Провадження №22-ц/784/1240/14 Суддя по
1 інстанції - Кокорєв В.В.
Доповідач апеляційного суду - Шолох
Ухвала

Іменем України

22 квітня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючого - Шолох З.Л.,

суддів - Довжук Т.С., Коломієць В.В.,

при секретарі судового засідання
- Свіщук О.В.,

за участю позивачки ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою

представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4

на заочне рішення Ленінського
районного суду м. Миколаєва від 30 січня
2014 року у справі за

позовом

ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення
аліментів на малолітню дитину,

встановила:

18 грудня 2013 року ОСОБА_2 звернулася з
позовом до ОСОБА_3 про стягнення
аліментів на малолітню дитину.

Позивачка зазначала, що з 10 червня 2011
року перебуває у зареєстрованому
шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають
доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка
знаходиться на її утриманні. Шлюбні
відносини припинені з лютого 2013 року
та з того часу відповідач з сім'єю не
проживає, дитину не утримує.

Посилаючись на викладене, просила
стягнути аліменти з відповідача на
утримання доньки у розмірі 1/4 частини
від усіх видів його заробітку (доходу)
до її повноліття, а також і додаткові
витрати на дитину до досягнення її
повноліття у розмірі не менше ніж 2
прожиткових мінімуми.

Ухвалою Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 30 січня 2014 року
задоволена заява ОСОБА_2 про залишення
її позовних вимог в частині стягнення
додаткових витрат на утримання дитини
без розгляду.

Заочним рішенням того ж суду від 30
січня 2014 року задоволено позовні
вимоги про стягнення аліментів на
малолітню дитину.

Стягнуто з відповідача на користь
позивачки аліменти на утримання доньки
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4
частини від усіх видів заробітку
(доходу) щомісячно, але не менше ніж 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку до досягнення
дитиною повноліття, починаючи з 18
грудня 2013 року.

Ухвалою Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 24 березня 2014 року
відмовлено у задоволенні заяви
відповідача про перегляд заочного
рішення.

В апеляційній скарзі представник
відповідача, посилаючись на
необґрунтованість та незаконність
рішення суду, просила його скасувати
та ухвалити нове, яким відмовити у
задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
позивачки, дослідивши матеріали справи
та перевіривши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає, виходячи з наступного.

Задовольняючи позов ОСОБА_2, суд
правомірно виходив з того, що
відповідач зобов'язаний утримувати
свою малолітню дитину та відповідно до
ст. 183 СК України визначив
спосіб стягнення аліментів на її
утримання у відповідній частці від
його заробітку (доходу).

Так, із матеріалів справи вбачається,
що позивачка та відповідач з 10 червня
2011 року знаходяться у
зареєстрованому шлюбі, але шлюбні
відносини припинені з лютого
2013 року. Від шлюбу мають доньку ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, яка знаходиться на
утриманні позивачки.

Із матеріалів справи також вбачається,
що відповідач має постійне місце
роботи, працюючи
докером-механізатором СМТ
«Октябрское» (а.с. 79 ).

У відповідності до ст.180 СК України
батьки зобов'язані утримувати дитину
до досягнення нею повноліття. Способи
виконання цього обов'язку
визначаються за домовленістю між ними.

За відсутності домовленості, кошти на
утримання дитини (аліменти)
присуджуються за рішенням суду у
частці від доходу матері, батька або у
твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК
України).

Згідно із ч. 1 ст. 183 СК України частка
заробітку (доходу), яка стягується як
аліменти на дитину, визначається судом.

У разі якщо платник аліментів має
нерегулярний, мінливий дохід, частину
доходу одержує в натурі, а також за
наявності інших обставин, що мають
істотне значення, суд може за заявою
платника або одержувача визначити
розмір аліментів у твердій грошовій
сумі (ч.1 ст. 184 СК України).

При визначенні розміру аліментів,
згідно із ст. 182 СК України, суд
враховує стан здоров'я та матеріальне
становище дитини і платника аліментів,
наявність у платника аліментів інших
дітей та непрацездатних осіб, а також
інші обставини, що мають істотне
значення. При цьому, розмір аліментів
на одну дитину не може бути меншим,
ніж 30 % прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку (за винятком
випадків, передбачених ст. 184 СК
України).

Доводи апеляційної скарги про те, що
відповідач приймає участь в
утриманні своїх працездатних
батьків, які мають хронічні
захворювання, не впливає на
правильність висновків суду першої
інстанції.

З врахуванням викладеного, колегія не
вбачає підстав для скасування
оскаржуваного рішення.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 315 ЦПК України,
колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника
ОСОБА_3 - ОСОБА_4 відхилити, а заочне
рішення Ленінського районного суду
м. Миколаєва від 30 січня 2014
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
і з цього часу протягом двадцяти днів
може бути оскаржена у касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий
Судді: