Справа № 352/3123/13-ц
Провадження № 22-ц/779/288/2014
Головуючий у 1 інстанції Гургула В.Б.
Суддя-доповідач Беркій О.Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючої Беркій О.Ю.,

суддів: Пнівчук О.В.,
Горблянського Я.Д.,

секретаря Петріва Д.Б.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до
Старолисецької сільської ради, третя
особа на стороні відповідача - ОСОБА_3
про визнання незаконним та скасування
рішення Старолисецької сільської ради
від 04 травня 2012 року, за апеляційною
скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 на
рішення Тисменицького районного суду
від 18 грудня 2013 року,-

в с т а н о в и л а :

В липні 2012 року ОСОБА_2 звернувся в суд з
позовом до Старолисецької сільської
ради, третя особа на стороні
відповідача - ОСОБА_3 про визнання
незаконним та скасування рішення
Старолисецької сільської ради від 04
травня 2012 року, яким було відмінено
рішення Старолисецької сільської ради
від 18 жовтня 2006 року «Про затвердження
матеріалів земельно-кадастрової
інвентаризації земельної ділянки по
АДРЕСА_1» та «Про надання
дозволу ОСОБА_2 на приватизацію
земельної ділянки».

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що
рішенням Старолисецької сільської
ради від 18 жовтня 2006 року йому передано
у власність земельну ділянку по
АДРЕСА_1 розміром 0,1480 га для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, на підставі чого ним
було виготовлено проектну
документацію та одержано державний
акт.

Посилаючись на те, що сільська рада не
мала права скасовувати своє попереднє
рішення, оскільки порушила його право
власності на вже приватизовану ним
земельну ділянку і вирішення цього
питання належить до виключної
компетенції суду, просив позов
задовольнити.

Рішенням Тисменицького районного суду
від 18 грудня 2013 року в позові ОСОБА_2 до
Старолисецької сільської ради, третя
особа на стороні відповідача -
ОСОБА_3 про визнання незаконним та
скасування рішення Старолисецької
сільської ради від 04 травня 2012 року про
скасування рішення Старолисецької
сільської ради від 18 жовтня 2006 року
«Про затвердження матеріалів
земельно-кадастрової інвентаризації
земельної ділянки по АДРЕСА_1» та 4
сесії 5 демократичного скликання «Про
надання дозволу ОСОБА_2 на приватизацію
земельної ділянки» відмовлено.

В апеляційній скарзі на дане рішення
представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4
посилається на невідповідність
висновків суду обставинам справи та
порушення норм матеріального і
процесуального права.

Зазначає, що відмовляючи у задоволенні
позову, суд не врахував, що припинення
права власності на землю провадиться у
судовому порядку, а орган місцевого
самоврядування не уповноваженй на такі
дії.

Судом не взято до уваги те, що на
підставі скасованого рішення
Старолисецької сільської ради ним було
виготовлено проектно-технічну
документацію, а після отримання
держаного акту на право власності, за
яким йому належить вся спірна земельна
ділянка, він звернувся у земельний
відділ для його погодження, однак,
даний акт було втрачено, а дублікат
відсутній.

Судом не враховано Рішення
Конституцйного Суду України від 16
квітня 2009 року, згідно з яким органи
місцевого самоврядування не можуть
вносити зміни або скасовувати свої
попередні рішення, на підставі яких вже
виникли правовідносини, пов'язані з
реалізацією прав і суб'єкти цих
правовідносин заперечують проти їх
зміни чи припинення.

Посилаючись на те, що, на підставі
рішення сільської ради від 18 жовтня 2006
року, він реалізував своє суб'єктивне
право на безоплатну приватизацію
спірної земельної ділянки та є її
власником, просить рішення суду
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким позов задовольнити.

В судовому засіданні представник
ОСОБА_2 - ОСОБА_5 апеляційну скаргу
підтримав з вищенаведених мотивів.

Представник Старолисецької сільської
ради - Лущак А.Р., третя особа ОСОБА_3, та
її представник ОСОБА_7 апеляційну
скаргу заперечили, посилаючись на її
безпідставність.

Вислухавши доповідача, пояснення
сторін, перевіривши письмові матеріали
справи, колегія суддів приходить до
висновку про відхилення апеляційної
скарги з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що
рішенням виконавчого комітету
Старолисецької сільської ради №27 від
16.12.1993 року ОСОБА_2 було виділено
земельну ділянку для будівництва та
обслуговування житлового будинку.

На підставі даного рішення ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 розпочали будівництво
житлового будинку, яке на даний час не
завершено.

Рішенням Тисменицького районного суду
від 01.08.2006 року за ОСОБА_3 визнано право
власності на 1/2 частину будівельних
матеріалів, які були використані в
процесі будівництва будинку, як частка
в спільному майні подружжя.

Встановлено, що на підставі рішення
Старолисецької сільської ради від 18
жовтня 2006 року затверджено матеріали
земельно-кадастрової інвентаризації
земельних ділянок ОСОБА_2 загальною
площею 0,1479 га та передано у власність
дані земельні ділянки.

04 травня 2012 року сесія Старолисецької
сільської ради, розглянувши клопотання
Головного управління держкомзему в
Івано-Франківській області про
усунення порушень земельного
законодавства при виділенні земельної
ділянки ОСОБА_2 та заяву ОСОБА_3 про
порушення її прав, оскільки на
земельній ділянці знаходиться
недобудований житловий будинок,
скасувала рішення сесії сільської ради
від 18 жовтня 2006 року «Про затвердження
матеріалів земельно-кадастрової
інвентаризації земельних ділянок
ОСОБА_2 загальною площею 0,1479 га» та
рішення «Про надання дозволу ОСОБА_2 на
приватизацію земельної ділянки».

Зазначеним рішенням було виділено
ОСОБА_3 земельну ділянку площею 0,07 га
для будівництва і обслуговування
житлового будинку та господарських
будівель по АДРЕСА_1 та
надано дозвіл ОСОБА_2 на приватизацію
земельної ділянки площею 0,07 га для
будівництва і обслуговування
житлового будинку по АДРЕСА_1.

Звертаючись до суду з позовом про
визнання незаконним та скасування
даного рішення, ОСОБА_2 посилався на те,
що орган місцевого самоврядування не
мав права скасовувати своє попереднє
рішення, оскільки ним було реалізовано
його право на безоплатну приватизацію
земельної ділянки та одержано
державний акт про право власності на
земельну ділянку.

Так, Земельний кодекс України визначає
склад і категорії земель, суб'єктів
права власності та постійного
користування земельною ділянкою, їх
права та обов'язки, способи захисту їх
прав, передбачає підстави і порядок
набуття права власності (користування)
земельними ділянками та встановлює
правовий режим земель залежно від їх
цільового призначення.

Відповідно до ст. 125 ЗК України право
власності та право постійного
користування на земельну ділянку
виникає після одержання її власником
або користувачем документа, що
посвідчує право власності чи право
постійного користування земельною
ділянкою, та його державної реєстрації.

Судом встановлено, що оригінал
державного акту на право власності на
земельну ділянку ОСОБА_2 площею 0,1480 га.
був виданий 22.05.2007 року для погодження в
органах місцевого самоврядування та
відділі земельних ресурсів.

Згідно відповіді Головного управління
Держкомзему у Івано-Франківській
області Управління Держкомзему у
Тисменицькому районі від 26 грудня 2012
року вбачається, що в архіві управління
державний акт відсутній, а згідно Книг
записів реєстрації державних актів на
право власності на землю, відсутній
запис про реєстрацію державних актів
на земельні ділянки ОСОБА_2

Як пояснив в засіданні апеляційного
суду представник апелянта, державний
акт на право власності на земельну
ділянку ОСОБА_2 було втрачено, а його
дублікат відсутній.

Таким чином, суд першої інстанції
прийшов до правильного висновку, що
Старолисецька сільська рада прийняла
оскаржуване рішення в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та Законом України «Про
місцеве самоврядування в Україні» з
урахуванням вимог Земельного кодексу.

У Рішенні Конституційного Суду України
№ 7-рп/2009 від 16 квітня 2009 року,
Конституційний Суд України зазначив,
що органи місцевого самоврядування не
можуть скасовувати свої попередні
рішення, вносити до них зміни, якщо
відповідно до приписів цих рішень
виникли правовідносини, пов'язані з
реалізацією певних суб'єктивних прав
та охоронюваних законом інтересів, і
суб'єкти цих правовідносин заперечують
проти їх зміни чи припинення.
Ненормативні правові акти органу
місцевого самоврядування є актами
одноразового застосування, вичерпують
свою дію фактом їхнього виконання, тому
вони не можуть бути скасовані чи
змінені органом місцевого
самоврядування після їх виконання.

Враховуючи, що реєстрація права
власності на земельну ділянку
проведена не була, а тому право
власності на земельну ділянку у
позивача не виникло, не заслуговують на
увагу доводи апелянта про те, що
рішення Старолисецької сільської ради
від 18.10.2006 року, яким ОСОБА_2 передано у
власність земельну ділянку розміром 0,
1480 га для будівництва та
обслуговування житлового будинку було
ним реалізовано.

Крім того, відсутність у позивача
оригіналу державного акту чи його
дублікату унеможливлює його
оскарження в судовому порядку.

Рішення суду ухвалено з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права, доводи апеляційної скарги
правильності висновків суду першої
інстанції не спростовують, а тому
підстав для його скасування колегія
суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2
- ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Тисменицького районного суду
від 18 грудня 2013 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з часу
проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з часу
набрання нею законної сили.

Головуюча
О.Ю. Беркій

Судді:
О.В. Пнівчук

Я.Д. Горблянський