ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/9543/13-ц
провадження №
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" лютого 2014 р. суддя Дарницького
районного суду м. Києва Лужецька О.Р.,
розглянувши матеріали цивільної
справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про усунення перешкод у
користуванні та розпорядженні майном, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Дарницького районного
суду м. Києва знаходиться цивільна
справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про усунення перешкод у
користуванні та розпорядженні майном.

В судове засідання призначене на 23.01.2014
року позивач та представник позивача
не з'явилися, про час і місце розгляду
справи були повідомлені належним
чином, судове засідання було
відкладено на 17.02.2014 року.

В судове засідання призначене 17.02.2014
року представник позивача не з'явився
повторно, про дату, час та місце
повідомлявся належним чином, про що
свідчить підпис від 28.01.2014 року на
повідомленні про вручення поштового
відправлення.

Не з'являючись до суду на протязі
тривалого часу, будь-яких доказів
поважності причин неявки в судові
засідання позивач не надав.

Згідно ст. 1 ЦПК України, завданнями
цивільного судочинства є справедливий,
неупереджений та своєчасний розгляд і
вирішення цивільних справ з метою
захисту порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб, інтересів держави.

Ст.157 ЦПК України встановлено, що суд
має розглянути справу протягом
розумного строку, але не більше двох
місяців з дня відкриття провадження у
справі, а справи про поновлення на
роботі - одного місяця.

Як наголошує в своїх рішеннях
Європейський суд, позивач як сторона,
яка задіяна в ході судового розгляду,
зобов'язана з розумним інтервалом часу
сама цікавитися провадженням у її
справі, добросовісно користуватися
належними їй процесуальними правами та
неухильно виконувати процесуальні
обов'язки.

Прецедентна практика Європейського
суду з прав людини виходить з того, що
реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод щодо доступності правосуддя та
справедливого судового розгляду кожна
держава-учасниця цієї Конвенції вправі
встановлювати правила судової
процедури, в тому числі й процесуальні
заборони і обмеження, зміст яких - не
допустити судовий процес у безладний
рух.

З цього приводу прецедентними є
рішення Європейського суду з прав
людини у справах "Осман проти
Сполученого королівства" від 28.10.1998
року та "Круз проти Польщі" від 19 червня
2001 року. У вказаних рішеннях зазначено,
що право на суд не є абсолютним. Воно
може бути піддане обмеженням,
дозволеним за змістом, тому що право на
доступ до суду за самою своєю природою
потребує регулювання з боку держави.

Законом, а саме ст.ст. 27, 31 ЦПК України
особи, що беруть участь у справі,
наділені широким колом цивільних прав,
і лише одним обов'язком: добросовісно
здійснювати свої процесуальні права і
виконувати покладені на них
процесуальні обов'язки.

Згідно ст. 207 ч.1 п.3 ЦПК України суд
постановляє ухвалу про залишення заяви
без розгляду, якщо належним чином
повідомлений позивач повторно не
з'явився в судове засідання, якщо від
нього не надійшла заява про розгляд
справи за його відсутності.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст. 207 ч.1 п.3, ст. 197 ч.2 ЦПК
України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4
про усунення перешкод у користуванні
та розпорядженні майном - залишити без
розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до
Апеляційного суду м. Києва через
Дарницький районний суд м. Києва
протягом п'яти днів з дня її
проголошення.

СУДДЯ
О.Р. ЛУЖЕЦЬКА