Апеляційний суд міста Севастополя
Справа №22ц-797/167/2014 р.
в першій інстанції Гаркуша О.М.
Доповідач апеляційної
інстанції Клочко В.П.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2014 року колегія суддів
судової палати з цивільних справ
Апеляційного суду м. Севастополя у
складі:

головуючого судді - Клочка В.П.,

суддів - Колбіної Т.П., Козуб
О.В.,

при секретарі: - Мазнєві Ю.М.,

за участю - представника позивача
Соколова Д.В., відповідачів - ОСОБА_5,
ОСОБА_6, представника відповідача
ОСОБА_5 - ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Севастополі апеляційну
скаргу Публічного акціонерного
товариства «Державний ощадний банк
України» в особі Територіального
відокремленого безбалансового
відділення №10011/0267 філії - Кримського
республіканського управління АТ
«Ощадбанк» на рішення Ленінського
районного суду м. Севастополя від 12
листопада 2013 року по цивільній справі
за позовом Публічного акціонерного
товариства «Державний ощадний банк
України» в особі Територіального
відокремленого безбалансового
відділення №10011/0267 філії - Кримського
республіканського управління АТ
«Ощадбанк» до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про
дострокове стягнення заборгованості
за кредитним договором та звернення
стягнення на предмет іпотеки,-

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2013 року позивач звернувся до
суду з позовом, в якому, вточнивши свої
позовні вимоги, просив суд: стягнути з
ОСОБА_6 заборгованість за кредитним
договором № 31 від 27.02.2008 р. у розмірі 26
625,71 доларів США, що еквівалентно 212884,45
грн., в рахунок погашення
заборгованості відповідача за
кредитним договором, звернути
стягнення на предмет іпотеки, який
належить ОСОБА_5 на праві приватної
власності, а саме: однокімнатну
квартиру АДРЕСА_1, шляхом проведення
прилюдних торгів, визначивши початкову
ціну на piвні, не нижчому за звичайні
ціни на цей вид майна, на підставі
оцінки, проведеної суб'єктом оціночної
діяльності/незалежним експертом на
стадії оцінки майна під час проведення
виконавчих дій, та стягнути витрати по
сплаті судового збору у сумі 2267,65 грн.
та 114,70 грн.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що
між ОСОБА_6 та АТ «Ощадбанк» було
укладено кредитний договір № 31 від 27
лютого 2008 року, відповідно до якого
відповідачу було надано кредит у
розмірі 43 000 доларів США під 14 % річних
строком до 26.02.2018 року на споживчі
потреби. Сторони домовились, що у
відповідності до п. 1.13. кредитного
договору відповідач сплачує
одноразово комісійну винагороду за
надання кредиту в розмірі 2170,60 грн. та
щомісячно за обслуговування кредиту
65,15 грн. У якості забезпечення
зобов'язань позичальника за кредитним
договором між Банком та ОСОБА_5 був
укладений договір іпотеки, предметом
якого є однокімнатну квартиру АДРЕСА_1.
А також у якості забезпечення
зобов`язань між Банком та ОСОБА_5 був
укладений договір поруки № 44 від 27.02.2008
р. Повернення кредиту та сплату
процентів за його користування
відповідач повинен був здійснювати на
умовах і в порядку, відповідно до
пунктів 1.1, 1.3, 1.5.,4. 3.2 Кредитного
договору. Позивач повністю виконав
умови кредитного договору, а саме надав
кредитні кошти відповідачу.
Відповідачем не виконуються належним
чином зобов'язання. Станом на 11.07.2013 р.
розмір заборгованості відповідачів
перед позивачем за кредитним договором
становить 212884,45 грн.

Рішенням Ленінського районного суду
м.Севастополя від 12 листопада 2013 року у
задоволенні позову було відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду позивач
подав апеляційну скаргу, в якій ставить
питання про скасування рішення
Ленінського районного суду
м.Севастополя від 12 листопада 2013 року з
підстав порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді, заслухавши осіб, що з'явилися у
судове засідання, дослідивши матеріали
справи та перевіривши доводи
апеляційної скарги, вважає, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню
з наступних підстав.

Суд першої інстанції, ухвалюючи
рішення про відмову у задоволенні
позову керувався положенням ст..11 ЗУ
«Про захист прав споживачів» та
виходив з того, що на час розгляду
справи відповідачем погашена
прострочена заборгованість за
кредитним договором, відповідач
продовжує виконувати його умови, а тому
вимоги позивача є передчасними.

З данними висновками погоджується
колегія суддів.

Згідно ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України,
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином і в термін передбачений
договором, одностороння відмова від
виконання зобов'язання не
допускається, боржник не звільняється
від відповідальності за невиконання
грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема,
відшкодування збитків, сплата
неустойки.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.33 ЗУ «Про іпотеку» у
разі невиконання або неналежного
виконання боржником основного
зобов'язання іпотекодержатель вправі
задовольнити свої вимоги за основним
зобов'язанням шляхом звернення
стягнення на предмет іпотеки.

З матеріалів справи вбачається, що 27
лютого 2008 року між ВАТ «Державний
ощадний банк України» та ОСОБА_6 було
укладено кредитний договір, згідно з
яким відповідач отримав на умовах
поворотності та платності грошові
кошти у розмірі 43 000 доларів США під 14 %
річних строком до 26 лютого 2018 року на
споживчі потреби (а.с.16-19).

У якості забезпечення зобов`язань
позичальника за кредитним договором
від 27 лютого 2008 року між Банком та
ОСОБА_5 був укладений договір іпотеки,
відповідно до якого у іпотеку було
передано нерухоме майно, а саме:
однокімнатна АДРЕСА_1 (а.с.20-23).

Крім того, у якості забезпечення
виконання зобов`язань за кредитним
договором , між Банком та ОСОБА_5 було
укладено договір поруки №44, відповідно
до якого ОСОБА_5 зобов`язалася перед
Банком відповідати солідарно у повному
обсязі за своєчасне та повне виконання
боржником ОСОБА_6 зобов`язань за
кредитним договором (а.с.24-25).

Судом першої інстанції належним чином
встановлено, що позивач виконав свої
зобов`язання у повному обсязі,
відповідач у свою чергу припустився у
порушень щодо своєчасної слати
заборгованості.

Але колегія суддів, вважає вірним
застосування судом першої інстанції до
спірних правовідносин положення п.10 ст.
11 ЗУ «Про захист прав споживачів».

Згідно умов кредитного договору, він
був наданий на споживчі потреби, тобто
відповідає змісту поняття споживчого
кредиту, яке дано в ч.23 ст. 1 ЗУ «Про
захист прав споживачів».

Оскільки ж укладений між сторонами
кредитний договір є споживчим
кредитом, то до нього застосовуються
правила п.10 ст. 11 ЗУ «Про захист прав
споживачів», яка є спеціальною нормою
відносно положень ч.2 ст.1050 УК України і
підлягає обов'язковому застосуванню до
спірних правовідносин .

Так п.10 ст.11 ЗУ «Про захист прав
споживачів» встановлено, що якщо
кредитодавець згідно з договором про
надання споживчого кредиту одержує
внаслідок порушення споживачем умов
договору право на вимогу повернення
споживчого кредиту, строк виплати
якого ще не настав, або на вилучення
продукції чи застосування іншої
санкції, він може використати таке
право лише у разі: затримання сплати
частини кредиту таабо відсотків
щонайменше на один календарний місяць;
перевищення сумою заборгованості суми
кредиту більш як на десять відсотків;
несплати споживачем більше однієї
виплати, яка перевищує п'ять відсотків
суми кредиту; іншого істотного
порушення умов договору про надання
споживчого кредиту. Якщо кредитодавець
на основі умов договору про надання
споживчого кредиту вимагає здійснення
внесків, строк сплати яких не настав,
або повернення споживчого кредиту,
такі внески або повернення споживчого
кредиту можуть бути здійснені
споживачем протягом тридцяти
календарних днів, а за споживчим
кредитом, забезпеченим іпотекою, та за
споживчим кредитом на придбання житла -
шістдесяти календарних днів з дня
одержання повідомлення про таку вимогу
від кредитодавця. Якщо протягом цього
періоду споживач усуне порушення умов
договору про надання споживчого
кредиту, вимога кредитодавця втрачає
чинність.

Відповідно до розрахунку
заборгованості за кредитом, станом на
17.07.2013 року, прострочена
заборгованість за кредитом за основним
боргом складає 303,43 долара США (2425,32
грн.), заборгованість за відсотками - 86,37
доларів США (а.с. 690,36 грн.), пеня - 103,13
доларів США (824,40 грн.)(а.с.26).

Відповідно до довідок, наданих
позивачем, від 27.09.2013 (а.с.96), 15.10.2013 р.
(а.с.79,80) прострочена заборгованість
відсутня.

На підставі наведеного, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції
відмовляючи у задоволенні позову
належним чином проаналізував норми
чинного законодавства, врахував ті
обставини, що сума простроченої
заборгованості порівняно з загальною
сумою кредиту є незначною, станом на
час розгляду справи в суді прострочена
заборгованість погашена, відповідач
продовжує виконувати умови кредитного
договору та здійснює поточні платежі
згідно графіку , а тому вимоги банку є
передчасними.

Доводи позивача щодо пропуску
двомісячного терміну з дня отримання
повідомлення про дострокову сплату
відповідачем суми кредиту,
нарахованих процентів та інших
загальнообов`язкових платежів, у
зв`язку з чим є всі підстави для
стягнення заборгованості за кредитним
договором та звернення стягнення на
предмет іпотеки, колегія суддів вважає
небгрунтованими, бо з наведених вище
обставин вбачається що порушення умов
кредитного договору позивачем усунені.

Інші доводи апеляційної скарги також
висновків суду не спростовують та не
дають підстав для висновку про
порушення або неправильне
застосування судом норм матеріального
чи процесуального права, яке призвело б
до неправильного вирішення справи.

За таких обставин слід визнати, що суд
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а тому, відповідно до вимог ч.1 ст. 308 ЦПК
України, апеляційна скарга підлягає
відхиленню, а рішення суду - залишенню
без змін.

Керуючись викладеним, ст.ст.
303,304,307,308,313-315,317,319 ЦПК України, колегія
суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Державний
ощадний банк України» в особі
Територіального відокремленого
безбалансового відділення №10011/0267
філії - Кримського республіканського
управління АТ «Ощадбанк» відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м.
Севастополя від 12 листопада 2013 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена
шляхом подання касаційної скарги до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:
В.П. Клочко

Судді:
Т.П. Колбіна

О.В.
Козуб