Ухвала

іменем україни

26 лютого 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Макарчука М.А., Писаної Т.О.,
Фаловської І.М.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у м. Одесі про
перерахунок щомісячного відшкодування
шкоди у зв'язку з отриманою травмою на
виробництві та стягнення доплат, за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення
Малиновського районного суду м. Одеси
від 24 вересня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Одеської області від
21 листопада 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду із зазначеним позовом,
посилаючись на те, що 8 грудня 1981 року з
ним стався нещасний випадок на
виробництві. Висновками МСЕК від 17
березня 1982 року та від 29 березня 1982 року
встановлено, що позивач є інвалідом 3
групи у зв'язку з трудовим каліцтвом із
втратою працездатності: загальної - 60%,
професійної -80%. Висновком
МСЕК від 9 грудня 2002 року ОСОБА_4
встановлено другу групу інвалідності
безстроково. Рішенням Малиновського
районного суду м. Одеси від 26 жовтня 2001
року стягнуто з ВАТ «Одеське виробниче
об'єднання «Холодмаш» на користь
ОСОБА_4 190 грн. 42 коп. у рахунок
відшкодування шкоди спричиненої
здоров'ю. На думку ОСОБА_4, з січня 2004
року, з моменту введення в дію
Цивільного кодексу України та ст. 1197 ЦК
України, йому повинна сплачуватись
сума у розмірі 820 грн. Однак, Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України (далі - Фонд) у м.
Одесі з 1 січня 2004 року перерахунок не
провів та не сплатив належні суми.
Ураховуючи викладене, ОСОБА_4 просив
задовольнити його позовні вимоги і
зобов'язати відповідача здійснити
перерахунок й стягнути на його користь
доплату страхових виплат у розмірі 151 990
грн. 62 коп. за період з 1 січня 2004 року до
28 лютого 2013 року, а також зобов'язати
Фонд виплачувати йому починаючи з 1
березня 2013 року щомісячні страхові
виплати у розмірі 2 831 грн. 69 коп.

Рішенням Малиновського районного суду
м. Одеси від 24 вересня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Одеської області від
21 листопада 2013 року, у задоволенні
позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати ухвалені у справі судові
рішення, мотивуючи свою вимогу
порушенням судами норм матеріального
та процесуального права, і ухвалити
рішення про задоволення його позовних
вимог.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга не може бути
задоволена з огляду на наступне.

Згідно з частиною другою статті 324 ЦПК
України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування
судом норм матеріального чи порушення
норм процесуального права.

Відповідно до вимог статті 335 ЦПК
України під час розгляду справи у
касаційному порядку суд перевіряє в
межах касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Установлено, що 8 грудня 1981 року з
ОСОБА_4 стався нещасний випадок на
виробництві.

Висновками МСЕК від 17 березня 1982 року
та від 29 березня 1982 року встановлено, що
позивач є інвалідом 3 групи у зв'язку з
трудовим каліцтвом із втратою
працездатності: загальної - 60%,
професійної - 80%. Висновком МСЕК від 9
грудня 2002 року позивачу встановлено 2
групу інвалідності безстроково.

Рішенням Малиновського районного суду
м. Одеси від 26 жовтня 2001 року стягнуто з
ВАТ «Одеське виробниче об'єднання
«Холодмаш» на користь ОСОБА_4 190 грн. 42
коп. у рахунок відшкодування шкоди
спричиненої здоров'ю.

Відповідно до статті 2 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» дія цього Закону
поширюється на осіб, які працюють на
умовах трудового договору (контракту)
на підприємствах, в установах,
організаціях, незалежно від їх форм
власності та господарювання (далі -
підприємства), у фізичних осіб, на осіб,
які забезпечують себе роботою
самостійно, та громадян - суб'єктів
підприємницької діяльності. Особи,
право яких на отримання відшкодування
шкоди раніше було встановлено згідно
із законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків, мають право
на забезпечення по страхуванню від
нещасного випадку відповідно до цього
Закону.

Згідно із статтею 29 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» перерахування сум
щомісячних страхових виплат і витрат
на медичну та соціальну допомогу
провадиться у разі: 1) зміни ступеня
втрати професійної працездатності; 2)
зміни складу сім'ї померлого; 3)
підвищення розміру мінімальної
заробітної плати у порядку,
визначеному законодавством.
Перерахування сум щомісячних
страхових виплат провадиться також у
разі зростання у попередньому
календарному році середньої
заробітної плати у галузях
національної економіки за даними
центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
статистики. Таке перерахування
провадиться з 1 березня наступного
року. При цьому визначена раніше сума
щомісячної страхової виплати
зменшенню не підлягає.

Суд першої інстанції, з яким погодився
і суд апеляційної інстанції, прийшов до
обґрунтованого висновку, що на спірні
правовідносини не поширюється дія
статті 1197 ЦК України, а такі
правовідносини регулюються
положеннями Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності». При здійсненні
перерахунку щомісячних страхових
виплат, належних до виплати ОСОБА_4,
Фонд діяв згідно з чинним
законодавством та на підставі вимог
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», тому підстави для
задоволення вимог ОСОБА_5 відсутні.
Доводи касаційної скарги на
правильність висновків суду не
впливають та їх не спростовують.

Згідно зі статтею 337 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судами першої та апеляційної інстанцій
при розгляді справи дотримано вимоги
закону, у зв'язку з чим колегія суддів
вважає за необхідне касаційну скаргу
відхилити, а судові рішення залишити
без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Малиновського районного суду
м. Одеси від 24 вересня 2013 року та
ухвалу апеляційного суду Одеської
області від 21 листопада 2013 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів :

Макарчук М.А. Писана Т.О.
Фаловська І.М.