Справа № 382/2595/13ц Головуючий у І
інстанції Литвин Л.І.Провадження №
22-ц/780/2289/14 Доповідач у 2
інстанції Березовенко Р.В.Категорія 18
УХВАЛА

Іменем України

14 квітня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Київської області в складі:

головуючого:Березовенко Р.В.,
суддів:Верланова С.М., Воробйової
Н.С.,при секретарі:Франюк Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві цивільну
справу за апеляційною скаргою
публічного акціонерного товариства
комерційний банк "ПриватБанк" на
рішення Яготинського районного суду
Київської області від 03 лютого 2014 року
за позовом публічного акціонерного
товариства комерційний банк
"ПриватБанк" до ОСОБА_5 про стягнення
заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернулося до суду з позовом до ОСОБА_5,
в якому просило стягнути з відповідача
на свою користь заборгованість за
кредитним договором від 15 липня 2005 року
у розмірі 13643,27 грн.

Вимоги позову обґрунтовувало тим, що 15
липня 2005 року між ПАТ КБ «ПриватБанк»
та ОСОБА_5 був укладений кредитний
договір (який складається із заяви
позичальника, Умов і правил надання
банківських послуг, Правил
користування платіжною карткою), за
умовами якого відповідачу надано
кредит у розмірі 10 000 грн. зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 36,00 % річних на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення, що відповідає
строку дії картки. Однак відповідач
умови договору належним чином не
виконав і станом на 30 вересня 2013 року
має заборгованість у розмірі 13 643,27
грн. з яких: заборгованість по кредиту у
розмірі 3 086,16 грн.; заборгованість по
відсотках за користування кредитом у
розмірі 9 431,24 грн.; штраф (фіксована
частина) у розмір 500 грн. та штраф
(процентна складова) у розмірі 625,87 грн.

Рішенням Яготинського районного суду
Київської області від 03 лютого 2014 року
в задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк» просить рішення суду
першої інстанції скасувати та ухвалити
нове рішення, яким задовольнити
позовні вимоги в повному обсязі,
посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
вирішення справи, невідповідність
висновків суду обставинам справи та
порушення судом норм матеріального і
процесуального права.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст.214 ЦПК України
під час ухвалення рішення суд вирішує
такі питання: чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
пояснення учасників процесу, які
з'явилися в судове засідання, вивчивши
матеріали справи та перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено та вбачається з
матеріалів справи, що 15 липня 2005
року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_5
укладено кредитний договір (який
складається із заяви позичальника,
Умов і правил надання банківських
послуг, Правил користування платіжною
карткою), за умовами якого відповідачу
надано кредит у розмірі 10000 грн. у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 36 % на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення, що відповідає
строку дії платіжної картки, тобто до
грудня 2008 року.

25 грудня 2007 року, в зв'язку з
викраденням у відповідача кредитної
картки, картка була заблокована банком
о 18:44:44.

4 січня 2008 року Яготинським РВГУ МВС
України в Київській області порушена
кримінальна справа по факту крадіжки
майна, належного ОСОБА_5 за ознаками
злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК
України.

З заяви ОСОБА_5, адресованої заступнику
директора Київського ГРУ ПриватБанк
(а.с.34-35) вбачається, що 14 травня 2010 року
ОСОБА_5 просив врегулювати питання щодо
дій з боку працівників Яготинського
відділення Приватбанку з приводу
нарахованої кредитної заборгованості.

Оскільки картка була заблокована 25
грудня 2007 року, то ОСОБА_5 не міг
здійснювати будь - які платежі по
картковому рахунку протягом усього
періоду до 2013 року. Після блокування
картки банк самостійно списував кошти
з дебетної картки відповідача на
погашення заборгованості за кредитом,
що виникла внаслідок викрадення картки
та становила 44944 грн.

Строк дії картки закінчився 1 січня 2009
року, тобто останній мінімальний
обов»язковий платіж за цією карткою
відповідач повинен був сплатити у
грудні 2008 року. Загальна сума
заборгованості визначена банком
становить 13643,27 грн.

Після закінчення дії договору, сторони
його не продовжили, відповідної заяви
про подовження договору та видачу
нової картки відповідач не подавав та
не міг користувався старим картковим
рахунком, через відсутність
відповідної картки.

Вказані обставини підтверджуються
наявними у справі доказами.

Ухвалюючи рішення про відмову в
задоволенні позову, суд першої
інстанції виходив із того, що вимоги
позивача є недоведеними, тому до
задоволення не підлягають, оскільки 25
грудня 2007 року картка видана ОСОБА_5
була заблокована (у зв»язку із
викраденням). Строк дії даної картки
закінчився 01 січня 2009 року. Інша
будь-яка картка йому не видавалася і
тому він не міг здійснювати будь-які
платежі по картковому рахунку протягом
усього періоду, аж до 2013 року.

Крім того, судом першої інстанції
зазначено, що позивачем пропущений
строк позовної давності.

З такими висновками суду першої
інстанції погоджується судова колегія
з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 с. 626 ЦК України договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до п. 6.5 Умов і правил
надання банківських послуг клієнт
зобов'язується погашати
заборгованість за кредитом та
відсотками за користування ним,
перевитратами платіжного ліміту, а
також сплачувати комісію на умовах,
передбачених договором.

Згідно з нормами ч. 1 ст. 631 ЦК України,
строком договору є час, протягом якого
сторони можуть здійснити свої права і
виконати свої обов'язки відповідно до
договору. Якщо у зобов'язанні
встановлений строк його виконання, то
воно підлягає виконанню у цей строк
(частина 1 статті 530 ЦК України).

Із пункту 9.12 Умов та правил надання
банківських послуг вбачається, що
договір діє протягом 12 місяців з
моменту підписання. Якщо протягом
цього строку жодна із сторін не
проінформує другу сторону про
припинення дії договору, він
автоматично пролонгується на той же
строк (а.с. 9).

Крім того п.2 «Терміни та поняття» Умов
визначено, що мінімальний обов»язковий
платіж - це розмір боргових
зобов»язань, які щомісячно підлягають
до сплати протягом строку дії картки.

Із заяви позичальника видно, що строк
дії кредитного ліміта відповідає
строку дії карти (а.с.6).

Відповідно до пункту 3.1.1 Правил
користування платіжною картою строк
дії картки вказаний на картці (місяць
та рік). Картка дійсна до останнього
календарного дня зазначеного місяця
(а.с.9).

Водночас із Правил користування
платіжною картою випливає, що договір є
чинним у межах строку дії карти і
останній платіж відповідач повинен був
внести у грудні 2008 року.

Згідно зі ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна
давність це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу. Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила
(ч.1 ст.261 ЦК України).

Як вбачається зі змісту пункту 5.2 Умов
та правил надання банківських послуг,
банк має право вимагати дострокового
виконання боргових зобов'язань
повністю чи у визначеній банком
частині у випадку невиконання
боржником своїх боргових зобов'язань
та інших зобов'язань за цим договором.

Право позикодавця вимагати
дострокового повернення частини
позики, що залишилась, та сплати
процентів у разі прострочення сплати
чергових платежів передбачено ст.1050 ЦК
України.

Із заяви позичальника, яка є складовою
частиною кредитного договору
вбачається, що заборгованість за
кредитним договором погашається
щомісячними платежами у розмірі 7% від
суми заборгованості (а.с.6).

Отже, аналізуючи умови договору,
колегія суддів приходить до висновку,
що повернення кредитних коштів
визначено періодичними щомісячними
платежами, тому у випадку неналежного
виконання позичальником зобов'язань за
кредитним договором, позовна давність
за вимогами кредитора про повернення
кредитних коштів та процентів за
користування кредитом має
обчислюватись з моменту настання
строку погашення чергового платежу.

Таким чином, у разі порушення боржником
строків сплати чергових платежів,
передбачених договором, відповідно до
ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом
усього часу до закінчення строку
виконання основного зобов'язання
вправі заявити вимоги про дострокове
повернення тієї частини вимоги, що
підлягає сплаті разом з нарахованими
процентами, а також стягнути
несплачені до моменту звернення
кредитора до суду з позовом, щомісячні
платежі (з процентами) в межах позовної
давності щодо кожного з цих платежів. В
останньому випадку, перебіг позовної
давності починається в залежності від
закінчення строку сплати кожного із
щомісячних платежів.

Відповідні висновки містяться в
постанові Верховного Суду України від
06 листопада 2013 року (справа № 6-116цс13).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції
належним чином з'ясував строки
повернення коштів за кредитним
договором та дійшов обгрунтованого
висновку про відмову в задоволенні
позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідач повинен був здійснити
останній платіж щодо погашення кредиту
та по відсотках за користування
кредитом у грудні 2008 року. (а.с. 6-10)

Таким чином колегія суддів вважає, що
право ПАТ КБ "Приватбанк" було порушено
в грудні 2008 року, а тому саме з цього
часу у позивача виникло право на
звернення до суду з позовом про
стягнення заборгованості.

По справі встановлено, що відповідач
подав заяву про застосування строку
позовної давності.( а.с.67-68)

ПАТ КБ "Приватбанк" звернулося до суду з
позовом 13 листопада 2013 року, тобто з
пропуском строку позовної давності, що
згідно з ч. 4 ст. 267 ЦК України є
підставою для відмови у позові.

У позовній заяві ПАТ КБ "Приватбанк" не
ставило питання про поновлення
пропущеного строку позовної давності,
поважних причин пропуску строку не
зазначило.

Що ж стосується доводів апеляційної
скарги, щодо посилання апелянта на
невірне застосування судом першої
інстанції пропуску строків позовної
давності, а отже висновки такими що
суперечать нормам діючого
законодавства та договору (заяві), в
якому своїм підписом, відповідач
засвідчив, що ознайомився та згоден з
Умовами надання банківських послуг, то
вони колегією суддів розцінюються
критично, оскільки повністю
спростовуються матеріалами справи.

Інших доводів, які б спростували
законність та обґрунтованість
ухваленого судом першої інстанції
рішення, апеляційна скарга не містить.

Оскільки судом першої інстанції були
повно та всебічно з'ясовані всі
обставини справи, дана належна правова
оцінка доказам, висновки суду
відповідають фактичним обставинам
справи, а ухвалене рішення відповідає
вимогам матеріального і
процесуального права, підстави для
його скасування відсутні.

Враховуючи викладені обставини,
колегія суддів приходить до висновку,
що рішення суду ухвалено у
відповідності до норм ст. 308 ЦПК України
відповідає обставинам справи, з
додержанням вимог закону і не може бути
скасоване з підстав, викладених в
апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 316, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "ПриватБанк" відхилити.

Рішення Яготинського районного суду
Київської області від 03 лютого 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку протягом
двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ з моменту набрання нею законної
сили.

Головуючий:
Р.В.Березовенко

Судді:
Н.С.Воробйова

С.М.Верланов