печерський районний суд міста києва
Справа № 757/8615/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

24 квітня 2014 року Печерський районний
суд м. Києва

в складі: головуючого судді -
Остапчук Т.В.,

при секретарі - Онис К. С.,

розглянув у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Турфірма "Сам" про
стягнення середнього заробітку за
затримку розрахунку при звільненні та
моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з позовом
про стягнення середнього заробітку за
затримку розрахунку при звільненні,
обгрунтовуючи заявлені вимоги тим, що
наказом від 29.10.2013р. була звільнена із
займаної посади, у зв'язку із
скороченням штату разом з тим
розрахунок при звільненні з нею так і
не був проведений, а тому просить
стягнути з відповідача середній
заробіток за час затримки в розмірі 47 727
грн. 75 коп. Також просить відшкодувати
спричинену їй моральну шкоду,
обгрунтовуючи це тим, що дії
відповідача завдали її значного болю,
вона розчарувалася в компанії, якій
присвятила 20 років свого життя,
звільнення було раптовим та негативно
позначилося на матеріальному
становищі її сім'ї.

В судовому засіданні позивачка
підтримала позов та просила його
задовольнити.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про його
проведення повідомлений належним
чином.

Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення
при заочному розгляді справи, що
відповідає положенням ст.224 ЦПК
України.

Суд, заслухавши пояснення позивачки,
дослідивши зібрані по справі докази в
їх сукупності, приходить до наступного.

Судом встановлено, що з 01 вересня 1995
року по 30 жовтня 2013р. позивачка
працювала у Товаристві з обмеженою
відповідальністю "Сам" на посаді
начальника Управління маркетингу і
продажу туристичних послуг.

Наказом генерального директора ТОВ
"Сам" від 29.10.2013р. № 69-13-к позивачку
звільнено із займаної посади на
підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України у
зв'язку із скороченням штату.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України
трудовий договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий
трудовий договір до закінчення строку
його чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом лише у випадках: змін в
організації виробництва і праці, в тому
числі ліквідації, реорганізації,
банкрутства або перепрофілювання
підприємства, установи, організації,
скорочення чисельності або штату
працівників.

Статтею 116 КЗпП України передбачено, що
при звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення. Якщо працівник в день
звільнення не працював, то зазначені
суми мають бути виплачені не пізніше
наступного дня після пред'явлення
звільненим працівником вимоги про
розрахунок. Про нараховані суми,
належні працівникові при звільненні,
власник або уповноважений ним орган
повинен письмово повідомити
працівника перед виплатою зазначених
сум.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в
разі невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в статті 116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку.

Станом на 09.04.2014р. заборгованість за
весь час затримки розрахунку з
позивачкою складає 47 727 грн. 75 коп. (
105*454 грн. 55 коп.)

Відповідно до ст. 237-1. КЗпП України
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя. Порядок
відшкодування моральної шкоди
визначається законодавством.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що
особа має право на відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

1)у душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів;

2)у приниженні честі та гідності
фізичної особи, а також ділової
репутації фізичної або юридичної
особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми,
іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення його
можливості їх реалізації, ступеня вини
особи, яка завдала моральної шкоди,
якщо вина є підставою для
відшкодування, а також з урахуванням
інших обставин, які мають істотне
значення. При визначенні розміру
відшкодування враховуються вимоги
розумності і справедливості.

Відповідно до абзацу 9 Постанови
Пленуму Верховного суду України № 4 від
31.03.95 р. "Про судову практику в справах
про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди", розмір
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди суд визначає залежно від
характеру та обсягу страждань
(фізичних, душевних, психічних тощо),
яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат (їх тривалості,
можливості відновлення тощо) та з
урахуванням інших обставин. Зокрема,
враховуються стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,
ступінь зниження престижу, ділової
репутації, час та зусилля, необхідні
для відновлення попереднього стану,
добровільне - за власною ініціативою чи
за зверненням потерпілого -
спростування інформації редакцією
засобу масової інформації. При цьому
суд має виходити із засад розумності,
виваженості та справедливості.

Аналізуючи зібрані докази в їх
сукупності, суд приходить до висновку ,
що позовні вимоги про стягнення
моральної шкоди підлягають частковому
задоволенню в розмірі 800 грн., в
узагальненому вигляді моральних
страждань, які пов'язані із погіршенням
матеріального становища, зважаючи на
те, що на утриманні відповідачки
знаходиться неповнолітня дитина, саме
звільнення підірвало довіру до
колишнього роботодавця, призвело до
значних переживань, оскільки позивачка
працювала у компанії відповідача
близько 20 років, крім того відповідач
не здійснив розрахунку при звільненні.

Виходячи з наведеного, судом
встановлено, що з позивачкою не було
проведено розрахунку при звільненні,
порушені її права , які підлягають
захисту , а тому позов в цій частині
підлягає задоволенню в розмірі 47 727
грн.75 коп.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з
відповідача слід стягнути на користь
держави судовий збір в розмірі 720 грн.87
коп. ( 477 грн. 27коп. + 243 грн. 60 коп.)

Враховуючи вищенаведене та керуючись
ст.ст.47, 116, 117 КЗпП України, ст.ст. 10. 11, 60,
88, 169, 212, 213, 215, 216, 224,225, 226, 227 ЦПК України,
суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Турфірма "Сам" про
стягнення середнього заробітку за
затримку розрахунку при звільненні та
моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Турфірма" САМ" на
користь ОСОБА_1 середню заробітну
плату в розмірі 47727 грн.75 коп. , моральну
шкоду в розмірі 800 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Турфірма" САМ" на
користь держави судовий збір в розмірі
720 грн.87 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м.Києва через
Печерський районний суд м.Києва
протягом десяти днів з дня
проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення,
заочне рішення може бути оскаржене в
загальному порядку, встановленому
кодексом. У цьому разі строк на
апеляційне оскарження рішення починає
відраховуватися з дати постановлення
ухвали про залишення заяви про
перегляд заочного рішення без
задоволення.

Суддя
Остапчук Т.В.