Справа № 105/7245/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"19" лютого 2014 р. Джанкойський
міськрайонний суд Автономної
Республіки Крим у складі: головуючого -
судді Холкіної Г.І.

при секретарі - Д'яченко С.О.,

розглянув у відкритому судовому
засіданні в залі суду м.Джанкої
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення позики,

В С
Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом, в якому просить стягнути з
ОСОБА_2 суму боргу за зобов'язанням у
розмірі 167 037 гривень. Свої вимоги
мотивує тим, що 31 травня 2010 року між
сторонами укладений договір позики на
суму 167037, 50 грн., яку відповідач
зобов'язався повернути у строк до 31.05.2011
року. Однак, ОСОБА_2 на неодноразове
прохання повернути вказані грошові
кошти не реагує, жодного платежу не
здійснив. В строк обумовлений у
договорі грошові кошти не повернув.
Крім того, у зв'язку з тим, що відповідач
з 01.06.2011 року по 01.12.2013 року не повертає
запозичені кошти, з нього підлягає
стягнення 3%-річних за прострочку
виконання грошового зобов'язання за
вищеназваним договором позики у
розмірі 12534, 42 грн. Також, підлягає
стягненню суму індексу інфляції у
розмірі 4175,93 грн.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 у
судове засідання не з'явився, надав до
суду заяву про розгляд справи у його
відсутність, не заперечував проти
заочного розгляду справи, позов
підтримав.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явився, про причини неявки до суду
не повідомив, про час та місце
проведення судового засідання
відповідно до вимог ч.5 ст.74 ЦПК України
за місцем реєстрації.

За таких обставин, суд вважає за
можливе розглянути справу у
відсутності відповідача та ухвалити
заочне рішення відповідно до ст.224 ЦПК
України, оскільки позивач не заперечує
проти такого порядку розгляду справи.

У відповідності зі ст.11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи в межах
заявлених особами вимог і на підставі
представлених сторонами доказів, а
ст.ст.10, 60 ЦПК України, визначають, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини справи, на які вона
посилається, як на підставу своїх вимог
або заперечень.

Суд, дослідивши матеріали справи,
докази, які надані сторонами, вважає, що
позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що 31.05.2010 року
відповідач договором позичив у ОСОБА_1
167 тис. 037 грн. 50 коп., які зобов'язався
повернути до 31.05.2011 року (а.с.32). Однак, по
теперішній час своїх зобов'язань
ОСОБА_2 не виконав, тому позивач мусив
звернутись до суду з позовом про
стягнення суми боргу за зобов'язанням.

Відповідно до ст.1046 Цивільного кодексу
України, за договором позики одна
сторона (позикодавець) передає у
власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Згідно 1047 ЦК України, договір позики
укладається у письмовій формі, якщо
його сума не менш як у десять разів
перевищує встановлений законом розмір
неоподатковуваного мінімуму доходів
громадян, а у випадках, коли
позикодавцем є юридична особа, -
незалежно від суми. На підтвердження
укладення договору позики та його умов
може бути представлена розписка
позичальника або інший документ, який
посвідчує передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Строк дії договору до 31 травня 2011 року.
На час розгляду справи в порушення
ст.1049 ЦК України відповідач не погасив
борг.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Також, Статтею 625 ЦК України
передбачено, що боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Так, у відповідності до наступного
розрахунку: 167037,50 грн. : 100% х 3% = 5011, 12 грн.
- 3%-річних. Період прострочки складає 2
роки 183 дня, тобто 5011,12 грн. х 2 роки = 10022,24
грн.; 5011,12 грн.: 365 днів х 183 дня = 2512,42 грн.;
10022,24 грн. + 2512,42 грн. = 12534, 66 грн.

А розрахунок суми інфляції становить:
167037,50 грн. х 1025 грн. = 171213, 43 грн.; 171213,43
грн. - 167037,50 = 4175,93 грн.

Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК
України з відповідача стороні, на
користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати, при подачі позовної
заяви позивач поніс витрати по сплаті
судового збору в сумі 1837,48 гривень
(а.с.1).

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.10, 11, 60‚ 88, 169, 212-215, 224-233 ЦПК України,
ст.ст.526, 1046, 1047, 1049 ЦК України, суд -

В
И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
позики, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
суму боргу за зобов'язанням в розмірі 167
тис. 037 грн. 50 коп., індекс інфляції у
розмірі 4 тис. 175 грн. 93 коп., пеню у
розмірі 12 тис. 534 грн. 42 коп. та витрати
на сплату судового збору у розмірі 1837
грн. 48 коп., а усього 185 тис. 585 грн. 33 коп.
(сто вісімдесят п'ять тисяч п'ятсот
вісімдесят п'ять гривень 33 копійки).

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Позивачем заочне рішення може бути
оскаржене в апеляційному порядку
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення віддруковане суддею
одноособово у нарадчій кімнаті.

Суддя Г. І. Холкіна