Справа № 244/240/14-ц
Провадження № 2/244/256/2014
і м е н е м У к р а ї н и
"17" лютого 2014 р. Сніжнянський
міський суд Донецької області в складі:
головуючого судді Кучми В.В.
секретаря Гладир
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Сніжне справу за
позовом ОСОБА_1 до державного
підприємства "Сніжнеантрацит" про
відшкодування моральної шкоди у
зв'язку з професійним захворюванням,
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду
з даним позовом до державного
підприємства "Сніжнеантрацит" про
відшкодування моральної шкоди у
зв'язку з профзахворюванням. На
обґрунтування заявлених позовних
вимог посилається на те, що його стаж
роботи складає 32 роки 2 місяці, стаж у
шкідливих умовах складає 14 років. В
останній час він працював гірником
очистного забою 5-го розряду на ТО шахті
"Ударник" ДП "Сніжнеантрацит". Під час
трудової діяльності він отримав
професійне захворювання. Робота з
проходженням підземних гірничих
виробіток проходила у шкідливих для
здоров'я умовах: вологість та запилення
повітря, підвищена температура,
недостатній рівень вентиляції, високій
рівень шуму тощо. Внаслідок тривалої
роботи в шкідливих умовах він отримав
професійне захворювання: хроничне
обструктивне захворювання легенів
пилової етіології другої стадії, в
стадії загострення. Легенєва
недостатність першого-другого ступеню.
Захворювання первинне. Висновком МСЕК
від 31.10.2012р. йому встановлено 25% втрати
працездатності. При повторному огляді
комісією МСЕК йому встановлено 25%
втрати працездатності безстроково з
01.11.2013 року, група інвалідності не
встановлена. Внаслідок втрати
працездатності він не може вільно
дихати, постійно відчуває фізичну
втому, обмеження роботи легенів та
серця викликають фізичний біль. Це
негативно позначається на його
емоційному стані, він став дратівливим,
що відображається на взаємовідносинах
з рідними та оточуючими, професійне
захворювання примушує його прикладати
додаткових зусиль для організації
свого життя в сім'ї та суспільстві,
звичайний ритм якого змінився. Все це
негативно позначається на його
душевному стані. Тому він оцінює та
просить стягнути з відповідача у
якості відшкодування моральної шкоди 10
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання
не з'явився, до початку судового
засідання надав письмову заяву, в якій
просить справу розглянути без його
участі, про день, час та місце розгляду
справи повідомлений належним чином,
зазначив, що його інтереси в судовому
засіданні буде представлятиме адвокат
Представник позивача ОСОБА_2, який
діє на підставі договору № 19/01-1 від
19.01.2013 року, в судове засідання не
з'явився, до початку судового засідання
надав письмову заяву, в якій просить
справу розглянути без його участі, про
день, час та місце розгляду справи
повідомлений належним чином, позовні
вимоги підтримав в повному обсязі.
Представник відповідача
провідний юрисконсульт ДП
«Сніжнеантрацит» Могила Д.В., який діє
на підставі довіреності № 1 від 08.01.2014
року, у судове засідання не з'явився,
письмову заяву з проханням розглянути
справу без його участі, надав письмові
заперечення, згідно яких проти
позовних вимог заперечує, про день, час
та місце розгляду справи повідомлений
Дослідивши подані сторонами
документи, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини справи, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд встановив такі фактичні
обставини та відповідні їм
ОСОБА_1 32 роки 2 місяці працював на
підприємствах вугільної
промисловості, стаж у шкідливих умовах
складає 14 років. В останній час він
працював гірником очистного забою 5-го
розряду на ТО шахті "Ударник" ДП
19 вересня 2012 року комісією у складі
лікарів СЕС, представників відділення
ФССНВ України та ТО "Шахта "Ударник" був
складений акт розслідування
хронічного професійного захворювання
№ 7. В акті зазначено, що у ОСОБА_1
встановлене профзахворювання,
позивач неспроможний працювати за
своєю професією. Обставинами
виникнення профзахворювання визнана
робота у шкідливих умовах
праці:недосконалість технологічних
процесів при виїмці вугілля, при
проведенні і перекріплюванні гірських
вироблень. Низька ефективність засобів
пилеподавления. Не застосування всього
комплексу протипилових заходів.
Причинами професійного захворювання
визнані: тривале і багатократне
вдихання вугільно-порідного пилу із
змістом вільного двоокису кремнію.
Незастосування в повному об'ємі
комплексу заходів щодо боротьби з
пилом. Незабезпечення в повному об'ємі
засобів індивідуального захисту по
захисту органів дихання від пилу.
Приписами комісії встановлені заходи
для адміністрації підприємства
відповідача по покращенню умов праці
Згідно довідки МСЕК серія 10ААА №
130083 від 01 листопада 2012 року, позивачу
ОСОБА_1 вперше встановлена втрата
професійної працездатності у розмірі 25
% , група інвалідності не встановлена,
дата переогляду 01.11.2013 року,
рекомендоване медикоментозне
лікування. (а.с. 6).
Довідкою МСЕК серія 10ААА № 238380 від 17
жовтня 2013 року, позивачу ОСОБА_1.
встановлена втрата професійної
працездатності у розмірі 25 % з 01.11.2013
року, група інвалідності не
встановлена, рекомендоване
медикоментозне лікування. (а.с. 7).
Відповідно до висновку
лікарсько-експертної комісії від
14.08.2012р. № 28/1177, ОСОБА_1 встановлено
заключний діагноз: "Пневмоконіоз.
Легенєва недостатність першого
ступеню переважно по рестриктивному
типу. Захворювання професійне,
встановлене вперше" (а.с.9)
Правовідносини, які виникли між
сторонами, регулюються ст. 237-1 КЗпП
України, згідно якої відшкодування
власником або уповноваженим ним
органом моральної шкоди працівнику
провадиться у разі, якщо порушення його
законних прав призвели до моральних
страждань, втрати нормальних життєвих
зв'язків і вимагають від нього
додаткових зусиль для організації
Згідно частини 1 ст. 9 Закону України
«Про охорону праці» (в редакції Закону
від 21 листопада 2002 року № 229-IV)
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникові внаслідок ушкодження
його здоров'я, здійснюється Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України відповідно до
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності».
Законом України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності»від 23 вересня 1999 року
№ 1105 - XIV, а саме, підпунктом «е»пункту 1
частини першої ст. 21, частиною 3 ст. 28
передбачався обов'язок Фонду
соціального страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання у разі настання
страхового випадку відшкодувати
заподіяну працівникові внаслідок
ушкодження його здоров'я грошову суму
Проте, Законом України «Про
внесення змін до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності»від 23 лютого 2007 року №
717-V, який набув чинності 20 березня 2007
року, з Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» підпункт «е» пункту 1
частини першої ст. 21, частина 3 ст. 28, які
передбачали зобов'язання Фонду у разі
настання страхового випадку
відшкодувати заподіяну працівникові
внаслідок ушкодження його здоров'я
грошову суму за моральну шкоду,
Тобто з 20 березня 2007 року
спеціальний закон щодо відшкодування
працівнику моральної шкоди, заподіяної
йому ушкодженням здоров'я на
виробництві, відсутній, а тому до цих
правовідносин повинен застосовуватися
загальний закон, яким є ст. 237-1 КЗпП
Такий висновок випливає з рішення
Конституційного суду України від 08
жовтня 2008 року у справі про страхові
виплати, в пункті 5 якого зазначено, що
статтею 1167 ЦК України та статтею 237-1
КЗпП України застрахованим громадянам,
що потерпіли на виробництві від
нещасного випадку або професійного
захворювання, надано право
відшкодовувати моральну шкоду за
рахунок власника або уповноваженого
ним органу (роботодавця). Встановлений
законодавцем розподіл обов'язків щодо
відшкодування моральної шкоди
потерпілим на виробництві від
нещасного випадку та професійного
захворювання не суперечить вимогам
статті 22 Конституції України.
З матеріалів справи встановлено, що
ушкодження здоров'я позивача сталося
вже після виключення з Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» обов'язку Фонду у разі
настання страхового випадку
відшкодувати заподіяну працівникові
внаслідок ушкодження його здоров'я
грошову суму за моральну шкоду, а тому
правовідносини по відшкодуванню
позивачу моральної шкоди, заподіяної
йому ушкодженням здоров'я під час
виконання трудових обов'язків,
регулюються саме ст. 237-1 КЗпП України.
Відповідно до частин 1 та 2 ст. 153
КЗпП України на всіх підприємствах, в
установах, організаціях створюються
безпечні і нешкідливі умови праці.
Забезпечення безпечних і нешкідливих
умов праці покладається на власника
або уповноважений ним орган.
Відповідно до ст. 13 Закону України
«Про охорону праці» роботодавець
зобов'язаний створити на робочому
місці в кожному структурному
підрозділі умови праці відповідно до
нормативно-правових актів, а також
забезпечити додержання вимог
законодавства щодо прав працівників у
галузі охорони праці.
Пленум Верховного Суду України в
постанові від 31 березня 1995 року „Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної шкоди"
зазначив, що під моральною шкодою слід
розуміти втрати немайнового характеру
внаслідок моральних та фізичних
страждань, або інших негативних явищ,
заподіяних фізичній або юридичній
особі незаконними діями або
бездіяльністю інших осіб. Відповідно
до чинного законодавства моральна
шкода може полягати, зокрема, у
моральних переживаннях у зв'язку з
ушкодженням здоров'я.
У судовому засіданні
встановлено і доведено, що позивач під
час роботи на шахті "Ударник" ДП
"Сніжнеантрацит" отримав професійне
захворювання, що обмежує нормальну
роботу його організму. З пояснень
позивача, якими обґрунтовує позовні
вимоги, витікає, що у зв'язку з
професійним захворюванням він
постійно страждає від фізичного болю,
обмежені його можливості щодо вибору
місця роботи, професії. У зв'язку з
отриманим захворюванням легенів він
постійно страждає від фізичного болю. В
результаті професійного захворювання
позивач несе моральні страждання, які
полягають в тому, що через нього він
змушений докладати додаткові зусилля
для утримання себе та своєї родини,
одержання повноцінного та своєчасного
лікування. Його втрати носять
безстроковий характер. Втрата
працездатності призвела до порушення
звичайного ритму життя, через
відсутність можливості реалізації
своїх потреб і здібностей у повному
обсязі. Він продовжує хворіти, потребує
лікування. Зазначені обставини
свідчать про те, що моральна шкода
позивачу дійсно заподіяна. Вказані
факти свідчать про наявність у
позивача моральних страждань.
У відповідності до ст. 23 ЦК України
та п. 3 Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 31 березня 1995 року № 4
"Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди" особа має право на відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
порушення її прав. Розмір грошового
відшкодування моральної шкоди
визначається судом, залежно від
характеру заподіяних фізичних та
душевних страждань, їх глибини та
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення можливості їх реалізації,
а також інших негативних наслідків, з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення, при визначені
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності та справедливості.
Суд вважає можливим задовольнити
гривень на відшкодування моральної
шкоди, оскільки на думку суду, така сума
є сорозмірною та відповідає глибині
моральних та фізичних страждань
позивача, ступеню втрати ним
професійної працездатності у зв'язку
із профзахворюванням.
Тому суд, враховуючи вимоги
розумності, справедливості та
виваженості завданої моральної шкоди,
з огляду на наслідки профзахворювання,
постійний характер негативних
наслідків, обмеження життєдіяльності,
порушення та зміну звичайного укладу
життя і особистих зв'язків, вважає за
можливе позов задовольнити повністю та
стягнути з відповідача на користь
позивача на відшкодування моральної
завданим моральним стражданням,
оскільки саме ця сума відповідає всім
обставинам справи, а також
вищезазначеним принципам.
Згідно ст.5 Закону України "Про
судовий збір", позивач звільнений від
сплати судового збору.
Відповідно до ст. 88 ч. З ЦПК України,
якщо позивача, на користь якого
ухвалене рішення, звільнено від сплати
судового збору, він стягується з
відповідача в дохід держави.
Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України,
слід стягнути на користь держави з
відповідача судовий збір в розмірі 243,
Керуючись ст. 43 Конституції України,
ст.ст. 3, 23, 1167, 1168 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60,
212- 215, 294 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до державного
підприємства "Сніжнеантрацит" про
відшкодування моральної шкоди у
зв'язку з професійним захворюванням
Стягнути з державного
підприємства «Сніжнеантрацит» на
користь ОСОБА_1 моральну шкоду,
заподіяну у зв'язку з втратою здоров'я
від професійного захворювання, у сумі 10
000 (десять тисяч) грн.
Стягнути з державного
підприємства «Сніжнеантрацит» на
користь держави судовий збір в розмірі
Рішення може бути оскаржено
учасниками процесу на протязі десяти
днів з дня проголошення рішення, а
учасниками процесу, які не приймали
участь в судовому засіданні, протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення до Апеляційного суду Донецької
області через Сніжнянський міський
суд.

Суддя: В. В. Кучма