АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2014 року
м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Чернівецької області у складі:

головуючого Перепелюк Л. М.

суддів: Кулянди М.І., Одинака О.О.

секретар Тодоряк Г.Д.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1,
інтереси якої за довіреністю
представляє ОСОБА_2, на рішення
Заставнівського районного суду
Чернівецької області від 25 грудня 2013
року у цивільній справі за позовом
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
за кредитним договором, -

встановила:

Позивач ПАТ КБ «Приватбанк»
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1
про стягнення заборгованості за
кредитним договором.

Посилався на те, що відповідно до
укладеного договору №CVXRRX33690151 від
31.03.2007 року ОСОБА_1 отримав кредит у
розмірі 7452,00 грн.. зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 12.00%
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом з кінцевим терміном
повернення 26.03.2009 року.

Зазначав, що 11.11.2012 року банку стало
відомо, що позичальник ОСОБА_1
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер, що підтверджується
довідкою виконкому Мосорівської
сільської ради Заставнівського району
Чернівецької області.

25.11.2012 року ПАТ КБ «Приватбанк» було
направлено претензію кредитора до
Заставнівської державної
нотаріальної контори. 04.12.2012 року
банком отримано відповідь
Заставнівської державної
нотаріальної контори, в якій
зазначалось, що 15.12.2007 року заведено
спадкову справу за № 622/2007 до майна
ОСОБА_1 за заявою ОСОБА_1.

Вказував, що відповідачка ОСОБА_1, як
спадкоємець майна померлого
позичальника ОСОБА_1 не бажає
виконувати вимогу банку по погашенню
боргу за кредитним договором №CVXRRX33690151
від 31.03.2007 року.

№ 22-ц/794/331/14
Головуючий у 1 інстанції Угриновська
Л.Я.

Категорія 19/27
Доповідач Перепелюк Л.М.

Просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь
ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість у
розмірі 6961,42 грн. за кредитним
договором №CVXRRX33690151 від 31.03.2007 року.

Рішенням Заставнівського районного
суду Чернівецької області від 25.12.2013
року в позові публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
виключити з мотивувальної частини
вказаного рішення речення «Враховуючи
наведене, суд вважає, що позов банком
пред'явлено до відповідачки в межах
строку позовної давності».

Вважає, що зазначене рішення
постановлене за неправильного
застосування судом матеріального
права та порушення норм процесуального
права при вирішенні даної справи та
підлягає зміні.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ
«Приватбанк» просить скасувати
рішення суду та ухвалити нове рішення,
яким задовольнити позовні вимоги
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» в
повному обсязі.

Вважає, що зазначене рішення суду є
незаконним, необґрунтованим та таким,
що підлягає скасуванню з підстав:
неповного з'ясування обставин, що мають
значення для справи, недоведенні
обставин, що мають значення для справи,
які суд визнав встановленими,
невідповідності висновків, викладених
в рішенні суду першої інстанції,
дійсним обставинами справи,
неправильного застосування судом
матеріального права та порушення норм
процесуального права при вирішення
даної справи.

Заслухавши доповідача про суть
оскаржуваного рішення, доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1
підлягає відхиленню, а апеляційна
скарга ПАТ КБ «Приватбанк» підлягає
задоволенню.

Стаття 309 ЦПК України передбачає, що
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення є:- неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи;
- недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими;

- невідповідність висновків суду
обставинам справи; - порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Згідно зі ст.213 ЦПК України рішення суду
повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин; 5) чи
слід позов задовольнити або в позові
відмовити; 6) як розподілити між
сторонами судові витрати; 7) чи є
підстави допустити негайне виконання
судового рішення; 8) чи є підстави для
скасування заходів забезпечення
позову.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив із того, що
банк має право вимагати стягнення на
майно, яке було передано ОСОБА_1 у
спадщину у натурі, тобто земельну
ділянку і не може вимагати сплати суми
боргу у грошовій сумі.

Проте, погодитися з такими висновками
суду не можна.

За змістом ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором , а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно до вимог ст. 1281 ЦК України
спадкоємці зобов'язані повідомити
кредитора спадкодавця про відкриття
спадщини, якщо їм відомо про його борги.
Кредиторові спадкодавця належить
протягом шести місяців від дня, коли
він дізнався або міг дізнатися про
відкриття спадщини, пред'явити свої
вимоги до спадкоємців, які прийняли
спадщину, незалежно від настання
строку вимоги. Якщо кредитор
спадкодавця не знав і не міг знати про
відкриття спадщини, він має право
пред'явити свої вимоги до спадкоємців,
які прийняли спадщину, протягом одного
року від настання строку вимоги.
Кредитор спадкодавця, який не пред'явив
вимоги до спадкоємців, що прийняли
спадщину, у строки, встановлені
частинами другою і третьою цієї статті,
позбавляється права вимоги.

Пунктом 32 постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин» №5 від 30.03.2012 року
передбачено, що з урахуванням
положення статті 1282 ЦК спадкоємці
боржника за умови прийняття спадщини є
боржниками перед кредитором у межах
вартості майна, одержаного у спадщину.
При цьому спадкоємці несуть
зобов'язання погасити нараховані
відсотки і неустойку тільки в тому
випадку, якщо вони вчинені
позичальникові за життя. Інші
нараховані зобов'язання фактично не
пов'язані з особою позичальника і не
можуть присуджуватися до сплати
спадкоємцями.

Згідно ст. 1282 ЦК України спадкоємці
зобов'язані задовольнити вимоги
кредитора повністю, але в межах
вартості майна, одержаного у спадщину.
Кожен із спадкоємців зобов'язаний
задовольнити вимоги кредитора
особисто, у розмірі, який відповідає
його частці у спадщині. Вимоги
кредитора спадкоємці зобов'язані
задовольнити шляхом одноразового
платежу, якщо домовленістю між
спадкоємцями та кредитором інше не
встановлено. У разі відмови від
одноразового платежу суд за позовом
кредитора накладає стягнення на майно,
яке було передане спадкоємцям у натурі.

Таким чином, спадкоємці боржника при
умові прийняття спадщини є боржниками
перед кредитором в межах вартості
майна, одержаного у спадщину.

Судом встановлено, що відповідно до
укладеного договору №CVXRRX33690151 від
31.03.2007 року ОСОБА_1 отримав кредит у
розмірі 7452,00 грн.. зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 12.00%
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом з кінцевим терміном
повернення 26.03.2009 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_1 помер.
Із матеріалів спадкової справи
вбачається, що на час його смерті
залишилось спадкове майно, яке
складається із земельної ділянки
площею 2,51 га. Із заявою про прийняття
спадщини до нотаріальної контори
звернулась мати ОСОБА_1- ОСОБА_1 17.01.2008
року державним нотаріусом
Заставнівської нотарільної контори
видано свідоцтво про право власності
на спадщину. Оцінка спадкового майна
складає 19097,96 грн., тобто борг
спадкодавця - боржника ОСОБА_1 не
перевищує вартості майна, одержаного
відповідачкою ОСОБА_1 у спадщину.

Судом також встановлено, що ПАТ КБ
«Приватбанк» звернувся у встановлений
шестимісячний строк до спадкоємця
ОСОБА_1 із вимогою погашення кредиту.

До того ж, пред'явлення Банком своїх
вимог до спадкоємців шляхом подачі
вимоги до них через нотаріальну
контору не суперечить і положенням ч. 2
ст. 1281 ЦК України, оскільки зазначена
норма не встановлює певного порядку
пред'явлення таких вимог і має на меті,
в передбачений законом строк,
інформувати спадкоємців про
зобов'язання спадкоємця перед
кредитором, а ч.1 цієї норми зобов'язує
спадкоємця повідомити кредитора
спадкодавця про відкриття спадщини,
якщо їм відомо про цей борг.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Таким чином, спадкоємцю ОСОБА_1
перейшли всі права та обов'язки
спадкодавця, що існували станом на 17
січня 2008 року в межах суми спадкового
майна.

Що стосується доводів апелянта ОСОБА_1
щодо того, що вона не укладала
договору переведення на неї боргу за
кредитним договором чи про збільшення
позовної давності, то вони є
необґрунтованими і недоведеними,
суперечать вимогам ст.60 ч.1 ЦПК України,
яка передбачає, що кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Посилання апелянта ОСОБА_1 на те, що
строк виконання настав 26.03.2009 р., а тому
трирічний строк позовної давності
сплив 26.03.2012 року, спростовується п.
1.7.3.1 умовами договору кредиту, в якому
встановлено, що строк позовної
давності повернення кредиту, сплати
процентів за користування кредитом,
винагороди, неустойки, пені складає 50
років.

Таким чином, рішення суду першої
інстанції постановлено з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, висновки суду не відповідають
обставинам справи, що відповідно до
п.п.3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України є підставою
для скасування рішення суду з
ухваленням нового рішення про
задоволення позову.

Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні,
на користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати.

Керуючись ст.ст. 307, 309 ЦПК України,
колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» задовольнити.

Рішення Заставнівського районного
суду Чернівецької області від 25 грудня
2013 року скасувати.

Позов публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» м.
Дніпропетровськ
рахунок 3111 заборгованість у
розмірі 6961,42 гривень за кредитним
договором №CVXRRX33690151 від 31.03.2007 року.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» м.
Дніпропетровськ
рахунок 3111 судові витрати по
сплаті судового збору в розмірі 351,20
грн.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржена в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді :