Провадження № 2/752/112/14
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

11.02.2014 року Голосіївський районний суд
м. Києва у складі

головуючого судді
Шевченко Т.М.

з участю секретаря
Крекотень О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи -
Друга київська державна нотаріальна
контора та приватний нотаріус
Корсунь-Шевченківського нотаріального
округу Черкаської області ОСОБА_3, про
визнання заповіту недійсним, -

в с т а н о в и в:

07 листопада 2012 року ОСОБА_1 звернулася в
суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання
заповіту недійсним.

Свої вимоги мотивує тим, що 15 серпня 2008
року Другою київською державною
нотаріальною конторою за реєстровим №
6-2416 було посвідчено заповіт ОСОБА_4,
яким на випадок своєї смерті вона
зробила таке заповідальне
розпорядження, згідно якого усе своє
майно, що юуде належати їй на день
смерті, де б воно не знаходилось і з
чого б не складалося заповіла ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 У
встанволений законом строк позивачка
звернулася до Другої київської
державної нотаріальної контори із
заявою про прийняття спадщини. 06
листопада 2012 року ОСОБА_1 отримала лист
нотконтори № 3727/02-14, в якому
повідомлено, що до нотконтори із заявою
про прийняття спадщини звернулася
ОСОБА_2, на користь якої складено
заповіт на все майно, посвідчений 16
грудня 2011 року.

Позивач зазначає, що протягом останніх
років вона проживала в АДРЕСА_1 Між
позивачем та померлою були дружні
стосунки, чоловік померлої був
хрещеним батьком чоловіка позивачки.
Після смерті чоловіка ОСОБА_4 Позивач
кожний день приходила до останньої,
прибирала в її хаті, готувала їжу,
доглядала за нею, супроводжувала її у
поїздках. В належній ОСОБА_4 квартирі в
м. Києві в 2008 р. ОСОБА_4 зареєструвала
доньку позивачки, яка там і проживала.

В останній рік життя ОСОБА_4 тяжко
хворіла. 31 жовтня 2011 року була
госпіталізована до Уманської
центральної районної лікарні з
діагнозом ішемічна хвороба серця,
атеросклероз, кардіосклероз та інші. 14
листопада 2011 року ОСОБА_4
госпіталізували до неврологічного
відділення Уманської ЦРЛ з діагнозом
хронічна дисциркуляторна
енцефалопатія Н-2 змішаного генезу, де
вона знаходилася до 18 листопада 2011
року. Після проходження лікування
ОСОБА_4 було призначено приймати
сибазон протягом місяця та пройти
консультацію в лікаря-невролога та
лікаря-психіатра за місцем реєстрації
в м. Києві.

Після повернення в с. Сидорівка у
ОСОБА_4 почастішали випадки
несприйняття дійсних подій, деякі
події сприймались нею неадекватно. На
думку позивачка, на день підписання
оспорюваного заповіту у ОСОБА_4
спостерігався процес загострення
психічного розладу, тому під час
складення заповіту ОСОБА_4 не могла
розуміти значення своїх дій та
керувати ними.

Просить суд ухвалити рішення, яким
визнати недійсним заповіт, укладений 16
грудня 2011 року ОСОБА_4 на ім'я ОСОБА_2

У судовому засіданні позивач та її
представники підтримали заявлені
вимоги та просили їх задовольнити.
Пояснили, що при підписанні заповіту 16
грудня 2011 року ОСОБА_4 Була у
депресивному стані з психічними
розладами після прийняття ліків, не
здатна була усвідомлювати значення
своїх дій та керувати ними, що
підтверджується актом № 878 від 30
жовтняя 2013 року посмертної
судово-психіатричної експертизи.

Відповідач та її представник в
судовому засіданні не визнали позовні
вимоги та заперечували проти їх
задоволення, посилаючись на
необгрунтованість вимог позивача.

Третя особа - приватний нотаріус
Корсунь-Шевченківського нотаріального
округу Черкаської області ОСОБА_3 в
судовому засіданні також заперечувала
проти задоволення позову.

Заслухавши пояснення сторін у справі,
їх представників, свідків, а також
дослідивши матеріали справи,
проаналізувавши надані докази, суд
приходить до наступного.

Судом встановлено, що 15 серпня 2008 року
державний нотаріус Другої київської
державної нотаріальної контори
Абісова Т.Ф. посвідчила заповіт,
складений ОСОБА_4 на ім"я ОСОБА_1. (т. 1 а.с.
143)

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (т. 1 а.с. 132).

Позивач ОСОБА_1 31 січня 2012 року
звернулася до Другої київської
державної нотаріальної контори із
заявою про прийняття спадщини, що
відкрилася після смерті ОСОБА_4 (т. 1 а.с.
133)

06 листопада 2012 року листом № 3727/02-14
державний нотаріус Другої київської
державної нотаріальної контори Шершун
О.В. повідомила ОСОБА_1 , що до
нотконтори із заявою про прийняття
спадщини звернувся спадкоємець, на
користь якого складено заповіт на все
майно, посвідчений 16 грудня 2011 року,
тобто пізніше ніж заповіт на ім"я
позивача. (т. 1 а.с. 9)

З матеріалів справи вбачається, що 16
грудня 2011 року приватний нотаріус
Корсунь-Шевченківського районного
нотаріального округу Черкаської
області ОСОБА_3 посвідчила заповіт,
складений ОСОБА_4 на ім"я ОСОБА_2. (т. 1 а.с.
13)

До Другої Київської державної
нотаріальної контори з заявами про
прийняття спадщини звернулись ОСОБА_7,
(т. 1, а.с. 109); ОСОБА_8 (т. 1 а.с. 110), ОСОБА_2 (т.
1 а.с. 112), ОСОБА_9 (т. 1 а.с.130) та ОСОБА_1 (т. 1
а.с. 133).

Позивач просить визнати заповіт,
складений ОСОБА_4 16 грудня 2011 року на
користь ОСОБА_2 недійсним з підстав,
передбачених ч. 1 ст. 225 ЦК України,
згідно якої правочин, який дієздатна
фізична особа вчинила в момент, коли
вона не усвідомлювала значення своїх
дій та (або) не могла керувати ними, може
бути визнаний судом недійсним за
позовом цієї особи, а в разі її смерті -
за позовом інших осіб, чиї цивільні
права або інтереси порушені.

У судовому засіданні позивач та її
представник пояснювали, що через свій
психічний стан та хвороби ОСОБА_4 не
усвідомлювала значення своїх та не
могла керувати ними, вона не спроможна
була приймати рішення про вчинення
будь-яких правочинів.

На підтвердження своїх доводів сторона
позивача посилається на покази
свідків, письмові докази та висновок
судово-психіатричної експертизи.

Так, свідки ОСОБА_10 зазначила, що ОСОБА_4
алкоголізувалася.

Свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 повідомили
про такі особливості поведінки ОСОБА_4
як невпізнання, забування та інш.

16 квітня 2013 року ухвалою
Голосіївського районного суду м. Києва
в справі була призначена посмертна
судово-психіатрична експертиза, яка
проведена Київським міським центром
судово-психіатричної експертизи. (т. 1
а.с. 200)

Згідно Акту посмертної комісійної
судово-психіатричної експертизи № 878
від 30 жовтня 2013 року (т. 2, а.с. 7): «у
період часу, до якого відноситься
складання заповіту - 16.12.2011 р. ОСОБА_4
виявляла ознаки органічного ураження
головного мозку, поєднаного
(судинно-дисметаболічного) генезу з
вираженим психоорганічним синдромом.
За своїм психічним станом у період
складання заповіту - 16.12.2011 р. ОСОБА_4 не
усвідомлювала значення своїх дій та не
могла керувати ними. Згідно з наданою
для експертизи медичною документацією,
виражені психічні розлади, які
позбавляли ОСОБА_4 можливості
усвідомлювати значення своїх дій та
керувати ними описуються у неї з 14
листопада 2011 року." (т. 2, а.с. 7-12).

Аналізуючи покази свідків та висновок
експертизи, суд вважає за можливе
покласти їх в основу рішення.

Допитані судом показали, що дійсно в
останній період життя ОСОБА_4 були
наявні особливості поведінки, з яких
вбачається наявність у неї розладів
орієнтування, зниження інтелекту та
пам»яті, зниження критичних
здібностей.

У своєму висновку експерти дали повний
аналіз стану здоров'я ОСОБА_4 та її
поведінки. Експертний висновок містить
аналіз її дій та пояснень, що
документально підтверджені. Крім того,
висновок містить і аналіз показів
свідків щодо стану її здоров'я та
поведінки.

Наведене свідчить про те, що висновок
експертів відповідає вимогам ст. 66 ЦПК
України, містить докладний опис
проведених експертами досліджень,
зроблених у результаті цього висновку.

У розпорядження експертів були надані
матеріали цивільної справи,
витребувані судом та надані сторонами
документи, експерти попереджені про
кримінальну відповідальність.
Дослідження проводилося експертами,
які мають фахову підготовку в даній
області знань.

Судова експертиза проведена комісією в
складі трьох експертів. Складений
висновок є повним і обґрунтованим та не
викликає сумніву у безсторонності
експертів.

Таким чином, оцінивши зібрані по справі
докази, суд приходить до висновку, що
вимоги ОСОБА_1 про визнання недійсним
заповіту, складеного ОСОБА_4 16 грудня 2011
року року на користь ОСОБА_2, знайшли
своє підтвердження в судовому
засіданні та підлягають задоволенню.

З огляду на наведене, позов підлягає
задоволенню.

На підставі ст. 88 ЦПК України, з
урахуванням задоволення позовних
вимог, підлягають стягненню з
відповідача на користь позивача судові
витрати, які складаються з 107 гривень 30
копійок судового збору.

Керуючись статтями 203, 225, 1223, 1234, 1235, 1247,
1248, 1254, 1257 ЦК України, статтями 3, 4, 10, 11,
57-60, 88, 169, 209, 212-215,218 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати недійсним заповіт ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_2, посвідчений 16 грудня 2011
року приватним нотаріусом
Корсунь-Шевченківського районного
нотаріального округу Черкаської
області ОСОБА_3, зареєстрований в
реєстрі за № 2806.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2,
уродженки м. Корсунь-Шевченківський
Черкаської області, іден. номер НОМЕР_1,
яка проживає за адресою: АДРЕСА_2) на
користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі
107 гривень 30 копійок.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду міста Києва через
суд першої інстанції шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня проголошення рішення. Особи,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: