Справа № 523/481/14-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" січня 2014 р. Суворовський
районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді - Сувертак І. В.,

при секретарі - Мамренко Г. Г.

розглянув в відкритому судовому
засіданні в місті Одесі

подання першого Суворовського
відділу державної виконавчої служби
Одеського міського управління юстиції
про тимчасове обмеження боржника
ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України,-

Встановив:

На примусовому виконанні у першому
Суворовському відділі державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції знаходиться
виконавче провадження з виконання
виконавчого листа №23024/10 від 22.07.2010
року, котрий виданий Суворовським
районним судом м. Одеси про стягнення з
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на утримання
дитини, сина ОСОБА_2 аліментів у
розмірі 300 гривень щомісячно,
починаючи з 11 березня 2010 року і до
ІНФОРМАЦІЯ_2. 06.09.2010 року державним
виконавцем винесено постанову про
відкриття виконавчого провадження.
Згідно розрахунку по сплаті аліментів
від 11.11.2013 року встановлено розмір
заборгованості по сплаті аліментів
станом на 01.11.2013 року в твердій грошовій
сумі у розмірі 13090,00 грн.

Перший Суворовський відділ державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції звернувся до суду з
поданням про тимчасове обмеження
боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі
України, в порядку ст.377-1 ЦПК України.

Відповідно до частини 2 ст. 377-1 ЦПК
України сторони у судове засідання не
викликались.

Суд негайно розглядає подання, без
виклику чи повідомлення сторін та
інших заінтересованих осіб за участю
державного виконавця.

Суд вважає, що заява задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Згідно до ст. 377-1 ЦПК України, питання
про тимчасове обмеження боржника у
праві виїзду за межі України при
виконанні судових рішень вирішується
судом за місцезнаходженням органу
державної виконавчої служби за
поданням державного виконавця
погодженим з начальником відділу
державної виконавчої служби.

З матеріалів справи вбачається, що на
виконанні у першому Суворовському
відділі державної виконавчої служби
Одеського міського управління юстиції
знаходиться виконавче провадження з
виконання виконавчого листа №23024/10 від
22.07.2010 року, котрий виданий
Суворовським районним судом м. Одеси
про стягнення з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на
утримання дитини, сина ОСОБА_2
аліментів у розмірі 300 гривень
щомісячно, починаючи з 11 березня 2010
року і до ІНФОРМАЦІЯ_2. 06.09.2010 року
державним виконавцем винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження. Згідно розрахунку по
сплаті аліментів від 11.11.2013 року
встановлено розмір заборгованості по
сплаті аліментів станом на 01.11.2013 року в
твердій грошовій сумі у розмірі 13090,00
грн. (а.с. 4).

У поданні державного виконавця
відсутні будь - які дані, які б свідчили
про те, що в іншій спосіб, ніж обмеження
конституційних прав людини і
громадянина, виконати рішення суду
неможливо, відсутні докази про те, що
ОСОБА_1, дійсно має намір і може виїхати
за межі території України. В матеріалах
подання відсутні будь-які фактичні
дані про вручення (направлення)
боржнику розрахунку заборгованості по
сплаті аліментів та ін. Разом з тим,
відповідно до ст. 11 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст. 33 Конституції України
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території України,
гарантується свобода пересування,
вільний вибір місця проживання, право
вільно залишати територію України, за
винятком обмежень, які встановлюються
законом. Згідно до вимог п.п. 2, 5 ч. 1, ч. 2
ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду
з України і в'їзду в Україну громадян
України» від 21.01.1994 р. № 3857-ХІІ,
громадянинові України може бути
тимчасово відмовлено у видачі
паспорта, а громадянинові, який має
паспорт, може бути тимчасово
відмовлено у виїзді за кордон у
випадках, якщо, у т.ч., діють
неврегульовані аліментні, договірні чи
інші невиконані зобов'язання - до
виконання зобов'язань, або розв'язання
спору за погодженням сторін у
передбачених законом випадках, або
забезпечення зобов'язань заставою,
якщо інше не передбачено міжнародним
договором України, або, якщо він
ухиляється від виконання зобов'язань,
покладених на нього судовим рішенням,
рішенням іншого органу (посадової
особи), - до виконання зобов'язань.

Вільне пересування громадянина і вибір
ним місця проживання (перебування), як і
право вільно залишати територію
України гарантований ст. 33 Конституції
України. Обмеження такого права
встановлені законом, підстав для
застосування такого державним
виконавцем не наведено і в судовому
засіданні не встановлено.

Враховуючи вищевказані обставини і
зважаючи на положення вказаних норм,
суд приходить до переконання про
відсутність достатніх підстав для
задоволення даного подання.

Відмова у задоволенні подання не
позбавляє права повторного звернення
державного виконавця до суду.

На підставі викладеного, керуючись, ст.
33 конституції України, п.п. 2, 5 ч. 1, ч. 2
ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду
з України і в'їзду в Україну громадян
України» від 21.01.1994р. № 3857-ХІІ, ч.1 ст. 377-1
ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання першого
Суворовського відділу державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції про тимчасове
обмеження прав боржника ОСОБА_1 у праві
виїзду за межі України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя