Справа № 168/91/14
Пр.№ 2/168/38/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.03.2014року Старовижівський районний
суд Волинської області

складі :головуючого судді - Ф.
В.Самрука,

при секретарі -Островерхій Т.С.,

за участю: позивача-Дунець О.П.,

відповідача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в смт.Стара
Вижівка справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

позивач посилається, що 01.09.2009
року між нею та відповідачем ОСОБА_1 був
укладений договір позики, у
відповідності до якого вона особисто
передала ОСОБА_1 позику у розмірі 12 000
доларів США, що по офіційному курсу
гривні до іноземних валют станом на
01.09.2009 року становило 95 868 грн. на строк
до 03.03.2011 року, що підтверджується
розпискою ОСОБА_1, підписаною ним
особисто 01.09.2009 року та додатково
засвідченою двома свідками ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 Позика в розмірі 12 000 доларів США
була передана позивачем ОСОБА_2
особисто відповідачу ОСОБА_1 у момент
підписання розписки. Однак відповідач
ОСОБА_1 станом на час подання позовної
заяви позики не повернув і ухиляється
від її повернення, тому позивач
звернулася до суду з позовом про
стягнення з відповідача боргу, 3% річних
у розмірі 8147,58грн., а також інфляційних
витрат у розмірі 2 273,68грн. і судових
витрат по сплаті судового збору.

В судовому засіданні позивач
ОСОБА_2 позовні вимоги зменшила, а саме:
відмовилася від стягнення в її користь
інфляційних витрат у розмірі 2 273,68грн.,
а в решті позов підтримала повністю з
підстав, зазначених в позовній заяві і
просила суд стягнути з відповідача
ОСОБА_1 в її користь заборгованість за
договором позики в національній валюті
в гривнях в розмірі 95 868грн., що
становить вартість 12 000 доларів США по
офіційному курсу Національного банку
України на час укладення договору
01.09.2009 року, 3% річних станом на час
пред"явлення позову в розмірі 8 147,58грн.
і судові витрати по сплаті судового
збору.

Відповідач ОСОБА_1 позов визнав
частково в сумі 1 000 доларів США і
пояснив суду, що насправді він особисто
отримав від позивача ОСОБА_2 в борг не 12
000 доларів США, а цигарок на загальну
суму 12 000 доларів США по курсу
Національного банку України станом на
01.09.2009 року і по мірі їх реалізації
повернув кошти позивачу ОСОБА_2, але
письмової розписки на підтвердження
повернення боргу у позивача ОСОБА_2 він
не брав. Однак, не зважаючи на це,
вважає, що його борг позивачу ОСОБА_2
становить 1 000 доларів США, які він
готовий їй повернути. Також ствердив,
що він власноручно писав розписку
01.09.2009 року про отримання ним 12 000
доларів США від позивача ОСОБА_2,

-2-

але по цій розписці доларів США в сумі 12
000 він не отримував, а отримав цигарки
на вказану суму. При написанні ним
розписки була присутня лише один
свідок ОСОБА_3, а другого свідка не було.

Свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 пояснили,
що в їх присутності 01.09.2009 року в
приміщенні Ковельської державної
нотаріальної контори, де вони працюють
консультантами, позивач ОСОБА_2
передала відповідачу ОСОБА_1 в борг
грошові кошти в розмірі 12 000 доларів
США, які перераховували в їх
присутності і позивач і відповідач, що
вони як свідки письмово підтвердили у
розписці ОСОБА_1 від 01.09.2009 року.
Пояснили також, що перед цим позивач
ОСОБА_2 мала намір укласти цей договір
позики в нотаріальному порядку, але
вони пояснили їй, що за нотаріальне
посвідчення такого договору необхідно
сплатити судовий збір, а засвідчити
справжність підписів позивача і
відповідача на такому договорі
нотаріус також не вправі і після цього
відбулося укладення договору позики
між сторонами у вищезазначеному
порядку в їх присутності.

Заслухавши пояснення сторін
та дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позов
підставний і підлягає до повного
задоволення, виходячи з наступного:

Згідно ст.1046 ЦК України, за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України,
позичальник зобов"язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

В судовому засіданні встановлено,
що згідно оригіналу розписки
відповідача ОСОБА_1 від 01.09.2009 року він
взяв в борг у позивачки ОСОБА_2 грошову
суму в розмірі 12 000 (дванадцять тисяч)
доларів, які зобов"язувався повернути
ОСОБА_2 до 03.03.2011 року. Вищенаведене
стверджується аналогічним записом у
цій розписці позивача ОСОБА_2 і свідків
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Тобто, з
вищенаведеного вбачається, що між
сторонами був укладений договір
позики, укладення якого, його зміст,
форма та умови повністю відповідають
вимогам ст.ст.1046, 1047 ЦК України, що
підтверджується оригіналом розписки
позичальника- відповідача ОСОБА_1 та
поясненнями сторін і свідків ОСОБА_3 та
ОСОБА_4

Однак, як встановлено в судовому
засіданні з пояснень позивача ОСОБА_2
та свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, станом на
даний час відповідач ОСОБА_1 так і не
повернув позивачу ОСОБА_2
заборгованість по договору позики. Всі
запереченння відповідача ОСОБА_1 з
цього приводу в т.ч. і в тому, що
насправді він не отримував від
позивача ОСОБА_2 в позику грошові кошти
в розмірі 12 000 доларів США не знайшли
свого належного підтвердження в
судовому засіданні і повністю
спростовуються вищенаведеними
доказами у справі. Також будь-яких
доказів про те, що відповідач ОСОБА_1
повернув позивачу ОСОБА_2
заборгованість в сумі 95 868грн. не
знайшли свого підтвердження в судовому
засіданні і з пояснення та клопотання
відповідача ОСОБА_1 наявність таких
належних і допустимих доказів не
вбачалася. Тим більше, що згідно вимог
ст.1051 ЦК України якщо договір позики
має бути укладений у письмовій формі,
то рішення суду не може грунтуватися та
свідченних свідків для підтвердження
того, що гроші або речі насправді не
були одержані позичальником від
позикодавця або були одержані у меншій
кількості, ніж встановлено договором.

Згідно ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 530 ЦК України
якщо у зобов'язанні встановлено строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей термін (строк).

Згідно ст.611 ЦК України у випадку
порушення зобов'язання настають
правові наслідки встановлені
договором або законом. І зокрема згідно
ч.2 ст.625 ЦК України, у відповідності до
якої, якщо позичальник своєчасно не
повернув суму позики, він зобовязаний
сплатити суму боргу з урахуванням
встановленого індексу інфляції за весь
час прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми. Тому
вимоги позивача ОСОБА_2 про стягнення
із відповідача ОСОБА_1 суми боргу в
національній валюті в гривнях в
розмірі 95 868грн., що становить вартість
12 000 доларів США по офіційному курсу
Національного банку України на час
укладення договору 01.09.2009 року та 3 %
річних в розмірі 8 147,58грн. грунтуються
на вищезазначених вимогах закону і
підлягають до задоволення.

З огляду на вищенаведене
вбачається, що надані позивачем докази
вказують на те, що договір позики
укладений між сторонами в
установленому законом порядку, а його
зміст, форма та умови повністю
відповідають вимогам закону, отже він
підлягає виконанню на умовах, що
визначені ним з усіма правовими
наслідками, що випливають з нього.

Оскільки відповідачем ОСОБА_1 не
були виконані взяті на себе
зобов"язання за договором позики від
01.09.2009 року, то позов підлягає до
задоволення.

Крім того, з відповідача ОСОБА_1
необхідно стягнути в користь позивача
ОСОБА_2 понесені нею судові витрати по
сплаті судового збору пропорційно до
розміру задоволених позовних вимог
сумі 1040,16 грн.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 212-215 ЦПК
України,

ст.ст. 1046, 1047, 1049 - 1051 ЦК України суд,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь
ОСОБА_2 заборгованість за договором
позики від 1 вересня 2009року в розмірі
95868 ( дев"яносто п"ять тисяч вісімсот
шістдесят вісім) гривень, три відсотки
річних в розмірі 8147 ( вісім тисяч сто
сорок сім) гривень 58 копійок і 1040 (одну
тисячу сорок) гривень 16 копійок судових
витрат по сплаті судового збору.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Волинської області
через Старовижівський районний суд
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя: Ф. В. Самрук