У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2014 року м.
КиївКолегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,

суддів: Горелкіної
Н.А., Євтушенко О.І.,

Іваненко Ю.Г.,
Ситнік О.М.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_4 до Приватного
підприємства «Крос'с» про поновлення
на роботі, стягнення компенсації за
невикористану відпустку, середнього
заробітку за час вимушеного прогулу та
відшкодування моральної шкоди, за
касаційною скаргою ОСОБА_4 та його
представника ОСОБА_5 на рішення
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 11 жовтня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом до Приватного
підприємства «Крос'с» (далі - ПП
«Крос'с») про поновлення на роботі,
стягнення компенсації за
невикористану відпустку, середнього
заробітку за час вимушеного прогулу та
відшкодування моральної шкоди.

На обґрунтування позовних вимог
позивач вказував, що наказ про його
звільнення за прогули на підставі п. 4
ст. 40 КЗпП України від 25 січня
2013 року виданий відповідачем з
порушенням вимог трудового
законодавства, оскільки він був
присутній на робочому місці як 24 січня
2013 року, так і 25 січня 2013 року.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 08
серпня 2013 року позов задоволено.
Поновлено ОСОБА_4 на посаді директора
ПП «Крос'с» з 25 січня 2013 року. Визнано
незаконним та скасовано наказ ПП
«Крос'с» № 25/01-1К від 25 січня 2013 року про
звільнення у зв'язку з прогулами на
підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України.
Стягнуто з ПП «Крос'с» на користь
ОСОБА_4 середній заробіток за час
вимушеного прогулу у зв'язку з
незаконним звільненням та за затримку
розрахунку при звільненні за період з 25
січня 2013 року по 09 липня 2013 року в сумі
7813 грн 12 коп. Стягнуто з ПП «Крос'с» на
користь ОСОБА_4 500 грн на відшкодування
завданої моральної шкоди. Стягнуто з ПП
«Крос'с» у дохід держави 229 грн 40 коп.
судового збору, а в решті вимог
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від 11 жовтня
2013 року рішення місцевого суду
скасовано та ухвалено нове рішення,
яким у позові відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 та його
представник ОСОБА_5 просять рішення
апеляційного суду скасувати та
залишити в силі рішення місцевого суду,
посилаючись на неправильне
застосування судом апеляційної
інстанції норм матеріального права та
порушення норм процесуального права.

Колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено судом апеляційної
інстанції, ОСОБА_4 працював на посаді
директора ПП «Крос'с» та 25
січня 2013 року його було звільнено на
підставі п. 4 ст. 40 КЗпП
України (а.с. 34).

Згідно із рекомендованим
повідомленням про вручення поштового
відправлення позивач копію
вищевказаного наказу отримав 07 лютого
2013 року (а.с. 50).

За змістом ст. 233 КЗпП України працівник
може звернутися з заявою про вирішення
трудового спору безпосередньо до
районного, районного у місті, міського
чи міськрайонного суду в тримісячний
строк з дня, коли він дізнався або
повинен був дізнатися про порушення
свого права, а у справах про звільнення
- в місячний строк з дня вручення копії
наказу про звільнення або з дня видачі
трудової книжки.

Відповідно до положень ст. 234 КЗпП
України у разі пропуску з поважних
причин строків, установлених ст. 233
цього Кодексу, районний, районний у
місті, міський чи міськрайонний суд
може поновити ці строки.

Скасовуючи рішення місцевого суду та
ухвалюючи нове рішення про відмову в
позові, суд апеляційної інстанції
обґрунтовано виходив із того, що
позивач звернувся до суду із позовом з
пропуском строку звернення до суду та
причини пропуску цього строку не є
поважними, а тому правових підстав для
задоволення позову немає.

Такі висновки апеляційного суду
ґрунтуються на матеріалах справи й
відповідають вимогам закону.

Відповідно до ст. ст. 335, 337 ЦПК України,
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими. Суд касаційної інстанції
відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає,
що рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення з одних лише
формальних міркувань.

Встановивши факти та зумовлені ними
правовідносини, апеляційний суд вірно
застосував правові норми та ухвалив
правильне по суті рішення, підстав для
скасування якого колегія суддів не
знаходить.

Наведені у касаційній скарзі доводи
висновків суду апеляційної інстанції
не спростовують.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 та його
представника ОСОБА_5 відхилити.

Рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від 11 жовтня
2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О. Гвоздик
Судді: Н.А. Горелкіна О.І. Євтушенко
Ю.Г. Іваненко О.М. Ситнік