Ухвала

іменем україни

23 квітня 2014 рокум.
КиївКолегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Євграфової Є.П.,

суддів: Горелкіної Н.А.,
Журавель В.І.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення вартості
безпідставно набутого майна; за
зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1
про зобов'язання привести жилий
будинок до попереднього стану,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення вартості
безпідставно набутого майна.

ОСОБА_2 заявила зустрічний позов до
ОСОБА_1 про зобов'язання привести жилий
будинок до попереднього стану.

Рішенням Кам'янець-Подільського
міськрайонного суду Хмельницької
області від 09 жовтня 2013 року стягнуто
солідарно із ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_1 в рахунок відшкодування
вартості безпідставно набутого майна
257 313 грн 20 коп.

Зобов'язано ОСОБА_1 привести жилий
будинок АДРЕСА_1 до стану, в якому
будинок перебував у липні 2009 року.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Рішенням апеляційного суду
Хмельницької області від
26 грудня 2013 року зазначене
судове рішення скасовано. Ухвалено
нове рішення, яким стягнуто солідарно
із ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 370 395
грн.

У задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_2 відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_2
просить ухвалені в справі рішення
скасувати, посилаючись на порушення
судами норм матеріального і
процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Установлено, що в 2003 році ОСОБА_1
передав ОСОБА_3 3 тис. доларів США для
придбання житлового будинку АДРЕСА_1
Хмельницької області.

Крім цього, протягом 2003-2007 років ОСОБА_1
передав ОСОБА_3 особисто, через жителів
с. Жванець та міжнародними поштовими
переказами "Вестерн Юніон" 15 тис.
доларів США на проведення ремонтних
робіт у придбаному господарстві.

Факт отримання ОСОБА_3 грошей від
ОСОБА_1 підтверджується ухвалою Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 28 квітня 2012 року, матеріалами
№ 231 про відмову в порушенні
кримінальної справи за заявою ОСОБА_1
від 26 лютого 2009 року, поясненнями
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про те, що ОСОБА_3
отримував у ОСОБА_1 гроші в сумі 3 тис.
доларів США на придбання житлового
будинку в с. Жванець, за купівлю якого
вони з дружиною заплатили ОСОБА_4 2 200
доларів США, оформивши це договором
дарування житлового будинку ОСОБА_2, що
протягом 2003-2007 років ОСОБА_1 передав 15
тис. доларів США на ремонтні роботи у
придбаному господарстві, які були
використані на придбання матеріалів та
розрахунки з працівниками за виконані
роботи.

Згідно з висновком судової
будівельно-технічної експертизи
№ 24Е-05/13 від 19 липня 2013 року
ринкова вартість фактично виконаних
робіт (за результатами експертного
дослідження та замірів),
ремонтно-будівельних робіт та
матеріалів з капітального ремонту
будинку становить (з ПДВ) 108 926 грн (в
тому числі вартість матеріалів - 65 860
грн), тобто вказаним підтверджується
той факт, що на проведення
ремонтно-будівельних робіт та
придбання будівельних матеріалів були
витрачені кошти, передані ОСОБА_1

Апеляційний суд вважав, що висновок
суду першої інстанції про стягнення на
користь ОСОБА_1 вартості виконаних
будівельних робіт з капітального
ремонту житлового будинку в сумі 108 926
грн не відповідає фактичним обставинам
справи та не ґрунтується на вимогах
закону, оскільки поряд із стягненням 15
тис. доларів США, які були використані
на проведення ремонтних робіт у
будинку, це потягне за собою подвійне
стягнення коштів за виконання одних і
тих самих робіт.

Відповідно до ст. 1213 ЦК України набувач
зобов`язаний повернути потерпілому
безпідставно набуте майно в натурі. У
разі неможливості повернути в натурі
потерпілому безпідставно набуте майно
відшкодовується його вартість, яка
визначається на момент розгляду судом
справи про повернення майна.

Виходячи зі змісту ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 28 квітня 2012 року повернути
ОСОБА_1 безпідставно набуте ОСОБА_2
майно неможливо, тому апеляційний суд
вважав, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 повинні
повернути ОСОБА_1 143 874 грн в рахунок
відшкодування вартості безпідставно
набутого ними нерухомого майна.

Згідно з витягом про державну
реєстрацію прав від 08 квітня 2011 року за
ОСОБА_1 зареєстровано право на будинок.

Установлено, що після оформлення права
власності на будинок були проведені
роботи з облаштування прибудинкової
території і згідно з висновком судової
будівельно-технічної експертизи №
24Е-05/13 від 19 липня 2013 року ринкова
вартість фактично виконаних (за
результатами експертного дослідження
та замірів) будівельних робіт та
матеріалів з благоустрою території з
улаштуванням оглядового майданчику,
сходів, підпірної стінки, бесідки,
причалу становить (з ПДВ) 222 121 грн, тобто
вказані роботи виконувались ОСОБА_1 як
добросовісним набувачем.

Установлено також, що ОСОБА_1 було
витрачено кошти в сумі 4 400 грн на
проведення робіт з газифікації
житлового будинку.

Відповідно до ч. 4 ст. 390 ЦК України
добросовісний набувач (володілець) має
право залишити собі здійснені ним
поліпшення майна, якщо вони можуть бути
відокремлені від майна без завдання
йому шкоди. Якщо поліпшення не можуть
бути відокремлені від майна,
добросовісний набувач (володілець) має
право на відшкодування здійснених
витрат у сумі, на яку збільшилася його
вартість.

Виходячи з наведеного, апеляційний суд
вважав, що вказана у висновку
експертизи сума, а саме 226 521 грн
підлягає стягненню із ОСОБА_3 та ОСОБА_2
на користь ОСОБА_1, оскільки вимога в
частині стягнення вартості робіт з
благоустрою прибудинкової території
не була вирішена судом першої
інстанції.

Оцінюючи викладені обставини в їх
сукупності апеляційний суд вважав, що
висновок суду першої інстанції про
задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про
зобов`язання ОСОБА_1 привести житловий
будинок до стану, в якому він перебував
у липні 2009 року, суперечить нормам
закону та порушує загальновизнані
принципи цивільного судочинства,
оскільки з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 стягнуті грошові кошти в
розмірі 370 395 грн, які були витрачені
останнім на придбання та ремонт
будинку, вартості робіт з благоустрою
прибудинкової території, газифікації
будинку тощо, а спірний будинок
залишається у власності відповідачів.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Установлено й це вбачається з
матеріалів справи, що рішення
апеляційного суду ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права; наведені в
касаційній скарзі доводи висновків
суду не спростовують.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів cудової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення апеляційного суду
Хмельницької області від
26 грудня 2013 року залишити без
змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Є.П.
Євграфова

судді:
Н.А. Горелкіна

В.І. Журавель