У х в а л а

іменем україни

16 квітня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Макарчука М.А.,

суддів: Леванчука
А.О., Мазур Л.М.,

Маляренка А.В., Нагорняка В.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до Комунального
підприємства «Транспортування
покупної теплової енергії
«Теплотранс», ОСОБА_3, третя особа -
Красногвардійський відділ державної
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції, про
звільнення майна з-під арешту,

за касаційною скаргою Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» в особі представника
за довіреністю Шуліки Аліни
Володимирівни на рішення апеляційного
суду Дніпропетровської області від 19
грудня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2013 року Публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ
«ПриватБанк») звернулося до суду з
позовом до Комунального підприємства
«Транспортування покупної теплової
енергії «Теплотранс» (далі - КП
«Транспортування покупної теплової
енергії «Теплотранс») та ОСОБА_3, в
якому просило:

- звільнити з-під арешту, накладеного 25
липня 2012 року державним виконавцем
Красногвардійського відділу державної
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції (далі -
Красногвардійський ВДВС
Дніпропетровського МУЮ) Грековою А.В.,
майно, яке належить на праві власності
ОСОБА_3, а саме: автомобіль марки CHEVROLET,
модель: EPICA, 2007 року випуску, тип:
легковий седан-В, № кузова/шасі: НОМЕР_2,
реєстраційний номер НОМЕР_1;

- зняти заборону на відчуження
належного на праві власності
ОСОБА_3 автомобіля, оголошену 25 липня 2012
року державним виконавцем
Красногвардійського ВДВС
Дніпропетровського МУЮ Грековою А.В.;

- заборонити органам державної
виконавчої служби вчиняти будь-які дії,
пов'язані з обмеженням ПАТ КБ
«ПриватБанк» права розпоряджатися
відносно вказаного автомобіля.

На обґрунтування позовних вимог
посилалось на те, що 02 серпня 2007
року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3
було укладено кредитний договір №
DNU0AU1961451, відповідно до умов якого банк
надав позичальнику кредит в розмірі 31
724,95 доларів США.

Того ж дня з метою забезпечення
виконання зобов'язань за вказаним
кредитним договором між ПАТ КБ
«ПриватБанк» та ОСОБА_3 було укладено
договір застави автотранспорту №
DNU0AU1961451, відповідно до умов якого
позичальник передав в заставу банку
автомобіль марки CHEVROLET, модель: EPICA, 2007
року випуску, тип: легковий седан-В,
№ кузова/шасі: НОМЕР_2, реєстраційний
номер НОМЕР_1.

Позивач вказав, що 25 липня 2012 року
державним виконавцем
Красногвардійського ВДВС
Дніпропетровського МУЮ Грековою А.В.
при примусовому виконанні судового
наказу № 2н-2061, виданого 21 грудня 2010
року Красногвардійським районним
судом м. Дніпропетровська на користь КП
«Транспортування покупної теплової
енергії «Теплотранс», було накладено
арешт на вищевказаний автомобіль та
оголошено заборону на його відчуження.

Позивач зазначив, що право застави у
банку виникло 02 серпня 2007
року, а постанова (ухвала, рішення) суду
про накладення арешту, акт опису та
арешту майна були винесені у 2012 році,
тобто після передачі транспортного
засобу в заставу банку, а
заборгованість ОСОБА_3 перед ПАТ КБ
«ПриватБанк» станом на 11 лютого 2013 року
складала 45 454,08 доларів США,
що значно перевищує вартість предмета
застави.

Банк вважав, що відповідно до ст. 14
Закону України «Про забезпечення вимог
кредиторів» пріоритет зареєстрованих
обтяжень визначається у черговості їх
реєстрації. Обтяжувач з вищим
пріоритетом має переважне право на
звернення стягнення на предмет
обтяження.

Відповідно до витягу з Державного
реєстру обтяжень нерухомого майна
вищий пріоритет на заставлене майно
має ПАТ КБ «ПриватБанк», а тому у
державної виконавчої служби не було
правових підстав для звернення
стягнення на заставлене майно на
користь стягувачів, які не є
заставодержателями.

Враховуючи вищевикладене, просило
задовольнити позовні вимоги у повному
обсязі.

Рішенням Красногвардійського
районного суду м. Дніпропетровська від
10 червня 2013 року позов ПАТ КБ
«ПриватБанк» задоволено частково.

Звільнено з-під арешту, накладеного 25
липня 2012 року державним виконавцем
Красногвардійського ВДВС
Дніпропетровського МУЮ
Грековою А.В., належний на праві
власності ОСОБА_3 автомобіль марки
CHEVROLET, модель: EPICA, 2007 року випуску, тип:
легковий седан-В, № кузова/шасі: НОМЕР_2,
реєстраційний номер НОМЕР_1.

У задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від 19 грудня
2013 року апеляційну скаргу КП
«Транспортування покупної теплової
енергії «Теплотранс» задоволено,
рішення Красногвардійського районного
суду м. Дніпропетровська
від 10 червня 2013 року скасовано та
ухвалено нове рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог.

У касаційній скарзі представник ПАТ КБ
«ПриватБанк» - Шуліка А.В., мотивуючи
свої доводи неправильним
застосуванням судом апеляційної
інстанції норм матеріального права та
порушенням норм процесуального права,
просить скасувати рішення суду
апеляційної інстанції та залишити в
силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали цивільної справи,
перевіривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ дійшла висновку, що касаційна
скарга підлягає задоволенню з огляду
на наступне.

Суд першої інстанції, ухвалюючи
рішення про часткове задоволення
позовних вимог, виходив із того, що
право застави у ПАТ КБ «ПриватБанк»
виникло 02 серпня 2007 року, постанова
(ухвала, рішення) суду про накладення
арешту, акт опису та арешту майна були
винесені у 2012 році, тобто після
передачі транспортного засобу в
заставу банку, а тому банк має
переважне право на звернення стягнення
на предмет обтяження.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи
рішення місцевого суду та ухвалюючи
нове рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог, виходив із того, що
підставою для зняття арешту з майна є
визнання за особою, яка звернулася до
суду з позовом, права власності на це
майно, оскільки ПАТ КБ «ПриватБанк» не
є власником арештованого майна та з
позовом про визнання за ним права
власності на спірний автомобіль не
звертався, тому підстави для
задоволення позову відсутні.

Згідно зі ст. ст. 213, 214 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обгрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувались вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Колегія суддів касаційної інстанції
вважає, що зазначеним вимогам рішення
суду апеляційної інстанції не
відповідає з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що 02 серпня 2007 року
між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 було
укладено кредитний договір № DNU0AU1961451,
відповідно до умов якого банк надав
позичальнику кредит в розмірі 31 724,95
доларів США (а.с. 5-7).

Того ж дня з метою забезпечення
виконання зобов'язань за вказаним
кредитним договором між ПАТ КБ
«ПриватБанк» та ОСОБА_3 було укладено
договір застави автотранспорту №
DNU0AU1961451, відповідно до умов якого
позичальник передав в заставу банку
автомобіль марки CHEVROLET, модель: EPICA, 2007
року випуску, тип: легковий седан-В,
№ кузова/шасі: НОМЕР_2, реєстраційний
номер НОМЕР_1 (а.с. 8-10).

25 липня 2012 року державним виконавцем
Красногвардійського ВДВС
Дніпропетровського МУЮ Грековою А.В.
при примусовому виконанні судового
наказу № 2н-2061, виданого 21 грудня 2010
року Красногвардійським районним
судом м. Дніпропетровська про
стягнення з ОСОБА_3 на користь КП
«Транспортування покупної теплової
енергії «Теплотранс» заборгованості у
розмірі 4 827 грн 30 коп., було накладено
арешт на вищевказаний автомобіль та
оголошено заборону на його відчуження
(а.с. 15).

Відповідно до Інструкції про
проведення виконавчих дій,
затвердженої наказом Міністерства
юстиції України від 15 грудня 1999 року №
74/5, та ст. 54 Закону України «Про
виконавче провадження» для
задоволення вимог стягувачів, які не є
заставодержателями, стягнення на
заставне майно може бути звернуто у
разі: виникнення права застави після
винесення судом рішення про стягнення
з боржника коштів; коли вартість
предмета застави перевищує розмір
заборгованості боржника
заставодержателю.

Статтею 16 Закону України «Про заставу»
визначено, що право застави виникає з
моменту укладення договору застави.

Із досліджених матеріалів справи
встановлено, що право застави у ПАТ КБ
«ПриватБанк» виникло 02 серпня 2007 року,
а постанова (ухвала, рішення) суду про
накладення арешту, акт опису та арешту
майна були винесені у 2012 році, тобто
після передачі транспортного засобу в
заставу банку.

Згідно зі ст. 14 Закону України «Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень» пріоритет
зареєстрованих обтяжень визначається
у черговості їх реєстрації. Обтяжувач з
вищим пріоритетом має переважне право
на звернення стягнення на предмет
обтяження.

Проаналізувавши матеріали справи,
колегія суддів касаційного суду
вважає, що місцевий суд, ухвалюючи
рішення про часткове задоволення
позовних вимог, встановивши обставини
спору, дослідивши докази у справі й
надавши їм належну оцінку, дійшов
обґрунтованого висновку, що
Красногвардійський ВДВС
Дніпропетровського МУЮ не мав правових
підстав для звернення стягнення на
заставне майно на користь стягувачів,
які не є заставодержателями в порядку,
який не передбачений договором застави
та який обрали сторони за
правовідносинами застави.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи
рішення місцевого суду і ухвалюючи
нове рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог, не встановивши жодних
порушень норм процесуального права при
дослідженні доказів у справі, вдався до
переоцінки письмових доказів, які були
досліджені місцевим судом з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Відповідно до положень ст. 339 ЦПК
України, установивши, що апеляційним
судом скасовано судове рішення,
ухвалене згідно із законом, суд
касаційної інстанції скасовує судове
рішення суду апеляційної інстанції і
залишає в силі судове рішення суду
першої інстанції.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст. ст. 336, 339, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» в особі представника
за довіреністю Шуліки Аліни
Володимирівни задовольнити.

Рішення апеляційного
суду Дніпропетровської області від 19
грудня 2013 року скасувати, а рішення
Красногвардійського районного суду
м. Дніпропетровська від 10
червня 2013 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
М.А. Макарчук

Судді:

А.О. Леванчук

Л.М. Мазур

А.В. Маляренко

В.А. Нагорняк