РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2014 року
Личаківський
районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді -
Лакомської Ж. І.

при секретарі - Метелля Б.Б.

за участі: позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

відповідача - ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

у відкритому судовому засіданні в
залі суду у м. Львові розглянувши
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3, Приватного акціонерного
товариства Страхова компанія "PZU
Україна" про відшкодування моральної
шкоди завданої внаслідок вчинення
злочину суд , -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з
позовом до відповідачів ОСОБА_3,
Приватного акціонерного товариства
Страхова компанія "PZU Україна" про
відшкодування моральної шкоди
завданої внаслідок вчинення злочину.
Просить ухвалити рішення про стягнення
з відповідача ОСОБА_3 на її користь
моральну шкоду завдану внаслідок
вчинення злочину в сумі 245 000 грн. та про
стягнення з відповідача Приватного
акціонерного товариства Страхової
компанії "PZU Україна" на її користь
моральної шкоди завданої внаслідок
вчинення злочину в сумі 5 000 грн.

Позов мотивує тим, що вироком
Личаківського районного суду м. Львова
від 15 серпня 2013 року відповідача
ОСОБА_3 визнано виним у вчиненні
злочину передбаченого ч.2 ст.286 КК
України. Даним вироком встановлено, що
ОСОБА_3 12 листопада 2012 року о 19:05 год.,
керуючи автомобілем «DAEWOO NEXIA»
реєстраційний номер НОМЕР_1 та
рухаючись ним у АДРЕСА_1 порушив вимоги
Р1 п.1.5, Р 2 п. 2.3. б), д); Р 8 п. 8.1; Р 12 п.12.3; Р18
п. 18.1 Правил дорожнього руху України,
які виразились в тому, що він проявив
неуважність до дорожньої обстановки та
її змін, при наближенні по крайній
лівій смузі до нерегульованого
пішохідного переходу, позначеного
інформаційно - вказівними дорожніми
знаками 5.35.1, 5.35.2 додатку 1 ПДР України
та дорожньою розміткою 1.14.1 додатку 2
ПДР України, не переконався, що на
нерегульованому пішохідному переході
немає пішоходів та не вжив своєчасних
заходів для зменшення швидкості, щоб
зупинитись і дати дорогу пішоходу
ОСОБА_1, яка переходила проїзну частину
зліва направо відносно напрямку руху
керованого ним транспортного засобу по
зазначеному нерегульованому
пішохідному переході та мала перевагу
для руху і яку він об'єктивно
спроможний був виявити, а продовжив
свій рух, чим створив аварійну
обстановку, яка призвела до наїзду на
потерпілу ОСОБА_1.

Внаслідок наїзду потерпіла ОСОБА_1,
згідно висновку експерта № 33/13 від
14.02.2013 р., отримала травму тіла у вигляді
множинних ран, синців та саден на
голові, шиї, руках, ногах, перелому
кісток основи черепу з розривом правої
барабанної перетинки забоєм головного
мозку, переломів кісток лицевого
скелету зі звихом 1,4,5,6,7 лівих верхніх
зубів, травматичного видалення 2- го
верхнього лівого зуба. Вказані
ушкодження відносяться до тяжкого
тілесного ушкодження за ознакою
небезпеки для життя в момент
заподіяння.

Даним злочином позивачці заподіяно
моральну шкоду, яка полягає в тому, що
внаслідок отриманих нею травм під час
ДТП вона тривалий час страждала і
страждає від фізичного болю, на
підборідді залишився слід від шрамів,
три тижні була прикута до ліжка
внаслідок отриманого перелому основи
черепа, забою та струсу головного
мозку. Не могла ні ходити, ні сидіти, ні
задовольняти свої фізіологічні
потреби. Лише на четвертий тиждень
змогла піднімати голову з подушки та
потроху сидіти. Через перелом кісток
обличчя не могла нормально
харчуватись. Через 18 днів після травми
в щелепно лицевій хірургії їй зробили
операцію, яка тривала чотири години, її
щелепи було накладено шини, що
позбавляло можливості вживати їжу та
говорити. Тривале лікування
супроводжувалось супутніми
захворюваннями такими як тахікардія,
анемія, втрата ваги, алергія на ліки.
Внаслідок дорожньо - транспортної
пригоди, яка була вчинена з вини
відповідача значно погіршився її стан
здоров»я, вона перенесла дві важкі
хірургічні операції, які також
пов»язані з фізичним болем і
погіршенням її зовнішнього вигляду.
Після отриманих травм обличчя і
перенесеної операції змушена була
проходити реабілітаційні заходи по
відновленню функцій жувальних м»язів,
відновлення трійничного нерва, а саме
отримувала масажі м»язів обличчя і
фізіотерапевтичні процедури, приймала
медикаменти, які мали побічну дію на
шлунково - кишковий тракт. Внаслідок
отриманих травм їй встановлено
інвалідність. Крім того, її лікування і
досі не завершене і має
багатоступінчатий характер,
відчуваються наслідки черепно -
мозкової травми, вона швидко
втомлюється, відчуває слабкість,
запаморочення. Вона очікує додаткову
хірургічну операцію, пов»язану з
імплантацією кісткової тканини
верхньої щелепи та протезування.
Змушена витрачати значні кошти на
лікування, імплантацію зубів,
протезування, на посилене харчування,
на психологічну допомогу, чим
обмежуються її можливості для
забезпечення нормального життя. У
зв»язку з розривом барабанної
перетинки внаслідок дорожньо -
транспортної пригоди в неї погіршився
слух, відсутність передніх зубів та
майбутнє їх протезування позначається
також на її зовнішньому вигляді,
внаслідок чого не могла тривалий час
з»являтись серед людей, спілкуватись з
друзями.

Відтак вважає, що тяжкість заподіяних
їй травм, їх негативні наслідки для
здоров»я, обмеження у повсякденному
житті глибина і тривалість фізичних і
душевних страждань та переживань є
адекватними визначеному нею розміру
відшкодування моральної шкоди. Тому з
врахування наведеного просить суд
ухвалити рішення про стягнення з
відповідача ОСОБА_3 на її користь
моральної шкоди завданої внаслідок
вчинення злочину в сумі 245 000 грн. та
стягнення з відповідача Приватного
акціонерного товариства Страхової
компанії "PZU Україна" на її користь
моральної шкоди завданої внаслідок
вчинення злочину в сумі 5 000 грн., так як
на момент вчинення дорожньо -
транспортної пригоди цивільно -
правова відповідальність відповідача
ОСОБА_3 згідно полісу обов»язкового
страхування цивільно - правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів була
застрахована у Приватному
акціонерному товаристві Страхова
компанія "PZU Україна".

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1,
яка в останнє судове засідання не
з»явилась та її представник ОСОБА_2,
який діє на підставі договору про
надання правової допомоги від 12.09.2013р.
позовні вимоги підтримали, дали
пояснення аналогічні наведеним
мотивам позову, просили позов
задоволити.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник
ОСОБА_4, який діє на підставі договору
про надання правової допомоги від
28.11.2013р. проти задоволення позову
заперечили, дали аналогічні за змістом
пояснення про те, що вважають позовні
вимоги безпідставними та
необґрунтованими, оскільки дійсно
вироком Личаківського районного суду
м.Львова від 15 серпня 2013 року
відповідача ОСОБА_3 було визнано винним
у вчиненні злочину передбаченого ч. 2
ст. 286 КК України. Обов»язок
відшкодування шкоди заподіяної
ушкодженням здоров»я позивачки як
потерпілої внаслідок дорожньо -
транспортної пригоди відповідачем
визнавався відразу. З моменту
поступлення позивачки до закладу
охорони здоров»я він самостійно
купував необхідні ліки та передавав
кошти на лікування матері потерпілої, з
незрозумілих причин потерпіла
відмовлялась отримувати будь - яку
матеріальну допомогу до вирішення
питання в судовому порядку. Вважають,
що обґрунтування позовних вимог, які
викладені в позовній заяві містять
ознаки матеріальної шкоди, оскільки
вказують на необхідність витрат
пов»язаних з лікуванням, справи про
стягнення з відповідача на користь
медичних закладів витрат на лікування
позивачки знаходять в провадженні
суду. Вважають, що позивачка
пред»явивши вимоги до відповідача про
стягнення моральної шкоди не надала
жодних належних та допустимих доказів
в обґрунтування наявності та розміру
завданої їй моральної шкоди, розмір
якої згідно позовних вимог становить 250
000 грн. Тому просили в задоволенні
позову відмовити.

Представник відповідача Приватного
акціонерного товариства Страхова
компанія "PZU Україна" в судове засідання
не з»явився, про день та час судового
розгляду справи був повідомлений
належним чином, 10.02.2014 року подав до
суду клопотання про проведення
судового розгляду без його участі.
Згідно представлених суду письмових
заперечень від 16.12.2013р. просить
відмовити у задоволенні позовних вимог
до Приватного акціонерного товариства
Страхова компанія "PZU Україна".

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши та перевіривши зібрані по
справі докази, суд вважає, що позов слід
задоволити частково з наступних
підстав.

Згідно вироку Личаківського районного
суду м. Львова відповідача ОСОБА_3
визнано виним у вчиненні злочину
передбаченого ч.2 ст.286 КК України та
засуджено до 5 (п'яти) років позбавлення
волі, з позбавленням права керувати
транспортними засобами на строк 2 (два)
роки. На підставі ст.75 КК України
звільнити засудженого ОСОБА_3 від
відбування основного покарання з
випробуванням, встановивши йому
іспитовий термін строком на 3 (три) роки
(а.с. 5-6).

Даним вироком встановлено, що ОСОБА_3 12
листопада 2012 року о 19:05 год., керуючи
автомобілем «DAEWOO NEXIA» реєстраційний
номер НОМЕР_1 та рухаючись ним у
АДРЕСА_1 порушив вимоги Р1 п.1.5, Р 2 п. 2.3.
б), д); Р 8 п. 8.1; Р 12 п.12.3; Р18 п. 18.1 Правил
дорожнього руху України, які
виразились в тому, що він проявив
неуважність до дорожньої обстановки та
її змін, при наближенні по крайній
лівій смузі до нерегульованого
пішохідного переходу, позначеного
інформаційно - вказівними дорожніми
знаками 5.35.1, 5.35.2 додатку 1 ПДР України
та дорожньою розміткою 1.14.1 додатку 2
ПДР України, не переконався, що на
нерегульованому пішохідному переході
немає пішоходів та не вжив своєчасних
заходів для зменшення швидкості, щоб
зупинитись і дати дорогу пішоходу
ОСОБА_1, яка переходила проїзну частину
зліва направо відносно напрямку руху
керованого ним транспортного засобу по
зазначеному нерегульованому
пішохідному переході та мала перевагу
для руху і яку він об'єктивно
спроможний був виявити, а продовжив
свій рух, чим створив аварійну
обстановку, яка призвела до наїзду на
потерпілу ОСОБА_1.

Внаслідок наїзду потерпіла ОСОБА_1,
згідно висновку експерта № 33/13 від
14.02.2013 р., отримала травму тіла у вигляді
множинних ран, синців та саден на
голові, шиї, руках, ногах, перелому
кісток основи черепу з розривом правої
барабанної перетинки забоєм головного
мозку, переломів кісток лицевого
скелету зі звихом 1,4,5,6,7 лівих верхніх
зубів, травматичного видалення 2- го
верхнього лівого зуба. Вказані
ушкодження відносяться до тяжкого
тілесного ушкодження за ознакою
небезпеки для життя в момент
заподіяння.

З представленої суду копії витягу з
медичної карти стаціонарного хворого
№11072 (а.с.7) вбачається, що позивач
ОСОБА_1 з 12 листопада по 27 листопада
перебувала на стаціонарному лікуванні
в нейрохірургічному відділенні
комунальної 8-ї клінічної лікарні м.
Львова.

Відповідно до копії витягу із медичної
карти №27859 позивач ОСОБА_1, з 27
листопада по 25 грудня 2012 року
перебувала на стаціонарному лікуванні
у відділенні щелепно - лицевої хірургії
лікарні швидкої медичної допомоги
м.Львова (а.с.8-9).

Згідно з представленої суду копії
виписки з медичної карти амбулаторного
хворого виданої 6-ю міською
поліклінікою (а.с.10) вбачається, що
внаслідок отриманої травми позивач
ОСОБА_1, перебувала на лікуванні з 26.12.2012
по 25 лютого 2013 року з наступним
скеруванням на стаціонарне лікування.

Відповідно до витягу з медичної карти
стаціонарного хворого № 4888 з 25 лютого
по 14 березня 2013 року позивач перебувала
на стаціонарному лікуванні у
відділенні щелепно - лицевої хірургії
лікарні швидкої медичної допомоги м.
Львова (а.с.11).

Згідно з витягом з медичної карти
стаціонарного хворого № 20655 (а.с.13), з 2
по 13 вересня позивач ОСОБА_1 перебувала
на стаціонарному лікуванні у
відділенні щелепно - лицевої хірургії.

Згідно довідки МСЕК серії 10ААБ №149297
від 20 березня 2013 р. позивачці ОСОБА_1
присвоєно третю групу інвалідності,
протипоказана робота фізичним,
емоційним навантаженням,
рекомендовано лікування в
невропатолога, кардіолога,
стоматолога, щелепно - лицьового
хірурга (а.с.12).

У відповідності до ст.22 ЦК України,
особа, якій завдано збитків у
результаті порушення її цивільного
права, має право на їх відшкодування.
Збитками є втрати, яких особа зазнала у
зв'язку зі знищенням або пошкодженням
речі, а також витрати, які особа зробила
або мусить зробити для відновлення
свого порушеного права (реальні
збитки).

Відповідно до ст.1166 ЦК України, майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч.1 ст.23 ЦК України, особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав. Моральна шкода полягає у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів;

Відповідно до ст.1167 ЦК України,
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини.

Згідно п.9 постанови Пленуму Верховного
суду України N 4 від 31.03.1995 р. "Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди" розмір
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди суд визначає залежно від
характеру та обсягу страждань
(фізичних, душевних, психічних тощо),
яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат (їх тривалості,
можливості відновлення тощо) та з
урахуванням інших обставин. Зокрема,
враховуються стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,
час та зусилля, необхідні для
відновлення попереднього стану. При
цьому суд має виходити із засад
розумності, виваженості та
справедливості.

Відповідно до ст. 26-1 Закону України
«Про обов»язкове страхування цивільно
- правової відповідальності власників
наземних транспортних засобів»
страховиком відшкодовується
потерпілому - фізичній особі, який
зазнав ушкодження здоров'я під час
дорожньо-транспортної пригоди,
моральна шкода у розмірі 5 відсотків
страхової виплати за шкоду, заподіяну
здоров'ю.

Враховуючи обставини справи, характер
та обсяг страждань, яких зазнала
позивач, характер немайнових втрат та
тяжкості вимушених змін у її життєвих
стосунках, часу та зусиль, необхідних
для відновлення попереднього стану, у
зв»язку з довготривалим лікуванням
позивача, настанням тяжких наслідків,
виходячи з засад розумності,
виваженості та справедливості суд
вважає, що з відповідача ОСОБА_3 на
користь позивача слід стягнути
моральну шкоду в розмірі 85 000 грн.

Щодо вимоги про стягнення моральної
шкоди з відповідача Приватного
акціонерного товариства Страхова
компанія "PZU Україна" в сумі 5000 грн., суд
в задоволенні такої вимоги відмовляє
так як порядок відшкодування моральної
шкоди страховиком потерпілому -
фізичній особі, який зазнав ушкодження
здоров'я під час дорожньо-транспортної
пригоди відшкодовується відповідно до
порядку встановленого Законом України
«Про обов»язкове страхування цивільно
- правової відповідальності власників
наземних транспортних засобів».

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 60, 88, 209, 213, 214, 215
ЦПК України, ст.ст. 22, 23, 1166, 1167, 1192 ЦК
України, Закону України «Про
обов»язкове страхування цивільно -
правової відповідальності власників
наземних транспортних засобів», п. 9
постанови Пленуму Верховного суду
України N 4 від 31.03.1995 р. "Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди", суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Приватного
акціонерного товариства Страхова
компанія "PZU Україна" про відшкодування
моральної шкоди завданої внаслідок
вчинення злочину - задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 85 000
(вісімдесят п"ять тисяч) гривень
моральної шкоди завданої внаслідок
вчинення злочину.

В задоволенні позову в частині
стягнення з Приватного акціонерного
товариства Страхова компанія "PZU
Україна" на користь ОСОБА_1 моральної
шкоди завданої внаслідок вчинення
злочину в сумі 5000 гривень - відмовити за
безпідставністю.

Рішення може бути оскаржене в порядку
та строки передбачені ст. 294 ЦПК
України.

Суддя:
Лакомська Ж. І.