Провадження №2/592/406/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

10 квітня 2014 року
м.Суми

Ковпаківський районний суд міста Суми
в складі: головуючого - судді
Кондратенка М.В., при секретарі
Безкровній К.Г. розглянувши у
відкритому судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Акціонерного товариства «ОТП Банк «
про захист прав споживача, визнання
недійсним кредитного договору про
надання споживчого кредиту -

В С Т А Н
О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 свої уточнені вимоги
обґрунтовує тим, що 30.09.2013 р. до неї на
дачу у с. Білани Білопільського району
Сумської області прибув підприємець
ОСОБА_2 разом з представником АТ «ОТП
Банк « . Підприємець запропонував
виконати роботи по встановленню у
будинку двох дверей вартістю , як
повідомив, 4200 грн. Так як коштів у неї не
було, виконавець робіт і представник
банківської установи запропонували
укласти договір і згідно умов якого
розрахунок виконавцю за проведення
робіт по встановленню дверей проведе
Банк, а вона повинна Банку повертати
кошти, з відрахуванням з пенсії
платежів у невеликих сумах.

Погодилась на вмовляння і їй зачитали
договір та який був виконаний дрібним
шрифтом, бо має похилий вік і поганий
зір.

Як потім з»ясувалось, виконавець
робіт і представник банку її обманули,
бо вартість дверей становила дійсну
суму 7400 грн., а з її пенсії у сумі 960 грн.
56 коп. здійснюються відрахування у
сумі 600 грн. і що є порушенням
допустимого розміру щомісячних
відрахувань.

Дізнавшись про порушення своїх прав
зверталась до відповідача з заявою про
розірвання договору, на що їй
відмовлено.

Вважає, що кредитний договір
укладений внаслідок обману , чим
порушені її права споживача.

Враховуючи зазначене, у відповідності
до вимог ст. 230 ЦК України просить
ухвалити рішення про визнання
недійсним договору про надання
споживчого кредиту і укладеного між
нею і Банком 30.09.2013 року за № .

У судовому засіданні позивачка, її
представник ОСОБА_3 заявлені вимоги
підтримали з зазначених вище підстав.
Також додатково пояснили, що при
укладанні договору про надання
споживчого кредиту позичальник в силу
свого віку / є пенсіонеркою / та стану
здоров»я не могла особисто
ознайомитись з його текстом і
виконаним дрібним шрифтом , а
умовлянням і запевненням вигідності
укладання договору відповідач
позбавив позичальника часу для
обміркування для прийняття свідомого
рішення. Банк не вимагав надання
довідки про суму отриманої
позичальником пенсії і зазначив її
самостійно у розмірі 1500 грн. та з цієї
суми і проводились щомісячні платежі.
Також банком не роз»яснювались важливі
умови кредитування : сукупна вартість
кредиту, умови розірвання угоди, сум
відрахувань, чим кредитор своїми діями
ввів позичальника в оману . Тому
вбачається істотний дисбаланс
договірних прав та обов»язків.

Зазначають, що замовлення на виконання
робіт позивачкою анульовано,
виконавцем робіт двері у дачному
будиночку ОСОБА_1 не встановлені, у
зв»язку з чим Банк зобов»язав ФОП
ОСОБА_2 повернути кошти , що
перераховані йому за кредитним
договором і укладеним 30.09.2013 р. року за
№ . А це означає, що фактично
кредитні зобов»язання між банком і
позичальником припинилися.

Відповідач повідомлявся судовою
кореспонденцією про час і день
судового засідання. Однак явку свого
представника не забезпечив, не подавши
ніяких заяв чи клопотань, заперечень
проти позову, що не перешкоджає
розгляду справи по наявним матеріалам.

Суд, вислухавши доводи позивачки і її
представника, перевіривши матеріали
справи і надані докази вважає, що позов
підлягає задоволенню, враховуючи
наступні обставини.

Судом встановлено , що між позивачкою
ОСОБА_1 і ПАТ « ОТБ Банк « « 30.09.2013 р.
укладений споживчий кредитний
договір за № на строк 24 місяці,
під 0,01 % річних, і згідно умов якого
Банк перераховує Продавцю грошові
кошти за придбання Позичальником
вхідних металічних дверей у кількості
2-х штук, а Позичальник зобов»язується
повернути Банку грошові кошти у
встановлені договором строки шляхом
сплати їх частками, щомісяця , згідно
встановленого графіка платежів. Сума
кредиту складає 9344 грн. , орієнтовна
сукупна вартість кредиту становить 14390,
74 грн., передбачена сплата комісії -
загальна сума 5045, 76 грн. / а.с. 3-8 /.

Однак необхідно звернути увагу на ту
обставину, що надана позивачкою копія
договору про надання споживчого
кредиту разом з додатками до нього -
інформаційним листком про умови
кредитування, графіком платежів ,
позичальником ОСОБА_1 не підписані, що
викликає сумнів чи дійсно остання у
повному обсязі була ознайомлена з
умовами угоди, своїми правами і
обов»язками позичальника, порядком
виконання боргових зобов»язань,
враховуючи також і ту обставину, що
тест документів виконано дуже дрібним
шрифтом і позичальник самостійно з
ними ознайомитись не могла, а просила
представника банківської установи ці
документи їй прочитати, та чи дійсно
тексти документів були у повному
обсязі прочитані та роз»яснені
споживачу представником кредитора,
який умовлянням і запевненнями
вигідності угоди позбавив
позичальника достатнього періоду часу
для прийняття свідомого рішення, що
відповідно до п.4 ч.3 ст. 19 Закону
України « Про захист прав споживачів «
/ надалі Закону / відноситься до дій, які
вводять в оману і є нечесною
підприємницькою практикою.

Як з»ясовано судом, Продавцем за
умовами споживчого кредиту є
виконавець робіт - ФОП ОСОБА_2, що взяв
зобов»язання на встановлення двох
металічних дверей у дачному будиночку
позивачки і якому Банком
перераховані кошти за надання таких
послуг. Однак ОСОБА_1 подала 01.10.2013 р.
письмову заяву підприємцю про
припинення договору про надання
споживчого кредиту , тоб то фактично
відкликала свою згоду на укладання
договору і що узгоджується з вимогами
ч. 6 ст. 11 Закону , чим відмовилась від
послуг і на виконання яких надано
споживчий кредит /а.с. 12 /.

А тому листом від 05.11. 2013 р. за № 1087 ,
Банк зобов»язав ФОП ОСОБА_2 повернути
сплачені йому кошти у сумі 7280 грн. і
перерахованих на виконання умов
кредитного договору від 30.09.2012 р. за №
/ а.с. 13 /. Однак це не звільняє
споживача сплачувати відсотки за
період між моментом одержання коштів
та моментом їх повернення за ставкою,
встановленою у договорі. Споживач
також не зобов»язаний сплачуати будь
-які інші збори у зв»язку з
відкликанням згоди і що зазначає ч. 6
ст. 11 Закону.

Таким чином при укладанні угоди були
порушені вимоги ч.3 ст. 203 ЦК України, бо
волевиявлення учасника правочину / у
даному випадку позичальника ОСОБА_1 /
має бути вільним і відповідати його
внутрішній волі. А позивачка як
споживач була введена в оману діями
представника банку, що є підставою для
визнання угоди недійсною у
відповідності до вимог ст. 230 ЦК
України.

Керуючись ст. ст.11, 19 Закону України «
Про захист прав споживачів» , ст. ст. 202,
230 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 208, 213-215, 218 ЦПК
України , суд -

В И Р І Ш И
В :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Договір про надання споживчого кредиту
за № від 30.09.2013 р. і укладений між
ОСОБА_1 і Публічним акціонерним
товариством « ОТП Банк « - визнати
недійсним.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства « ОТП Банк « на користь
держави судові витрати , що становить
243, 60 грн.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Сумської області
через Ковпаківський районний суд м.
Суми протягом 10 днів з дня його
проголошення.

Особи, які приймали участь у справі,
однак не були присутні при
проголошенні вступної і резолютивної
частини рішення, мають право на
оскарження протягом 10 днів з дня
отримання його копії з повним
вмотивованим текстом .

Суддя
М.В. Кондратенко