Головуючий суду 1 інстанції -
Доповідач - Темнікова В.І.
Справа № 412/8761/13-ц
Провадження № 22ц/782/184/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2014 року Судова
колегія судової палати з цивільних
справ апеляційного суду Луганської
області в складі :

головуючого - Темнікової В.І.,

суддів - Околот Г.М., Коновалової
В.А.,

за участю секретаря - Булгакової
М.Е.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Луганську цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Краснодонського
міськрайонного суду Луганської
області від 09 грудня 2013 року по справі
за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про
стягнення аліментів на утримання
повнолітнього сина, який продовжує
навчання, -

В С Т А Н О В И Л А:

В жовтні 2013 року позивач
звернувся до суду з даним позовом, в
якому посилався на те, що він є рідним
сином ОСОБА_2, що фактично він проживає
з матір'ю ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1.
Відповідач по справі проживає окремо
від них. До повноліття позивача
відповідач сплачував аліменти на його
утримання на підставі рішення
Краснодонського міськрайонного суду
Луганської області за № 2-1848/02 від 2002
року. В теперішній час позивач
навчається на 1-му курсі Київського
національного університету
будівництва та архітектури. Форма
навчання денна. У матері не вистачає
грошових коштів на його навчання.
Відповідач має матеріальну можливість
допомагати йому у навчанні, так як
працює на шахті " Самсонівська -
Західна» ДП "Краснодонвугілля ",
отримує шахтарську пенсію, та грошову
виплату у Фонді СНС. Тому посилаючись
на ст. 150, 199 СК України та ст.18 Конвенції
про права дитини, просив стягнути
щомісячно з відповідача на його
користь аліменти на період навчання у
розмірі 1/4 частини від усіх видів його
заробітку, починаючи з дати подання
заяви до закінчення навчання, але не
більше, ніж до досягнення ним 23 років.

Рішенням Краснодонського
міськрайонного суду Луганської
області від 09 грудня 2013 року позовні
вимоги ОСОБА_3 були задоволені
частково. Суд стягнув з відповідача на
користь позивача аліменти в зв'язку з
продовженням навчання в учбовому
закладі, щомісячно, в розмірі 1/5 частки
із всіх видів доходів на місяць,
починаючи з 04.10.2013р., на період навчання,
тобто до 30.06.2017 року. В задоволенні
позову в іншій частині відмовив за
необґрунтованістю.

Не погодившись з даним рішенням,
відповідач звернувся до суду з
апеляційною скаргою, в якій просив
скасувати рішення суду та ухвалити
нове про відмову у задоволенні позову,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні відповідач
фактично підтримав доводи апеляційної
скарги частково, дав пояснення,
аналогічні змісту апеляційної скарги,
однак просив не відмовити у
задоволенні позову в повному обсязі, а
стягнути з нього аліменти у твердій
грошовій сумі у розмірі 800грн. або у
розмірі 1/8 частини його заробітку.

Третя особа ОСОБА_4 просила
відхилити апеляційну скаргу, а рішення
суду залишити без змін, вважаючи його
законним та обґрунтованим.

Позивач До судового засідання не
з,явився, хоча про час і місце розгляду
справи був повідомлений належним
чином.

Заслухавши доповідача,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, обговоривши доводи апеляційних
скарг, колегія суддів апеляційного
суду вважає, що скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав:

Згідно ст. 10 ЦПК України
обставини цивільних справ
встановлюються судом за принципом
змагальності. Суд же, зберігаючи
об'єктивність і неупередженість, лише
створює необхідні умови для
всебічного і повного дослідження
обставин справи. При дослідженні і
оцінці доказів, встановленні обставин
справи і ухваленні рішення суд
незалежний від висновків органів
влади, експертиз або окремих осіб.
Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає
цивільні справи в межах заявлених
вимог і на підставі наданих сторонами
доказів. Крім того згідно ст.60 ЦПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на основу своїх вимог або
заперечень.

Як убачається з матеріалів
справи, судом під час розгляду цієї
справи дані вимоги закону в повній
мірі виконані не були.

Ухвалюючи рішення по справі, суд
виходив з того, що ним були встановлені
факти про те, що позивач є сином
відповідача. Згідно довідки Київського
національного університету
будівництва і архітектури від 25.09.2013
року позивач навчається на 1 курсі
відділення будівельний, денної форми
навчання, бюджетна основа, отримує
стипендію в розмірі 730 грн., термін
навчання з 01.09.2013 року по 30.06.2017 року.
Згідно довідки паспортного столу
Київського національного університету
будівництва і архітектури від 27.09.2013
року, позивач зареєстрований та мешкає
за адресою: АДРЕСА_2. Дохід матері
позивача за період з квітня 2013 року по
вересень 2013 року складає 8448,14, тобто її
середньомісячний дохід складає 1408 грн.
Відповідач перебуває у
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 та
отримує пенсію у розмірі 2718,34 грн. на
місяць. Розмір його заробітку за
період з квітня 2013 року по вересень 2013
року складає 28850,91 грн., тобто,
середньомісячний дохід відповідача,
який складається з отриманої
заробітної плати та пенсії, дорівнює
приблизно 7600 грн.

Крім того, приймаючи рішення по
справі, суд виходив з того, що згідно
пояснень третьої особи, яка є матір,ю
позивача, на утримання сина на місяць
потрібна сума в розмірі 2500 грн. Сам
позивач отримує стипендію в розмірі 730
грн., третя особа отримує заробітну
плату в розмірі 1408 грн. Відповідач
отримує сукупний доход на місяць в
розмірі 7526 грн. Прожитковий мінімум на
2013 рік складає 1147 грн. Витрати позивача
щодо навчання документально
підтверджені в судовому засіданні.
Приймаючи до уваги, що й мати й батько
мають рівні обов'язки щодо
матеріального утримання дитини, суд
дійшов висновку про необхідність
стягнення з відповідача на користь
позивача аліментів, на його утримання,
в зв'язку з продовженням навчанні в
учбовому закладі, щомісячно в розмірі
1/5 частки із всіх видів доходів на
місяць, починаючи з 04.10.2013 року, на
період навчання, тобто до 30.06.2017 року.

При цьому суд критично поставився
до пояснень відповідача про
необхідність стягнення з нього
аліментів у твердій грошовій сумі, а
також про те, що на його утриманні
знаходиться дружина та її дочка,
оскільки дружина відповідача працює та
отримує щомісячний доход в розмірі
1900 грн., а зобов'язання щодо утримання
її дочки у відповідача за законом
відсутні.

Також критично суд поставився до
пояснень третьої особи щодо наявності
на її утриманні її матері, так як
остання отримує дохід, а саме пенсію,
встановлену державою.

Обставини та висновки суду 1
інстанції стосовно того, що позивач
потребує матеріальної допомоги на
період навчання, а відповідач має
можливість її надавати
підтверджуються матеріалами справи та
відповідають вимогам закону,
зазначеному в тексті оскаржуваного
рішення.

Втім, проаналізувавши
встановлені судом першої інстанції
обставини справи, апеляційний суд
вважає, що встановивши дійсні
обставини по справі, суд першої
інстанції помилково дійшов висновку
про необхідність стягнення на користь
позивачки аліментів саме у розмірі 1/5
частини усіх видів заробітку
відповідача і вважає необхідним
змінити рішення суду першої інстанції
в частині розміру стягнутих аліментів,
зменшивши розмір стягнутих з
відповідача на користь позивача
аліментів з 1/5 частини до 1/8 частини
усіх видів його заробітку з наступних
підстав:

Згідно ст. 200 СК України суд
визначає розмір аліментів на
повнолітніх дочку, сина у твердій
грошовій сумі або у частці від
заробітку (доходу) платника аліментів з
урахуванням обставин, зазначених у
статті 182 цього Кодексу. При цьому при
визначенні розміру аліментів з одного
з батьків суд бере до уваги можливість
надання утримання другим з батьків,
своїми дружиною, чоловіком та
повнолітніми дочкою, сином. Відповідно
до ст. 201 СК України до відносин між
батьками і дочкою, сином щодо надання
їм утримання застосовуються норми
статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. А
згідно ст. 182 СК України при визначенні
розміру аліментів суд враховує, як стан
здоров'я та матеріальне становище
дитини, так і стан здоров'я та
матеріальне становище платника
аліментів, а також наявність у
платника аліментів інших дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, дочки, сина, інші обставини, що
мають істотне значення.

Так, судом було встановлено, що
позивач навчається на денній формі
навчання, на бюджетній основі та
отримує стипендію в розмірі 730 грн.
Посилався, приймаючи рішення по справі,
суд також на те, що прожитковий мінімум
для працездатних осіб до грудня 2013 року
згідно ст.7 Закону України „Про
державний бюджет на 2013 рік" становив
1147грн., а також на те, що й мати й батько
мають рівні обов'язки щодо
матеріального утримання дитини. Проте,
не зважаючи на те, що суд першої
інстанції посилався в рішенні на ці
обставини, але належної правової
оцінки він їм у сукупності з другими
доказами по справі не дав і помилково
визначив розмір аліментів у розмірі 1/5
частини. Ствердженні третьої особи про
те, що на утримання сина щомісячно
потрібно саме 2500грн., при тому, що
державою встановлено прожитковий
мінімум для працездатних осіб у
розмірі 1147грн., є необґрунтованими. При
цьому апеляційний суд враховує і те, що
саме такий розмір витрат не
підтверджений належними доказами по
справі, а також те, що відповідач
внаслідок професійного захворювання
кожен рік знаходиться на лікуванні в
Краснодонській ЦМБ з діагнозом
хронічний бронхіт в загостреній фазі
середньої тяжкості, тому витрачає
частину своїх доходів на своє
лікування.

Проаналізувавши зазначені вище
обставини в їх сукупності, апеляційний
суд вважає, що розмір стягнутих з
відповідача на користь позивача
аліментів підлягає зменшенню з 1/5
частини заробітку та іншого доходу до
1/8 частини його заробітку та іншого
доходу, що в сумарному вираженні з
урахуванням доходу, який має
відповідач буде становити приблизно
940грн.

Як пояснив відповідач в суді
апеляційної інстанції, він не
заперечує виплачувати аліменти на
користь сина у розмірі 1/8 частини його
заробітку, але на період його навчання.
Однак суд першої інстанції,
задовольняючи позовні вимоги позивача,
не зазначив в рішенні суду, як того
потребує ст. 199 СК України про те, що
аліменти слід стягнути на користь сина
на період його навчання, але не більше,
ніж до досягнення ним 23- річного віку.
Не передбачено вимогами зазначеної
норми права зазначення в рішенні суду
також конкретної дати закінчення
навчання, так як природа даних платежів
не пов'язана з навчанням в конкретному
навчальному закладі.

Проаналізувавши зазначені вище
обставини в їх сукупності, апеляційний
суд вважає, що рішення суду слід
змінити та викласти абзац другий
резолютивної частини рішення в
наступній редакції:

„Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця м. Кіровськ. Луганської
області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1
на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3
аліменти на його утримання у розмірі 1/8
частини усіх видів його заробітку
(доходу) щомісяця на період навчання,
але не більше, ніж до досягнення ним
23-річного віку, починаючи з 04 жовтня 2013
року."

В іншій частині рішення суду слід
залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги про те,
що суд не взяв до уваги те, що апелянт
має на утриманні матір похилого віку,
яка через свій стан здоров'я потребує
його допомоги, яку він їй надає, не
заслуговують на увагу, так як суд дав
оцінку даним обставинам в сукупності з
іншими доказами по справі в межах
наданої йому законом компетенції.

Не заслуговують на увагу також
доводи апеляційної скарги про те, що
суд не врахував того, що відповідач
планує з початку наступного року
звільнитися з роботи через свій стан
здоров'я, так як такі події на час
винесення рішення судом ще не сталися,
докази стосовно цього суду не
надавалися, а суд згідно ст. 11 ЦПК
України розглядає цивільні справи в
межах заявлених вимог і на підставі
наданих сторонами доказів.

Інші доводи апеляційної скарги не
впливають на правильність вирішення
спору по суті заявлених вимог.

При прийнятті остаточного
рішення по справі, апеляційний суд
враховує також те, що апеляційним
судом перевіряється правильність
прийнятого рішення судом першої
інстанції з урахуванням тих обставин,
які існували на час прийняття рішення
по справі, а не ті, які виникли після
його ухвалення судом першої інстанції.

На підставі викладеного та
керуючись ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України,
ст. 182, 191, 199 - 201 СК України, судова
колегія, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити частково.

Рішення Краснодонського
міськрайонного суду Луганської
області від 09 грудня 2013 року змінити,
зменшивши розмір стягнутих з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_3 аліментів з 1/5 частини
до 1/8 частини та виклавши абзац другий
резолютивної частини рішення в
наступній редакції: „Стягнути з
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.
Кіровськ. Луганської області,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на
користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 аліменти
на його утримання у розмірі 1/8 частини
усіх видів його заробітку (доходу)
щомісяця на період навчання, але не
більше, ніж до досягнення ним 23-річного
віку, починаючи з 04 жовтня 2013 року."

В іншій частині рішення суду
залишити без змін.

Рішення набирає законної сили
негайно після його проголошення, але
може бути оскаржене безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів після його
проголошення в касаційному порядку.

Головуючий

Судді