості станом на дату
ухвалення судового рішення складала за
«тілом» кредиту 10 884 грн. 21 коп.,
нараховані, але непогашені відсотки - 1
890 грн. 84 коп., нарахована, але не
погашена комісія - 5 332 грн. 37 коп.
Загальна сума заборгованості складає 18
107 грн. 42 коп. Сума пені, яку зобов'язав
стягнути апеляційний суд, складає 12
тис. грн., що перевищує суму
заборгованості за «тілом» кредиту, що
свідчить про перевищення розміру
збитків позивача. При цьому розмір
збитків позивача належним чином
покривається як нарахованими
відсотками, так і сумою комісії,
нарахованої банківською установою.
Крім того, існують також інші
обставини, які апеляційний суд не взяв
до уваги та які мають значення для
визначення розміру пені. Так, він є
багатодітним батьком, утримання дітей,
забезпечення їх розвитку та виховання
вимагає від нього значних витрат, які
складають більшу частку сімейного
доходу. Крім цього, після укладення
кредитного договору він отримав статус
інваліда третьої групи за професійним
захворюванням довічно, що ускладнює
його працевлаштування та, як наслідок,
отримання доходу, достатнього для
сплати пені та штрафних санкцій.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 551 ЦК України
розмір неустойки (штрафу, пені) може
бути зменшений за рішенням суду, якщо
він значно перевищує суму збитків, та
за наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Істотними обставинами в розумінні ч. 3
ст. 551 ЦК України можна вважати, зокрема,
ступінь виконання зобов'язання
боржником; майновий стан сторін, які
беруть участь у зобов'язанні; не лише
майнові, але й інші інтереси сторін, що
заслуговують на увагу (наприклад,
відсутність негативних наслідків для
позивача через прострочення виконання
зобов'язання).

Положеннями ст. 616 ЦК України
передбачено право суду за певних умов
зменшити розмір збитків та неустойки,
які стягуються з боржника.

При цьому питання зменшення розміру
неустойки вирішується в конкретній
ситуації на підставі певних доказів і
розрахунків.

Однак частково скасовуючи рішення суду
першої інстанції та ухвалюючи рішення
про стягнення розміру пені,
апеляційний суд у порушення вимог ст.
ст. 213, 214, 303, 315 ЦПК України на вказане
уваги не звернув, указуючи про те, що
суд першої інстанції фактично відмовив
позивачу у стягненні пені за кредитним
договором, вказавши її розмір 0,00
грн., стягнув пеню в розмірі, який
перевищує розмір заборгованості по
«тілу» кредиту, та не надав оцінки
доводам відповідача щодо зменшення
розміру нарахованої пені.

Відповідно до ч. 3 ст. 335 ЦПК України суд
не обмежений доводами касаційної
скарги, якщо під час розгляду справи
буде виявлено неправильне
застосування норм матеріального права
або порушення норм процесуального
права, які є обов'язковою підставою для
скасування рішення.

За таких обставин рішення апеляційного
суду підлягає скасуванню з
направленням справи на новий розгляд
до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити
частково.

Рішення апеляційного суду Донецької
області від 29 липня 2013 року скасувати,
справу направити на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
С.П. Штелик

Судді:
М.В. Дем'яносов

О.П.
Касьян

В.М.
Коротун

О.В.
Попович