АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 547/1393/13-ц
Номер провадження 22-ц/786/925/14
Головуючий у 1-й інстанції Литвин М. М.
Доповідач Панченко О. О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2014 року м. ПолтаваКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду Полтавської
області в складі:

Головуючого судді: Панченка О.О.,

Суддів: Бутенко С.Б., Обідіної О.І.,

При секретарі: Зеленській О.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2

на рішення Семенівського районного
суду Полтавської області від 17 січня 2014
року

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, за
участю третіх осіб: Семенівської
державної нотаріальної контори
Полтавської області, Державного
агентства земельних ресурсів в
Семенівському районі Полтавської
області про визнання права власності в
порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2013 року ОСОБА_1 звернулася
до суду із вказаним позовом, мотивуючи
його тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла
її мати, ОСОБА_4, після смерті якої
відкрилася спадщина. До складу
спадщини входили всі права та
обов'язки, що належали спадкодавцю,
ОСОБА_4, на момент відкриття спадщини,
зокрема право на земельну ділянку, яка
була їй надана як члену колективного
сільськогосподарського підприємства
«Жовтень» на підставі сертифіката на
право приватної власності на земельну
частку (пай) серії ПЛ № 0098187, загальною
площею 6,2 в умовних кадастрових
гектарах. Вказувала, що за життя, її
мати склала заповіт згідно якого,
єдиним спадкоємцем усього майна був
відповідач ОСОБА_3 Зазначала, що
оскільки, на момент відкриття спадщини,
вона була пенсіонером, тобто
непрацездатною, то мала право на
обов'язкову частку у спадковому майні.
В подальшому вона дізналася, що
відповідач оформив свідоцтво про право
на спадщину лише на себе, та на цій
підставі отримав Державний акт на
право власності на земельну ділянку, а
відтак просила суд визнати недійсним
Свідоцтво про право на спадщину видане
20.08.2010р. на ім'я ОСОБА_3 в частині
належності останньому 1/4 частини
всього спадкового майна, яке належало
померлій ОСОБА_4 та визнати за нею
ОСОБА_1 право власності на 1/4 частину
всього зазначеного спадкового майна.

Рішенням Семенівського районного суду
Полтавської області від 17 січня 2014 року
в задоволенні позову відмовлено в
повному обсязі.

З рішенням суду не погодився
представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2
та подав на нього апеляційну скаргу, в
якій посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
та порушення норм процесуального
права, просить рішення місцевого суду
скасувати та ухвалити нове, яким позов
задовольнити повністю.

Апелянт вважає, що має місце
неповне з'ясування судом обставин
справи, що мають значення для справи,
зокрема зазначає, що пропуск строку
подачі позову ОСОБА_1 стався через
неправомірні дії відповідача та його
образливу поведінку, що
унеможливлювало отримання інформації
про стан оформлення спадщини.

Перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку, що скарга не
підлягає до задоволення, за наступних
підстав.

Відповідно п.1 ч.1 ст.307 ЦПК
України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції апеляційний суд має
право постановити ухвалу про
відхилення апеляційної скарги і
залишення рішення без змін.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Місцевим судом вірно встановлено, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла мати
позивача - ОСОБА_4, про що свідчить
свідоцтво про смерть видане Жовтневою
сільською радою Семенівського району
Полтавської області.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася
спадщина. До складу спадщини входили
всі права та обов'язки, що належали
спадкодавцю, ОСОБА_4, на момент
відкриття спадщини, зокрема право на
земельну ділянку, яка була їй надана як
члену колективного
сільськогосподарського підприємства
«Жовтень» на підставі сертифіката на
право приватної власності на земельну
частку (пай) серії ПЛ № 0098187, загальною
площею 6,2 в умовних кадастрових
гектарах.

За життя, 03.09.2009 року, ОСОБА_4 склала
заповіт згідно якого спадкоємцем
усього її майна був визначений її син
та рідний брат позивача - ОСОБА_3.

Згідно копії свідоцтва про право на
спадщину за заповітом від 20.08.2010 року,
посвідченого державним нотаріусом
Семенівської державної нотаріальної
контори, ОСОБА_3 є спадкоємцем після
смерті ОСОБА_4. Спадкове майно
складається із земельної ділянки
площею 6,29 га., що розташована на
території Жовтневої сільської ради
Семенівського району Полтавської
області (а.с. 22).

29.04.2011 року ОСОБА_3 отримав Державний
акт на право власності на земельну
ділянку (а.с. 31).

Відповідно до ч. 1 ст. 1241 України,
малолітні, неповнолітні, повнолітні
непрацездатні діти спадкодавця,
непрацездатна вдова (вдівець) та
непрацездатні батьки спадкують,
незалежно від змісту заповіту,
половину частки, яка належала б кожному
з них у разі спадкування за законом
(обов'язкова частка).

Аналізуючи надані докази місцевий суд
вказав, що оскільки позивач на момент
відкриття спадщини була пенсіонером
(а.с. 6), тобто непрацездатною, вона мала
право на обов'язкову частку у
спадковому майні в розумінні ст. 1241 ЦК
України, однак врахувавши те, що
порушення її прав відбулося з часу
відкриття спадщини 25.10.2009 року до
отримання свідоцтва про право на
спадщину 20.08.2010 року, тому починаючи з
21.08.2010 року до 21.08.2013 року вона мала
право у відповідності до ст. 257 ЦК
України, звернутися до суду за захистом
своїх прав, проте скористалася таким
правом лише 24.09.2013 року, тобто з
пропуском строку позовної давності,
тому суд першої інстанції дійшов
висновку про відмову в задоволенні
позову, зазначивши, що наведені
позивачем причини такого пропуску не є
поважними.

Відповідно до ст.257 ЦК України, загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України,
перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася
або могла довідатися про порушення
свого права або про особу, яка його
порушила.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України,
сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду та вважає, що суд першої
інстанції повно і всебічно дослідив і
оцінив обставини по справі та надані
докази, правильно визначив юридичну
природу спірних правовідносин і закон,
який їх регулює.

Поряд з цим, позивачем ОСОБА_1, що також
було встановлено місцевим судом, не
надано доказів у підтвердження того, що
вона зверталася до органів нотаріату
із заявою про прийняття спадщини чи до
відповідача з приводу оформлення права
на спадщину ОСОБА_4.

Вказані твердження ґрунтуються лише на
її поясненнях та не можуть бути
належним доказом по справі.

Відповідно до ст. 1269 ЦК України,
спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, але на час відкриття
спадщини не проживав
постійно із спадкодавцем, має
подати нотаріусу заяву про прийняття
спадщини.

Оскільки позивач звернулася до суду з
вимогою про визнання права власності в
порядку спадкування, а питання про
визначення додаткового строку
прийняття спадщини не ставила, тому
судова колегія вважає, що місцевий суд
в межах позовних вимог, вірно відмовив
в їх задоволенні.

Апеляційна скарга не містить
нових фактів чи засобів доказування,
які б спростували висновки суду першої
інстанції. Наведені в ній доводи не
дають підстав для висновку про
неправильне застосування місцевим
судом норм матеріального чи
процесуального права, яке призвело або
могло призвести до неправильного
вирішення справи.

Згідно ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Враховуючи викладене, судова колегія
дійшла висновку про відхилення
апеляційної скарги та залишення
рішення Семенівського районного суду
Полтавської області від 17 січня 2014 року
без змін.

Керуючись ст. ст.. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ч.1
ст. 308, 314, 315 ЦПК України, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника
позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Семенівського районного суду
Полтавської області від 17 січня 2014 року
- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ..

Головуючий суддя : /підпис/ О.О.
Панченко

Судді: /підпис/ С.Б. Бутенко
/підпис/ О.І. Обідіна

КОПІЯ

ВІРНО: суддя Апеляційного суду

Полтавської області
______________ О.О. Панченко