У Х В А ЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Хопти С.Ф.,

Лесько А.О., Червинської
М.Є.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
припинення права власності на нерухоме
майно та визнання права власності за
касаційною скаргою ОСОБА_5, яка діє в
інтересах ОСОБА_3, на рішення
апеляційного суду Київської області
від 18 вересня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з вказаним позовом, посилаючись на
те, що їй та відповідачці на праві
спільної часткової власності належить
будинок АДРЕСА_1, а саме, позивачці
належить 2/3 частини житлового будинку,
а відповідачу - 1/3 частина.

Відповідачка у будинку не проживає,
тягар сплати комунальних послуг,
витрат на косметичний та капітальний
ремонт, земельний податок не несе, має
інше житло. Крім того, їх сумісне
проживання з відповідачкою є
неможливим. Пропозиція позивачки
стосовно отримання компенсації за
припинення права спільної часткової
власності сторін на спірне жиле
приміщення відповідачкою відхилена.

Тому позивачка просила суд припинити
право власності на належну відповідачу
1/3 частину спірного житлового будинку,
з одночасним визнанням за нею права
власності на вказану частину та
виплатою грошової компенсації у
розмірі 2 585 грн., які внесені на депозит
суду.

Рішенням Сквирського районного суду
Київської області від 26 червня
2013 року позов задоволено. Припинено
право власності на 1/3 частину будинку
АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_4 з
компенсацією її вартості. Зобов'язано
державного реєстратора реєстраційної
служби Сквирського районного
управління юстиції Київської області
скасувати державну реєстрацію 1/3
частини житлового будинку АДРЕСА_1, що
належала ОСОБА_4 Визнано за ОСОБА_3
право власності на 1/3
частину житлового будинку, що
знаходиться у АДРЕСА_1, що належала
ОСОБА_4 Стягнуто з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_4 компенсацію вартості 1/3
частини жилого будинку АДРЕСА_1, у
розмірі 2 585 грн., що знаходиться на
депозитному рахунку Сквирського
районного суду Київської області.

Рішенням апеляційного суду Київської
області від 18 вересня 2013 року рішення
суду першої інстанції скасовано та
ухвалено нове рішення про відмову у
позові.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, яка діє в
інтересах ОСОБА_3, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати рішення апеляційного суду та
направити справу на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції, виходив із того, що існують
підстави для припинення права
власності відповідачки на будинок,
передбачені ст. 365 ЦК України,
позивачкою внесено на депозитний
рахунок суду вартість частки
відповідачки у праві спільної
власності.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи нове рішення
про відмову у позові, суд апеляційної
інстанції, виходив з того, що позивачка
внесла на депозитний рахунок суду
тільки вартість 1/3 частини житлового
будинку без врахування вартості
господарських споруд.

З таким висновком апеляційного суду
погодитись не можна, оскільки він не
ґрунтується на матеріалах справи та
суперечить нормам матеріального та
процесуального права.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судове
рішення не відповідає.

Судом установлено, що сторони є
співвласниками житлового будинку
АДРЕСА_1.

ОСОБА_3 на підставі договору дарування
частини житлового будинку від 05 жовтня
2004 року та свідоцтва про право на
спадщину за заповітом від
23 лютого 1996 року належить 2/3 частини
жилого будинку АДРЕСА_1 з
господарськими та побутовими
спорудами (а. с. 7-8).

ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право
на спадщину за законом від 27 листопада
2007 року належить 1/3 частина вказаного
будинку з господарськими спорудами, а
саме сарай «Б», сарай «В», погріб «Г»,
гараж «Д», колодязь, огорожа (а. с. 9).

Згідно з ч. 1 ст. 365 ЦК України право
особи на частку у спільному майні може
бути припинене за рішенням суду на
підставі позову інших співвласників,
якщо:

частка є незначною і не може бути
виділена в натурі;

Аналіз цієї норми свідчить про те, що
для припинення права особи на частку у
спільному майні необхідно встановити
наявність будь-якої із обставин,
передбачених пунктами 1-3 частини
першої статті 365 ЦК України за умови, що
таке припинення не завдасть істотної
шкоди інтересам співвласника та членам
його сім'ї.

У ч. 2 ст. 365 ЦК України зазначена
обов'язкова умова попереднього
внесення позивачем вартості цієї
частки на депозитний рахунок суду для
припинення права особи на частку у
спільному майні.

Як вбачається з матеріалів справи
позивачка попередньо внесла на
депозитний рахунок суду вартість 1/3
частини спірного жилого будинку у сумі
2 585 грн. (а. с. 74).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
апеляційної інстанції, виходив з того,
що позивачка внесла на депозитний
рахунок суду тільки вартість 1/3 частини
житлового будинку без врахування
вартості господарських споруд.

При цьому суд не звернув уваги, що
відповідачка не заперечувала проти
виплати їй вартості частини спірних
приміщень, вона лише не погоджувалась з
визначеним розміром вартості належної
їй частки.

Також, суд не звернув уваги на
технічний паспорт на садибний
(індивідуальний) житловий будинок
АДРЕСА_1 від 29 вересня 2011 року, згідно
якого до будинку було здійснено
добудови у 2011 році під літ. Ж 1, Ж 2; у 2010
році сарай літ. Е; літня кухня у 2011 році
під літ. Ж; огорожа № 5 у 2010 році (а. с. 141),
та не з'ясував хто із сторін проводив
відповідні добудови.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд
сприяє всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи: роз'яснює особам, які
беруть участь у справі, їх права та
обов'язки, попереджує про наслідки
вчинення або не вчинення процесуальних
дій і сприяє здійсненню їхніх прав у
випадках, встановлених цим Кодексом.

У п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду
України «Про практику застосування
судами законодавства, що регулює право
приватної власності громадян на жилий
будинок» від 04 жовтня 1991 року № 7
роз'яснено, що при неможливості виділу
частки будинку в натурі або
встановлення порядку користування ним,
власнику, що виділяється, за його
згодою присуджується грошова
компенсація. Розмір грошової
компенсації визначається за угодою
сторін, а при відсутності такої угоди -
судом по дійсній вартості будинку на
час розгляду справи.

Під дійсною вартістю будинку
розуміється грошова сума, за яку він
може бути проданий в даному населеному
пункті чи місцевості. Для її визначення
при необхідності призначається
експертиза.

Разом з тим, апеляційний суд не взяв до
уваги вказані обставини справи та
норми права, не роз'яснив сторонам
право про призначення
будівельно-технічної експертизи для
з'ясування дійсної вартості будинку та
господарських споруд на час розгляду
справи, та дійшов передчасного
висновку про відмову у позові.

Оскільки суд апеляційної інстанції на
вищевикладені обставини уваги не
звернув, у порушення вимог ст. ст. 212-214
ЦПК України не врахував норм
матеріального та процесуального права,
які регулюють спірні правовідносини,
не встановив обставини, які мають
значення для правильного вирішення
справи, тому відповідно до ст. 338 ЦПК
України ухвалене у справі судове
рішення підлягає скасуванню з
передачею справи на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 333, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_5, яка діє в
інтересах ОСОБА_3, задовольнити
частково.

Рішення апеляційного суду Київської
області від 18 вересня 2013 року
скасувати, справу направити на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Д.Д. Луспеник

Судді:
Б.І. Гулько

А.О. Лесько

С.Ф. Хопта

М.Є. Червинська