Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/526/14-ц
Провадження №: 2/332/354/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

03 березня 2014 р.

Заводський районний суд м. Запоріжжя у
складі:

Головуючого судді - Сінєльніка Р.В.,

при секретарі - Васильченко Н.О.,

за участю представника позивача -
ОСОБА_1,

за участю представника відповідача -
Теплицької Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до Комісії с трудових спорів
Запорізького комунального
підприємства міського
електротранспорту
«Запоріжелектротранс» про «визнання
незаконним засідання КТС 21.06.2001 року, та
«документа», виписку протоколу від
21.06.01 року, на заяви від 14.05.01 року, та від
30.06.01., як такі що, суперечать чинному
трудовому законодавству про працю
України - трудовий спір», -

ВСТАНОВИВ:

05.02.2014р. ОСОБА_3 звернувся до суду із
позовом до Запорізького комунального
підприємства міського
електротранспорту
«Запоріжелектротранс» про скасування
виписки з протоколу від 21.06.2001р. та
запису у трудовій книжки (а.с.1-3).

17.02.2014р. позивач ОСОБА_3 змінив
свої позовні вимоги та надав суду
позовну заяву з вимогами до Комісії с
трудових спорів Запорізького
комунального підприємства міського
електротранспорту
«Запоріжелектротранс» (в позові
вказана скорочена назва підприємства -
КП «ЗЕТ»), про «оскарження копії
протоколу комісії КТС, КП «ЗЕТ» від
21.06.2001 року» (а.с.17-20).

В подальшому, 03.03.2014р. позивач
ОСОБА_3 змінив свої позовні вимоги та
надав суду змінену позовну заяву з
вимогами до Комісії с трудових спорів
Запорізького комунального
підприємства міського
електротранспорту
«Запоріжелектротранс» (в позові
вказана скорочена назва підприємства -
КП «ЗЕТ»), про «визнання незаконним
засідання КТС 21.06.2001 року, та
«документа», виписку протокола від
21.06.01 року, на заяви від 14.05.01 року, та від
30.06.01., як такі що, суперечать чинному
трудовому законодавству про працю
України - трудовий спір» (а.с.73-75).

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_1 позов, заявлений
ОСОБА_3 03.03.2014р. (а.с.73) підтримала та
пояснила, що всі доводи викладені в
цьому позові, просила позов
задовольнити.

Представник відповідача
Теплицька Н.В. в судовому засіданні
позов не визнала і пояснила, що ОСОБА_3
дійсно працював на Запорізькому
комунальному підприємстві міського
електротранспорту
«Запоріжелектротранс» на посаді
кондуктора, в т.ч., кондуктора трамвая, в
подальшому був переведений на іншу
посаду, наказ про переведення був
предметом обговорення на засіданні КТС
від 21.06.2001р. При проведенні вказаного
засідання КТС порушень законодавства
не було. Окрім того, позовні вимоги
ОСОБА_3 не відповідають способам
захисту цивільних прав та інтересів,
встановлених цивільним
законодавством, а тому задоволенню не
підлягають. Просила в позові відмовити.

Суд, вивчивши і дослідивши письмові
матеріали справи, вислухавши пояснення
учасників процесу, аналізуючи і
оцінюючи всі надані докази в їх
сукупності, приходить до висновку, що
позов не підлягає задоволенню з
нижченаведених підстав.

Відповідно до ч.2 ст.60 ЦПК України
докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Судом встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що ОСОБА_3 06.02.1999р.
був прийнятий на роботу на посаду
кондуктора трамвая 1 класу на
Запорізькому комунальному
підприємстві міського
електротранспорту
«Запоріжелектротранс», що
підтверджується копією трудової
книжки ОСОБА_3 (а.с.22), яка була надана
позивачем, та не оспорюється сторонами,
а тому в силу ст.61 ЦПК України зазначені
обставини доказуванню не підлягають.

18.09.99р. з ОСОБА_3 стався нещасний випадок
на виробництві за місцем роботи, що
підтверджується Актом про нещасний
випадок № 6 від 20.09.1999р., який був
наданий позивачем (а.с.24-25).

29.03.2001р. наказом Запорізького
комунального підприємства міського
електротранспорту
«Запоріжелектротранс» № 115-к від
11.04.2001р. позивач ОСОБА_3 був переведений
на посаду підсобного робітника першого
розряду за станом здоров'я згідно
довідки ЛКК № 093388, що підтверджується
копією трудової книжки ОСОБА_3 та
копією протоколу Комісії з трудових
спорів Запорізького комунального
підприємства міського
електротранспорту
«Запоріжелектротранс», які були надані
позивачем (а.с.22, а.с.4оборот).

Згідно наданої позивачем довідки МСЕК
серії АВ № 007502 від 04.04.2011р. позивачу
ОСОБА_3 встановлена друга група
інвалідності у зв'язку із трудовим
каліцтвом згідно Акту Н-1 № 6 від 18.09.1999р.
безстроково, рекомендовано лікування
за призначенням психіатра і
невропатолога в неврологічному та
психіатричному стаціонарі (а.с.29).

Як вказано в позові, ОСОБА_3 звернувся
до адміністрації Запорізького
комунального підприємства міського
електротранспорту
«Запоріжелектротранс» із заявою, в
якій зазначив про порушення його права,
тобто про відмову керівником
доплачувати йому втрачений заробіток
після отримання травми на підприємстві
на посаді кондуктора, оскільки йому не
доплачували на роботі підсобного
робітника, яку він виконував без наказу
та договору(а.с.73). В позові також
зазначено, що на теперішній час права
позивача порушені, оскільки йому не
сплачено належної заробітної плати за
період з 09.04.01р. по 17.05.01р. (а.с.74).

Однак, в позові позивач ОСОБА_3 фактично
не ставить питання про стягнення
недоплаченої заробітної плати за
період з 09.04.01р. по 17.05.01р. чи про
скасування наказу № 115-к від 11.04.2001р.
Запорізького комунального
підприємства міського
електротранспорту
«Запоріжелектротранс», яким позивач
ОСОБА_3 був переведений на посаду
підсобного робітника першого розряду.

З позову ОСОБА_3 від 03.03.2014р. вбачається,
що він просить суд: «визнати незаконним
засідання КТС 21.06.2001 року, та
«документа», виписку протокола від
21.06.01 року, на заяви від 14.05.01 року, та від
30.06.01 року, як такі, що суперечать
чинному трудовому законодавству про
працю України».

З викладеного виходить, що позовні
вимоги ОСОБА_3 не передбачені ст.16 ЦК
України та іншими нормами
законодавства України, тому суд
приходить до висновку, що ОСОБА_3
звернувся за захистом своїх прав у
спосіб, який не передбачений законом.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_3
необґрунтовані, не засновані на законі,
а тому задоволенню не підлягають.

Оскільки позивач при подачі позовної
заяви був звільнений від сплати
судового збору, а в задоволенні
позовних вимог було відмовлено, суд на
підставі ст.88 ЦПК України вважає за
можливе віднести судові витрати за
рахунок держави.

На підставі викладеного, та керуючись
ст.ст.10, 11, 60, 61, 88, 208, 209, 212-218 ЦПК України,
суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 -
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
може бути подана до апеляційного суду
Запорізької області через Заводський
районний суд м. Запоріжжя протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 05
березня 2014 року.

Суддя
Р.В. Сінєльнік