Справа № 2-4218/12 Головуючий у І
інстанції Медвідь Н.О.Провадження №
22-ц/780/273/14 Доповідач у 2 інстанції
Воробйова Н.С.Категорія 21
РІШЕННЯ

Іменем України

03 березня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого судді Воробйової Н.С.

суддів: Березовенко Р.В., Верланова С.М.,

при секретарі Власенко О.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні у м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 29 жовтня 2013 року
у справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Зараз» до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
оплату житлово-комунальних послуг ,-

встановила :

Позивач звернувся до відповідача з
названим позовом, посилаючись на те, що
позивач є виконавцем
житлово-комунальних послуг в с. Чайки
Києво-Святошинського району Київської
області. Відповідач виявив бажання
придбати квартиру АДРЕСА_1.

Вказував, що між ТОВ "Укргаз" та
ОСОБА_2 було укладено договір участі у
будівництві об'єкту №1А2/2/3/25/ж від 28.07.2008
року. Підставою для отримання
відповідачем у власність об'єкту
будівництва є укладення договору
купівлі-продажу облігацій серії В.
14.08.2008 між ВАТ КБ "Надра" та ОСОБА_2 було
укладено договір купівлі-продажу
облігацій. Пунктом 2.3. договору участі
у будівництві об'єкту передбачено, що
об'єкт передається замовнику після
прийняття об'єкта будівництва в
експлуатацію з дотриманням порядку та
умов погашення облігацій.

08.01.2008 року будинок АДРЕСА_1, в якому
знаходиться квартира відповідача,
введено в експлуатацію. Проте,
відповідач навмисно ухиляється від
підписання договору про управління
будинком, надання комунальних послуг
та послуг з утримання будинку, споруд
та прибудинкової території з метою
невиконання свого обов'язку по оплаті
житлово-комунальних послуг.

За період з липня 2008 року по
теперішній час ТОВ "Зараз" надає
послуги, перелічені вище, незалежно від
факту проживання власника у квартирі,
погашення облігацій та підписання акту
прийому-передачі.

Зазначав, що позивач надавав
відповідачу послуги своєчасно та в
повному обсязі. ТОВ "ЗАРАЗ" у 2008-2011р.р.
були укладені договори з
контрагентами, що підтверджують
надання позивачем послуг з утримання
будинку, споруд та прибудинкової
території, відповідач оплату послуг
належним чином не здійснював, згідно
даних бухгалтерського обліку та
інформації про особовий рахунок
відповідача, за період з 21.09.2008 по 24.04.2012
рік сума заборгованості відповідача
становить 42 822,75 грн.

Просив визнати договір про управління
будинком, надання комунальних послуг
та послуг з утримання будинку, споруд
та прибудинкової території укладеним
та стягнути борг, 3% річних від
основного боргу, що складають
3582,73 грн. та інфляційні витрати у сумі 11
960,64 грн., а всього-48767,37грн., вирішити
питання про судові витрати.

В подальшому позивач уточнив
позовні вимоги та просив стягнути з
відповідача заборгованість у розмірі 51
059, 57 грн. та судові витрати.

Позовні вимоги в частині визнання
договору про управління будинком,
надання комунальних послуг та послуг з
утримання будинку, споруд та
прибудинкової території укладеним
залишено без розгляду.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги.

Заперечуючи проти позовних вимог,
представник відповідача вказував, що
позивач не укладав договір з
відповідачем про надання йому
житлово-комунальних послуг, йому такі
послуги не надавалися і він ними не
користувався, як не користується і на
даний час, оскільки з 21.01.2011 року по
теперішній час знаходиться у слідчому
ізоляторі. Крім того, він з 2008 року не
був власником квартири, свідоцтво про
право власності отримав лише в 2010 році,
зареєструвавши його у визначеному
законом порядку, позивач безпідставно
нарахував заборгованість за чотири
роки.

Рішенням Києво-Святошинського
районного суду від 29 жовтня 2013 року
позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ
«Зараз» заборгованість за сплату
житлово-комунальних послуг у розмірі
51059,57 грн., 510,60 грн. судового збору, а
всього 51570,17 грн.

В апеляційній скарзі відповідач
просив скасувати рішення суду з
підстав невідповідності висновків
суду обставинам справи та вимогам
закону та ухвалити нове рішення, яким
відмовити позивачу у задоволенні
позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга підлягає до
задоволення частково з таких підстав.

Відповідно до ч.ч. 1 і 2 ст. 213 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим. Законним є
рішення, яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст. 214 цього Кодексу
під час ухвалення рішення суд вирішує
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи, та докази на їх підтвердження; 3)
які правовідносини сторін випливають
із встановлених обставин; 4) яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Відповідно до ст.60 ЦПК України
кожна сторона зобов»язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст.61 цього
Кодексу.

Згідно зі ст. 20 Закону України „Про
житлово-комунальні послуги" споживачі
зобов'язані оплачувати
житлово-комунальні послуги у строки
встановлені договором або Законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України та
України боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Відповідно до ч.2 ст. 331 Цивільного
кодексу України право власності на
новостворене нерухоме майно виникає з
моменту завершення будівництва. Якщо
договором або законом передбачено
прийняття його до експлуатації, право
власності виникає з моменту його
прийняття до експлуатації.

По справі встановлено, що позивач є
виконавцем житлово-комунальних послуг
в с. Чайки Києво-Святошинського району
Київської області, що підтверджується
рішенням виконавчого комітету
Петропавлівсько- Борщагівської ради
Київської області № 484/4 від 27.11.2009 року.

Відповідач виявив бажання придбати
квартиру АДРЕСА_1, у зв»язку з чим, між
ним та ТОВ "Укргаз" було укладено
договір участі у будівництві об'єкту
№1А2/2/3/25/ж від 28.07.2008 року. Підставою для
отримання відповідачем у власність
об'єкту будівництва є укладення
договору купівлі-продажу облігацій
серії В.

14.08.2008 між ВАТ КБ "Надра" та ОСОБА_2
було укладено договір купівлі-продажу
облігацій №Б-605/81-06- 2/2007/001. Пунктом 2.3.
договору участі у будівництві об'єкту
передбачено, що об'єкт передається
замовнику після прийняття об'єкта
будівництва в експлуатацію з
дотриманням порядку та умов погашення
облігацій.

08.01.2008 будинок АДРЕСА_1, в якому
знаходиться квартира відповідача,
введено в експлуатацію, що
підтверджується актом державної
приймальної комісії про прийняття в
експлуатацію закінченого будівництвом
об'єкта, затвердженого розпорядженням
Києво-Святошинської РДА №1.
Обгрунтовуючи свої позовні вимоги,
позивач вказував на те, що відповідач
повинен здійснювати оплату позивачу
послуг з управління, утримання будинку
(споруд) та прибудинкової території,
житлово-комунальних послуг з моменту
введення будинку в експлуатацію,
оскільки з цього часу відповідач є
власником квартири та повинен нести
усі витрати з її утримання, починаючи з
липня 2008 року.

З матеріалів справи вбачається
також, що 26.03.2012 між ОСОБА_2 та ОСОБА_5
було укладено мирову угоду про
врегулювання спору в добровільному
порядку на основі взаємних поступок, за
якою ОСОБА_2 передав у власність ОСОБА_5
квартиру АДРЕСА_1.

16.05.2012 ухвалою Києво-Святошинського
районного суду Київської області
мирову угоду від 26.03.2012 між ОСОБА_2 та
ОСОБА_5 затверджено .

З наданих позивачем розрахунків
встановлено, що позивач провів
розрахунок заборгованості відповідача
за наданні послуги за період з 21.09.2008 по
16.05.2012, яка складає 34 837,64 гри., з
урахуванням індексу інфляції (
сукупний індекс інфляції за період - 1,
356 ) загальна сума боргу становить 47239, 84
грн., 3% річних - 3819, 73 грн., а всього
загальна сума заборгованості
становить 51 059, 57 грн.

По справі також встановлено, що право
власності ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1
зареєстровано в реєстрі прав власності
07.07.2010 року , Свідоцтво про право
власності видано на підставі рішення
виконавчого комітету
Петропавлівсько-Борщагівської
сільської ради від 11.06.2010 року.

Задовольняючи позовні вимоги
позивача, суд виходив з того, що
відповідач був власником квартири з
21.09.2008 року по 16 травня 2012 року, допустив
порушення зобов»язань щодо оплати
послуг, наданих позивачем та має
заборгованість за період 21.09.2008 року по
16.05.2012 року у сумі 34837,64 грн., а з
урахуванням індексу інфляції, сума
боргу становить 47239,84 коп. та з
урахування 3% річних 3819,73 грн., а всього
заборгованість складає 51059,57 грн., а
тому дійшов висновку,що зазначена сума
підлягає стягненню з відповідача на
користь позивача у повному обсязі.

З даним висновком суду колегія
погодитися у повній мірі не може.

Як встановлено з матеріалів справи,
свідоцтво про право власності на
квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_2 виданно на
підставі рішення виконавчого комітету
Петропавлівсько-Борщагівської
сільської ради від 11.06.2010 року, його
право власності на вказану квартиру
зареєстровано в реєстрі прав власності
07.07.2010 року (а.с.175).

У зв»язку з чим, колегія не може
погодитися з висновком суду , що
відповідач був власником квартири з
моменту введення будинку в
експлуатацію, і що, саме з 21.09.2008 року по
16 травня 2012 року він має сплачувати
послуги позивача, оскільки даний
висновок не ґрунтується на вимогах
закону.

Так, в порушення вимог ст..331 ЦК
України, а саме, ч.2 ст.331 ЦК України, якою
визначено, що якщо договором або
законом передбачено прийняття
нерухомого майна до експлуатації,
право власності виникає з моменту його
прийняття до експлуатації; якщо право
власності на нерухоме майно
відповідно до закону підлягає
державній реєстрації, право власності
виникає з моменту державної
реєстрації. За таких обставин, суд
безпідставно вважав відповідача
власником квартиру АДРЕСА_1 з 21.09.2008
року. Крім того, суд залишив поза увагою
вимоги закону, щодо строків позовної
давності, на що вказував, представник
відповідача у ході розгляду справи, та
необґрунтовано дійшов висновку про
необхідність стягнення з відповідача
боргу за надані позивачем послуги за
період з 21.09.2008 року по 16 травня 2012 року.

Разом з тим, на думку колегії, суд
обґрунтовано відхилив доводи позивача
про те, що він не повинен оплачувати
надані позивачем послуги, з тих
підстав, що позивач не надає послуги
належним чином, а також, що він не
проживає у квартирі та не користується
вказаними послугами, оскільки
відповідач не надав жодних доказів на
підтвердження неякісного надання
комунальних послуг, чи взагалі їх
ненадання , оплата ж комунальних послуг
повинна здійснюватися власником
квартири незалежно від факту його
проживання або не проживання в
квартирі.

З огляду на викладене, колегія вважає,
що вимоги позивача підлягають до
задоволення частково, рішення суду
слід змінити. З відповідача на користь
позивача необхідно стягнути
заборгованість за період з 07.07.2010 року
по 16.05.2012 року, а також, інфляційні
витрати та 3% річних за вказаний період
у відповідності до положень ст.625 ЦК
України.

З наведених позивачем розрахунків
встановлено, що сума заборгованості по
оплаті послуг за період 16.05.2012 року-
07.07.2010 року становить 23091,05 грн., 3%
річних (сума боргу х 3% х668 дн./365), які
складають 1267,79 грн. та інфляційні
витрати, які (з урахуванням сукупного
індексу 103.1) становлять 715,82 грн. , а
всього з відповідача на користь
позивача необхідно стягнути 25074,66 грн.
В іншій частині позовні вимоги до
задоволення не підлягають.

Керуючись ст..ст.307,309 ЦПК України,
колегія

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника
відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3
задовольнити частково.

Рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 29
жовтня 2013 року - змінити та викласти в
наступній редакції.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Зараз»
заборгованість за оплату
житлово-комунальних послуг в розмірі 23
091,05 грн., 3% річних в розмірі 1267,79 грн. та
інфляційні витрати в розмірі 715,82 грн., а
всього 25074,66 грн. та судові витрати в
сумі 250 грн.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржене у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: