пр.№ 2/464/296/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.02.2014 року
м.Львів

Сихівський районний суд м. Львова
в складі :

головуючого - судді: Борейко С.В.

при секретарі:
Калітовська А.Б.

розглянувши у судовому засіданні в
залі суду в м. Львові цивільну справу за
позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за
участю третьої особи: ОСОБА_3 про
визнання права власності за
набувальною давністю на частину
будинку,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом, в якому просить визнати за ним
право власності за набувальною
давністю на частину АДРЕСА_1, а саме
приміщень, що розташовані на першому
поверсі, загальною площею 48,3 кв.м., що
складаються з коридору №?2-1 площею 5,6
кв.м., житлової кімнати №?2-2 площею 14,3
кв.м., коридору №?2-3 площею 2,9 кв.м.,
житлової кімнати №?2-4 площею 12,1 кв.м.,
кухні №?2-5 площею 13,4 кв.м та підсобне
приміщення під літерою Е, загальною
площею 1,9 кв.м.

В судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримав, суду пояснив, що
починаючи з 1966 року проживає за
адресою: АДРЕСА_1. З 26 липня 1980 року
зареєстрований за вказаною адресою, що
підтверджується довідкою Ф2 №?1862 з
місця проживання про склад сім»ї і
реєстрацію, паспортом громадянина
України серії НОМЕР_3 - арк.11 «відмітка
зареєстрований». З 1977 року веде
господарство, сплачує комунальні
платежі, користується земельною
ділянкою площею 0,001 га для
обслуговування житлового будинку.
Добросовісно та безперервно володіє та
відкрито користується даним нерухомим
майном, доглядає за будинком та утримує
його, постійно робить в ньому поточний
та капітальний ремонт. Відповідно до
технічного паспорту виданого
Львівським обласним комунальним
підприємством «Бюро технічної
інвентаризації та експертної оцінки»
від 29.11.1989 року - АДРЕСА_1 складається з
2-х квартир, загальною площею 115,5 кв.м.
Квартира НОМЕР_5 складається з кухні
№1-1, площею 5,9 кв.м., житлової кімнати
№1-2, площею 9,8 кв.м., житлової кімнати
№1-3,площею 16,1 кв.м., коридору №1-4,площею
3,0 кв.м., житлової кімнати №1-5, площею 11,4
кв.м. та житлової кімнати №1-6, площею 8,0
кв.м., загальна площа квартири №1
складає 54,2 кв.м., з них житлова площа
складає 45,3 кв.м., підсобні приміщення
складають 8,9 кв.м. Квартира АДРЕСА_1
належить відповідачу - ОСОБА_4. Квартира
НОМЕР_4 складається з коридору №?2-1,
площею 5,6 кв.м., житлової кімнати №?2-2,
площею 14,3 кв.м., коридору №?2-3, площею 2,9
кв.м., житлової кімнати №?2-4, площею 12,1
кв.м., кухні №?2-5, площею 13,4 кв.м.,
загальна площа приміщень складає 48,3
кв.м., з них житлова площа складає 26,4
кв.м., підсобні приміщення складають 21,9
кв.м. Квартиру НОМЕР_4 було добудовано
ОСОБА_1 зі згоди його сестри ОСОБА_2 Він
неодноразово звертався до ОСОБА_2 з
приводу переоформлення на нього права
власності на дане домоволодіння
(«квартиру НОМЕР_4»), оскільки понад 47
років безперервно користується даним
майном, однак остання відмовила йому в
цьому, мотивуючи це тим, що якщо він має
намір володіти, користуватися та
розпоряджатися вказаним нерухомим
майном, то йому необхідно звернутися до
суду із позовною заявою про визнання
права власності на нерухоме майно за
набувальною давністю. Просить позов
задоволити.

Відповідачка в судовому засіданні
проти позову заперечила. Суду пояснила,
що будинковолодіння, яке знаходиться у
АДРЕСА_1 належить їй на праві приватної
власності, оскільки вона його отримала
у спадщину від своєї матері ОСОБА_5 ще у
1976 році, що підтверджується свідоцтвом
про право на спадщину виданим Першою
Львівською державною нотаріальною
конторою від 25.02.1976 року. Не заперечує
проти того факту, що з 1977 року ОСОБА_1
проживає за вказаною адресою, оскільки
між ними була домовленість про те, що
позивач взамін на право проживання
буде сплачувати комунальні послуги, а
також допомагати їй по господарству та
доглядом за будинком, що
підтверджується письмовими
запереченнями від 23.01.2014 року. ОСОБА_2 не
надавала жодної згоди на
переобладнання свого будинку, як і не
давала згоди на проведення будь-яких
добудов. Усі ремонтні роботи, які
проводились у будинку остання
здійснювала за власні кошти.

Дослідивши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини справи, на яких
ґрунтується заява, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення її по суті,
суд приходить до висновку, що заява
підлягає до задоволення, з таких
підстав.

У відповідності до вимог ст. 57
ЦПК України доказами є будь-які
фактичні дані, на підставі яких суд
встановлює наявність або відсутність
обставин, що обґрунтовують вимоги і
заперечення сторін, та інші обставини,
які мають значення для вирішення
справи.

Судом встановлено, що позивач
починаючи з 1966 року проживає за
адресою: АДРЕСА_1.

Як вбачається з довідки Ф2 №?1862 з місця
проживання про склад сім»ї і
реєстрацію, паспорта громадянина
України серії НОМЕР_3 - арк.11 позивач
ОСОБА_1 зареєстрований з 26 липня 1980 року
за вказаною адресою. З 1977 року веде
господарство, сплачує комунальні
платежі, користується земельною
ділянкою площею 0,001 га для
обслуговування житлового будинку.
Добросовісно та безперервно володіє та
відкрито користується даним нерухомим
майном, доглядає за будинком та утримує
його, постійно робить в ньому поточний
та капітальний ремонт.

На підтвердження позовних вимог
позивач надав належно засвідчені копії
квитанцій про оплату за житло,
оригінали таких були оглянуті в
судовому засіданні.

Оцінюючи такі, суд з показів свідків
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10,
встановив, що позивач дійсно проживає
за вказаною адресою з 1966 року за згодою
та домовленістю з відповідачем ОСОБА_2
1977 року ОСОБА_1 частину вказаного житла
збудував своїми коштами для покращення
житлових умов. Вказана добудова
здійснювалась з дозволу ОСОБА_2 Також
встановлено, що ОСОБА_1 на протязі
усього часу добросовісно та відкрито
користувався, вчасно сплачував
комунальні платежі. Не приховував
свого статусу, а саме того, що останній
живе без правовстановлюючих
документів на вказану квартиру
(будинок).

Фактичний володілець ОСОБА_1 не має
юридичних підстав вважати себе
власником майна, але він протягом 47
років здійснює повноваження щодо
володіння і користування ним. Саме для
впорядкування і визначеності режиму
даного майна передбачено застосування
набувальної давності як підстави
виникнення права власності у
володільця ОСОБА_1

Таким чином слід прийти до висновку, що
позивач добросовісно заволодів даною
частиною домоволодіння, а також
відкрито, безперервно, безтитульно
володіє, користується та
розпоряджається.

Застосування набувальної давності
передбачає відсутність титулу
(підстави) для виникнення права
власності в момент захоплення
(заволодіння) чужою річчю. У разі якщо
існує інша підстава для виникнення
права власності у момент заволодіння
(наприклад, спадкування), а сторона
посилається на строк набувальної
давності, слід визнати, що стороною
вибрано невірний спосіб захисту, тобто
такий, який не відповідає специфіці
правовідносин, що виникли. Виняток
прямо передбачено законом ? це
наявність між набувачем і власником
договору, строк дії якого закінчився, а
власник не заявив позову про
витребування цього майна.

Згідно ч.3 ст.344 ЦК України особа, яка
заволоділа майном на підставі договору
з його власником, який після закінчення
строку договору не пред»явив вимоги
про його повернення, вона набуває право
власності за набувальною давністю на
нерухоме майно через п»ятнадцять років
з часу спливу позовної давності.

Відповідно до ч.4. ст.344 ЦК України право
власності за набувальною давністю на
нерухоме майно набувається за рішенням
суду.

Згідно п.8 Прикінцевих та перехідних
положень Цивільного кодексу України
правила ст. 344 ЦК України про набувальну
давність поширюються на випадки, коли
володіння майном почалося за три роки
до набрання чинності цим Кодексом або
раніше тобто до 1 січня 2001 року.

Відповідно до ч.1 ст.114 ЦПК України -
позови, що виникають з приводу
нерухомого майна, пред»являються за
місцем знаходженням майна або основної
його частини.

За таких обставин суд приходить до
переконання, що обставини на які
покликається позивач у заяві знайшли
своє підтвердження у представлених
суду доказах, а тому, вимоги, викладені
у заяві підлягають до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ч. ч.
3, 4 ст. 344 ЦК України та п.8 Прикінцевих
та перехідних положень ЦК України ст.
ст. 4, 10, 30, 57, 60, 212-215, 218, ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) право власності за
набувальною давністю на частину
будинку АДРЕСА_1, а саме приміщень, що
розташовані на першому поверсі,
загальною площею 48,3 кв.м., що
складаються з коридору №?2-1 площею 5,6
кв.м., житлової кімнати №?2-2 площею 14,3
кв.м., коридору №?2-3 площею 2,9 кв.м.,
житлової кімнати №?2-4 площею 12,1 кв.м.,
кухні №?2-5 площею 13,4 кв.м та підсобне
приміщення під літерою Е, загальною
площею 1,9 кв.м.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Борейко
С.В.