Справа № 146/178/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

"17" лютого 2014 р.
Томашпільський районний суд
Вінницької області

в складі: головуючого-судді
Пилипчука О.В.

з участю секретаря
Бойко Т.Є.,

адвоката
ОСОБА_1,

сторін:
позивачки ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в смт. Томашпіль
справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
визнання особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н
О В И В:

30 січня 2014 року ОСОБА_2 звернулася
до суду з даним позовом, в якому просить
визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право
користування житловим приміщенням у
зв'язку з відсутністю в ньому понад
шість місяць без поважних причин, а
саме квартирою АДРЕСА_1.

Позов ОСОБА_2 обґрунтувала
наступним.

20 червня 2008 року за згодою
покійного чоловіка позивачки у їхній
квартирі був прописаний житель смт
Вапнярка ОСОБА_3. По якій причині
чоловік це зробив, позивачка не знала,
хоча відповідач фактично у квартири і
не проживав.

ІНФОРМАЦІЯ_2 чоловік
позивачки-ОСОБА_4-помер, залишивши
заповіт, яким вищевказану квартиру
заповів їй.

В даний час у ОСОБА_2 виникла
необхідність оформлення своїх прав на
спадкове майно, однак реєстрація
ОСОБА_3 створює перешкоди в оформленні
спадкових документів, тому позивачка
запропонувала відповідачу добровільно
знятися з реєстраційного обліку, однак
останній цього не зробив, а тому з даним
позовом вона вимушена звернутися до
суду.

В судовому засіданні позивачка
ОСОБА_2 позовні вимоги підтримала в
повному обсязі, посилаючись на
обставини, викладені у позові та
попросила позов задовольнити.

Адвокат ОСОБА_1 позовні вимоги
ОСОБА_2 підтримав та попросив позов
задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні
позовні вимоги визнав, не заперечує
проти зняття його з реєстрації
квартири ОСОБА_2, пояснивши, що за
вказаною адресою був прописаний за
умови купівлі автомобіля, який був
виданий покійному чоловіку позивачки.

Заслухавши пояснення сторін у
справі, вивчивши письмові матеріали
справи, суд приходить до висновку, що
позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст..1 ЦПК України, завданням
цивільного судочинства є справедливий,
неупереджений та своєчасний розгляд і
вирішення цивільних справ з метою
захисту порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів
фізичних осіб.

Статтею 3 ЦПК України передбачено, що
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутись
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Згідно ч. 2 ст. 27 ЦПК України, особи, які
беруть участь у справі позовного
провадження, для підтвердження своїх
вимог або заперечень зобов'язані
подати усі наявні у них докази або під
час попереднього судового засідання, а
якщо попереднє судове засідання у
справі не проводиться - до початку
розгляду справи по суті.

Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами
є будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко - і
відеозаписів, висновків експертів.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що
спірним жилим приміщенням є квартира
АДРЕСА_1.

Дана квартира належала
ОСОБА_4-чоловіку позивачки-на підставі
договору купівлі-продажу квартири від 3
березня 1994 року.

Як вбачається із домової книжки
даної квартири, в квартирі прописані
(зареєстровані) ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3.

Відповідно довідки селищного
голови Томашпільської селищної ради №
77 від 28.01.2014 року гр..ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1
за адресою АДРЕСА_1 не проживає з 2008
року.

Родинні стосунки між позивачкою ОСОБА_5
та її чоловіком ОСОБА_4 підтверджується
копією свідоцтва про укладення шлюбу
від 17 червня 1976 року.

Відповідно копії свідоцтва про смерть
від 5 серпня 2013 року, ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4
помер.

Відповідно заповіту від 26 квітня 2013
року, ОСОБА_4 на випадок своєї смерті
зробив розпорядження, яким усе своє
майно, де б воно не було і з чого б воно
не складалося, у тому числі все те, що
буде належати йому на день смерті і на
що він матиме право за законом, заповів
своїй дружині ОСОБА_2

Згідно із ст. 41 Конституції України
кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю, результатами своєї
інтелектуальної, творчої діяльності.

Власникові, згідно із ст. 317
ЦК України, належать права володіння,
користування та розпоряджання своїм
майном.

Згідно ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Суд вважає, що між сторонами мають
місце цивільно-правові відносини, що
виникають з житлових, щодо
користування жилими приміщеннями в
будинках приватного житлового фонду.

Згідно ст.72 ЖК України визнання особи
такою, що втратила право користування
жилим приміщенням, внаслідок
відсутності цієї особи понад
встановлені строки, провадиться в
судовому порядку.

Відповідно до положень ст. 156 ЖК України
члени сім'ї власника жилого будинку
(квартири), які проживають разом з ним у
будинку (квартирі), що йому належить,
користуються жилим приміщенням
нарівні з власником будинку.
Припинення сімейних відносин з
власником будинку (квартири) не
позбавляє їх права користуватися
займаним приміщенням. Таке право вони
втрачають лише в разі вибуття на інше
постійне місце проживання і припинення
внаслідок цього сімейних стосунків з
власником.

Позивачкою ОСОБА_2 доведено і
встановлено судом, що з 2008 року у
квартирі АДРЕСА_1 ОСОБА_3 не проживає,
хоча був там прописаний за згодою
покійного чоловіка позивачки, а тому
ОСОБА_3 втратив право користування
квартирою. Крім того, ОСОБА_3 має інше
житло, за адресою АДРЕСА_3.

З огляду на викладене, враховуючи
відсутність відповідача за місцем
реєстрації понад 6 місяців, суд дійшов
висновку, що звернення позивачки до
суду є обґрунтованим, позовні вимоги
такими, що підлягають задоволенню, а
саме відповідача ОСОБА_3 необхідно
визнати таким, що втратив право
користування жилим приміщенням.

На підставі викладено, керуючись
ст. 156 ЖК України, ст. 7 Закону України
«Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання в Україні»,
ст.ст. 10, 60, 212-215, ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про визнання особи такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням-задовольнити.

Визнати ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця с.Цапівка Томашпільського
району Вінницької області, жителя
АДРЕСА_3 таким, що втратив право
користування квартирою АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на
рішення суду подається до апеляційного
суду Вінницької області через
Томашпільський районний суд
Вінницької області протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: О. В. Пилипчук