Справа № 316/139/14-ц
Провадження № 2/316/238/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" квітня 2014 р.
м.Енергодар

Енергодарський міський суд

Запорізької області

у складі: головуючого судді: Куценко М.
О.

при секретарі: Нестеровій
Г. М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Енергодар
цивільну справу за позовом
Комунального підприємства
«Підприємство комунальної власності»
до ОСОБА_1, яка діє за себе та в
інтересах неповнолітнього ОСОБА_2,
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог орган опіки та піклування в особі
служби у справах дітей Енергодарської
міської ради Запорізької області про
визнання осіб такими, що втратили право
користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з зазначеним
позовом, в якому просить визнати ОСОБА_1
та ОСОБА_2 такими, що втратили право
користування житловим приміщенням за
адресою: АДРЕСА_1 та стягнути з
відповідача витрати за оплату судового
збору.

У обґрунтування позовних вимог у
позові зазначено, що 28.12.2007 року
відповідачам було надано койка-місто у
кімнаті АДРЕСА_1. При перевірці
паспортного режиму встановлено, що
ОСОБА_1 та її неповнолітній син ОСОБА_2 в
зазначеному житловому приміщенні не
мешкають з 2011 року. Позивач просить
позов задовольнити та визнати
відповідачів такими що втратили право
користування жилим приміщенням.

В судове засідання сторони не
з'явилися. Від представника позивача КП
«ПКВ» - Пантєєва О.М надійшла заява про
розгляд справи за його відсутністю,
позовні вимоги підтримує у повному
обсязі. В разі неявки відповідача
просить розглянути справу в заочному
провадженні.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, заперечень не надав,
сповіщався про час і місце розгляду
справи через оголошення у газеті
«Запорізька правда». В порядку ч.9 ст.74
ЦПК України, з опублікуванням
оголошення про виклик, відповідач
вважається повідомленим про день
розгляду справи.

Представник третьої особи, органу
опіки та піклування в особі служби у
справах дітей Енергодарської міської
ради Запорізької області в судове
засідання не з'явився, надавши заяву в
якій просить в задоволенні позовних
вимог, щодо визнання неповнолітнього
ОСОБА_2, втратившим право користування
житловим приміщенням відмовити в
повному обсязі.

За таких, обставин на підставі ст. 224 ЦПК
України суд розглядає справу у
відсутність відповідачів, оскільки
наявних в справі доказів достатньо для
встановлення прав та взаємовідносин
сторін.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до наступного.

Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, у
разі повторної неявки в судове
засідання відповідача, повідомленого
належним чином, суд вирішує справу
на підставі наявних у ній даних чи
доказів (постановляє заочне рішення).

Згідно вимог ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень.

Згідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб та в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.57 ЦПК України, доказами є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів.

Згідно ч.1 ст.58 ЦПК України, належними є
докази, які містять інформацію щодо
предмета доказування.

Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до матеріалів справи, 28.12.2007
року відповідачам було надано
койка-місто у кімнаті АДРЕСА_1, що
підтверджується випискою з домової
книги (а.с.5). При перевірці паспортного
режиму встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2
в зазначеному житловому приміщенні не
мешкають з 01.04.2011 року. Факт
непроживання відповідача
підтверджується відповідними актами
(а.с.6,7), в яких зазначено що ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 не проживають за адресою
АДРЕСА_1, з 01.04.2011 року.

Відповідно до матеріалів справи
гуртожиток АДРЕСА_1, в якому
відповідачам по справі надана у
користування кімната №4, знаходиться
на балансі КП «ПКВ».

Так, згідно ст.71 ЖК України, при
тимчасовій відсутності наймача або
членів його сім'ї, за ними зберігається
житлове приміщення протягом шести
місяців. Якщо наймач або члени його
сім'ї були відсутні з поважних причин
понад шість місяців, цей термін за
заявою відсутнього може бути
продовжений наймодавцем, а у разі
суперечки - судом.

Відповідно до ст.72 ЖК України - визнання
особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням
внаслідок відсутності цієї особи понад
встановлені строки, провадиться в
судовому порядку.

Відповідно до ст.29 Цивільного кодексу
України місцем проживання фізичної
особи є житловий будинок, квартира,
інше приміщення, придатне для
проживання в ньому (гуртожиток, готель
тощо), у відповідному населеному
пункті, в якому фізична особа проживає
постійно, переважно або тимчасово.
Фізична особа, яка досягла
чотирнадцяти років, вільно обирає собі
місце проживання, за винятком обмежень,
які встановлюються законом. Пунктом 3
цієї статті передбачено, що місцем
проживання фізичної особи у віці від
десяти до чотирнадцяти років є місце
проживання її батьків (усиновлювачів)
або одного з них, з ким вона проживає,
опікуна або місцезнаходження
навчального закладу чи закладу охорони
здоров'я тощо, в якому вона проживає,
якщо інше місце проживання не
встановлено за згодою між дитиною та
батьками (усиновлювачами, опікуном) або
організацією, яка виконує щодо неї
функції опікуна.

З матеріалів справи вбачається, що
неповнолітній ОСОБА_2, 2000р.н., а також
його мати ОСОБА_1, з 2011 року не
проживають в кімнаті гуртожитку за
вищезазначеною адресою, доказів
поважності не проживання суду надано
не було, фактичне місце проживання
останніх не відомо.

Крім того, представником третьої особи,
не надано належних доказів та не
доведено в чому саме полягає
порушенням прав неповнолітнього в разі
визнання втрати права користування
житловим приміщенням у зв'язку з не
проживанням в ньому понад встановлені
законом строки на підставі ст..ст. 71, 72
ЖК України.

З огляду на вищевикладене, дослідивши
матеріали справи, суд знаходить
позовні вимоги обґрунтованими і
такими, які підлягають задоволенню,
оскільки вони в повному обсязі
підтверджуються матеріалами справи.

У відповідності до ст.88 ЦПК України,
також з відповідача ОСОБА_1 підлягає
стягненню на користь позивача понесені
ним при зверненні до суду судові
витрати.

Керуючись ст. ст. 71, 72 ЖК України,
ст.ст.10,11, 60, 88, 212, 214-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Визнати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2, такими, що втратили право
користування житловим приміщенням за
адресою: Запорізька область АДРЕСА_1.

Стягнути зі ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 на
користь Комунального підприємства
«Підприємство комунальної власності»
ЕМР (ПАТ «Промінвестбанк», МФО 300012,
, р/р8255) витрати по
сплаті судового збору в розмірі - 243 грн.
60 коп..

Заочне рішення може бути переглянуто
судом за письмовою заявою відповідача,
протягом 10 днів з дня отримання копії
рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя:
М. О. Куценко