Справа № 1005/4369/12 Головуючий у І
інстанції Левченко А.В. Провадження №
22-ц/780/146/14 Доповідач у 2 інстанції
РІШЕННЯ

Іменем України

24 лютого 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області в
складі:

Головуючого - Коцюрби О.П.,

Суддів - Білоконь О.В.,
Сержанюка А.С.,

При секретарі - Антіпову Я.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційними скаргаим ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 на рішення Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 15 жовтня 2013 року по справі за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи з
самостійними вимогами на предмет
спору: ОСОБА_1, ОСОБА_2 про поділ
спільного майна подружжя, зустрічною
позовною заявою ОСОБА_5 до ОСОБА_4, треті
особи з самостійними вимогами на
предмет спору: ОСОБА_1, ОСОБА_2 про поділ
спільного майна подружжя, набутого у
шлюбі та позовною заявою третіх осіб з
самостійними вимогами на предмет спору
ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання права
власності на майно, -

Заслухавши доповідь судді
Апеляційного суду, пояснення сторін,
вивчивши матеріали цивільної справи,
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів, -

в с т а н о в
и л а:

ОСОБА_4 звернувся до Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
з зазначеним позовом, в якому, з
урахуванням уточнень, вказав, що він
уклав шлюб з ОСОБА_5. який було
зареєстровано 02.06.1976 року у Печерському
відділі реєстрації шлюбів м. Києва,
актовий запис № 1072.

Від шлюбу вони мають двох дітей: сина
- ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. та доньку -ОСОБА_1.
ІНФОРМАЦІЯ_2.

У грудні 2010 року він подав позовну
заяву про розлучення. Після цього,
ОСОБА_6 протиправно та всупереч його
волі передала його в будинок для
божевільних, щоб в подальшому визнати
його недієздатним та стати його
опікуном. Метою таких заходів ОСОБА_6, є
намагання уникнути поділу спільного
майна. При цьому, ОСОБА_6 таємно
вилучила його документи та ключі від
квартири, де він зареєстрований.
Оскільки сумісне проживання стало
неможливим, він вимушений проживати у
знайомих та позбавлений права
користуватись майном. яке було набуте у
шлюбі та співвласником якого він є. А
тому просив поділити спільне майно.

До Бориспільського міськрайонного
суду Київської області з зустрічним
позовом про поділ спільного майна
подружжя, звернуласт ОСОБА_5, в якому, з
урахуванням уточнень вказала, що вона,
з 02.06.1976 року перебували у
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 який,
згідно рішення Печерського районного
суду м. Києва від 18.11.2011 року розірвано.
Під час шлюбу, ними було придбано майно,
яке поділити самостійно вони не можуть.
Проти позову ОСОБА_4 про поділ майна
набутого у шлюбі вона заперечує
повністю та вважає, що ОСОБА_4 вводить в
оману суд та сторін по справі з приводу
наявності та вартості майна, що було
набуте сторонами під час перебування у
шлюбі та підлягає поділу, та просила
здійснити поділ майна з урахуванням її
зустрічних позовних вимог та пояснень.

Також, третіми особами по справі були
заявлені позовні вимоги на предмет
спору, в якому ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вказали,
що їм стало відомо про те, що
Бориспільський міськрайонний суд
Київської області розглядає цивільну
справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про
поділ майна набутого у шлюбі, зокрема і
житлового будинку АДРЕСА_1. Вони
вважають себе співвласниками
вказаного житлового будинку, а тому
просять визнати за ними право спільної
сумісної власності на житловий будинок
АДРЕСА_1.

Рішенням Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 15.10.2013 року позов ОСОБА_4 задоволено,
в задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_5 та позову третіх осіб: ОСОБА_1,
ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись з вище зазначеним
рішенням, ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_5
оскаржили його в апеляційному порядку.
В апеляційних скаргах просили рішення
Бориспільського міськрайонного суду
Київської області від 15.10.2013 року
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким, відмовити ОСОБА_4 в задоволенні
позову, а їхні вимоги задовольнити.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційні скарги ОСОБА_5,
ОСОБА_1, ОСОБА_2 підлягають частковому
задоволенню, а рішення Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 15.10.2013 року в частині розподілу
будинку та земельної ділянки АДРЕСА_2
скасувати та ухвалити нове рішення про
відмову ОСОБА_4 в задоволенні цих
позовних вимог, в частині рухомого
майн, рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове рішення, в
решті позовних вимог про поділ
рухомого майна відмовити, стягнути з
ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 різницю
вартості поділеного рухомого майна, в
решті інших позовних вимог рішення
Бориспільського міськрайонного суду
Київської області від 15.10.2013 року
необхідно залишити без змін з
наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно з
законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з"ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 02.06.1976 року між
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було укладено шлюб,
про що свідчить копія свідоцтва про
укладення шлюбу, який, рішенням
Печерського районного суду Київської
області від 18.11.2011 року розірвано. Під
час шлюбу, ними було придбано майно, яке
вони поділити між собою в
добровільному порядку не можуть.

Відповідно ст. 355 ЦК України майно, що
є у власності двох або більше осіб
(співвласників), належить їм на праві
спільної власності (спільне майно).

Згідно ст. 368 ЦК України спільна
власність двох або більше осіб без
визначення часток кожного з них у праві
власності є спільною сумісною
власністю. Майно, набуте подружжям за
час шлюбу, є їхньою спільною сумісною
власністю, якщо інше не встановлено
договором або законом.

За правилами ст. 372 ЦК України майно,
що є у спільній сумісній власності,
може бути поділене між співвласниками
за домовленістю між ними. У разі поділу
майна, що є у спільній сумісній
власності, вважається, що частки
співвласників у праві спільної
сумісної власності є рівними, якщо інше
не встановлено домовленістю між ними
або законом. За рішенням суду частка
співвласника може бути збільшена або
зменшена з урахуванням обставин, які
мають істотне значення. У разі поділу
майна між співвласниками право
спільної сумісної власності на нього
припиняється.

Статтею 60 СК України передбачено, що
майно, набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
поважної причини (навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за
дітьми, хвороба тощо) самостійно
заробітку (доходу).

В ст. 63 СК України вказано, що
дружина та чоловік мають рівні права на
володіння, користування і
розпорядження майном, що належить їм на
праві спільної сумісної власності,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ними.

Відповідно ст.65 СК України дружина,
чоловік розпоряджаються майном, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя за взаємною згодою.

Згідно ст.. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини на які посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень крім
випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Як вбачається з позовної заяви
ОСОБА_4 ним заявлено позов про поділ
майна, що підлягає розподілу між
сторонами, як майно набуте в шлюбі.

Відповідно до переліку майна, яке
набуте в шлюбі та підлягає розподілу,
ОСОБА_4, в своїй позовній заяві наводить
предмети меблів, побутової техніки,
інструментів та інше майно, не
зазначаючи їх конкретного
найменування, моделі, року
виготовлення та придбання, що
суперечить положенням ст. ст. 58, 60 ЦПК
України. Зі змісту поданої заяви ОСОБА_4
не вбачається з чого виходив ОСОБА_4
визначаючи вартість такого майна. На
підтвердження своїх позовних вимог він
не надав жодного доказу існування
такого майна.

Також, ОСОБА_4 було заявлено вимоги,
які задоволені судом про поділ майна,
яке набуте під час шлюбу та підлягає
поділу - будинок АДРЕСА_2 та земельні
ділянки по вул. Шевченка в с. Ташань,
Переяслав-Хмельницького району,
Київської області загальною площею 40
га., державні акти ЯЖ 3416232 та ЯЖ №412233,
які є особистою власністю ОСОБА_5, що
підтверджується договором дарування
від 11.05.2007 року.

В 2003 році, сторонами по справі, за
власні кошти було придбано будинок з
господарчими будівлями та спорудами
АДРЕСА_1, який розташований на
приватизованій земельній ділянці
площею 0.499 га.

Право власності на вказане
домоволодіння та земельну ділянку
зареєстровано за ОСОБА_5

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_8
з приводу розподілу побутових речей,
меблів та інструментів, судом першої
інстанції безпідставно не було взято
до уваги встановлену висновком
експерта №3022/13-53 від 29.08.2013 року
Київського науково-дослідного
інституту судових експертиз вартість
та наявність майна, як спільно набутого
подружжям, що призвело до порушення
вимог законодавства України щодо
рівності часток сторін у спільному
майні.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
відмову ОСОБА_1, ОСОБА_2 в задоволенні
позовних вимог про визнання права
власності на майно так як вони
ґрунтуються на вимогах закону.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_5
необхідно задовольнити частково, а в
задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1,
ОСОБА_2 відмовити, рішення
Бориспільського районного суду
Київської області від 15.10.2013 року в
частині розподілу будинку та земельної
ділянки АДРЕСА_2 скасувати та ухвалити
нове рішення в цій частині про відмову
ОСОБА_4 в задоволенні цих позовних
вимог.

В частині рухомого майна, з
врахуванням висновку товарознавчої
експертизи №3022/13-53 від 29.08.2013 року,
рішення Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 15.102013 року скасувати та ухвалити
нове рішення. В решті позовних вимог
про поділ рухомого майна рішення суду
залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4
різницю вартості поділеного рухомого
майна.

В решті, рішення Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 15.10. 2013 року залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

В И
Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5
задовольнити частково.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 15 жовтня 2013 року у цивільній справі
за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті
особи з самостійними вимогами на
предмет спору: ОСОБА_1, ОСОБА_2 про поділ
спільного майна подружжя, зустрічною
позовною заявою ОСОБА_5 до ОСОБА_4, треті
особи з самостійними вимогами на
предмет спору: ОСОБА_1, ОСОБА_2 про поділ
спільного майна подружжя, набутого у
шлюбі та позовною заявою третіх осіб з
самостійними вимогами на предмет спору
ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання права
власності на майно, в частині
розподілу будинку та земельної ділянки
по АДРЕСА_2 скасувати та ухвалити в цій
частині нове рішення про відмову
ОСОБА_4 в задоволенні цих позовних
вимог.

В частині рухомого майна, рішення
Бориспільського міськрайонного суду
Київської області від 15 жовтня 2013 року
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким, визнати право власності та
виділити ОСОБА_4 наступне майно: два
крісла-ліжка, 1986 року випуску, б/у,
вартістю 250 грн., секцію з набору
корпусних меблів, 1970 року випуску, б/у,
вартістю 400 грн., холодильник «Ока», 1977
року випуску, б/у, вартістю 300 грн.,
телевізор «LG» турбо, CF-21 S 24 «KE», 2004 року
випуску, б/у, вартістю 600 грн., тиски
слюсарні з ручним приводом, ГОСТ 4045-75,
б/у, вартістю 100 грн., електроточило
«Еней ЭТБ - 1У4», виробництва СРСР, б/у,
вартістю 200 грн., на загальну суму 1.850
грн.

Визнати право власності та виділити
ОСОБА_5 наступне майно: диван кутовий,
1999 року випуску, вартістю 1100 грн., килим
3х4 м., 1999 року випуску, вартістю 1000
грн., холодильник «Дніпр - 2», 1971 року
випуску, вартістю 200 грн., телевізор
«Samsung» СК-14С 8VR, 1998 року випуску, б/у,
вартістю 300 грн., електроводонагрівач
«THERMEX» « 80S», б/у, вартістю 350 грн., на
загальну суму 2950 грн.

В решті позовних вимог про поділ
рухомого майна відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4
різницю вартості поділеного рухомого
майна в сумі 550 грн.

В решті, рішення Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 15 жовтня 2013 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сил з
моменту проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: