У Х В А Л А

17 лютого 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Євтушенко О.І.,

суддів: Євграфової Є.П.,
Завгородньої І.М.,

Мазур Л.М.,
Нагорняка В.А.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 22 листопада 2013
року у справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про припинення договору
довічного утримання,

в с т а н о в и л а:

У травні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_4, в якому
просила припинити договір довічного
утримання.

На обґрунтування позовних вимог
посилалась на те, що між нею та
відповідачем 01 квітня 2006 року було
укладено договір довічного утримання
(догляду), посвідчений приватним
нотаріусом Кіцманського нотаріального
округу Чернівецької області ОСОБА_5,
відповідно до умов якого вона передала,
а ОСОБА_4 отримав у власність належний
їй на праві власності житловий будинок
з господарсько-побутовими будівлями у
АДРЕСА_1.

Вказала, що відповідач після укладення
договору проживає у вказаному будинку
зі своєю сім'єю, проте умов договору
довічного утримання (догляду) не
виконує, у зв'язку з чим просила
задовольнити позовні вимоги у повному
обсязі.

Рішенням Кіцманського районного суду
Чернівецької області від 07 жовтня
2013 року у задоволенні позову ОСОБА_3
відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду
Чернівецької області від 30 жовтня
2013 року апеляційну скаргу ОСОБА_3
відхилено, рішення Кіцманського
районного суду Чернівецької області
від 07 жовтня 2013 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ України від 22
листопада 2013 року відмовлено у
відкритті касаційного провадження у
справі з підстав, встановлених п. 5 ч. 4
ст. 328 ЦПК України.

У лютому 2014 року до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від ОСОБА_3 надійшла заява про
перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 22 листопада 2013 року з підстав
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах, а
саме ч. 1 ст. 755, 756 ЦК України та
ст. ст. 324, 328, п. 5 ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 336,
ст. 341 ЦПК України.

Відповідно до вимог статті 355 ЦПК
України заява про перегляд судових
рішень у цивільних справах може бути
подана виключно з підстав:
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах; встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом.

Як на приклад неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права заявник
посилається на копію ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 24 жовтня 2012 року,
постановлену за результатами розгляду
касаційної скарги на рішення
апеляційного суду Київської області
від 25 квітня 2012 року у справі за позовом
про розірвання договору довічного
утримання, якою оскаржуване рішення
апеляційного суду про відмову в
задоволенні позову скасовано, а
рішення місцевого суду про задоволення
позовних вимог залишено в силі.

Згідно із п. 6 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про
судову практику застосування статей
353-360 ЦПК України» під судовими
рішеннями у подібних правовідносинах
слід розуміти такі, де тотожними є
предмет спору, підстави позову, зміст
позовних вимог та встановлені судом
фактичні обставини, а також має місце
однакове матеріально-правове
регулювання спірних правовідносин.
Зміст правовідносин із метою
з'ясування їх подібності в різних
судових рішеннях суду (судів)
касаційної інстанції визначається
обставинами кожної конкретної справи.

Ухвалення різних за змістом судових
рішень означає, що суд (суди) касаційної
інстанції при розгляді двох або більше
справ за подібних правовідносин при
однаковому їх матеріально-правовому
регулюванні дійшов (дійшли)
неоднакових правових висновків.

Проте, зі змісту наданої у приклад
неоднакового застосування норм
матеріального права ухвали суду
касаційної інстанції не вбачається
передбаченої ч. 1 ст. 355 ЦПК України
підстави для перегляду ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 22 листопада 2013 року, оскільки
у зазначеній ухвалі фактичні обставини
справи не є тотожними у порівнянні з
ухвалою суду, про перегляд якої подано
заяву.

Наведені заявником доводи щодо
неоднакового застосування норм
матеріального права, на які
посилається заявник, зводяться до його
незгоди з оцінкою судом фактичних
обставин справи щодо конкретного
спору, а тому не можуть бути підставами
згідно вимог ч. 1 ст. 355 ЦПК України для
перегляду судового рішення.

Із урахуванням вищевказаного, колегія
суддів дійшла висновку про відсутність
підстав перегляду ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 22 листопада 2013 року Верховним
Судом України.

Керуючись ст. ст. 354, 355, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного
Суду України справи за позовом ОСОБА_3
до ОСОБА_4 про припинення договору
довічного утримання, за заявою ОСОБА_3
про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 22 листопада 2013 року,
відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.І. Євтушенко

Судді:
Є.П. Євграфова

І.М. Завгородня

Л.М. Мазур

В.А. Нагорняк