АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 215/4453/13-ц
Головуючий в 1 інстанції- Демиденко
Провадження №22-ц/774/486/К/14
Доповідач - Барильська А.П.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді: Барильської А.П.

суддів: Ляховської І.Є.,
Михайлів Л.В.

при секретарі: Булах К.А.

за участю: представника прокуратури
Тернівського району м.Кривого Рогу -
Безкровної Тетяни Олександрівни,
позивача ОСОБА_2, представника
відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі апеляційну
скаргу ОСОБА_3 на рішення Тернівського
районного суду м.Кривого Рогу від 15
листопада 2013 року по справі за позовом
прокурора Тернівського району
м.Кривого Рогу в інтересах ОСОБА_2 до
виконкому Тернівської районної у місті
ради, ОСОБА_3, ОСОБА_5 про скасування
рішення органу приватизації, визнання
недійсним свідоцтва про право
власності на житло, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2013 року прокурор Тернівського
району м.Кривого Рогу (надалі Прокурор)
звернувся до суду з позовом до
виконкому Тернівської районної у мсті
ради (надалі Виконком) та просив суд
скасувати рішення Виконкому №272 від
18.07.2012 про передачу у власність ОСОБА_3,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, 2001 року народження,
ОСОБА_7, 2009 року народження, квартири
АДРЕСА_1 в спільну часткову власність
по 1/4 частині кожному; також просив
визнати недійсним свідоцтво про право
власності на вказане житло від 20.07.2012
року №266.

В обґрунтування позову Прокурор в
інтересах ОСОБА_2 зазначив, що спірна
квартира була надана в користування
згідно ордеру №901 на підставі рішення
Виконкому від 06.07.1978 року на склад
родини з трьох чоловік: ОСОБА_8, ОСОБА_2 -
дружині наймача, та ОСОБА_3 сину. 06.06.1985
р. ОСОБА_2 переоформила на себе статус
наймача, та уклала з дружиною сина
ОСОБА_5 договір піднайму.

Заочним рішенням Тернівського
районного суду м.Кривого Рогу від 05.06.2012
року ОСОБА_2 та її дочка ОСОБА_10 визнані
такими, що втратили право користування
житловою площею із зобов'язанням
зняття їх з реєстрації.

Оскільки наймач та член сім»ї були
зняті з реєстрації та визнані такими,
що втратили право користування житлом,
на підставі заяви ОСОБА_3 відбулася
приватизація, Виконкомом було прийнято
спірне рішення, та видано свідоцтво про
право власності ОСОБА_3, його дружині
ОСОБА_5 та їх дітям ОСОБА_6 та ОСОБА_7.

Ухвалою Тернівського районного суду
м.Кривого Рогу від 31.08.2012 року
вищезазначене заочне рішення від 05.06.2012
року було скасовано, після чого ухвалою
суду від 26 листопада 2012 року позов
ОСОБА_3 залишено без розгляду.

На підставі наведеного, на думку
Прокурора, приватизація спірної
квартири суперечить ст.8 Закону України
«Про приватизацію державного
житлового фонду», згідно якої право на
приватизацію мають особи, які постійно
проживають у житлі, яке приватизується,
та ті, за якими зберігається житлова
площа, як за тимчасово відсутніми.

Рішенням Тернівського районного
суду м.Кривого Рогу від 15 листопада 2013
року позов Прокурора в інтересах
ОСОБА_2 задоволено. Скасовано рішення
виконкому Тернівської районної у місті
ради №272 від 18.07.2012 року «Про передачу
житла у власність громадян» в частині
п.1.13., передачу у власність ОСОБА_3,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 квартири АДРЕСА_1
в спільну часткову власність по 1/4
частині кожному.

Визнано недійсним свідоцтво про право
власності на житло №266 від 20.07.2012 року
на квартиру АДРЕСА_1, видане виконкомом
Тернівської районної у місті ради на
ім'я ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7.

В апеляційній скарзі відповідач
ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати рішення суду та ухвалити
нове рішення про відмову у задоволенні
позовних вимог.

Зокрема, відповідач посилається на те,
що при ухваленні рішення судом не було
враховано, що спірна квартира належить
на праві приватної часткової власності
родині ОСОБА_2, у ній зареєстровані та
мешкають, окрім відповідачів ОСОБА_3 та
ОСОБА_5, двоє малолітніх дітей, ОСОБА_6
та ОСОБА_7. Члени родини ОСОБА_2 іншого
житла для проживання не мають, тобто
оскаржуваним рішенням суду було
позбавлено малолітніх дітей житла, у
зв'язку з чим, на думку апелянта, до
участі у справі необхідно було
залучити Орган опіки та піклування та
Прокурора в інтересах дітей.

Також апелянт посилається на те, що при
задоволенні позову Прокурора в
інтересах ОСОБА_2 судом не було
переглянуто питання про визнання
ОСОБА_2 та ОСОБА_10 такими, що втратили
право користування житлом, в той час, як
згідно з ст. 72 Житлового Кодексу
України, визнання особи такою, що
втратила право користування жилим
приміщенням внаслідок відсутності
цієї особи понад встановлені строки,
провадиться в судовому порядку. Згідно
актів від 11 листопада 2013 року КП «ЖЕО №
14» ОСОБА_2 не проживає за адресою:
АДРЕСА_1 більше 10 років, ОСОБА_10 - більше
двох років, стосунків з сім'єю не
підтримують.

Крім того, судом не було враховано той
факт, що ОСОБА_2, має інше, крім спірної
квартири, житло, придатне для
проживання, в якому вона зареєстрована
та мешкає.

В запереченнях на апеляційну
скаргу Прокурор та ОСОБА_2, кожен
окремо, просять апеляційну скаргу
відхилити, а рішення суду, як законне та
обґрунтоване, на їх думку, залишити без
змін.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги і заявлених вимог, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що згідно ордеру
№ 901 від 02.11.1978 року, виданого
Виконкомом Тернівської районної Ради
депутатів м.Кривого Рогу, ОСОБА_8 було
видано на сім*ю у складі трьох осіб:
ОСОБА_8, ОСОБА_2, ОСОБА_3, квартиру
АДРЕСА_1.(а.с.16).

Згідно виписки з протоколу
засідання громадської комісії по
житловим питанням Тернівського
виконкому № 10 від 06.06.1985 року договір
найму на спірну квартиру переоформлено
на ОСОБА_2.

Відповідно до договору піднайму
житлового приміщення від 10.04.2003 року,
укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_5,
позивач надала відповідачу ОСОБА_5 у
піднайм на постійно частину житлової
площі спірної квартири розміром 29 кв.м.

Заочним рішенням Тернівського
районного суду м.Кривого Рогу від 05.06.2012
року позивач ОСОБА_2 та її дочка ОСОБА_10
визнані такими, що втратили право
користування житловою площею, та були
зняті з реєстрації у спірній квартирі
(а.с.24).

Рішенням виконкому Тернівської
районної у місті ради №272 від 18.07.2012
року «Про передачу житла у власність
громадян» спірна квартира була
передана у власність ОСОБА_3, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7 у спільну часткову
власність по 1/4 частині кожному (а.с.32-33).

Свідоцтва про право власності на житло
№266 від 20.07.2012 року було видане
Виконкомом на ім'я подружжя ОСОБА_2 та
їх двох малолітніх дітей.

Згідно довідки житлового органу
зазначені вище особи були
зареєстровані у спірній квартирі на
час приватизації (а.с.21).

Ухвалою Тернівського районного
суду м.Кривого Рогу від 31.08.2012 року
зазначене рішення було скасовано
(а.с.25).

Ухвалою Тернівського районного суду
м.Кривого Рогу від 26.11.2012 року позов
ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_10 про визнання
осіб такими, що втратили право
користування житловим приміщенням,
було залишено без розгляду (а.с.26).

Звертаючись до суду з позовом,
Прокурор в інтересах ОСОБА_2 посилався
на те, що вона не проживала в спірній
квартирі з поважних причин, оскільки
виконувала обов'язки опікуна ОСОБА_12,
за нею зберігається житлова площа, про
що позивачі не повідомили суд при
ухваленні заочного рішення, яке
скасовано ухвалою суду від 31.08.2012 року
та позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_10 про
визнання осіб такими, що втратили право
користування житловим приміщенням
залишено без розгляду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
ОСОБА_2 була зареєстрована у спірній
квартирі, однак, не проживала у ній з
поважних причин, тобто за нею
збереглося право на житлове приміщення
у спірній квартирі, згода позивача на
приватизацію спірної квартири родиною
ОСОБА_2 не була отримана. Рішення суду,
яким ОСОБА_2 була визнана такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням та знята з реєстрації, було
скасовано та позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2,
ОСОБА_10 про визнання осіб такими, що
втратили право користування житловим
приміщенням залишено без розгляду,
тому згода на приватизацію наймача
житла була обов'язковою, у зв'язку з чим,
приватизація не відповідала вимогам
закону.

Колегія суддів погоджується з
такими висновками суду першої
інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 9 ЖК України ніхто не
може бути виселений із займаного
житлового приміщення, або обмежений у
праві користування жилим приміщенням
інакше як з підстав і в порядку
передбаченому законом.

Відповідно до ст. 71 ЖК України при
тимчасовій відсутності наймача або
членів його сім'ї за ними зберігається
жиле приміщення протягом шести
місяців. Якщо наймач або члени його
сім'ї були відсутні з поважних причин
понад шість місяців, цей строк за
заявою відсутнього може бути
продовжено наймодавцем, а в разі спору -
судом.

Жиле приміщення зберігається за
тимчасово відсутнім наймачем або
членами його сім'ї понад шість місяців
у випадку, зокрема, виїзду у зв'язку з
виконанням обов'язків опікуна чи
піклувальника, наданням
батькам-вихователям житлового будинку
або багатокімнатної квартири для
створення дитячого будинку сімейного
типу - протягом усього часу виконання
таких обов'язків.

Відповідно до положень ст.72 ЖК України
визнання особи такою, що втратила
право користування жилим приміщенням
внаслідок відсутності цієї особи
понад встановлені строки, проводиться
у судовому порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України
«Про приватизацію державного
житлового фонду» передача квартир
(будинків), житлових приміщень у
гуртожитках здійснюється в спільну
сумісну або часткову власність за
письмовою згодою всіх повнолітніх
членів сім'ї, які постійно мешкають у
цій квартирі (будинку), житловому
приміщенні у гуртожитку, в тому
числі тимчасово відсутніх, за якими
зберігається право на житло, з
обов'язковим визначенням
уповноваженого власника квартири
(будинку), житлового приміщення у
гуртожитку.

Тобто, виходячи з аналізу
зазначених норм, обов'язковою умовою
правомірності приватизації є
обов'язкова згода на приватизацію
постійно проживаючих осіб, тимчасово
відсутніх осіб.

Як вбачається із матеріалів
справи, позивач ОСОБА_2 була
зареєстрована у спірній квартирі та з
згідно виписки з протоколу № 10
засідання громадської комісії по
житловим питанням Тернівського
виконкому у зв'язку з вибуттям
головного квартиронаймача ОСОБА_13
договір найму спірної квартири
переоформлено на позивача ОСОБА_2

Згідно ордеру № 901 від 02.11.1978 року,
виданого Виконкомом Тернівської
районної Ради депутатів м.Кривого Рогу,
ОСОБА_8 було видано на сім*ю у складі
трьох осіб: ОСОБА_8, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
квартиру АДРЕСА_1.(а.с.16).

Згідно виписки з протоколу
засідання громадської комісії по
житловим питанням Тернівського
виконкому № 10 від 06.06.1985 року договір
найму на спірну квартиру переоформлено
на ОСОБА_2.

Рішенням Виконкому № 670 позивача
ОСОБА_2 призначено опікуном над
малолітньою ОСОБА_12

Згідно акту ЖЕО № 4 від 20.08.2012 року
позивач ОСОБА_2 тимчасово проживає у
квартирі АДРЕСА_2 у зв'язку з виконанням
опікунських обов'язків за місцем
прописки своєї підопічної ОСОБА_12, 1995
року народження, яка потребує
постійної опіки з 2005 року і по даний
час.

Відповідно до акту житлової
організації від 20.08.2012 року донька
позивача ОСОБА_2 ОСОБА_10 проживала у
спірній квартирі з моменту реєстрації
08.09.2005 року до тимчасового виїзду у
зв'язку з навчанням, своїх речей з
квартири вона не забирала, однак,
мешкати у ній не має змоги у зв'язку з
тим, що у неї відібрані ключі.

Ухвалою Тернівського районного суду
м.Кривого Рогу від 31.08.2012 року зазначене
рішення було скасовано.

На підставі наведеного, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
правильного висновку про те, що
приватизація спірної квартири повинна
була проходити за згоди позивача
ОСОБА_2, як квартиронаймача, оскільки на
момент приватизації ОСОБА_2 не
проживала у спірній квартирі з
поважних причин, тобто за нею
збереглося право на житлове приміщення
у ній.

У зв'язку з чим, висновок суду щодо
наявності правових підстав для
задоволення позовних вимог Прокурора в
інтересах ОСОБА_2 є правильним.

Доводи апеляційної скарги щодо того, що
оскаржуваним рішенням суду було
позбавлено малолітніх дітей житла, у
зв'язку з чим, на думку апелянта, до
участі у справі необхідно було
залучити Орган опіки та піклування та
Прокурора в інтересах дітей, не можуть
бути підставою для скасування
законного та обґрунтованого рішення,
оскільки передача спірної квартири у
приватну власність шляхом
приватизації здійснювалася з
порушенням встановленого законом
порядку, однак, при цьому право
користування малолітніх дітей спірною
квартирою не порушено та їх не
позбавлено права на звернення до
відповідних органів із заявою про
передачу спірної квартири у приватну
власність шляхом приватизації з
дотриманням встановленого законом
порядку.

Посилається в апеляційній скарзі на те,
що при задоволенні позову Прокурора в
інтересах ОСОБА_2 судом не було
переглянуто питання про визнання
ОСОБА_2 та ОСОБА_10 такими, що втратили
право користування житлом, не беруться
до уваги колегією суддів, оскільки
таких позовних вимог у даній цивільній
справі відповідачами заявлено не було.

Доводи апеляційної скарги про те, що
ОСОБА_2, має інше, крім спірної квартири,
житло, придатне для проживання, в якому
вона зареєстрована та мешкає, не можуть
бути взяті до уваги колегією суддів,
оскільки згідно виписки з протоколу
засідання громадської комісії по
житловим питанням Тернівського
виконкому № 10 від 06.06.1985 року договір
найму на спірну квартиру переоформлено
на ОСОБА_2, де вона зареєстрована та
зберігає право на житло, а відповідно
до положень ст. 9 ЖК України ніхто не
може бути виселений із займаного
житлового приміщення, або обмежений у
праві користування жилим приміщенням
інакше як з підстав і в порядку
передбаченому законом.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що судом першої інстанції повно
та всебічно досліджено всі обставини
по справі, дано їм належну правову
оцінку, при ухваленні рішення
дотримано вимоги норм матеріального та
процесуального права, тому апеляційна
скарга підлягає відхиленню, а рішення
суду на підставі ст.308 ЦПК України -
залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-314,316 ЦПК
України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
відхилити.

Рішення Тернівського районного суду
м.Кривого Рогу від 15 листопада 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: