АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1656/14
першій інстанції: Ткаченко Н.В.
Суддя-доповідач: Гайдук В.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого Гайдук В.І.,

суддів Калиновського
А.Б., Єлізаренко І.А.,

при секретарі Чоха К.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 19 грудня 2013 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до
Комунального підприємства
«Житлово-експлуатаційне підприємство
№ 37» про зміну дати та підстави
звільнення, -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з зазначеним позовом, в якому, з
урахуванням уточнень, посилався на те,
що рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від 17
вересня 2013 року його було поновлено на
роботі на посаді бухгалтера КП «ЖЕП №
37» та стягнуто на його користь середній
заробіток за час вимушеного прогулу та
моральну шкоду. В цей же день на адресу
КП «ЖЕП № 37» ним було направлено заяву
про звільнення за власним бажанням на
підставі ч.3 ст.38 КЗпП України, тобто
внаслідок порушення власником або
уповноваженим ним органом
законодавства про працю. Проте, наказом
відповідача № 112-к від 18 жовтня 2013 року
його було звільнено відповідно до п.4
ст.40 КЗпП України, в зв'язку з прогулом
без поважних причин. Вважаючи такі дії
відповідача неправомірними, позивач,
відповідно до уточненої позовної
заяви, просив суд змінити дату та
підставу його звільнення та
зобов'язати КП «ЖЕП № 37» внести запис
до трудової книжки про дату звільнення
з18 вересня 2013 року, та звільнений на
підставі ч.3 ст.38 КЗпП України у зв'язку
з невиконанням КП «ЖЕП № 37»
законодавства про працю (а.с. 2-3, 24-26).

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 19 грудня 2013 року у
задоволенні позовних вимог було
відмовлено (а.с. 79-80).

В апеляційній скарзі ОСОБА_3
посилається на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, неправильне застосування норм
матеріального та процесуального права,
у зв'язку з чим ставить питання про
скасування рішення місцевого суду та
ухвалення нового рішення про
задоволення позову (а.с. 82-87).

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог колегія суддів не
знаходить підстав для задоволення
скарги та скасування або зміни рішення
суду, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_3 з грудня 2012 року перебував у
трудових відносинах з КП «ЖЕП № 37» та
наказом №19-к від 30.04.2013 року він був
звільнений з роботи по п.4 ст. 40 КЗпП
України за прогули без поважних причин
(а.с. 7).

Рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від 17
вересня 2013 року ОСОБА_3 було поновлено
на роботі на посаді бухгалтера КП «ЖЕП
№ 37», стягнуто на його користь середній
заробіток за час вимушеного прогулу у
розмірі 18898,11 грн. та моральну шкоду -
200,00 грн. (а.с. 11-14).

Цього ж дня, 17 вересня 2013 року, ОСОБА_3
направив на адресу відповідача заяву
про поновлення його на роботі та
виплату стягнутих коштів, згідно до
прийнятого судом рішення, а також заяву
про його звільнення за власним
бажанням на підставі ч.3 ст.38 КЗпП
України внаслідок порушення власником
або уповноваженим ним органом
законодавства про працю, що
підтверджується копіями цих заяв та
квитанцією про поштове направлення
(а.с. 8-10).

Наказом директора КП «ЖЕП № 37» № 74 від
18 вересня 2013 року ОСОБА_3 було поновлено
на роботі на посаді бухгалтера та
допущено до виконання посадових
обов'язків з 19 вересня 2013 року (а.с. 15).

Крім того, листом №314-а від 18 вересня 2013
року ОСОБА_3 було повідомлено про
відмову у звільнені за вказаними ним у
заяві від 17 вересня 2013 року підставами
та запропоновано прибути на робоче
місце (а.с. 52). Вказані документи
відповідно до поштового повідомлення
ОСОБА_3 отримав 25 вересня 2013 року (а.с. 53).

Позивач, який був у судовому засіданні
17 вересня 2013 року при оголошені рішення
про поновлення його на роботі негайно
та отримавши копію наказу про
поновлення на роботі і відмову у
задоволені його заяви про звільнення,
на робоче місце не з'явився. У зв'язку з
чим перед профспілковим комітетом КП
«ЖЕП № 37» було порушено питання про
звільнення позивача за п.4 ст.40 КЗпП
України, за прогул без поважних причин
(а.с.59). 07 жовтня 2013 року отримано згоду
на звільнення позивача, що
підтверджується копією протоколу № 43
засідання профкому КП «ЖЕП № 37» та 18
жовтня 2013 року винесено наказ про
звільнення ОСОБА_3 з 19 вересня 2013 року
за п.4 ст.40 КЗпП України (а.с. 62-65).

Доводи ОСОБА_3 стосовно того, що його
було повідомлено про поновлення на
роботі лише 25 вересня 2013 року, тому його
відсутність на робочому місті
викликана поважними причинами, і не
може бути підставою для його
звільнення за прогули, оскільки 17
вересня 2013 року він надіслав
відповідачу заяву про його звільнення
за власним бажанням на підставі ч.3 ст.38
КЗпП України з виплатою вихідної
допомоги (а.с.8-10), а тому підстави та
дата звільнення підлягають зміні, суд
обґрунтовано не прийняв до уваги.

Згідно ч.1 ст.21 КЗпП України, трудовий
договір є угода між працівником і
власником підприємства, установи,
організації або уповноваженим ним
органом чи фізичною особою, за якою
працівник зобов'язується виконувати
роботу, визначену цією угодою, з
підляганням внутрішньому трудовому
розпорядкові, а власник підприємства,
установи, організації або
уповноважений ним орган чи фізична
особа зобов'язується виплачувати
працівникові заробітну плату і
забезпечувати умови праці, необхідні
для виконання роботи, передбачені
законодавством про працю, колективним
договором і угодою сторін.

Відповідно до ч.3 ст.38 КЗпП України,
працівник має право у визначений ним
строк розірвати трудовий договір за
власним бажанням, якщо власник або
уповноважений ним орган не виконує
законодавство про працю, умови
колективного чи трудового договору.

Як встановлено судом, трудові
правовідносини сторін було відновлено,
про що свідчать зазначені вище
матеріали справи, а саме: копія рішення
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 17 вересня 2013 року (а.с.11),
заяви позивача від 17 вересня 2013 року на
адресу відповідача (а.с.8-10), наказ КП
«ЖЕП № 37» № 74 від 18 вересня 2013 року про
поновлення на роботі ОСОБА_3 (а.с.15).

Позивач не довів фактів невиконання
відповідачем законодавства про працю,
умов колективного чи трудового
договору, які давали б підстави для
його звільнення згідно ч.3 ст.38 КЗпП
України.

Доводи позивача, що відповідачем
порушувалося його право на надання
оплачуваних відпусток у зв'язку з
навчанням, посилаючись на судове
рішення, не можуть бути підставою для
застосування положень ч.3 ст.38 КЗпП
України, оскільки порушене право
позивача було захищено відповідно до
зазначеного вище рішення апеляційного
суду Дніпропетровської області від 17
вересня 2013 року, а інших фактів
порушення трудового законодавства з
боку відповідача не доведено.

Враховуючи наведене, судова колегія
приходить до висновку, що рішення суду
постановлено у відповідності з
вимогами закону та не має підстав для
його скасування, і доводи апеляційної
скарги не дають підстав для висновку
про неправильне застосування судом
першої інстанції норм матеріального чи
процесуального права, які призвели або
могли призвести до неправильного
вирішення справи.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія
суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 19 грудня 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
оголошення і протягом двадцяти днів
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: