Справа № 361/653/14-ц
Провадження № 2/361/725/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2014 року Броварський
міськрайонний суд Київської області в
складі:

головуючої судді
Маценко Н.П.

при секретарі
Телепі Т.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду м. Бровари
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про спростування недостовірної
інформації, захист честі, гідності та
відшкодування завданої моральної
шкоди

в с т а н о в и в:

У січні 2014 року ОСОБА_1 звернувся
до суду із даним позовом, в якому
просить визнати недостовірною і такою,
що порочить його гідність та честь
інформацію про те, що він погрожував
ОСОБА_2 фізичною розправою 21.01.2013 року;
зобов'язати ОСОБА_2 протягом одного
місяця з дати набрання чинності
судовим рішенням у даній справі подати
письмове повідомлення (заяву) до
Броварського МВ ГУ МВС України у
Київській області про те, що ОСОБА_1 не
погрожував ОСОБА_2 фізичною розправою
21.01.2013 року; стягнути із ОСОБА_2 на його
користь відшкодування моральної шкоди
в розмірі 40000 грн.

В обґрунтування своїх вимог
позивач посилається на те, що 26.01.2013
року ОСОБА_2 звернулася до Броварського
МВ ГУ МВС України у Київській області
із заявою, в якій повідомила
недостовірні відомості про те, що він
21.01.2013 року близько 17 год. 00 хв. нібито
погрожував фізичною розправою.

Неправдивість таких заяв
підтверджено висновком Броварського
МВ ГУ МВС України по розгляду заяви,
якою відмовлено у реєстрації заяви в
ЄДР досудових розслідувань, оскільки у
вказаних заявником діяннях було
встановлено відсутність ознак
кримінального правопорушення.

Далі зазначає, що у вказаний
відповідачем час він перебував з
дітьми ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та громадянкою
ОСОБА_5 на катку у ТРЦ «Термінал» в м.
Бровари, а відповідач перебувала на
роботі у ФОП ОСОБА_9. Впродовж цього
часу відповідачкою було здійснено до
нього декілька дзвінків для уточнення
часу повернення дітей додому.

Вважає, що поширена ОСОБА_2
інформація у заяві від 26.01.2013 року є
завідомо неправдивою, поширеною з
метою опорочити його честь та гідність,
повідомивши громадськість про нібито
вчинення ним кримінального
правопорушення.

Внаслідок порушення
відповідачкою особистого немайнового
права йому завдано моральну шкоду, що
полягає у погіршенні стану здоров'я
викликаного необхідністю неодноразово
давати пояснення працівникам міліції
щодо непричетності до вчинення ОСОБА_2
погроз убивством, поширені негативні
відомості також вплинули на його
стосунки із малолітніми дітьми, які
проживають разом із відповідачкою та
інші. Розмір завданої моральної шкоди
він оцінює у 40000 грн.

У судовому засіданні позивач
ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав у
повному обсязі, дав пояснення
аналогічні фабулі позовної заяви.
Додав, що 21.01.2013 року біля 16 год. він
під'їхав до будинку, де мешкає
відповідачка з дітьми, щоб забрати
останніх та відвідати льодовий каток у
ТРЦ «Термінал»., після відвідування
якого він повернув дітей додому та
поїхав до м. Києва. Будь-яких погроз на
адресу ОСОБА_2 він особисто не вчиняв.
26.01.2013 року йому зателефонував слідчий
та повідомив, що відповідачка написала
заяву про вчинення щодо неї погроз.
Всього ОСОБА_2 було написано 8 таких
заяв.

Уточнив, що ОСОБА_2 винна йому 10000
євро, вказана сума коштів стягнута з
неї за рішенням суду на даний час
відкрито виконавче провадження та
накладено арешти на її майно.

Моральну шкоду завдану йому
оцінює в 40000 грн. ,яка полягає у
вимушеній зміні життєвих зв'язків,
зміні місця постійного проживання,
погіршенні стану здоров'я. Просить
позов задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_6
позовні вимоги та пояснення дані
позивачем підтримав. Додав, що
недостовірні відомості були поширенні
позивачкою у спосіб подання заяви до
Броварського МВ ГУ МВС України у
Київській області. Такими діями
відповідачки позивачу завдано
моральних страждань, останній втратив
життєві зв'язки.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги
не визнала, пояснила, що у зв'язку з тим,
що позивач постійно погрожував їй
фізичною розправою, вона звернулася
цього разу за допомогою до
правоохоронних органів. При цьому
дільничним інспектором міліції у
висновку помилково не було вказано
сусідів свідків цієї події.

Уточнила, що після повернення з
льодового катка позивач став
ненормативною лексикою погрожувати їй
позбавленням життя, проблемами з ОВС та
ображав нецензурними словами. Просить
у позові відмовити, оскільки право на
звернення до правоохоронних органів
гарантовано їй Конституцією України.

Представник відповідача ОСОБА_7
позовні вимоги не визнала, підтримала
пояснення дані відповідачкою. Просить
у позові відмовити.

Вислухавши пояснення позивача,
його представника, заперечення
відповідачки та її представника,
дослідивши письмові матеріали справи,
суд встановив такі факти та відповідні
їм правовідносини.

За змістом ст. ст. 94, 277 ЦК України,
ст. 32 Конституції України, ст. 10
Конвенції про захист прав людини і
основних свобод (далі - Конвенції),
кожному гарантується право на захист
ділової репутації та спростування
недостовірної інформації особою, яка
поширила таку інформацію.

Разом з тим, за змістом зазначеного
законодавства, кожному гарантується
право на свободу висловлення поглядів,
в тому числі право поширювати
інформацію без втручання органів
державної влади, за умови, що вони діють
добросовісно і надають правильну і
достовірну інформацію, не завдаючи при
цьому шкоди репутації окремих осіб і не
порушуючи їх прав.

Відповідно до вимог ст. 277 ЦК України
фізична особа, особисті немайнові
права якої порушено внаслідок
поширення про неї та (або) членів її
сім'ї недостовірної інформації, має
право на відповідь, а також на
спростування цієї інформації.
Негативна інформація, поширена про
особу, вважається недостовірною, якщо
особа, яка її поширила, не доведе
протилежного. Спростування
недостовірної інформації здійснюється
особою, яка поширила інформацію.
Спростування недостовірної інформації
здійснюється незалежно від вини особи,
яка її поширила. Спростування
недостовірної інформації здійснюється
у такий же спосіб, у який вона була
поширена.

Згідно з положеннями статті 277 ЦК
України і ст.10 ЦПК України обов'язок
довести, що поширена інформація є
достовірною, покладається на
відповідача, проте позивач має право
подати докази недостовірності
поширеної інформації. Позивач повинен
довести факт поширення інформації
відповідачем, а також те, що внаслідок
цього було порушено його особисті
немайнові права. До відомостей, що
можуть бути спростовані в
передбаченому законом порядку,
відноситься інформація, в якій
стверджується про порушення особою,
зокрема, норм чинного законодавства,
вчинення будь-яких інших дій
(наприклад, порушення принципів моралі,
загальновизнаних правил співжиття,
неетична поведінка в особистому,
суспільному чи політичному житті тощо).

Згідно із п. 4 ст. 23 ЦК України,
моральна шкода полягає у приниженні
честі та гідності фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної або
юридичної особи.

Судом встановлено, що 26.01.2013 року
ОСОБА_2 звернулася до Броварського МВ
ГУ МВС України у Київській області із
заявою, в якій зазначає, що 21.01.2013 року
близько 17 год. колишній цивільний
чоловік ОСОБА_1 погрожував їй фізичною
розправою.

Проведеною перевіркою та згідно
із висновком Броварського МВ ГУ МВС
України у Київській області від 31.01.2013
року встановлено, що 26.01.2013 року погрози
фізичною розправою на адресу ОСОБА_2
якщо і були, то мали лише словесний
характер, ніяких реальних дій до
виконання погроз не застосовувалися.
Вказаний матеріал не був
зареєстрований та внесений до Єдиного
реєстру досудових розслідувань, в
зв'язку з відсутністю в ньому ознак
кримінального правопорушення, а був
зареєстрований до журналу єдиного
обліку повідомлень про вчинені
кримінальні правопорушення та інші
події Броварського МВ № 1110 від 26.01.2013
року. Перевірку інформації по заяві
ОСОБА_2 щодо погроз фізичною розправою
вважати закінченою.

Допитана у судовому засіданні в
якості свідка ОСОБА_5 заперечила факт
вчинення позивачем 21.01.2013 року погроз
відносно ОСОБА_2 З приводу написання
відповідачкою заяви до міліції ОСОБА_1
дуже засмутився, змушений був
звертатися до лікаря та змінити місце
проживання.

З матеріалів справи вбачається,
що сторони по даній справі проживали
однією сім'єю без реєстрації шлюбу, про
що також зазначають самі сторони у
своїх поясненнях.

Від спільного проживання в них
народилося двоє дітей: ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно роз'яснень пункту 16
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 27 лютого 2009 року № 1 "Про
судову практику у справах про захист
гідності та честі фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної та
юридичної особи"усі мають право
направляти індивідуальні чи
колективні письмові звернення або
особисто звертатися до органів
державної влади, органів місцевого
самоврядування та посадових і
службових осіб цих органів, що
зобов'язані розглянути звернення і
дати обґрунтовану відповідь у
встановлений законом строк.

Суди повинні мати на увазі, що у
випадку, коли особа звертається до
зазначених органів із заявою, в якій
міститься та чи інша інформація, і в
разі, якщо цей орган компетентний
перевірити таку інформацію та надати
відповідь, проте в ході перевірки
інформація не знайшла свого
підтвердження, вказана обставина не
може сама по собі бути підставою для
задоволення позову, оскільки у такому
випадку мала місце реалізація особою
конституційного права, передбаченого
статтею 40 Конституції України, а не
поширення недостовірної інформації.

У випадку звернення особи із заявою до
правоохоронних органів судам слід
враховувати висновки, викладені у
Рішенні Конституційного Суду України
від 10 квітня 2003 року N 8-рп/2003.

Разом з тим наявність у такому
зверненні завідомо неправдивих
відомостей, а також у разі
встановлення, що для звернення особи до
вказаних органів не було жодних
підстав і було викликано не наміром
виконати свій громадський обов'язок
або захистити свої права, свободи чи
законні інтереси, тягне
відповідальність, передбачену
законодавством України.

Відповідно до Рішення
Конституційного Суду України у справі
за конституційним зверненням
громадянина ОСОБА_8 про офіційне
тлумачення положення частини першої
статті 7 Цивільного кодексу
Української РСР(справа про поширення
відомостей) від 10.04.2003 року Положення
частини першої статті 7 Цивільного
кодексу Української РСР "поширив такі
відомості" в аспекті конституційного
звернення треба розуміти так, що
викладення у листах, заявах, скаргах до
правоохоронного органу відомостей
особою, на думку якої посадовими чи
службовими особами цього органу при
виконанні функціональних обов'язків
порушено її право, не може вважатись
поширенням відомостей, які порочать
честь, гідність чи ділову репутацію або
завдають шкоди інтересам цих осіб.

Викладення у листах, заявах,
скаргах до правоохоронного органу
завідомо неправдивих відомостей тягне
за собою відповідальність, передбачену
чинним законодавством України.

Оцінюючи наведені обставини, суд
приходить до висновку про відмову у
задоволенні даного позову з огляду на
ті обставини, що відомості викладені
ОСОБА_2 у заяві від 21.01.2013 року не можуть
вважатися поширенням недостовірної
інформації. У даному випадку це є
звернення до органів ОВС здійснене у
порядку реалізації конституційного
права із заявою про вчинене
кримінальне правопорушення. По факту
її звернення працівниками ОВС у межах
їх компетенції прийнято відповідне
процесуальне рішення, а саме висновок
від 31.01.2013 року. Враховуючи ці обставини
будь-які законні підстави для
задоволення вимог про відшкодування
моральної шкоди відсутні.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 212-215
України, суд -

в и р і ш и в:

в задоволенні позову ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про спростування недостовірної
інформації, захист честі, гідності та
відшкодування завданої моральної
шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржено
протягом десяти днів з дня його
проголошення шляхом подачі
апеляційної скарги через Броварський
міськрайонний суд Київської області.

Суддя
Н. П. Маценко