АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/2784/14
Справа №644/9986/13-ц
Головуючий 1 інст. -
Категорія : стягнення аліментів
Доповідач - Бобровський В.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2014 року судова колегія судової
палати з цивільних справ апеляційного
суду Харківської області в складі:

Головуючого Бобровського В.В.,

С у д д і в
Шевченко Н.Ф.,

Кокоші В.В.,

при
секретарі Харченко М.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові цивільну
справу за апеляційною скаргою
представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на
рішення Орджонікідзевського
районного суду м.Харкова від 10 грудня
2013 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_3
до ОСОБА_5, 3-тя особа -
Орджонікідзевський ВДВС Харківського
міського управління юстиції про
стягнення неустойки за прострочення
виплати аліментів, та за зустрічним
позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, 3-тя особа -
Орджонікідзевський ВДВС Харківського
міського управління юстиції про
звільнення від сплати заборгованості
за аліментами,-

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року ОСОБА_3 в особі
представника за довіреністю ОСОБА_4
звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5
про стягнення неустойки у зв'язку із
простроченням виплати аліментів на їх
дочку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 за рішенням
Ленінського районного суду м.Харкова
від 15 січня 2013 року.

На обґрунтування позовних вимог
представник позивача посилався на те,
що вказаним рішенням суду з
відповідача підлягало стягненню
аліменти щомісячно по 600 грн. до
повноліття дитини, але ОСОБА_5
ухиляється від належного виконання
рішення суду.

Уточнивши у листопаді 2013 року позовні
вимоги та розмір заборгованості по
аліментах у сумі 5282,26 грн., представник
ОСОБА_3 просив стягнути з ОСОБА_5
неустойку у розмірі 8124 грн.

У листопаді 2013 року ОСОБА_5 пред'явив
зустрічний позов до ОСОБА_3 про
звільнення його від сплати
заборгованості по аліментам за
рішенням суду від 15 січня 2013 року, з
посиланням на його інвалідність,
матеріальне становище та оплату
аліментів за рішенням суду від 25 грудня
012 року на користь його матері ОСОБА_7 та
одночасно просив відмовити у позові
про стягнення неустойки у зв'язку з
його тривалим лікуванням, інвалідністю
та відсутності його вини у виникненні
заборгованості по аліментам на доньку.

Рішенням Орджонікідзевського
районного суду м.Харкова від 10 грудня
2013 року у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про стягнення
неустойки та у зустрічному позові про
звільнення від сплати заборгованості
за аліментами - відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_3 з посиланням на підставність та
обґрунтованість позову про стягнення
неустойки у зв'язку з ухиленням ОСОБА_5
від сплати аліментів на дитину,
неправильне застосування судом норм
матеріального права та порушенням
вимог процесуального права, просить
рішення районного суду скасувати та
ухвалити по справі за їх позовом нове
рішення.

Дослідивши матеріали справи,
перевіривши доводи апеляційної скарги,
колегія вирішила апеляційну скаргу
представника ОСОБА_3 відповідно до ч.1
с.309 ЦПК України задовольнити частково,
рішення районного суду змінити з
наступного.

Згідно до ст..213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим, таким, яким суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства вирішив справу відповідно
закону.

Судом встановлено, що рішенням
Ленінського районного суду м.Харкова
від 15 січня 2013 року з ОСОБА_5 стягнуто на
користь ОСОБА_3 на їх доньку ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти у розмірі 600 грн.
щомісячно, починаючи з 19 жовтня 2012 року
до повноліття дитини.

Згідно розрахунку державного
виконавця станом на 21 жовтня 2013 року
(а.с.16) по травень 2013 року аліменти не
сплачувались, загальна сума боргу
складала 6634,06 грн. за червень-жовтень
сплачено 1224 грн. Станом на 30 листопада
2013 року загальна сума боргу складала 4660
грн. оплачено 3391,60 грн.

ОСОБА_5 перебував, згідно наданої
медичної документації на
стаціонарному лікуванні з 12 по 28 грудня
2012 року, перебуває під наглядом
лікувально-профілактичного закладу з
лютого 2001 року. За висновком МСЕК від 7
серпня 2013 року йому встановлено третю
групу інвалідності з 26 червня 2013 року,
рекомендовано роботу по професії
інженера без додаткових навантажень.
Розмір соціальної допомоги по
інвалідності складає 894 грн.

Відмовляючи у позові ОСОБА_3 про
стягнення на підставах ч.1 ст.196 СК
України з ОСОБА_5 неустойки у сумі 8124
грн. із розрахунку позивача 1% від 4660
грн. несплачених аліментів за кожен
день прострочення, з урахуванням його
стану здоров'я, матеріального
становища та рішення
Орджонікідзевського районного суду
м.Харкова від 25 грудня 2012 року про
стягнення з нього на користь матері
щомісячних аліментів у розмірі 500 грн.
суд дійшов висновку про відсутність
вини ОСОБА_5 у виникненні
заборгованості по аліментах на дитину.

Проте з таким висновком суду
погодитись не можна.

Згідно ст..196 СК України при виникненні
заборгованості з вини особи, яка
зобов'язана сплачувати аліменти за
рішенням суду, одержувач аліментів має
право на стягнення неустойки (пені) у
розмірі 1% від суми несплачених
аліментів за кожен день прострочення.

Розмір неустойки може бути зменшений
судом з урахуванням матеріального та
сімейного стану платника аліментів.

Із матеріалів справи вбачається, що з
позовом про стягнення аліментів на
малолітню дитину ОСОБА_3 звернулась у
жовтні 2012 року з вимогами про початок
стягнень з травня 2011 року, які за
недоведеністю залишені без
задоволення рішенням від 15 січня 2013
року.

Згідно рішення Орджонікідзевського
районного суду м.Харкова від 25 грудня
2012 року ОСОБА_7 з позовом до ОСОБА_5 про
стягнення аліментів на її утримання
звернулась у листопаді 2012 року.

Судом розмір щомісячних аліментів
визначено у розмірі 500 грн., але як видно
із змісту зустрічної позовної заяви
ОСОБА_5 до ОСОБА_3 вищевказане рішення
не зверталось до примусового
виконання. Будь-яких доказів на
підтвердження факту добровільного
виконання рішення відповідачем не
надано суду як першої так й апеляційної
інстанції.

Окрім цього ОСОБА_5 не спростовано
відповідними доказами твердження
позивача про те, що він
працевлаштовувався та має дохід поза
розміром пенсії.

Вирішуючи справу, суд, в порушення
вимог ст..212 ЦПК України, відповідної
оцінки достовірності вказаних доказів
та їх взаємний зв'язок у сукупності з
наданими позивачем не надав, помилково
дійшовши висновку про відсутність вини
відповідача у виникненні
заборгованості по аліментах на дитину,
оскільки як він стверджує добровільно
сплачує аліменти матері у розмірі 500
грн., яка отримує пенсію, має інших
дорослих дітей. Такі обставини
звільняють його від виконання
обов'язку за рішенням суду утримувати
дитини.

Проте при визначенні розміру
неустойки, що підлягає стягненню з
ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 колегія, з
урахуванням стану здоров'я , його
інвалідності та матеріального стану,
вважає за необхідне зменшити розмір
неустойки нарахованої позивачем у сумі
8124 грн. до 2000 грн. частково
задовольнивши позовні вимоги ОСОБА_3

З огляду на викладене, керуючись ст..ст.
303, 304, 309, 313, 314 ЦПК України, колегія, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3
задовольнити частково.

Рішення Орджонікідзевського районного
суду м.Харкова від 10 грудня 2013 року
змінити.

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про стягнення
неустойки за невиконання аліментних
зобов'язань задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 (рнокпп НОМЕР_1) на
користь ОСОБА_3 (рнокпп НОМЕР_2)
неустойку у розмірі 2000 грн.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 121
грн. 80 коп.

В іншій частині це рішення залишити без
змін.

Рішення набирає законної сили після
проголошення але протягом двадцяти
днів може бути оскаржено до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий
Судді