Провадження : 8-ц/790/14/14
Головуючий 1-ї інстанції -
Справа № 2-2562/11
Категорія : договірне.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі :

головуючого - Шевченко Н.Ф.

суддів - Бобровського
В.В., Кокоші В.В.

при секретарі - Ткаченко Г.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові заяву ОСОБА_1 про
перегляд за нововиявленими
обставинами рішення судової колегії
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
від 04 квітня 2013 року по цивільній
справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, КП «Харківське міське бюро
технічної інвентаризації», третя особа
- приватний нотаріус ХМНО ОСОБА_4 про
визнання недійсним договору дарування
нежитлової будівлі; за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2, ОСОБА_3, КП «Харківське
міське бюро технічної інвентаризації»
про визнання права власності; за
позовом ОСОБА_2 до Харківської міської
ради про визнання права власності,-

В С Т
А Н О В И Л А :

У грудні 2007 року ОСОБА_2 звернувся
до суду з позовом до Харківської
міської ради про визнання права
власності на нежитлову будівлю літ.
«Б/1-1», загальною площею 236 кв.м. по
АДРЕСА_1.

Одночасно ОСОБА_1 звернувся до
суду з іншим позовом до ОСОБА_2 ОСОБА_3,
КП «Харківське міське бюро технічної
інвентаризації» про визнання права
власності та визнання недійсним
договір дарування нежитлової будівлі,
площею 195,2 кв.м. літ. «Б/1-1» по АДРЕСА_1,
укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Ухвалою суду зазначені позови
об'єднані в одне провадження.

Рішенням Жовтневого районного
суду м. Харкова від 12 жовтня 2012 року
позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано недійсним договір
дарування нежитлової будівлі, площею
195,2 кв.м. літ. «Б/1-1» по АДРЕСА_1,
укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3

У задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 про визнання права власності на
нежитлову будівлю, а також у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про
визнання права власності на нежитлову
будівлю відмовлено.

Зобов'язано КП «Харківське міське
бюро технічної інвентаризації»
анулювати реєстрацію права власності
на спірну нежитлову будівлю площею 195,2
кв.м. літ. «Б/1-1» за ОСОБА_3 та ОСОБА_2

Стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_3 в рівних
долях на користь ОСОБА_1 судовий збір в
розмірі по 4 грн. 25 коп. з кожного,
витрати на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи по 15 грн.
з кожного.

Рішенням судової колегії судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
від 04 квітня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою суду касаційної інстанції від
29 серпня 2013 року, апеляційна скарга
представника ОСОБА_3 - ОСОБА_5 та
доповнена апеляційна скарга ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 задоволені частково.

Рішення Жовтневого районного
суду м. Харкова від 12 жовтня 2012 року в
частині визнання недійсним договору
дарування нежитлової будівлі площею
195,2 кв.м. літ. «Б/1-1» по АДРЕСА_1,
укладений 16 червня 2008 року між ОСОБА_2
та ОСОБА_3 скасовано.

У задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, КП
«Харківське міське бюро технічної
інвентаризації», третя особа -
приватний нотаріус ХМНО ОСОБА_4 про
визнання недійним договору дарування
нежитлової будівлі відмовлено.

В решті рішення суду першої
інстанції залишено без змін.

В січні 2014 року ОСОБА_1 подав
заяву про перегляд рішення суду
апеляційної інстанції від 04 квітня 2013
року за нововиявленими обставинами,
посилаючись на те, що в даний час стали
відомі істотні для справи обставини, що
не були і не могли бути відомі на час
розгляду справи. Зокрема на те, що
ухвалюючи рішення, суд апеляційної
інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 є
належним користувачем земельної
ділянки площею 0,1000 га на підставі
договору оренди землі, яку їй було
надано для експлуатації та
обслуговування нежитлової будівлі
площею 195,2 кв.м. літ. «Б/1-1» по АДРЕСА_1.

Проте у грудні 2013 року із
відповідей Управління Держземагенства
у м.Харкові йому стало відомо, що
договір оренди земельної ділянки по
АДРЕСА_1 з ОСОБА_3 не укладався.

Вважаючи вищевикладені обставини
нововиявленими, які є підставою для
скасування рішення судової колегії
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
від 04 квітня 2013 року у зв'язку з
нововиявленими обставинами, і за
результатами розгляду його заяви
просив постановити ухвалу про
залишення рішення Жовтневого
районного суду м. Харкова від 12 жовтня
2012 року без змін.

Заслухавши суддю-доповідача,
вислухавши ОСОБА_1, ОСОБА_2, їх
представників, розглянувши матеріали
справи, колегія суддів вважає, що заява
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 361 ЦПК України,
рішення або ухвала суду, якими
закінчено розгляд справи, що набрали
законної сили, а також судовий наказ
можуть бути переглянуті у зв'язку з
нововиявленими обставинами.

Враховуючи, що рішенням, про
перегляд якого просить ОСОБА_1 вирішено
декілька правових вимог (визнання
права власності на самочинне
будівництво, визнання недійсним
договір дарування), об'єктом перегляду
може бути і кожна з його частин, якою
вирішена одна з таких вимог, тому
рішення може бути переглянуте лише в
частині тих вимог, які стосуються
нововиявлених обставин, тобто спору
щодо визнання недійсним договору
дарування.

Підставами для перегляду рішення,
ухвали суду чи судового наказу у
зв'язку з нововиявленими обставинами,
є: істотні для справи обставини, що не
були і не могли бути відомі особі, яка
звертається із заявою, на час розгляду
справи; встановлені вироком суду, що
набрав законної сили, завідомо
неправильний висновок експерта,
завідомо неправильний переклад,
фальшивість документів або речових
доказів, що потягли за собою ухвалення
незаконного або необґрунтованого
рішення; скасування судового рішення,
яке стало підставою для ухвалення
рішення чи постановлення ухвали, що
підлягають перегляду; встановлена
Конституційним судом України
неконституційність закону, іншого
правового акта чи їх окремого
положення, застосованого судом при
вирішенні справи, якщо рішення суду не
виконане.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму
Вищого Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 4 від 30 березня 2012 року «Про
застосування цивільного
процесуального законодавства при
перегляді судових рішень у зв'язку з
нововиявленими обставинами»
нововиявлені обставини - це юридичні
факти, які мають істотне значення для
розгляду справи та існували на час
розгляду справи, але не були і не могли
бути відомі заявнику, а також
обставини, які виникли після набрання
судовим рішенням законної сили та
віднесені законом до нововиявлених
обставин (частина друга статті 361 ЦПК
України).

Необхідними умовами
нововиявлених обставин, визначених
пунктами 1, 2 частини другої статті 361
ЦПК України, є те, що вони існували на
час розгляду справи; ці обставини не
могли бути відомі заявникові на час
розгляду справи; вони входять до
предмета доказування у справі та
можуть вплинути на висновки суду про
права та обов'язки осіб, які беруть
участь у справі.

Для визначених пунктами 3, 4
частини другої статті 361 ЦПК України
нововиявлених обставин необхідними
умовами є те, що вони існували на час
розгляду справи, але підстави виникли
після ухвалення рішення у справі
(зокрема, шляхом скасування судового
рішення, яке стало підставою для його
ухвалення), спростовують обставини,
встановлені судом на час розгляду
справи, та мають важливе значення для
її розгляду.

Нововиявлені обставини мають
підтверджуватися фактичними даними
(доказами), що в установленому порядку
спростовують факти, покладені в основу
судового рішення. Суд має право
скасувати судове рішення у зв'язку з
ново виявленими обставинами лише за
умови, що ці обставини можуть вплинути
на юридичну оцінку обставин, здійснену
судом у судовому рішенні, що
переглядається.

Оскільки згідно відповідей
департаменту земельних відносин
Харківської міської ради від 19.02.2013
року за № Ф-6-27582/1-13.08-39 та управління
держземагенства у м.Харкові
Харківської області вбачається, що
договір оренди землі для
обслуговування нежитлової будівлі
літ. «Б/1-1» по АДРЕСА_1 на оформленні не
перебуває, а реєстраційна картка, на
яку посилався апеляційний суд у
рішенні від 04.04.2013 року, як підставу
відмову у позові ОСОБА_1, не є
підтвердженням існування договору
оренди земельної ділянки, колегія
суддів вважає, що вказані обставини є
нововиявленими і мають істотне
значення для вирішення справи.

З урахуванням вищевикладеного,
рішення колегії суддів судової палати
з цивільних справ апеляційного суду
Харківської області від 04 квітня 2013
року в частині відмови у задоволенні
позову ОСОБА_1 про визнання недійсним
договір дарування нежитлової будівлі
площею 195,2 кв.м. літ. «Б/1-1» по АДРЕСА_1,
укладений 16 червня 2008 року між ОСОБА_2
та ОСОБА_3 підлягає скасуванню у
зв'язку з нововиявленими обставинами.

Як свідчать матеріали справи, і це
не оспорюється сторонами, що нежитлова
будівля площею 195,2 кв.м. літ. «Б/1-1» по
АДРЕСА_1 є самочинною. Доказів того, що
вона була узаконена в установленому
порядку матеріали справи не містять.

Заочне рішення Жовтневого
районного суду м.Харкова від 04.02.2008
року, яким був задоволений позов
ОСОБА_2 про визнання права власності на
новостворену будівлю літ. «Б/1-1» по
АДРЕСА_1 за заявою Харківської міської
ради було скасовано 14.06.2011 року (т.1
а.с.49-50,80).

Слід також зазначити, що будівля
літ. «Б/1-1» по АДРЕСА_1 яка у розумінні
ст.ст. 181, 182, 331 ЦК України збудована у
відсутність розроблення проекту, його
затвердження та отримання дозволу
органу архітектурно - будівельного
контролю на виконання будівельних
робіт, є об'єктом нерухомого майна яке
набуло статусу самочинного об'єкту
нерухомості, на який поширюються
приписи Цивільного кодексу України,
викладені у статті 376 ЦК України,
відповідно до якої житловий будинок,
будівля, споруда, інше нерухоме майно
вважаються самочинним будівництвом,
якщо вони збудовані або будуються на
земельній ділянці, що не була відведена
для цієї мети, або без належного
дозволу чи належно затвердженого
проекту, або з істотними порушеннями
будівельних норм і правил (ч.1 ст.376 ЦК).
Особа, яка здійснила або здійснює
самочинне будівництво нерухомого
майна, не набуває права власності на
нього (ч.2 ст.376 ЦК).

Жодних правовстановлюючих
документів на зайняту земельну ділянку
ОСОБА_2 на момент укладення договору
дарування нежитлової будівлі літ.
«Б/1-1» по АДРЕСА_1 не мав і на
підтвердження правомірності зайняття
спірної земельної ділянки він суду не
надав будь-яких доказів.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку, про
неможливість відчуження нерухомого
майна, яке є об'єктом самочинного
будівництва.

Задовольняючи позовні вимоги
ОСОБА_1 про визнання недійсним договору
дарування самочинної будівлі літ.
«Б/1-1» по АДРЕСА_1, суд першої інстанції
виходив з того, що вказана будівля є
самочинною, а тому не може бути об'єктом
власності, оскільки заочне рішення
суду, на підставі якого за ОСОБА_2 було
зареєстровано право власності,
скасовано. Тобто суд встановив те, що
на момент укладення договору дарування
16 червня 2008 року нежитлове приміщення
літ. «Б/1-1» по АДРЕСА_1 в установленому
порядку об'єктом права власності не
являлось.

З такими висновками суду першої
інстанції погоджується колегія суддів
апеляційної інстанції, оскільки вони
відповідають фактичним обставинам у
справі, нормам матеріального права та
наданим сторонами доказам в порядку
правил статей 10, 11, 60 ЦПК України.

Набуття права власності,
визначено у ст. 328 ЦК України
відповідно якої право власності
набувається на підставах, що не
заборонені законом, зокрема із
правочинів. Частиною 2 зазначеної
статті також визначено, що право
власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Та обставина, що ОСОБА_2 не набув
права власності на вказане спірне
самочинно збудоване приміщення
підтверджено судовим рішенням, яке
набуло законної сили і ним не
оскаржене.

Сам по собі факт, що ОСОБА_1 не був
стороною у договорі дарування не може
бути підставою для відмови йому у
позові, оскільки він як і ОСОБА_2
пред'являє свої права на спірне
приміщення, яке було предметом
дарування.

Зі змісту ст. ст. 15,16 ЦК України
вбачається, що судовому захисту
підлягає порушене особисте немайнове
або майнове право та інтерес.

Способи захисту цивільних прав та
інтересів передбачені ч.2 ст.16 ЦК
України, крім того, суд може захистити
цивільне право або інтерес іншим
способом, що встановлений договором
або законом.

Колегія суддів враховує також і
той факт, що Харківська міська рада
своїм листом від 27.02.2008 року за № 1103/9-08,
тобто до 16 червня 2008 року коли був
посвідчений договір дарування спірної
будівлі, зобов'язала міське бюро
технічної інвентаризації при
реєстрації права власності на підставі
рішення Жовтневого районного суду м.
Харкова від 04.02.2008 року по справі за №
2-1017 за позовом ОСОБА_2 робити відмітки
про наявність прав третіх осіб на
спірне за цим рішенням майно (т.5 а.с.16-17).

Даних про те, що при посвідченні 16
червня 2008 року спірного договору
дарування між ОСОБА_2 та ОСОБА_3
враховувались права третіх осіб на
нежитлову будівлю площею 195,2 кв.м. літ.
«Б/1-1» по АДРЕСА_1 матеріали справи не
містять, що свідчить про порушення їх
прав, зокрема ОСОБА_1, який стверджував
про свою причетність до створення
спірної нежитлової будівлі.

Посилання апелянтів на те, що
ОСОБА_3 рішенням Харківської міської
ради від 30.09.2009 року надано дозвіл на
розробку проектів відведення
земельної ділянки та рішенням
Харківської міської ради від 29.04.2010
року надано в оренду строком до 2015 року
земельну ділянку площею 0,1000 га для
експлуатації та обслуговування
нежитлової будівлі площею 195,2 кв.м. літ.
«Б/1-1» по АДРЕСА_1 правового значення не
має, оскільки вказаними рішеннями
ОСОБА_3 виділялась земельна ділянка не
під забудову новостворюваного майна,
як того вимагає закон, а у зв'язку з
набуттям нею права на будівлю
відповідно оспорюваного договору
дарування.

Доводи апеляційної скарги щодо
невідповідності висновків суду
фактичним обставинам справи суд
апеляційної інстанції не може прийняти
до уваги, оскільки вони є
необґрунтованими. Судом повно та
всебічно з'ясовані фактичні обставини
у справі і ухвалено судове рішення в
частині визнання договору дарування
недійсним, яке відповідає фактичним
обставинам та наданим сторонами
доказам.

Інші доводи апеляційної скарги не
містять в собі посилань на правові
підстави для висновку в тому, що
рішення суду не відповідає вимогам
статті 213 ЦПК України і підлягає
скасуванню за доводами апеляційної
скарги.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 361-365, 307, 309, 313, 319, 324
ЦПК України, колегія суддів

у х
в а л и л а:

Заяву позивача ОСОБА_1 про
перегляд за нововиявленими
обставинами рішення судової колегії
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
від 04 квітня 2013 року задовольнити
частково.

Скасувати рішення колегії
суддів судової палати з цивільних
справ апеляційного суду Харківської
області від 04 квітня 2013 року в частині
відмови у задоволенні позову ОСОБА_1
про визнання недійсним договір
дарування нежитлової будівлі площею
195,2 кв.м. літ. «Б/1-1» по АДРЕСА_1,
укладений 16 червня 2008 року між ОСОБА_2
та ОСОБА_3.

Апеляційну скаргу
представника ОСОБА_3 - ОСОБА_5 та
доповнену апеляційну скаргу ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жовтневого районного
суду м. Харкова від 12 жовтня 2012 року
яким позов ОСОБА_1 задоволено частково
та визнано недійсним договір дарування
нежитлової будівлі, площею 195,2 кв.м. літ.
«Б/1-1» по АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_2
та ОСОБА_3 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
і може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий

Судді