Справа № 337-2223-13ц
Провадження № 2-337-182014р.
Хортицький районний суд м.Запоріжжя
у складі головуючого - судді Кучерук
з участю секретаря Латій В.О.
представника позивача Кабанцова
третьої особи ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Запоріжжя
цивільну справу за позовом Публічного
Акціонерного Товариства Акціонерного
Комерційного банку «Індустріалбанк»
до ОСОБА_3 третя особа ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
ПАТ АКБ «Індустріалбанк» звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
92 коп. та судових витрат. В
обґрунтування позову посилається на
те, що 10.05.2007 між банком та третьою
особою ОСОБА_2 був укладений кредитний
договір № KRA/0700/239/07, на підставі якого
третя особа отримала кошти в розмірі 7932
доларів США строком з 10.05.2007 року по
09.05.2013 року включно на придбання
автотранспортного засобу - автомобіля
СЕНС зі сплатою 13% річних за
користування кредитними коштами. З
метою забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором між
тими ж сторонами укладено договір
застави автотранспортного засобу. У
зв'язку з грубим порушенням
позичальником умов кредитного
договору та нездійсненням погашення
заборгованості за договором кредиту,
банк звернувся до суду із вимогами про
стягнення з позичальника на його
користь боргу за договором кредиту,
рішенням Орджонікідзевського
районного суду м. Запоріжжя від 06.05.2010
року вирішено стягнути з ОСОБА_2
заборгованість в сумі 8475,28 доларів США,
або 67598,81 грн. Рішення суду до
теперішнього часу не виконано. На
момент укладення договору відповідач
ОСОБА_3 та третя особа ОСОБА_2
перебували в зареєстрованому шлюбі.
Оскільки кредит отримувався на
придбання автотранспортного засобу,
який використовувався в інтересах
сім'ї, ОСОБА_3 надавала письмову згоду
на укладення її чоловіком кредитного
договору та договору застави. На думку
позивача, оскільки кредитні кошти та
придбаний за кредитні кошти автомобіль
були набуті третьою особою під час
перебування у зареєстрованому шлюбі з
відповідачем, то на підставі ст. 60, 61, 65
СК України, ст. 541, 543, 1046 ЦК України, у
відповідача виник солідарний обов'язок
щодо виконання зобов'язань за
кредитним договором третьої особи.

У судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги та
просив їх задовольнити вказавши, що
придбаний за кредитні кошти автомобіль
використовувався в інтересах сім'ї.

У судовому засіданні третя особа
ОСОБА_2 пояснив, що він працює приватним
підприємцем, брав у банку кредит для
придбання автомобіля, автомобіль
використовувався іншими особами за
довіреностями, а не в інтересах сім'ї.
Він не сплачував за кредит та з нього
сума вже була стягнута рішенням суду.
Він банку віддав автомобіль.

Відповідачка надала заперечення на
позов, відповідно до яких проти позову
заперечує, вважає, що позов не підлягає
задоволенню так як вона і третя особа
ОСОБА_2 зареєстровані та проживають за
різними адресами, ОСОБА_2 фактично має
іншу сім'ю з неповнолітньою дитиною,
придбаний за кредитні кошти автомобіль
використовувався фактично іншими
особами на підставі довіреностей та
тимчасового талону, а відповідачка
навіть не бачила автомобіля, не
надавала згоди при повернення
автомобіля банку та його реалізації
банком, вважає посилання позивача що
кредитний договір укладено в інтересах
сім'ї і кредитні кошти витрачені в
інтересах сім'ї, безпідставні. Просить
у позові відмовити.

У судове засідання відповідачка не
з'явилася, сторони наполягали на
розгляді справи з ухваленням заочного
рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у
разі неявки в судове засідання
відповідача, повідомленого належним
чином і від якого не надійшло заяви про
розгляд справи за його відсутності або
якщо повідомлені ним причини неявки
визнані неповажними, суд може ухвалити
заочне рішення на підставі наявних у
справі доказів, якщо позивач не
заперечує проти такого вирішення
справи.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає
за можливе розглянути справу за
відсутності відповідача на підставі
наявних доказів, які є достатніми для
постановлення рішення, та ухвалити
заочне рішення, проти чого не заперечує
позивач.

Дослідивши докази по справі,
вислухавши пояснення часників
розгляду справи, суд вважає, що позов
ПАТ АКБ «Індустріалбанк» задоволенню
не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до
наданих суду копії документів, між
ОСОБА_2 та Акціонерним Комерційним
банком «Індустріалбанк»,
правонаступником якого виступає
Публічне Акціонерне Товариство
Акціонерний Комерційний банк
«Індустріалбанк» 10.05.2007 року був
укладений кредитний договір № KRA/0700/239/07
та наданий кредит у сумі 7932 доларів США
зі сплатою 13% річних по 09.05.2013 року для
придбання автомобіля СЕНС(а.с.9).

ОСОБА_2 підписав договір, та тим самим
виявив свою згоду з усіма пунктами та
зобов'язувався їх виконувати.

Згідно із ст. 627 ЦК України сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог
Цивільного Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до копії договору застави
рухомого майна від 10.05.2007 року, ОСОБА_2
передав в заставу банку автомобіль
марки ЗАЗ DAEWOO Т13110 ЗНГ випуску 2007 року
реєстраційний номер НОМЕР_1 з метою
забезпечення виконання кредитного
договору(а.с.11-12).

Згідно із копії заяви ОСОБА_3 від 10.05.2007
року до приватного нотаріуса
Запорізького міського нотаріального
округу ОСОБА_4, вбачається, що вона дала
згоду на отримання кредиту та заставу
її чоловіком ОСОБА_2 придбаного в
період шлюбу автомобіля ЗАЗ DAEWOO Т13110
ЗНГ випуску 2007 року реєстраційний
номер НОМЕР_1(а.с.16).

Відповідно до копій довіреностей від
16.05.2008 року, 07.09.2007 року, 08.08.2007 року,
ОСОБА_2 уповноважував різних осіб
керувати та виконувати інші обов'язки
відносно автомобіля ЗАЗ DAEWOO Т13110 ЗНГ
випуску 2007 року реєстраційний номер
НОМЕР_1.

Згідно до копії протоколу зустрічі від
05.03.2009 року, прийнято рішення
переставити автомобіль ОСОБА_2 на
автостоянку банку

Згідно з заочним рішенням
Орджонікідзевського районного суду м.
Запоріжжя від 06.05.2010 року з ОСОБА_2 на
користь ПАТ АКБ «Індустріалбанк»
стягнуто заборгованість за кредитним
договором № KRA/0700/239/07 від 10.05.2007 року у
сумі 8475,28 доларів США, або 67598,81
грн.(а.с.80).

Постановою від 07.10.2010 року державного
виконавця Ленінського ВДВС
Запорізького МУЮ відкрито виконавче
провадження за виконавчим листом
№2-8962010 виданого 14.09.2010 року про
стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ АКБ
«Індустріалбанк» грошової суми у
розмірі 68394,8 грн.(а.с.82).

Відповідно до копії акту від 23.05.2011
року державного виконавця про
проведений аукціон з реалізації
арештованого рухомого майна яке є
власністю ОСОБА_2, автомобіль ЗАЗ DAEWOO
Т13110 ЗНГ випуску 2007 року реєстраційний
номер НОМЕР_1 продано за 15800 грн., та
відповідно до платіжного доручення від
26.05.2011 року, АКБ «Індустріалбанк»
перерахована сума в 11132,55 грн. на
виконання виконавчого листа №2-8962010 від
14.09.2010 року(а.с.88, 91).

З огляду на надані суду докази
встановлено, що відповідач ОСОБА_3
ніяких договорів з ПАТ АКБ
«Індустріалбанк» не укладала, та не має
зобов'язань перед ПАТ АКБ
«Індустріалбанк», автомобіль, стосовно
якого вона давала згоду на заставу, вже
реалізований та кошти використані на
погашення заборгованості по
кредитному договору, укладеному між
позивачем і ОСОБА_2

ОСОБА_3 не може нести відповідальність
за кредитним договором № KRA/0700/239/07 від
10.05.2007 року, оскільки кредитним
договором на неї не покладено обов'язок
його виконання, а надання нею згоди, як
дружини, на укладення договору та
застави, не покладає на неї солідарного
обов'язку з боржником і вона не може
відповідати за зобов'язаннями боржника
як відповідач.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України в п.п. 23, 24 Постанови від 21
грудня 2007 року № 211 «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя», вирішуючи спори між
подружжям про майно, необхідно
встановлювати обсяг спільно нажитого
майна, наявного на час припинення
спільного ведення господарства,
з'ясовувати джерело і час його
придбання. До складу майна, що підлягає
поділу, включається загальне майно
подружжя, наявне у нього на час
розгляду справи, та те, що знаходиться у
третіх осіб. При поділі майна
враховуються також борги подружжя та
правовідносини за зобов'язаннями, що
виникли в інтересах сімї (ч. 4 ст. 65 СК
України).

Фактично банк намагається на підставі
норм Сімейного Кодексу поділити майно
подружжя без їх згоди.

Відповідно до ст. 65,73 СК України, на
дружину боржника не покладається
солідарна відповідальність за
зобов'язанням її чоловіка, а вона може
відповідати своєю часткою майна у
спільній сумісній власності подружжя
за умови, що договір був укладений в
інтересах сім'ї та одержане за
договором використано на потреби сім'ї
у разі накладення стягнення на майно.

У судовому засіданні позивачем не
доведено, що грошові кошти та майно
договором використано на потреби сім'ї
відповідача та третьої особи, які
проживають окремо та у третьої особи є
не спільна з відповідачкою
неповнолітня дитина.

Судом встановлено, що відповідач
ОСОБА_3 не є стороною кредитного
договору, із тексту кредитного
договору не вбачається, що солідарний
обов'язок покладено ще на будь-яку
особу, позивачем не доведено, що
автомобілем вона користувалася, а
також не підтверджено, що ОСОБА_2 мав
якісь кошти від використання
автомобіля і інтересах сімї їх
використовував.

Із Постанови Пленуму Вищого
Спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ № 5 від 30.03.2012 року "Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що викають із
кредитних правовідносин" вбачається,
що наявність судового рішення про
задоволення вимог кредитора, яке не
виконано боржником, не припиняє
правовідносин сторін кредитного
договору, не звільняє останнього від
відповідальності за невиконання
грошового зобов'язання та не позбавляє
кредитора права на отримання сум,
передбачених ч.2 ст.625 ЦК України,
оскільки зобов'язання залишається
невиконаним належним чином відповідно
до вимог ст.ст. 526, 599 ЦК України.
Посилання на отримання суми
заборгованості і від солідарних
боржників в порядку ст.541 ЦК України
дана Постанова не містить.

Отже, суд приходе до висновку, що позов
ПАТ АКБ «Індустріалбанк» не знайшов
свої докази та обґрунтування і тому
задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 10, 11, 57, 60, 88, 224-233 ЦПК
України, ст. 526, 541, 625, 1054 ЦК України, ст.
65,73 СК України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ПАТ АКБ
«Індустріалбанк» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором № KRA/0700/239/07 від 10.05.2007 року в
сумі 56476 грн. 92 коп. та судових витрат -
відмовити.

На рішення може бути подана апеляція в
апеляційний суд Запорізької області,
протягом 10 днів.

Рішення може бути переглянуто
Хортицьким районним судом м.Запоріжжя
за письмовою заявою відповідача,
поданою протягом десяти днів з дня
отримання рішення.

Суддя: