Справа № 381/6554/13ц Головуючий у І
інстанції Бутенко В.О.Провадження №
22-ц/780/2360/14 Доповідач у 2 інстанції
Березовенко Р,В,Категорія 56
РІШЕННЯ

Іменем України

14 квітня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Київської області в складі:

головуючого:Березовенко Р.В.,
суддів:Верланова С.М., Воробйової
Н.С.,при секретарі:Франюк Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві цивільну
справу за апеляційною скаргою
Управління Пенсійного фонду України у
Дніпровському районі м. Києва на
заочне рішення Фастівського
міськрайонного суду Київської області
від 30 грудня 2013 року за позовом
Управління Пенсійного фонду України у
Дніпровському районі м. Києва до ОСОБА_5
про стягнення безпідставно одержаних
коштів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2013 року УПФУ у
Дніпровському районі м. Києва
звернулось до суду з позовом до ОСОБА_5
про стягнення безпідставно одержаних
коштів, посилаючись на те, що в
листопаді 2012 року листом № 2202
Управління з координації та контролю
за виплатою пенсій Головного УПФУ в м.
Києві звернулося до УПФУ у
Дніпровському районі м. Києва для
вирішення питання про відшкодування
переплати пенсії (безпідставно
одержаних коштів) пенсіонера ОСОБА_6 за
період з 01 серпня 2005 року по 31 березня
2012 року в сумі 43481,09 грн., оскільки
ОСОБА_6 виїхала на постійне місце
проживання в Ізраїль (згідно довідки
Дніпровського РВ ІУДМС України в м.
Києві від 16 жовтня 2012 року № 05/299 ОСОБА_6
знята з реєстрації на постійне місце
проживання в Ізраїль 26.07 2005р.).

За бажанням ОСОБА_6 виплата пенсії
здійснювалася в відділенні №6094 ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль", на рахунок
НОМЕР_1. Згідно листа ПАТ «Райффайзен
Банк Аваль» від 09 серпня 2013 року ОСОБА_5
являється довіреною особою ОСОБА_6
відповідно до довіреності №1779 від 28
липня 2005 року та, на їх
думку,безпідставно отримала кошти за
період з 01 серпня 2005 року по 31 березня
2012 року в розмірі 43481,09 грн.

Просило стягнути з ОСОБА_5 безпідставно
отримані кошти у розмірі 43481,09 грн. на
користь УПФУ у Дніпровському районі м.
Києва.

Заочним рішенням Фастівського
міськрайонного суду Київської області
від 30 грудня 2013 року в задоволенні
позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду, УПФУ
у Дніпровському районі м. Києва
подало апеляційну скаргу, в якій
посилаючись на порушення норм
матеріального права та
невідповідність висновків суду
обставинам справи просить скасувати
рішення суду та ухвалити нове рішення
яким стягнути з ОСОБА_5 кошти у розмірі
43481,09 грн. на користь УПФУ у
Дніпровському районі м. Києва, оскільки
остання їх безпідставно отримала і цей
факт є доведеним листом ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» від 09 серпня 2013
року.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з таких
підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під
час ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Оскаржуване рішення суду першої
інстанції не відповідає зазначеним
вимогам закону.

Вирішуючи спір, судом першої інстанції
вказано, що відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, а УПФУ у Дніпровському
районі м. Києва не надано доказів, що
ОСОБА_5 отримувала зазначені кошти за
ОСОБА_6

Однак повністю з такими висновками
суду першої інстанції колегія суддів
погодитися не може виходячи з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
УПФУ у Дніпровському районі м. Києва в
період з 01 серпня 2005 року по 31 березня
2012 року було нараховано пенсію ОСОБА_6 в
сумі 43481,09 грн.

Згідно довідки Дніпровського РВ ІУДМС
України в м. Києві від 16 жовтня 2012 року
№ 05/299 ОСОБА_6 знята з реєстрації на
постійне місце проживання в Ізраїль з 26
липня 2005 року.

Згідно листа ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль» від 09 серпня 2013 року ОСОБА_5
являється довіреною особою ОСОБА_6

Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» від 9 липня 2003
року № 1058-IV суми пенсій, виплачені
надміру внаслідок зловживань з боку
пенсіонера або подання
страхувальником недостовірних даних,
можуть бути повернуті пенсіонером
добровільно або стягуються на підставі
рішень територіальних органів
Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

У порушення вказаної норми УПФУ у
Дніпровському районі м. Києва
звернулося до суду з позовом не до
пенсіонера ОСОБА_6, якій на їх думку
було безпідставно нараховано і
виплачено пенсію, а до особи, яка до
правильності нарахування та виплати
пенсії жодним чином не має відношення.

Тобто, ОСОБА_5 не являється пенсіонером
- отримувачем саме вказаної пенсії, так
як вона не їй нараховувалася, а тому
вимоги ст. 50 ЗУ «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» не підлягають
застосуванню до неї, оскільки вказана
норма може бути застосована до
належного отримувача пенсії (ОСОБА_6)
при доведені позивачем, що суми пенсій,
виплачені надміру внаслідок
зловживань з боку пенсіонера.

За вищевикладених обставин, судова
колегія вважає, що ОСОБА_5 в даних
правовідносинах є неналежним
відповідачем, оскільки була лише
довіреною особою пенсіонера, а тому
діяла на законних підставах і в межах
своїх повноважень.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції на
зазначене уваги не звернув, що призвело
до неправильного вирішення спору.

За таких обставин рішення суду першої
інстанції не відповідає вимогам ст. 213
ЦПК України щодо законності й
обґрунтованості, зазначені вище
порушення призвели до неправильного
вирішення спору, що в силу ст.309 ЦПК
України є підставою для скасування
рішення суду та ухвалення нового
рішення про відмову в задоволені
позову з наведених вище підстав.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України у
Дніпровському районі м. Києва
задовольнити частково.

Рішення Фастівського міськрайонного
суду Київської області від 30 грудня 2013
року скасувати та ухвалити нове
рішення, яким в задоволенні позову
Управління Пенсійного фонду України у
Дніпровському районі м. Києва до
ОСОБА_5 про стягнення безпідставно
одержаних коштів - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, однак може бути
оскаржене у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:
Р.В.Березовенко

Судді:
Н.С.Воробйова

С.М.Верланов