Ухвала

іменем україни

19 лютого 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Хопти С.Ф., Гулька Б.І.,
Луспеника Д.Д.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом
Євпаторійської міської ради
Автономної Республіки Крим до ОСОБА_4,
ОСОБА_5, третя особа - комунальне
підприємство «Гарант» м.
Євпаторії Автономної Республіки Крим,
про усунення перешкод у користуванні
власністю шляхом виселення за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення
Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим від 1 квітня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2012 року Євпаторійська міська
рада Автономної Республіки Крим
звернулась до суду з указаним позовом,
посилаючись на те, що будинок АДРЕСА_1 є
комунальною власністю та передано на
баланс комунального підприємства
«Гарант» (далі - КП «Гарант»).
Рішенням виконавчого комітету
Євпаторійської міської ради
Автономної Республіки Крим від 12
вересня 2008 року № 556/2 ОСОБА_4 та її
дочці, ОСОБА_5 була надана кімната
НОМЕР_1 у вказаному будинку для
тимчасового проживання на строк до 31
грудня 2009 року без права реєстрації.
Рішенням виконавчого комітету
Євпаторійської міської ради
Автономної Республіки Крим від 7 травня
2009 року № 303 було продовжено строк
проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у
зазначеній кімнаті до 31 грудня 2011 року.
Протягом часу проживання
відповідачів у спірній кімнаті від
мешканців квартири постійно надходили
скарги з приводу порушення ними правил
і норм проживання, антисанітарного
стану кімнати, в якій проживають
відповідачки та місць загального
користування. Неодноразово складалися
акти, з ОСОБА_4 проводилась бесіда з
приводу недопущення порушень норм
проживання в комунальній квартирі.
Згідно складеного 17 червня 2011 року акту
ОСОБА_6 з серпня 210 року в кімнату не
проживає. Оскільки строк проживання
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у кімнаті закінчився 31
грудня 2011 року, то у відповідачів
відсутні законні підстави для
подальшого проживання у кімнаті.
Просив усунути перешкоди у
користуванні кімнатою шляхом
виселення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 із
зазначеної кімнати.

Рішенням Євпаторійського міського
суду Автономної Республіки Крим від 11
грудня 2012 року позовні вимог
Євпаторійської міської ради
Автономної Республіки Крим задоволено
частково. Частково усунуто перешкоди
Євпаторійській міській раді в
користуванні власністю - кімнатою
АДРЕСА_1. Виселено ОСОБА_5 з кімнати
АДРЕСА_1 без надання іншого житлового
приміщення. Вирішено питання про
розподіл судових витрат. У задоволенні
позову Євпаторійської міської ради
Автономної Республіки Крим до ОСОБА_4
про виселення відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим від 1 квітня 2013
року рішення суду першої інстанції в
частині відмови у задоволенні позову
скасовано та ухвалено в цій частині
нове рішення. Усунуто перешкоди
Євпаторійській міській раді
Автономної Республіки Крим у
користуванні власністю - кімнатою
АДРЕСА_1. Виселено ОСОБА_4 із кімнати
АДРЕСА_1, без надання іншого жилого
приміщення.

У касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
права та порушення норм процесуального
права, просить скасувати рішення
апеляційного суду в частині позовних
вимог Євпаторійської міської ради
Автономної Республіки Крим до неї та
залишити в силі рішення суду першої
інстанції в цій частині.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції в межах
касаційної скарги перевіряє
правильність застосування судом
першої або апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду, чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність чи недостовірність того
чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржуване
судове рішення ухвалено з додержанням
норм матеріального та процесуального
права, а доводи скарги цих висновків не
спростовують.

Скасовуючи рішення районного суду в
частині відмови у виселенні
ОСОБА_4 з кімнати та задовольняючи в цій
частині позов, апеляційний суд, на
підставі доказів, поданих сторонами,
які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК
України), дійшов до правильного
висновку про відсутність правових
підстав для проживання відповідачів у
спірному жилому приміщенні, оскільки
сплив строк, визначений рішенням
виконавчого комітету.

При цьому жилі приміщення, які
відносяться до маневреного фонду,
належать на праві власності позивачу і
це право захищене.

Оскільки з матеріалів справи та змісту
касаційної скарги не вбачається
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права, колегія суддів
вважає за необхідне відхилити
касаційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим від 1 квітня
2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
С.Ф. Хопта

Б.І. Гулько

Д.Д.
Луспеник