Провадження № 2/641/481/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2014 року Комінтернівський
районний суд м.Харкова у складі:

головуючого: судді - Богдан М.В.

при секретарі - Коваленко Ю.В.

за участю адвоката - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні суду в м.Харкові
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про поділ майна подружжя,-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_3 про розподіл
спільного майна подружжя, в якому
просить розділити спільне майно
подружжя наступним чином - визнати за
позивачем право власності на 97/100
частин кв. АДРЕСА_1 право власності на
3/100 частини вказаної квартири визнати
за відповідачем.

В обґрунтування позову позивач
зазначив, що 17 червня 2005 року між ним та
відповідачем зареєстровано шлюб у
міському відділі реєстрації актів
цивільного стану №1 м. Харкова, актовий
запис №792. 18.04.2013 року рішенням
Комінтернівського районного суду м.
Харкова шлюб між сторонами розірвано.
За час шлюбу було придбане майно, а саме
квартира АДРЕСА_1. Квартира була
придбана на підставі договору №11/12-31
пайової участі в будуванні житлового
будинку від 10.01.2006 року, укладеного між
ВАТ «Трест Жилстрой - 1» та ОСОБА_3.
Вартість робіт по будуванню квартири
склала відповідно до п. 2.4 договору
285943,50 грн., яка була внесена в строк до
25.11.2009 року. 18.05.2011 року виконавчим
комітетом ХМР було видано свідоцтво
про право власності на нерухоме майно
САЕ №177767, де власником квартири
вказана ОСОБА_3 Право власності на
квартиру, відповідно витягу про
державну реєстрацію прав СЕА №911230 було
зареєстровано 09.06.2011 року. Квартира
АДРЕСА_1 зареєстрована на праві
власності за відповідачем, але
придбана в період шлюбу з позивачем і є
об'єктом спільної сумісної власності
подружжя, і більша її частина була
придбана за кошти, які належали
особисто позивачу. До шлюбу з
відповідачем позивач придбав квартиру
АДРЕСА_2 за договором купівлі-продажу
від 27.04.2001 року за особисті кошти. Кошти,
отримані від продажу вказаної квартири
були витрачені позивачем на придбання
квартири АДРЕСА_3 вартістю 284900,00 грн.
Тобто на придбання вказаної квартири
позивачем витрачено 268800,00 грн. його
особистих коштів та 16200,00 грн. спільних
коштів з відповідачем. Після продажу
квартири АДРЕСА_3 на підставі договору
купівлі-продажу позивачем отримано
268800,00 грн. його особистих коштів та 3400,00
грн. спільних коштів з відповідачем.
Вказані кошти було витрачені на
придбання квартири АДРЕСА_1 яка була
придбана за 285943,50 грн., а саме 268800,00 грн.
особистих коштів позивача та 17143,50 грн.
спільних коштів з відповідачем. 1/2
частина спільних коштів, витрачених на
придбання вказаної квартири становить
8571,75 грн., що складає 3/100 частини від
загальної вартості квартири. Таким
чином, з урахуванням 3/100 частин, що
належить відповідачу ОСОБА_3, частка
позивача складає 97/100 частин.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та
його представник підтримали заявлений
позов, просили його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги
визнала частково. Подала заперечення
проти позову в яких вказала, що позивач
не надав доказів, що більша частина
коштів в розмірі 268800,00 грн. на придбання
квартири АДРЕСА_1 належала позивачу
особисто, що суперечить вимогам ст. 60
ЦПК України. Свідоцтво про право
власності на квартиру АДРЕСА_1 було
отримано нею на підставі договору
№11/12-31 пайової участі в будуванні
житлового будинку від 10.01.2006 року,
укладеного між ВАТ «Трест Жилстрой-1»
та відповідачем у період, коли позивач
був власником квартири АДРЕСА_4
Вартість робіт по будуванню квартири
АДРЕСА_1 відповідно до п.2.4 договору
склала 285943,50 грн., які були внесені
особисто нею 12.11.2009 року. У період шлюбу
відповідач офіційно працювала, мала
стабільний доход та кошти, зароблені
нею витрачались на потреби сім»ї, а
також своєю працею та коштами брала
участь в утриманні цієї квартири -
сплаті комунальних послуг, в ремонті
квартири і догляді за нею. Позивач за
час шлюбу офіційно не працював,
постійного місця роботи не мав. Від
шлюбу мають сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.
З вересня 2007 року вона знаходилась у
відпусці по догляду за дитиною. До
листопада 2008 року отримувала грошову
допомогу при народженні дитини у
загальному розмірі 8500,00 грн. 18.02.2009 року
позивач продав квартиру по АДРЕСА_4 за
268800,00 грн. і купив квартиру по АДРЕСА_3
за 284900,00 грн. На цей час 18.02.2009 року між
нею та ВАТ «Трест Жилстрой-1» був
укладений договір №11/12-31 пайової
участі у будуванні житлового будинку
від 10.01.2006 року. Позивач не сплатив
кошти за цим договором, а придбав іншу
квартиру за адресою: АДРЕСА_3. Квартира
АДРЕСА_3 позивачем продана 02.11.2009 року з
її згоди, як об'єкт спільної сумісної
власності за 272000,00 грн. Також за час
шлюбу ними було придбано 3 автомобілі.
Після розірвання шлюбу дитина
залишилась проживати з позивачем та
знаходиться на її повному утриманні.
Відповідач з сином проживає у матері
та власного житла не має. Просить
залишити за нею право власності на 75/100
частин квартири АДРЕСА_1 право
власності на 25/100 частин вказаної
квартири визнати за позивачем ОСОБА_2

Суд, вислухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши матеріали справи
та докази, надані в обґрунтування
позову приходить до наступного.

Судом встановлено, що 27.04.2001 року на
підставі договору купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_4 позивач ОСОБА_2
придбав вказане житло. Продаж квартири
здійснено за 16800,00 грн.

17 червня 2005 року між сторонами
зареєстровано шлюб у міському відділі
реєстрації актів цивільного стану №1 м.
Харкова, актовий запис №792, який 18.04.2013
року рішенням Комінтернівського
районного суду м. Харкова розірвано.

З матеріалів справи вбачається, що
27.04.2001 року на підставі договору
купівлі-продажу позивач придбав
квартиру АДРЕСА_4 за 16800,00 грн. (а.с.4).
Згідно договору купівлі-продажу від
18.02.2009 року позивач продав вказану
квартиру (а.с.5).

Відповідно до договору купівлі -
продажу від 18.02.2009 року позивач придбав
квартиру АДРЕСА_3 зі згоди дружини в
період шлюбу за 284900,00 грн. (а.с.6). Згідно
договору купівлі-продажу від 02.11.2009
року вказана квартира була відчужена
позивачем за 272000,00 грн. (а.с.8).

За час шлюбу сторонами також придбане
майно, а саме квартира АДРЕСА_1 на
підставі договору №11/12-31 пайової
участі в будуванні житлового будинку
від 10.01.2006 року, укладеного між ВАТ
«Трест Жилстрой - 1» та ОСОБА_3. Вартість
робіт по будуванню квартири склала
відповідно до п. 2.4 договору 285943,50 грн.,
яка була внесена в строк до 25.11.2009 року.
18.05.2011 року виконавчим комітетом ХМР
було видано свідоцтво про право
власності на нерухоме майно САЕ №177767,
де власником квартири вказана ОСОБА_3
Право власності на квартиру,
відповідно витягу про державну
реєстрацію прав СЕА №911230 було
зареєстровано 09.06.2011 року. Квартира
АДРЕСА_1 зареєстрована на праві
власності за відповідачем, але
придбана в період шлюбу з позивачем і є
об'єктом спільної сумісної власності
подружжя.

Суд не приймає до уваги доводи позивача
та його представника про те, що йому
повинні належати 97/100 часток спірної
квартири з посиланням на той факт, що цю
квартиру він придбав за особисті кошти,
які в нього були від продажу квартири
АДРЕСА_3 оскільки спірна квартира
АДРЕСА_1 була придбана в період шлюбу та
у 2009 році, тобто зі спливом восьми років
з моменту продажу квартири АДРЕСА_4.

Позивач дійсно підтвердив факт продажу
автомобілю, який сторони придбали в
період шлюбу, посилаючись на те, що і
автомобіль було придбано за його
особисті кошти, але доказів цього не
надав, оскільки автомобіль не був
предметом поділу майна.

Відповідно до ст. 60 СК України, майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).
Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Згідно зі ст. 61 СК України, об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя може бути будь-яке майно, за
винятком виключеного з цивільного
обороту.

Статтею 69 СК України передбачено, що
дружина і чоловік мають право на поділ
майна, що належить їм на праві спільної
сумісної власності, незалежно від
розірвання шлюбу.

Відповідно до ст. 70 СК України, у разі
поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором. При вирішенні спору про
поділ майна суд може відступити від
засади рівності часток подружжя за
обставин, що мають істотне значення,
зокрема якщо один із них не дбав про
матеріальне забезпечення сім'ї,
приховав, знищив чи пошкодив спільне
майно, витрачав його на шкоду інтересам
сім'ї. За рішенням суду частка майна
дружини, чоловіка може бути збільшена,
якщо з нею, ним проживають діти, а також
непрацездатні повнолітні син, дочка, за
умови, що розмір аліментів, які вони
одержують, недостатній для
забезпечення їхнього фізичного,
духовного розвитку та лікування.

Посилання відповідача на те, що вона
має право на 75/100 частин спірної
квартири не засновані на законі,
оскільки відповідач не надала доказів
відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України
про наявність підстав відступу від
засад рівності часток подружжя з
посиланням на ст. 70 СК України.

З огляду на вищевикладене, суд вважає,
що зазначена квартира була придбана в
інтересах сім'ї, за нормами ст.ст.60,61,70,41
СК України є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, кожен з
них має рівні права на володіння,
користування та розпорядження цією
квартирою, оскільки не встановлено
домовленості між ними щодо будь-яких
умов, що обмежують або виключають ці
права.

За таких обставин суд приходить до
висновку про визнання права власності
по 1/2 частині спірної квартири за
кожним з подружжя, як таку, що придбана
подружжям за час шлюбу в інтересах
сім'ї.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст.10,11,57-60,209,212,214,215 ЦПК України, ст.ст.
60,61, 63, 69, 70, 71 СК України,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2
частину квартири АДРЕСА_1

Вважати, що інша 1/2 частина квартири
АДРЕСА_1 належить ОСОБА_3.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Харківської області
через Комінтернівський районний суд
м.Харкова протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення рішення можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: М. В. Богдан