Справа № 362/6339/13-ц Головуючий у І
інстанції Жук М.В.Провадження №
22-ц/780/1688/14 Доповідач у 2 інстанції
ПриходькоКатегорія 47
РІШЕННЯ

Іменем України

05 березня 2014 року колегія
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області в
складі:

головуючого: Приходька К.П.,

суддів: Голуб С.А., Таргоній
Д.О.,

при секретарі: Черепинець А.І.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Києві цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Васильківського
міськрайонного суду Київської області
від 03 грудня 2013 року за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та
додаткових витрат на утримання дитини,-

встановила:

у листопаді 2013 року ОСОБА_1 звернулася
до суду з позовом до ОСОБА_2 про
стягнення аліментів та додаткових
витрат на утримання дитини.

Також зазначила, що у період з 19 липня
2003 року по 17 лютого 2010 року перебувала у
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2

Від шлюбу сторони мають сина - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом з
позивачкою та перебуває на її
утриманні.

Так як матеріальної допомоги на
утримання дитини відповідач не надає,
маючи таку можливість, дитина
навчається у школі та займається
поглибленим вивченням англійської
мови, хворіє на бронхіальну астму,
алергічний реніт, у зв»язку з чим
потребує посиленого харчування,
лікування та санаторно-курортного
оздоровлення.

Позивачка, уточнивши розмір позовних
вимог, просить суд стягнути з ОСОБА_2 на
її користь аліменти на утримання сина
ОСОБА_3, у твердій грошовій сумі у
розмірі 1 200 грн., щомісячно починаючи з
дня подачі позову і до досягнення
дитиною повноліття, 15 591,40грн.,
понесених нею додаткових витрат на
дитину, а також стягнути з ОСОБА_2 на її
користь кошти на додаткові витрати на
дитину в розмірі 800 грн. щомісячно
починаючи з дня подачі позову і до
досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Васильківського
міськрайонного суду Київської області
від 03 грудня 2013 року позов задоволено
частково.

Стянуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
аліменти на утримання ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 600 грн.
щомісячно, починаючи з 01 липня 2013 року
до досягнення ОСОБА_3 повноліття.

Стянуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 4 550,25
грн. понесених додаткових витрат на
дитину, стянуто з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 щомісячно по 175 грн. додаткових
витрат починаючи з грудня 2013 року по
травень 2014 року включно. В решті вимог
позову відмовлено.

Ухвалою Васильківського
міськрайонного суду від 25.12.2013 року
виправлена описка в резолютивній
частині рішення суду від 03.12.2013 року із
зазначенням, що аліменти підлягають
стягненню з 01.11.2013 року.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій
посилаються на те, що рішення незаконне
та винесене з порушенням норм
процесуального та матеріального права,
просила змінити рішення
Васильківського міськрайонного суду
Київської області від 03 грудня 2013 року
в частині визначеного судом та
присудженого до стягнення розміру
аліментів та додаткових витрат на
дитину та ухвалити нове, яким стягнути
з відповідача на користь позивача
аліменти на утримання малолітнього
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій
сумі 1 200,00 грн. понесені додаткові
витрати на дитину в розмірі 15 591,40 грн.
кошти на додаткові витрати на дитину в
розмірі 800,00грн., щомісячно.

Колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним та
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з»ясованих обставин справи, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 19 липня 2003 року
між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено шоб, що
підтверджується свідоцтвом про
одруження серії НОМЕР_1, виданим
відділом реєстрації актів
громадянського стану Фастівського
міськрайонного управління юстиції
Київської області.

Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, про по свідчить свідоцтво
про народження серії НОМЕР_2, видане
відділом реєстрації актів вільного
стану Фастівського міськрайонного
управління юстиції Київської області.

17 лютого 2010 року шлюб між сторонами
розірвано, що підтверджується
свідоцтвом про розірвання шлюбу серії
НОМЕР_3, виданим відділом реєстрації
актів цивільного стану Фастівського
міськрайонного управління юстиції
Київської області.

Згідно довідки виконавчого комітету
Фастівської міської ради Київської
області від 27 вересня 2013 року ОСОБА_1
проживає та зареєстрована в АДРЕСА_1.
Разом з нею проживає та знаходиться на
її утриманні син - ОСОБА_3. ІНФОРМАЦІЯ_1.

ОСОБА_3 страждає на бронхіальну астму,
алергічний реніт, що підтверджується
випискою №726 із медичної історії
хворого УДСЛ «Охматдит», а також
довідкою лікаря від 30 вересня 2013 року.

Відповідно до фіскальних чеків від 30
жовтня 2013 року позивачкою придбано
ліки на загальну суму 753,40грн. Однак
вартість придбаних ліків згідно
рекомендацій лікаря УДСЛ «Охматдит»
щодо лікування ОСОБА_3 від 29 жовтня 2013
року становить 742,50 грн.

Як вбачається з оглянутої в судовому
засіданні медичної картки ОСОБА_3, йому
рекомендовано використання інгалятора
фірми Оmkon, який придбаний позивачкою за
1 503 грн., що підтверджується товарною
накладною від 07 лютого 2013 року.

Також ОСОБА_3 направлявся лікарями УДСЛ
«Охматдит» до клінік «ЕuгоІаЬ», «Аssaу
Rерогt» та «ДНК-Лабораторія» для
проведення досліджень його аналізів.

Згідно квитанції від 11 листопада 2011
року позивачкою сплачено на користь
клініки «ЕuгоІаЬ» 765 грн. за проведені
дослідження, за квитанцією від 11
листопада 2011 року на користь клініки
«Аззау Керогі» позивачкою сплачено 510
грн, за дослідження проведені клінікою
«ДНК-Лабораторія» позивачкою сплачено
1380 грн. про що свідчить квитанція від 28
листопада 2012 року.

Відповідно до довідки №1/09 від 30
вересня 2013 року, виданої ФОП ОСОБА_4, з 01
вересня 2012 року по теперішній час
ОСОБА_3 відвідує заняття з англійської
мови. Вартість навчання становить 350
грн. щомісячно.

Відповідно до свідоцтві про
народження серії НОМЕР_4 та НОМЕР_5
ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, і
ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3.

Як вбачається з довідки про склад сім»ї
або зареєстрованих у житловому
приміщенні виконавчим комітетом
Дослідницької селищної ради
Васильківського району Київської
області №370 від 19 листопада 2013 року за
адресою: АДРЕСА_2 проживає та
зареєстрований ОСОБА_2, без реєстрації
проживають ОСОБА_7 та малолітні діти
ОСОБА_5 і ОСОБА_6

Малолітні діти ОСОБА_5 та ОСОБА_6
перебувають на утримані ОСОБА_2, що
підтверджується довідкою №372 від 19
листопада 2013 року виданої виконавчим
комітетом Дослідницької селищної ради
Васильківського району Київської
області.

Згідно довідки управління ПСЗН
Васильківської РДА від 14 листопада 2013
року №225 ОСОБА_7 знаходиться на обліку в
управлінні та отримувала у період з
травня по жовтень 2012 року допомогу по
догляду за дитиною до 3-х річного віку.

22 листопада 2013 року ОСОБА_7 звернулася
до суду з позовом до ОСОБА_2 з позовом
про стягнення аліментів на утримання
їхніх спільних малолітніх дітей.

Відповідно до довідки Васильківської
ОДПІ Київської області від 04 червня 2013
року №206/17-0115 ОСОБА_2 здійснює
підприємницьку діяльність, як суб»єкт
господарювання - фізична особа
підприємець та згідно поданих
податкових декларацій за 2012 рік і
перший квартал 2013 року його дохід
становить 0 грн.

Відповідно до ст.180 СК України батьки
зобов»язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття.

За відсутності домовленості між
батьками про сплату аліментів на
дитину той із них. з ким вона проживає,
вправі звернутися до суду з
відповідним позовом. Згідно з ч.3 ст. 181
СК України аліменти на дитину
присуджуються в частці від заробітку
(доходу) її матері, батька (ст.183 цього
Кодексу) або в твердій грошовій сумі
(ст.184 СК України) і виплачуються
щомісячно (п.17 постанови Пленуму
Верховного Суду України №3 від 15 травня
2006 року «Про застосування судами
окремих норм Сімейного кодексу України
при розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів»).

Згідно з ч.1 ст.184 СК України
встановлено, що якщо платник аліментів
має нерегулярний, мінливий дохід,
частину доходу одержує в натурі, а
також за наявності інших обставин, що
мають істотне значення, суд за заявою
платника або одержувача може визначити
розмір аліментів у твердій грошовій
сумі.

Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при
визначенні розміру аліментів суд
враховує: стан здоров»я та матеріальне
становище дитини; стан здоров»я та
матеріальне становище платника
аліментів; наявність у платника
аліментів інших дітей, непрацездатних
чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина,
а також інші обставини, що мають
істотне значення.

Згідно зі ст.185 СК України той з батьків,
з кого присуджено стягнення аліментів
на дитину, а також той з батьків, до кого
вимога про стягнення аліментів не була
подана, зобов»язані брати участь у
додаткових витратах на дитину, що
викликані особливими обставинами
(розвитком здібностей дитини її
хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у
додаткових витратах на дитину в разі
спору визначається за рішенням суду, з
урахуванням обставин, що мають істотне
значення.

Додаткові витрати на дитину можуть
фінансуватися наперед або покриватися
після їх фактичного понесення разово,
періодично або постійно.

Враховуючи, що під час розгляду справи
на підставі зібраних доказів
установлено те, що ОСОБА_3 проживає з
позивачкою та перебуває на її
утриманні, домовленості між сторонами
щодо утримання сина не досягнуто,
відповідач має можливість надавати
матеріальну допомогу сину, оскільки є
працездатною особою, а також з
урахуванням стану здоров»я та
майнового стану дитини, на яку
позивачка просить стягнути аліменти,
наявності у відповідача на утриманні
ще двох малолітніх дітей з якими він
проживає, отримання ним доходу, що має
нерегулярний та мінливий характер, суд
дійшов до вірного висновку про
необхідність присудження на користь
ОСОБА_1 аліментів на утримання ОСОБА_3 у
твердій грошовій сумі у розмірі 600 грн.

Крім того, враховуючи вище
встановленні обставини, суд дійшов
правильного висновку про те, що
відповідач має брати участь у
додаткових витратах на дитину, що
зумовлені розвитком здібностей дитини
та її хворобою, разом з позивачкою в
рівних частках, а тому на користь
позивачки підлягає стягненню 12 частина
понесених та документально
підтверджених витрат у розмірі 4
550,25грн., що складаються з: 742,50грн. -
придбання ліків, 1 503 грн. - придбання
інгалятора, 765,510грн., і 1 380 грн.
лабораторні дослідження, 4 200 грн.
витрати на навчання за період з вересня
2012 по листопад 2013 навчальні роки (9
100,50грн.).

Також, суд дійшов правильного
висновку про необхідність стягнення на
користь позивачки з відповідача
додаткових витрат на навчання ОСОБА_3 у
розмірі 175 грн., що становить 1/2 частину
від вартості навчання, на майбутнє, а
саме до кінця 2014 навчального року.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, в частині додаткових витрат на
майбутнє судом першої інстанції вірно
встановлено, що додаткові витрати на
дитину на майбутнє у більшому розмірі
задоволенню не підлягають, оскільки
належними та допустимими доказами не
підтверджені, що не позбавляє
позивачку у разі їх понесення
пред»явити відповідний позов у
загальному порядку.

Відмовляючи у задоволенні позову, в
частині додаткових витрат на дитину
понесених позивачкою на туристичний
відпочинок у м. Анталії (Туреччина), суд
першої інстанції послався на те, що в
порушення вимог ст.ст.10 та 60 ЦПК України
вона не довела, що ці витрати пов»язані
з хворобою дитини та були спрямовані на
її лікування у спеціалізованому
санаторії за призначенням лікаря.

Проте з таким висновком суду першої
інстанції не можливо погодитися
виходячи із наступного.

На підставі договору на туристичне
обслуговування №28 від 16 червня 2010 року
ФОП ОСОБА_8, як турагентом, та ОСОБА_1, як
туристом, і квитанції до прибутково
касового ордеру №63, позивачко сплачено
за надання послуг з бронювання квитків
на літак до м. Анталії (Туреччина),
трансферів по Україні та Туреччині, а
також за бронювання готелю для
проживання 6 480 грн.

Згідно рекомендації лікаря ОСОБА_3, за
станом здоров»я, рекомендоване
оздоровлення в кліматичних умовах з
підвищеним вмістом солей (Середземне
море).

В період з 22.06.2010 року по 02.07.2010 року
дитина з матір»ю оздоровлювалась на
Середземному морі, Туреччина, м. Аланья.

Колегія судів вважає, що згідно до
вимог ст.185 СК України, це є додатковими
витратими на дитину, що викликані
особливими обставинами, хворобою
дитини.

Вартість путівки становить 6 480 гривень,
і таким чином з відповідача слід
стягнути на користь позивачки 1 620
гривень (6 480 : 2 = 3 240 : 2 = 1 620).

Доводи апелянта в апеляційній скарзі
про незаконність та необгрунтованість
рішення, про задоволення решти
позовних вимог, неповне з»ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, порушення норм матеріального
та процесуального права при його
ухваленні, на переконання колегії
суддів апеляційної інстанції, не
знайшли свого підтвердження і повністю
спростовуються дослідженими належними
та допустимими доказами по справі.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції постановив рішення, в
частині відмови у задоволенні позовних
вимог про стягнення додаткових витрат
на курортне оздоровлення дитини, з
порушенням норм матеріального права, а
тому за таких обставин рішення суду
першої інстанції, в частині відмови у
задоволенні даних позовних вимог,
підлягає скасуванню з ухваленням в цій
частині нового рішення про часткове
задоволення даної частини позовних
вимог.

В решті рішення суду першої
інстанції ухвалене з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
і підстав для його скасування колегією
не вбачається.

На підставі наведеного,
керуючись: ст.ст.303,307,309,313-315,317,319 ЦПК
України колегія суддів, -

вирішила :

апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити частковою. Рішення
Васильківського міськрайонного суду
Київської області від 03 грудня 2013 року
залишити без змін.

Скасувати рішення
Васильківського міськрайонного суду
Київської області, в частині відмови у
задоволенні позовних вимог, про
стягнення додаткових витрат на
курортне оздоровлення ОСОБА_3 в 2010 році,
і ухвалити в цій частині нове рішення
про часткове задоволення даної
позовної вимоги.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 1 620 (одну тисячу шість сот
двадцять) гривень понесених додаткових
витрат на курортне оздоровлення дитини
ОСОБА_3 в 2010 році.

В решті рішення суді першої
інстанції від 03 грудня 2013 року,
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді