Провадження №2/761/1372/2014
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді
Кравець Д.І.,

при секретарі
Костюковій М.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні
Шевченківського районного суду міста
Києва цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Публічного акціонерного
товариства «Альфа-Банк», треті особи:
Публічне акціонерне товариство
«Дельта Банк», ОСОБА_2, про визнання дій
незаконними, заборону вчиняти дії та
визнання відсутнім права вимоги за
Кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до
Публічного акціонерного товариства
«Альфа-Банк», треті особи: Публічне
акціонерне товариство «Дельта Банк»,
ОСОБА_2, про визнання дій незаконними,
заборону вчиняти дії та визнання
відсутнім права вимоги за Кредитним
договором.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 17
березня 2008 року між позивачем та
Відкритим акціонерним товариством
«Сведбанк» було укладено Кредитний
договір № 1101/0308/88/055 (надалі - Кредитний
договір). Згідно умов Кредитного
договору позивачу було надано кредит
на споживчі цілі в розмірі 27 000 доларів
00 центів США, строком до 16 березня 2018
року та сплатою процентної ставки за
користування кредитом у розмірі 11,9 %
річних. Також, 08 вересня 2009 року та 12
березня 2010 року між сторонами
Кредитного договору були укладенні
Договори про внесення змін та
доповнень №№ 1, 2, 3, 4 до Кредитного
договору. Таким чином, позивач вважає,
що дані Договори про внесення змін та
доповнень є доказами того, що він всіма
можливими засобами вирішував з
первісним кредитором проблеми сплати
даного кредиту.

Разом з тим, 07 жовтня 2013 року позивачу
стало відомо, що 25 травня 2012 року між
Публічним акціонерним товариством
«Сведбанк», який є правонаступником
Відкритого акціонерного товариства
«Сведбанк», та Публічним акціонерним
товариством «Дельта Банк» (надалі - ПАТ
«Дельта Банк») було укладено Договір
купівлі-продажу прав вимог за
кредитними договорами, тобто, після
підписання даного договору до
останнього перейшли всі права
кредитора за усіма кредитними
договорами та договорами забезпечення,
укладеними з боржниками, зазначеними у
реєстрі заборгованості боржників.

Крім того, 15 червня 2012 року між ПАТ
«Дельта Банк» та Публічним акціонерним
товариством «Альфа Банк» було також
укладено Договір купівлі-продажу прав
вимоги за кредитними договорами, за
яким до відповідача перейшли всі права
кредитора за усіма кредитними
договорами та договорами забезпечення,
зазначеними у реєстрі заборгованості
боржників, у тому числі і права вимоги
за Кредитним договором № 1101/0308/88/055.

При цьому позивач зазначає, що на
сьогоднішній день в провадженні
Феодосійського міського суду АР Крим
знаходиться цивільна справа за позовом
відповідача до ОСОБА_2, яка є майновим
поручителем по Кредитному договору,
третя особа ОСОБА_1, про звернення
стягнення на предмет іпотеки.

Разом з тим, позивач вважає дані вимоги
відповідача протиправними та такими,
що не відповідають чинному
законодавству України, виходячи з
наступного.

Так, позивач зазначає, що в порушення
вимог ст. 516 Цивільного кодексу України
(надалі - ЦК України) його не було
письмово повідомлено про зміну
кредиторів за вище вказаним Кредитним
договором. Крім того, у зв'язку з
укладенням Договорів купівлі-продажу
прав вимог за кредитними договорами
банки декілька разів передавали
персональні дані позивача, зокрема,
відомості щодо рахунків, платежів, сум
заборгованості, банківських операцій
по Кредитному договору, без його згоди
на розголошення своїх персональних
даних, що є порушенням вимог ст. 11
Закону України «Про захист прав
споживачів», ст.ст. 60-62 Закону України
«Про банки та банківську діяльність»
та низки положень Закону України «Про
захист персональних даних».

Окрім того, позивач вважає, що
відповідач при зверненні до суду не
надав документів, які б підтвердили
факт передачі правовстановлюючих
документів на право вимоги у кредитних
зобов'язаннях позивача перед
відповідачем, а саме: оригіналу
Кредитного договору, Акту
прийому-передачі прав вимог та додатку
№ 1 до Договору купівлі-продажу права
вимоги від 15 червня 2012 року, позивачу
надано не було. Крім того, з наданого
відповідачем витягу з Додатку № 1 до
Договору купівлі-продажу прав вимоги
від 15 червня 2012 року взагалі неможливо
встановити порядок передачі права
вимоги, перелік документів, якими
посвідчується факт передачі
правочинів, а також і перелік самих
правочинів, за якими відбулось
відступлення права вимоги.

На підставі зазначеного, позивач
просить позов задовольнити та визнати
незаконними дії відповідача стосовно
передання та розголошення
персональних даних позивача третім
особам, заборонити відповідачу вчиняти
подальші дії стосовно передання
персональних даних позивача третім
особам та розголошувати отриману цим
банком інформацію від ПАТ «Дельта
Банк» стосовно рахунків позивача,
платежів, сум заборгованості,
банківських операцій по Кредитному
договору, а також визнати відсутнім у
відповідача права вимоги у
зобов'язанні за Кредитним договором на
підставі Договору купівлі-продажу прав
вимоги за кредитними договорами від 15
червня 2012 року.

Позивач в судове засідання не з'явився,
про час та місце розгляду справи
повідомлений належним чином. Однак,
представник позивача ОСОБА_3 надіслала
до суду заяву, в якій просить справу
розглядати у її відсутність, позовні
вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач та треті особи в судове
засідання не з'явилися повторно, про
час та місце розгляду справи
повідомленій належним чином, про
причини неявки суд не повідомили.

Разом з тим, враховуючи відсутність
підстав для відкладення розгляду
справи, передбачених ст. 169 Цивільного
процесуального кодексу України (надалі
- ЦПК України), керуючись положеннями
ч.ч. 3, 4 ст. 169 ЦПК України суд постановив
ухвалу про розгляд справи за
відсутності сторін на підставі наявних
у ній даних та доказів.

Дослідивши матеріали справи, судом
встановлено наступні обставини та
відповідні їм правовідносини.

У судовому засіданні встановлено, що 17
березня 2008 року позивачем укладено
Кредитний договір № 1101/0308/88/055 з
Відкритим акціонерним товариством
«Сведбанк» (а.с. 7-9). Згідно умов
Кредитного договору банком було надано
позивачу у тимчасове користування на
умовах повернення, строковості та
платності грошові кошти, на споживчі
потреби у сумі 27 000 доларів 00 центів США,
з процентною ставкою 11,9 % річних, а
позивач, в свою чергу, зобов'язався
повернути отримані кошти до 16 березня
2018 року.

Також, 08 вересня 2009 року та 12 березня 2010
року між сторонами Кредитного договору
були укладені Договори про внесення
змін та доповнень до Кредитного
договору за №№ 1, 2, 3, 4 (а.с. 11-18).

При цьому, як вбачається зі змісту
позовної заяви та підтверджується
матеріалами справи, 25 травня 2012 року
між Публічним акціонерним товариством
«Сведобанк», який є правонаступником
Відкритого акціонерного товариства
«Сведбанк», та ПАТ «Дельта Банк» був
укладений Договір купівлі-продажу прав
вимоги за кредитними договорами, а 15
червня 2012 року було укладено Договір
купівлі-продажу прав вимоги за
кредитними договорами між ПАТ «Дельта
Банк» та Публічним акціонерним
товариством «Альфа-Банк», у зв'язку з
чим відбулось відступлення права
вимоги за Кредитним договором на
користь відповідача (а.с. 22-31).

Звертаючись до суду з позовом та
посилаючись на порушення чинного
законодавства України, позивач просив
визнати незаконними дії відповідача
стосовно передання та розголошення
персональних даних позивача третім
особам, заборонити відповідачу вчиняти
подальші дії стосовно передання
персональних даних позивача іншим
третім особам та розголошувати
отриману цим банком інформацію від ПАТ
«Дельта Банк» стосовно рахунків
позивача, платежів, сум заборгованості,
банківських операцій по Кредитному
договору, а також визнати відсутнім у
відповідача права вимоги за Кредитним
договором на підставі Договору
купівлі-продажу прав вимоги за
кредитними договорами від 15 червня 2012
року.

Разом з тим, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512
ЦК України кредитор у зобов'язанні може
бути замінений іншою особою внаслідок
передання ним своїх прав іншій особі за
правочином (відступлення права вимоги).
Згідно положень ст. 514 ЦК України до
нового кредитора переходять права
первісного кредитора у зобов'язанні в
обсязі і на умовах, що існували на
момент переходу цих прав, якщо інше не
встановлено договором або законом.

У відповідності до вимог ст. 516 ЦК
України заміна кредитора у
зобов'язанні здійснюється без згоди
боржника, якщо інше не встановлено
договором або законом. Якщо боржник не
був письмово повідомлений про заміну
кредитора у зобов'язанні, новий
кредитор несе ризик настання
несприятливих для нього наслідків. У
цьому разі виконання боржником свого
обов'язку первісному кредиторові є
належним виконанням.

Як вже зазначалось вище, 15 червня 2012
року внаслідок укладеного Договору
купівлі-продажу прав вимоги між
відповідачем та ПАТ «Дельта Банк» було
відступлено право вимоги щодо
стягнення заборгованості з позивача по
Кредитному договору (а.с. 25-31), про що
також свідчить витяг з Додатку № 1 до
Договору купівлі-продажу прав вимоги
від 15 червня 2012 року (а.с. 31 - зворотна
сторінка).

При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 61 Закону
України «Про банки та банківську
діяльність» банк має право надавати
інформацію, яка містить банківську
таємницю, приватним особам та
організаціям для забезпечення
виконання ними своїх функцій або
надання послуг банку відповідно до
укладених між такими особами
(організаціями) та банком договорів, у
тому числі про відступлення права
вимоги до клієнта, за умови, що
передбачені договорами функції та/або
послуги стосуються діяльності банку,
яку він здійснює відповідно до статті 47
цього Закону.

Таким чином, з вищевказаних норм закону
вбачається, що банк має право надавати
інформацію, яка містить банківську
таємницю, приватним особам та
організаціям для забезпечення
виконання ними своїх функцій або
надання послуг банку відповідно до
укладених між такими особами
(організаціями) та банком договорів, у
тому числі про відступлення права
вимоги до клієнта, за умови, що
передбачені договорами функції та/або
послуги стосуються діяльності банку,
яку він здійснює відповідно до ст. 47
Закону України «Про банки та
банківську діяльність».

Також суд враховує ту обставину, що у
даному випадку передано інформацію,
яка містить банківську таємницю, не
відповідачем по справі, а іншими
особами (банками), які не є
відповідачами по справі.

У звязку з вищезазначеним жодних
порушень з боку відповідача у
правовідносинах з позивачем судом не
встановлено.

Крім того, слід зазначити, що
відповідно до положень ч. 1 ст. 3 ЦПК
України кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

Згідно вимог ст. 15 ЦК України кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання. Кожна
особа має право на захист свого
інтересу, який не суперечить загальним
засадам цивільного законодавства.

У відповідності до положень ст. 16 ЦК
України кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу. Способами захисту
цивільних прав та інтересів можуть
бути: визнання права; визнання
правочину недійсним; припинення дії,
яка порушує право; відновлення
становища, яке існувало до порушення;
примусове виконання обов'язку в натурі;
зміна правовідношення; припинення
правовідношення; відшкодування
збитків та інші способи відшкодування
майнової шкоди; відшкодування
моральної (немайнової) шкоди; визнання
незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб. Суд може захистити
цивільне право або інтерес іншим
способом, що встановлений договором
або законом.

Разом з тим, положеннями ст. 4 ЦПК
України регламентовано, що здійснюючи
правосуддя, суд захищає права, свободи
та інтереси фізичних осіб, права та
інтереси юридичних осіб, державні та
суспільні інтереси у спосіб,
визначений законами України.

З огляду вказані норми закону, суд
прийшов до висновку, що заявлені
позивачем вимоги про визнання
незаконними дій відповідача стосовно
передання та розголошення
персональних даних позивача третім
особам, заборону відповідачу вчиняти
подальші дії стосовно передання
персональних даних позивача іншим
третім особам та розголошувати
отриману цим банком інформацію від ПАТ
«Дельта Банк» стосовно рахунків
позивача, платежів, сум заборгованості,
банківських операцій по Кредитному
договору, а також визнання відсутнім у
відповідача права вимоги за Кредитним
договором на підставі Договору
купівлі-продажу прав вимоги за
кредитними договорами від 15 червня 2012
року, не відповідають визначеним
законом способам захисту судом
цивільних прав та інтересів.

Таким чином, враховуючи ті обставини,
що порушень прав позивача з боку
відповідача судом не встановлено, а
заявлені позовні вимоги не ґрунтуються
на вимогах закону, оскільки не
відповідають визначеним законом
способам захисту судом цивільних прав
та інтересів, суд прийшов до висновку,
що позов ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства «Альфа-Банк»,
треті особи: Публічне акціонерне
товариство «Дельта Банк», ОСОБА_2, про
визнання дій незаконними, заборону
вчиняти дії та визнання відсутнім
права вимоги за Кредитним договором не
підлягає задоволенню.

Враховуючи наведене, на підставі ст. 61
Закону України «Про банки та
банківську діяльність», ст.ст. 15, 16, 512,
514, 516 ЦК України та керуючись ст.ст. 3, 4,
10, 11, 57-60, 64, 169, 179, 208, 209, 212-215, 218, 223-226, 228, 232,
294, 296 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
«Альфа-Банк», треті особи: Публічне
акціонерне товариство «Дельта Банк»,
ОСОБА_2, про визнання дій незаконними,
заборону вчиняти дії та визнання
відсутнім права вимоги за Кредитним
договором - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва через
Шевченківський районний суд м. Києва
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасували, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

СУДДЯ: