Провадження № 2/635/544/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2014 року Харківський
районний суд Харківської області в
складі:

головуючого - судді
Сітбаталової Н.І.

за участі секретаря -
Руденко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду с. Покотилівка
цивільну справу за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2 до Пісочинської селищної ради
Харківського району Харківської
області про відновлення межі між
земельними ділянками,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі просять суд ухвалити
рішення, згідно якого відновити межу,
яка поділяє земельні ділянки за №
НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 по АДРЕСА_1 у
відповідності з правовстановлюючими
документами на дані земельні ділянки.
В обґрунтування позовних вимог
ОСОБА_1, та ОСОБА_2 зазначили, що
житловий будинок за АДРЕСА_1 належить
на праві спільної часткової
власності їм, позивачам, по 1/8 частки
кожній та 6/8 часток належить їх матері
ОСОБА_3. За житловим будинком
зареєстрована земельна ділянка площею
700кв.м. на підставі рішення виконкому
Пісочинської селищної ради народних
депутатів від 12.12.1953 року. Однак
фактична площа їхньої земельної
ділянки є менша. Це сталося внаслідок
того, що колишніми власниками будинку
за АДРЕСА_2 було самовільно переміщено
паркан між ділянками в сторону їх
будинку. Вказаний житловий будинок
зареєстрований за ОСОБА_4, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1 року. На даний час у цьому
будинку проживають невідомі їм особи,
які від спілкування відмовляються.

В судовому засіданні позивачі свій
позов підтримали в повному обсязі.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, хоча про день,
час та місто розгляду справи був
повідомлений належним чином, що
підтверджується повідомленнями про
вручення поштового відправлення.

(а.с. 28, 42)

Пісочинська селищна рада Харківського
району Харківської області надіслала
суду заперечення на позовну заяву. В
запереченнях зазначено, що рішенням
Виконкому Харківської районної ради
депутатів трудящих від 12.12.1953 року
ОСОБА_5 було виділено 700кв.м. земельної
ділянки для будівництва
індивідуального житлового будинку по
АДРЕСА_1. Згідно до свідоцтва про право
на спадщину, зареєстрованого 15.12.1990
року 2-ою Харківською районною
державною нотаріальною конторою,
право власності на 1/2 частину
житлового будинку по АДРЕСА_1 перейшло
до спадкоємців батька позивачів
ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року.
Жодного переходу прав на земельну
ділянку від ОСОБА_5 до ОСОБА_1 та ОСОБА_2
оформлено не було. Позивачам не
виділялося жодного квадратного метра
земельної ділянки по АДРЕСА_1 для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарчих
будівель та споруд. На даний час
жодних звернень про надання дозволу
на розробку землевпорядної
документації на оформлення права
власності на земельну ділянку до
Пісочинської селищної ради не
надходило, тому в позові просить
відмовити в повному обсязі.

(а.с. 31)

Вислухавши позивачів, дослідивши
надані докази, суд вважає, що позов не
підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що житловий
будинок АДРЕСА_1 належить на праві
власності ОСОБА_1, ОСОБА_2 по 1/8
частині кожній на підставі свідоцтва
про право власності, виданого 15.12.1990
року Другою державною нотаріальною
конторою Харківського району
Харківської області, реєстр за № 1-1940
та в 6/8 частинах ОСОБА_3 на підставі
свідоцтва про право власності,
виданого 15.12.1990 року Другою державною
нотаріальною конторою, реєстр за № 1-1938;
свідоцтва про право на спадщину,
виданого Другою державною
нотаріальною конторою 15.12.1990 року,
реєстр за № 1-1940 та свідоцтва про право
на спадщину, виданого Другою державною
ноторіальною конторою Харківського
району Харківської області 06.06.2011 року,
реєстр за № 3-316.

(а.с. 11-13; 37, 39)

Згідно довідки - характеристики
Харківського міжміського бюро
технічної інвентаризації від 15.03.1990
року за № 16140 за вказаним вище житловим
будинком зареєстрована земельна
ділянка площею 700кв.м. на підставі
рішення виконкому Пісочинської
селищної ради народних депутатів від
12.12.1953 року.

(а.с. 15)

Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу, докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі, доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір, доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 125 ЗК України право
власності на земельну ділянку, а також
право постійного користування та
право оренди земельної ділянки,
виникають з моменту державної
реєстрації цих прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 ЗК України
право власності на земельну ділянку
посвідчується державним актом.

Таким чином, позивачі не надали
доказів того, що їм належить вказана
вище земельна ділянка і тому суд
повністю відмовляє їм у задоволенні
позову.

На підставі ст. 88 ЦПК України судові
витрати, понесені позивачами суд
відносить за їх рахунок.

Керуючись ст.ст. 10,11, 60, 88, 209, 212-218 ЦПК
України; ст.ст. 125, 126 ЗК України, суд

ВИРІШИВ:

ОСОБА_1, ОСОБА_2 в задоволенні позовних
вимог повністю відмовити.

Судові витрати, понесені ОСОБА_1, ОСОБА_2
віднести за їх рахунок.

На рішення суду може бути подано
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня проголошення рішення суду, а
особам, без участі яких постановлено
рішення протягом 10 днів з дня отримання
копії рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляцію не
буде подано.

У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя
Н.І. Сітбаталова