Справа № 367/6781/13-ц Головуючий у І
інстанції Пархоменко О.В.Провадження №
22-ц/780/426/14 Доповідач у 2 інстанції
Волохов Л.А.Категорія 51
РІШЕННЯ

Іменем України

13 лютого 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого Волохова Л.А.,

суддів: Матвієнко Ю.О.,
Мельника Я.С.,

при секретарі Микитенко Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Ірпінського міського суду Київської
області від 2 грудня 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до Публічного
акціонерного товариства "Ветропак
Гостомельський склозавод" про
поновлення на роботі, стягнення
заробітної плати за час вимушеного
прогулу та моральної шкоди ,-

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2013 року позивач звернувся до
суду з вказаним позовом до Публічного
акціонерного товариства "Ветропак
Гостомельський склозавод" про
поновлення на роботі, стягнення
заробітної плати за час вимушеного
прогулу та моральної шкоди.

В обґрунтування заявлених позовних
вимог, ОСОБА_2 зазначав, що наказом №
145-к від 01.06.2010 року він був прийнятий на
роботу майстром зміни відділу
логістики, що підтверджується записом
в трудовій книжці у відомостях про
роботу та працюючи на вказаній посаді
виконував всі повноваження та
обов'язки, які були покладені на нього
Посадовою інструкцією майстра зміни
відділу логістики.

Позивач вказував, що 19.08.2013 року його
було звільнено з займаної посади на
підставі п.1 ст 40 КЗпП України в
порушення трудового законодавства,
оскільки звільнення останнього
відбулося в період його тимчасової
непрацездатності.

Зважаючи на викладене та після
уточнення своїх позовних вимог, ОСОБА_2
просив поновити його на посаді майстра
зміни дільниці внутрішньої логістики
Публічного акціонерного товариства
"Ветропак Гостомельський склозавод",
виплати йому заробітної плати за час
вимушеного прогулу, а також
відшкодувати моральну шкоду в розмірі 5
000 гривень.

Рішенням Ірпінського міського суду
Київської області від 2 грудня 2013 року
позовні вимоги задоволено частково.

Змінено дату звільнення ОСОБА_2 -
майстра зміни дільниці внутрішньої
логістики за п. 1 ст. 40 КЗпП України
відповідно до наказу від 19 серпня 2013
року № 183 - к Публічного акціонерного
товариства «Ветропак Гостомельський
склозавод» - з 20.08.2013 року.

В інший частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в
якій просив скасувати рішення суду
першої інстанції з підстав неповного
з'ясування судом обставин, які мають
значення для справи, неправильного
застосування судом норм матеріального
та процесуального права, та ухвалити
нове рішення, яким задовольнити
позовні вимоги в повному обсязі.

Заслухавши доповідь доповідача,
пояснення учасників процесу,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів приходить до висновку
про задоволення апеляційної скарги з
наступних підстав.

Згідно зі ст.214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд, зокрема, вирішує
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих Колегія суддів
вважає, що рішення суду першої
інстанції не відповідає зазначеним
вимогам закону, виходячи з наступного.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має
право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. Особа,
яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України,
трудовий договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий
трудовий договір до закінчення строку
його чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом лише у випадках змін в
організації виробництва і праці, в тому
числі ліквідації, реорганізації,
банкрутства або перепрофілювання
підприємства, установи, організації,
скорочення чисельності або штату
працівників. Звільнення з даної
підстави допускається, якщо неможливо
перевести працівника, за його згодою,
на іншу роботу.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач ОСОБА_2 з 01 червня 2010 року
перебував у трудових відносинах з
Публічним акціонерним товариством
«Ветропак Гостомельський склозавод»
на посаді майстра зміни відділу
логістики.

Зі змісту протоколу засідання
правління ПАТ «Ветропак
Гостомельський склозавод» ВПГ № 07 -
05/2013 від 07 травня 2013 року вбачається, що
вирішено організувати роботу майстрів
зміни дільниці внутрішньої логістики у
дві зміни, без нічних змін і скоротити
зайву чисельність персоналу; вивести з
15.08.2013 року зі штатного розкладу
відділу логістики одну одиницю майстра
зміни дільниці внутрішньої логістики;
затвердити зміни до штатного розпису
та уповноважити голову правління
підписати зміни до штатного розпису
підприємства на підставі п. 7.27 (іv)
Статуту товариства ( а.с. 34).

Згідно протоколу № 160 засідання
профспілкового комітету АТ «Ветропак
Гостомельський склозавод» від 15.05.2013
року Первинної профспілкової
організації АТ «Ветропак
Гостомельський склозавод» надано
згоду на скорочення з 15.08.2013 року 1
одиниці майстра зміни відділу
логістики у зв'язку з оптимізацією
процесу управління та переведенням їх
на двохзмінний графік роботи.

Згідно наказу № 163 - вр від 08.05.2013 року
Публічного акціонерного товариства
«Ветропак Гостомельський склозавод»
«Про внесення змін до штатного розпису
та скорочення чисельності працівників
АТ «Ветропак Гостомельський
склозавод» виведено з штатного розпису
відділу логістики 1 одиницю майстра
зміни дільниці внутрішньої логістики з
15.08.2013 року; ВОПтаЗП внести зміни в
штатний розпис та організаційну
структуру відділу логістики до 15.08.2013
року; відділу кадрів запропонувати для
працівника, посада якого скорочується
переведення за його згодою на вакантні
посади, робочі місця. У разі відмови від
переведення або відсутності вакантних
посад, робочих місць підготувати
документи для скорочення відповідного
працівника за п. 1 ст. 40 КЗпП України у
відповідності з вимогами
законодавства.

Судом першої інстанції встановлено, що
згідно повідомлення начальника
відділу Закревського В.О. посада, яка
скорочується - майстер зміни згідно
наказу № 163-вр від 08.05.2013 року займає
ОСОБА_2 Листом від 10.06.2013 року № 08/2235
директор з персоналу АТ «Ветропак
Гостомельський склозавод» Ситніков
В.І. повідомив ОСОБА_2, що на підставі
наказу № 163-вр від 08.05.2013 року із
штатного розпису відділу логістики
виводиться одиниця майстра зміни з
15.08.2013 року та йому пропонується посада
водія навантажувача, з даним листом
ОСОБА_2 ознайомлений 10.06.2013 року та на
даному листі міститься запис «Не
згодний» ( а.с. 37).

Згідно подання від 02.08.2013 року № 08/3472 на
ім'я голови профкому АТ «Ветропак
Гостомельський склозавод» Лемешка П.П.
в.о. голови правління АТ «Ветропак
Гостомельський склозавод» В.В. Лисенко
просив дати згоду на звільнення
майстра зміни відділу логістики ОСОБА_2
згідно з наказом № 163-вр від 08.05.2013 року
та ст. 40 п.1 КЗпП України - скорочення
штату працівників.

Згідно витягу з протоколу № 169
Первинної профспілкової організації
АТ «Ветропак Гостомельський
склозавод» від 07.08.2013 року, на якому
розглядалося подання адміністрації
від 02.08.2013 року № 08/3472 про звільнення у
зв'язку із скороченням штату
працівників майстра зміни відділу
логістики ОСОБА_2 вирішено розгляд
подання перенести на наступне
засідання профкому у зв'язку із неявкою
на засідання майстра зміни відділу
логістики ОСОБА_2

Згідно витягу з протоколу № 169
Первинної профспілкової організації
АТ «Ветропак Гостомельський
склозавод» від 13.08.2013 року, на якому
розглядалося подання адміністрації
від 02.08.2013 року № 08/3472 про звільнення у
зв'язку із скороченням штату
працівників майстра зміни відділу
логістики ОСОБА_2 вирішено дати згоду
на звільнення майстра зміни відділу
логістики ОСОБА_2 згідно з наказом №
163-вр від 08.05.2013 року та ст. 40 п.1 КЗпП
України - скорочення штату працівників.

Розглядаючи справу в межах заявлених
позовних вимог, суд першої інстанції
прийшов до висновку, що позивача слід
вважати звільненим з посади майстра
зміни дільниці внутрішньої логістики
за п. 1 ст. 40 КЗпП України відповідно до
наказу від 19.08.2013 року № 183-к Публічного
акціонерного товариства «Ветропак
Гостомельський склозавод» з 20.08.2013
року.

Проте, колегія суддів не може
погодитися з вказаними висновками суду
першої інстанції зважаючи на наступне.

В обгрунтування своїх позовних вимог
позивач посилався на порушення норми
ч.4 ст.40 КЗпП України, недопустимість
звільнення працівника з ініціативи
власника або уповноваженого ним органу
в період його тимчасової
непрацездатності.

В той же час, правила про
недопустимість звільнення працівника
в період тимчасової непрацездатності,
а також у період перебування у
відпустці(ч.3 ст.40 КЗпП) стосуються, як
передбачених статтями 40,41 КЗпП, так й
інших випадків, коли розірвання
трудового договору відповідно до
чинного законодавства проводиться з
ініціативи власника або
уповноваженого ним органу.

Відповідно до ч.3 ст.40 КЗпП України не
допускається звільнення працівника з
ініціативи власника або
уповноваженого ним органу в період
його тимчасової непрацездатності (крім
звільнення за п.5 цієї статті), а також у
період перебування працівника у
відпустці. Це правило не поширюється на
випадок повної ліквідації
підприємства,установи,організації.
Аналогічні правила застосовуються і до
випадків звільнення працівника з
підстав, передбачених ст.41 КЗпП України
(ч.3 цієї норми).Разом з тим, зміст
поняття «розірвання трудового
договору з ініціативи власника або
уповноваженого ним органу» розкрито
законодавцем у п.4 ст.36 КЗпП України, до
якого віднесено лише звільнення з
підстав, передбачених ст.ст. 40,41 КЗпП
України. Це виключає охоплення змістом
терміну «розірвання трудового
договору з ініціативи власника або
уповноваженого ним органу» будь - якого
іншого звільнення, підстава якого не
зазначена в ст.40,41 КЗпП України або яке
законодавець спеціально не визначив як
розірвання трудового договору з
ініціативи власника або
уповноваженого ним органу.

Виходячи з вищевикладеного, зазначені
обмеження щодо звільнення працівника
під час його тимчасом непрацездатності
застосовуються виключно у разі
припинення трудових відносин з
працівником з ініціативи роботодавця.

Відповідно до ч. 1 ст. 237-1 КЗпП України,
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

Згідно п. 9 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31.03.1995 року
№4 «Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди», розмір відшкодування моральної
(немайнової) шкоди суд визначає залежно
від характеру та обсягу страждань
(фізичних, душевних, психічних тощо),
яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат (їх тривалості,
можливості відновлення тощо) та з
урахуванням інших обставин. Зокрема,
враховуються стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,
ступінь зниження престижу, ділової
репутації, час та зусилля, необхідні
для відновлення попереднього стану,
добровільне - за власною ініціативою чи
за зверненням потерпілого -
спростування інформації редакцією
засобу масової інформації. При цьому
суд має виходити із засад розумності,
виваженості та справедливості.

Зважаючи на викладене, колегія суддів
приходить до висновку про часткове
задоволення позовної вимоги про
відшкодування моральної шкоди в
розмірі 2 000 грн.

Що стосується позовних вимог про
стягнення з відповідача на користь
ОСОБА_2 суми середнього заробітку за
час вимушеного прогулу, то колегія
суддів вважає, що вказані вимоги
підлягають задоволенню з 20 серпня 2013
року по 13 лютого 2014 року у розмірі 31 621
грн. 49 коп. зважаючи на наступне.

Відповідно до вимог ст. 235 КЗпП України -
у разі звільнення без законної
підстави або незаконного переведення
на іншу роботу працівник повинен бути
поновлений на попередній роботі
органом, який розглядає трудовий спір.
При винесенні рішення про поновлення
на роботі орган, який розглядає
трудовий спір, одночасно приймає
рішення про виплату працівникові
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу або різниці в заробітку за час
виконання нижчеоплачуваної роботи, але
не більш як за один рік. Якщо заява про
поновлення на роботі розглядається
більше одного року, не з вини
працівника, орган, який розглядає
трудовий спір, виносить рішення про
виплату середнього заробітку за весь
час вимушеного прогулу.

На зазначені обставини суд першої
інстанції уваги не звернув та дійшов
помилкового висновку про відмову у
задоволенні позову, у зв'язку з чим
рішення суду підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення по суті
позовних вимог.

Відповідно до довідки, наданої
відповідачем на запит суду першої
інстанції, середньомісячна заробітна
плата позивача за останніх два місяці,
що передували його звільненню,
складала 5504,97 грн. (а.с.109). Відповідно
середньоденна заробітна плата
позивача складає 256,04 грн. (5504,97 грн. : 21,5
коєф.=256,04 грн.).

Враховуючи, що позивач був незаконно
звільнений 19 серпня 2013 року, а
поновлюється позивач на роботі даним
судовим рішенням, колегія суддів
приходить до висновку, що позивач має
право на середній заробіток за час
вимушеного прогулу з 20.08.2013 року по
13.02.2014 року, тобто за 5 місяців та 16 днів.

Отже, середній заробіток за час
вимушеного прогулу буде складати 31621,49
грн. (5504,97грн. х 5 місяців + 256,04грн. х 16 дн.)
без врахування податків та інших
обов'язкових платежів.

Відповідно до ст. 235 КЗпП України у разі
звільнення без законної підстави або
незаконного переведення на іншу роботу
працівник повинен бути поновлений на
попередній роботі органом, який
розглядає трудовий спір. При винесенні
рішення про поновлення на роботі орган,
який розглядає трудовий спір,
одночасно приймає рішення про виплату
працівникові середнього заробітку за
час вимушеного прогулу або різниці в
заробітку за час виконання
нижчеоплачуваної роботи, але не більш
як за один рік.

Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК
України колегія суддів вважає за
необхідне стягнути з відповідачів в
дохід держави 168 грн. 10 коп.

Відповідно до статті 307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є порушення
або неправильне застосування норм
матеріального та процесуального права.
Норми матеріального права вважаються
порушеними або неправильно
застосованими, якщо застосовано закон,
який не поширюється на ці
правовідносини, або не застосовано
закон, який підлягав застосуванню.

З огляду на те, що ухвалюючи рішення,
суд порушив норми процесуального
права, допустив невідповідність
висновків суду обставинам справи,
судове рішення не може бути залишене
без змін і підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про часткове
задоволення позовних вимог ОСОБА_2 в
повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 315 ЦПК України,
колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Ірпінського міського суду
Київської області від 2 грудня 2013 року
скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 до Публічного
акціонерного товариства "Ветропак
Гостомельський склозавод" про
поновлення на роботі, стягнення
заробітної плати за час вимушеного
прогулу та моральної шкоди
задовольнити частково.

Поновити ОСОБА_2 на посаді майстра
зміни дільниці внутрішньої логістики
Публічного акціонерного товариства
"Ветропак Гостомельський склозавод" з 20
серпня 2013 року.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства "Ветропак Гостомельський
склозавод" ( юридична адреса: 08290,
Київська область, смт Гостомель, пл.
Рекунова, 2 ) на користь ОСОБА_2 середній
заробіток за час вимушеного прогулу з 20
серпня 2013 року по 13 лютого 2014 року у
розмірі 31 621 грн. 49 коп. (тридцять одна
тисяча шістсот двадцять одна гривня
сорок дев'ять копійок ).

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства "Ветропак Гостомельський
склозавод"( юридична адреса: 08290,
Київська область, смт Гостомель, пл.
Рекунова, 2 ) на користь ОСОБА_2
моральну шкоду в розмірі 2 000 грн. (дві
тисячі гривень ).

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства "Ветропак Гостомельський
склозавод"( юридична адреса: 08290,
Київська область, смт Гостомель, пл.
Рекунова, 2 ) в дохід держави 168 грн. 10
коп. ( сто шістдесят вісім гривень
десять копійок ).

Відповідно до ст. 367 ЦПК України
допустити негайне виконання рішення
суду в частині поновлення ОСОБА_2 на
роботі та в частині стягнення
заробітної плати за один місяць.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді :