Справа № 204/572/2012 Провадження №
22-ц/772/961/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Швидкий О.В.Категорія: 5
Доповідач: Голота Л. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" квітня 2014 р. м. Вінниця Колегія
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Вінницької
області у складі:

головуючого: Голота Л.О.,

суддів: Войтко Ю.Б.,
Стадник І.М.,

при секретарі: Куленко О.В.

за участю: апелянта ОСОБА_2

представник апелянта ОСОБА_3

позивач ОСОБА_4

представник позивача ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення Гайсинського районного суду
Вінницької області від 10.02. 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2,
ОСОБА_6, третя особа Гайсинська міська
рада про встановлення факту проживання
однією сім»єю, визнання незавершеного
будівництва спільною сумісною
власністю та визнання права власності
на ? частку незавершеного будівництва,
-

ВСТАНОВИЛА:

14.02.2012 року ОСОБА_4 звернулась в
Гайсинський районний суд Вінницької
області з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_6,
третя особа Гайсинська міська рада про
визнання права власності на
новостворене майно та земельну
ділянку.

В ході розгляду справи позивачка
неодноразово уточняла свої позовні
вимоги, виклавши їх у кінцевому
варіанті в позовній заяві про
уточнення позовних вимог від 23.08.2013
року, у якій просила встановити факт
проживання її однією сім»єю з ОСОБА_7 в
період з листопада 1981 року по 10.11.1994
року. Визнати об'єкт незакінченого
будівництвом житлового будинку, що
складається із слідуючих
конструктивних елементів, на які було
використано будівельні матеріали:
житловий будинок: 1-й поверх: 1-1
веранда, 1-2 передпокій, 1-3 туалет, 1-4
ванна, 1-5 кухня, 1-6 вітальня, 1-7 лоджія, 1-8
сходова клітина; 2-й поверх: 1-9 хол, 1-10
лоджія, 1-11 спальні, 1-12 лоджія, 1-13
спальня, 1-14 спальні, 1-15 лоджія; підвал:
1-1 гараж, 1-2 коридор, 1-3 сходова клітина,
1-4 гараж, 1-5 підвал, 1-6 підвал із
зазначенням площ та сараю, навісу,
вбиральні, покриття із плитки, огорожі,
воріт та хвіртки, розташовані в
АДРЕСА_2, спільною сумісною власністю
ОСОБА_7 та ОСОБА_4 Визнати за ОСОБА_4
право власності на ? частку
незакінченого будівництвом житлового
будинку .

Рішенням Гайсинського районного суду
Вінницької області від 10.02.2014 року
позовні вимоги ОСОБА_4 задоволені
повністю. Встановлено юридичний факт,
що померлий 31.08.2011 року ОСОБА_7 та
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в період з
листопада 1981 року по 10.11.1994 року
проживали однією сім»єю. Визнано об'єкт
незакінченого будівництвом житлового
будинку, із зазначенням його
конструктивних елементів, на які було
використано будівельні матеріали
спільною сумісною власністю померлого
31.08.2011 року ОСОБА_7 та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 Визнано за ОСОБА_4 право
власності на ? частку незакінченого
будівництвом житлового будинку в
АДРЕСА_2 із зазначенням його
конструктивних елементів, на які було
використано будівельні матеріали.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції, відповідач ОСОБА_2 подала
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати рішення районного суду,
посилаючись на неповноту з»ясування
судом обставин, що мають значення для
справи і неправильне застосування
судом норм матеріального і
процесуального права та ухвалити нове
рішення, яким у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_4 відмовити повністю.

Судова колегія , заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, вважає, що
апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з огляду на
наступне.

Стаття 309 ЦПК України передбачає
вичерпний перелік підстав для
скасування рішення суду першої
інстанції і ухвалення нового рішення
або зміни рішення .

Частина 1 статті 303 ЦПК України
передбачає, що під час розгляду справи
в апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Підставами для зміни рішення суду
першої інстанції є неповне з»ясування
судом обставин, що мають значення для
справи.

Судом першої інстанції встановлено, що
з 10.11.1994 року по 14.05.2009 року ОСОБА_4
перебувала у зареєстрованому шлюбі з
ОСОБА_7, однак фактично, як одна сім»я
вони проживали разом з листопада 1981
року. Зі змісту довідки КП « Гайсинська
ЖЕК» від 25.05.2012 року, довідки ПАТ «
Гайсинське АТП 10506» від 25.05.2012 року,
листів та поштових конвертів,
накладних, квитанції від 23.11.1993 року,
письмових пояснень ОСОБА_8 убачається,
що з 1982 року ОСОБА_7 проживав та
зазначав місцем свого проживання
домашню адресу АДРЕСА_1 , де була
зареєстрована та проживала ОСОБА_4 та
спільно з нею купував будівельні
матеріали для будівництва будинку.

Однак встановлюючи той факт, що ОСОБА_7
та ОСОБА_4 , в період з листопада 1981 року
по 10.04.1994 року проживали однією сім»єю
суд першої інстанції неповно з»ясував
обставини, що мають значення для справи
та не врахував ту обставину, що
відповідно копії свідоцтва про
розірвання шлюбу ОСОБА_7 до 17.04.1985 року
перебував у зареєстрованому шлюбі з
ОСОБА_9, що виключає можливість
встановлення факту виникнення
усталених відносин, які притаманні
подружжю з іншою особою. /т.2 а.с.77/

Рішенням Гайсинської міської
Ради № 72 від 18.03.92 року ОСОБА_7, виділено
земельну ділянку по АДРЕСА_2 для
будівництва житлового будинку. /т.1
а.с.16/

Актом від 01.06.1992 року встановлено в
натурі межі виділеної в користування
ОСОБА_7 земельної ділянки площею 1000
кв.м. /т.1.а.с.15/

На підставі вищезазначеного рішення
міськвиконкому та акту виконавчим
комітетом Гайсинської міської ради
ОСОБА_7 15.06.1992 року дозволена забудова
садиби в АДРЕСА_2 та погоджено план
забудови індивідуальної садиби.
/т.1.а.с.14/

Рішенням Гайсинської міської ради № 376
від 29.12.1999 року ОСОБА_7 надано
безоплатно в приватну власність
земельну ділянку площею 0,10 по АДРЕСА_2
для обслуговування житлового будинку
та ведення особистого підсобного
господарства . /т.1.а.с.24/

З копії паспорта позивачки вбачається,
що 28.10.1999 року вона була прописана за
адресою АДРЕСА_2. /т.1.а.с.5/

Рішенням міськвиконкому від 20.05.2009 року
№ 112 ОСОБА_7 надано дозвіл на оформлення
технічної документації на збільшені
розміри господарського приміщення, на
влаштований навіс та виконане
перепланування приміщень житлового
будинку на власній садибі АДРЕСА_2. /т.1
а.с.9/

В липні 2010 року ОСОБА_7 на підставі
рішення 37 сесії 5 скликання Гайсинської
міської ради від 26.02.2010 року видано
державний акт на право власності на
земельну ділянку площею 0,1000 га, що
розташована АДРЕСА_2 /т.1 а.с.8/

Відповідно копії свідоцтва про смерть
ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_2. /т.1.а.с.6/

Із звіту « Про проведення технічного
обстеження будівельних конструкцій та
інженерних мереж об»єктів по АДРЕСА_2»
від 19.12.2011 року вбачається, що житловий
будинок, сарай та навіс були збудовані
в 1995 році. В результаті технічного
обстеження встановлена готовність
будинку до експлуатації. /т.1.а.с.30-34/

Із наявних у справі накладних
вбачається , що закупівля будівельних
матеріалів подружжям ОСОБА_7
проводилась і після 1995 року.

Станом на час розгляду справи
позивачка проживає у спірному будинку.

Спірний будинок в експлуатацію
прийнятий не був.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що за умови наявності акта відведення
земельної ділянки під забудову,
дозволів на забудову, якщо будинок не
було введено в експлуатацію, таке
будівництво не може визнаватись
самочинним, а є незавершеним.

Згідно п.3 ст. 331 ЦК України до
завершення будівництва особа
вважається власником матеріалів,
обладнання тощо, які були використані в
процесі будівництва (створення майна).

Оскільки будівництво недобудованого
будинку розпочато у період спільного
проживання ОСОБА_7 та позивачкою однією
сім»єю та продовжено за час їх шлюбу,
колегія суддів погоджується з
висновком районного суду про те, що
такий будинок може бути визнаний
об»єктом права спільної сумісної
власності подружжя й частки такого
майна є рівними.

Колегія суддів відхиляє заперечення
апелянта про відсутність правових
підстав для визнання права власності
на незавершений самочинний будинок,
оскільки районним судом не
ухвалювалось рішення про визнання
такого права, а лише визнано, що спірний
будинок з конкретним визначенням його
конструктивних елементів є об'єктом
спільної сумісної власності подружжя
на підставі ст. 22 КпШС України( в
редакції, що діяла на час виникнення
спірних правовідносин), ст. 17 Закону
України « Про власність», так як судом
на підставі наявних в матеріалах
справи доказів був встановлений факт
створення ОСОБА_7 та позивачкою
спірного будинку внаслідок спільної
праці, ведення спільного господарства
та побуту.

Оскільки об'єкт незавершеного
будівництва виникає з моменту набуття
його ознак нерухомої речі у вигляді
тісного зв'язку із землею і
неможливістю переміщення без
непропорційної шкоди його призначенню,
відповідно, будівельний матеріал
перестає існувати як такий з моменту,
коли його відділення від об'єкта
незавершеного будівництва неможливе
без непропорційної шкоди його
призначенню, колегія суддів вважає
вірним висновок суду першої інстанції
про доцільність ідентифікації об'єкту
незавершеного будівництва саме
конструктивними елементами.

При розгляді справи суд обґрунтовано
керувався правовою позицією
Верховного Суду України, яка
відповідно до вимог ст. 360-7 ЦПК України
є обов'язковою для всіх судів України.

Розглядаючи спір, судова
колегія вважає, що суд першої інстанції
повно і всебічно дослідив і оцінив
обставини по справі, правильно
визначив юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює,
однак порушив норми процесуального
права, що стали підставою для зміни
рішення, а тому апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313-315,
316, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити частково.

Рішення Гайсинського районного суду
Вінницької області від 10.02.2014 року
змінити, виклавши другий абзац
резолютивної частини в наступній
редакції:

Встановити юридичний факт, що померлий
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 та ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1, в період 18.04.1985 року по
10.11.1994 року проживали однією сім»єю без
реєстрації шлюбу.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду
набирає законної сили з моменту його
проголошення, однак може бути
оскаржено шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
Голота Л.О.

Судді:
Войтко Ю.Б.

Стадник І.М.