АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 408/8546/12
Головуючий в 1-й інстанції
Провадження №22-ц/774/49/к/14
суддя Сільченко В.Є,
Категорія - 27 ( І )
Суддя-доповідач -
У Х В А Л А

Іменем України

12 лютого 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді: Остапенко В.О.,

суддів: Митрофанової Л.В.,
Савіної Г.О.,

при секретарі: Булах К.А.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою
представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3
на рішення Дзержинського районного
суду м. Кривого Рогу від 13 травня 2013
року по справі за позовом ОСОБА_2 до
Публічного акціонерного товариства
«Терра Банк», третя особа ОСОБА_5 про
визнання кредитного договору
недійсним.

Особи, що беруть участь у розгляді
справи:

Представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3;

представник позивача Публічного
акціонерного товариства «Терра Банк» -
Кузьменко Микола Васильович.

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2012 ОСОБА_2 звернулась до
суду з позовом до ПАТ «Терра Банк» про
визнання кредитного договору
недійсним, посилаючись на те, що 27
листопада 2007 року між нею та Закритим
акціонерним товариством «Інвест
кредит Банк» в особі Криворізького
відділення № 10 було укладено
кредитний договір № 829-Ф/07/10 У
забезпечення виконання боргових
зобов'язань за кредитним договором між
ним та відповідачем був укладений
договір іпотеки № 171-І/07 від 27.11.2007 року,
згідно умов якого іпокодавці передали
відповідачу належну їм на праві
власності трикімнатну квартиру,
розташовану на восьмому поверсі
дев'ятиповерхового житлового будинку,
за адресою: АДРЕСА_1.

Посилаючись на те, що умови кредитного
договору є несправедливим, позивач
уточнивши позовні вимоги в січні 2013
року, просить суд визнати недійсними
п.п.. 2.3. п.2.3, п.п.2.2.11. п.2.2., п.4.2, п. 6.8
кредитного договору « 829-Ф/07/10 від 27.11.2007
року укладений між Публічним
акціонерним товариством «Терра Банк» в
особі Криворізького відділення № 10 та
ОСОБА_2, а також стягнути з відповідача
на її користь судовий збір в сумі 107 грн.
30 коп.

Рішенням Дзержинського районного суду
м. Кривого Рогу від 13 травня 2013 року в
задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ставить
питання про скасування рішення суду і
ухвалення нового рішення про
задоволення позовних вимог,
посилаючись на порушення судом вимог
матеріального та процесуального
закону, неповне з`ясування судом
обставин справи.

Так, судом не взято до уваги, що Умови
кредитного договору є протиправними і
суттєво порушують права та інтереси
позивача, оскільки п.п. 2.3.1, п.2.3, та
п.п.2.2.11, п.2.2 не відповідають вимогам
чинного законодавства України.

Судом не надано оцінки п.4.2 кредитного
договору який надає право відповідачу
стягувати штрафні санкції у дуже
завищених розмірах ніж це встановлено
законодавством.

При укладанні кредитного договору, а
саме п. 6.8 який містить третейське
застереження, було відсутнє
волевиявлення позивача і укладання п.
6.8 в існуючій редакції не відповідало
його внутрішній волі.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених позовних вимог колегія
суддів, вважає, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що 27.11.2007 року між
ЗАТ «Інвест кредит Банк» в особі
Криворізького відділення № 10 та ОСОБА_2
укладено кредитний договір № 829-Ф/07/10
відповідно до умов якого позивачу
надано 757 500 грн. на строк до 26.11.2027 року
зі сплатою за користування кредитом 20%
річних.

У забезпечення виконання боргових
зобов'язань за кредитним договором між
сторонами було укладено договір
іпотеки № 171-І/07 від 27.11.2007 року згідно
умов якого іпотеко давці передали в
іпотеку належну їм на праві власності
трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 9-12).

28.11.2007 року між сторонами було укладено
додатковий правочин № 1 до кредитного
договору № 829-Ф/07/10 від 27.11.2007 року, яким
внесено зміни до п.1.4 розділу 1
кредитного договору та встановлено
термін остаточного повернення кредиту
не пізніше 26.12.2008 року(а.с. 42)

Ухвалюючи рішення про відмову у
задоволенні позову ОСОБА_2, суд першої
інстанції виходив із того, що кредитний
договір був укладений на власний
розсуд кредитодавця і позичальника з
урахуванням вимог цивільного та
банківського законодавства, що були
чинними на момент його укладення, та за
його умовами сторони взяли на себе
певні зобов'язання, погодили порядок
вирішення окремих питань, в тому числі
щодо збільшення розміру процентної
ставки, дострокового розірвання
договору.

Колегія суду погоджується з висновками
суду першої інстанції з огляду на
наступне.

Спір між сторонами виник з приводу
відповідності кредитного договору №
829-Ф/07/10 від 27.11.2007 р. вимогам діючого
цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання сторонами вимог, які
встановлені статтею 203 ЦК України.

Статтею 203 ЦК України визначено основні
критерії чинності правочину й
зазначено зокрема, що зміст правочину
не може суперечити цьому Кодексу, іншим
актам цивільного законодавства, а
також моральним засадам суспільства.

Укладаючи 27.11.2007 року кредитний договір
та договір іпотеки, сторони домовилися
про набуття, зміну або припинення своїх
прав та обов'язків, закріпивши їх в
договорі, який ними підписано (а.с. 9-12).

Підписавши вказані договори, позивач
погодився із їх змістом, в тому числі й
зі змістом п.п. 2.3.1, п.2.3, щодо перегляду
процентної ставки за користування
кредитом, при зміні кон`юктури ринку
кредитних ресурсів в Україні шляхом
направлення письмового повідомлення
про це позичальнику .

Як вбачається з матеріалів справи Банк
на протязі всього часу не змінював
процентну ставку.

Відповідно до ст. 625 ЦК України зміст
договору становлять умови (пункти)
визначені на розсуд сторін і погоджені
ними, та умови, які є обов'язковими
відповідно до актів цивільного
законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків .

Ст. 627 ЦК України зазначає, що
відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.

Матеріалами справи встановлено і не
заперечується сторонами, що 23.05.2008 року
між 27.11.2007 року між ЗАТ «Інвест кредит
Банк» та ОСОБА_2 укладено кредитний
договір № 829-Ф/07/10 відповідно до умов
якого позивачу надано 757 500 грн. на строк
до 26.11.2027 року зі сплатою за
користування кредитом 20% річних річних.

Вимоги банку не суперечать умовам
договору, які визначені сторонами і
погоджені ними.

Згідно п.п. 2.2.11 п.2.2 кредитного
договору передбачено обов'язок
позичальника повністю повернути
кредит, сплатити нараховані проценти
та комісії, незалежно від настання
строку виконання зобов'язання у
випадках: незгоди Позичальника зі
зміною розміру процентної ставки,
запропонованої банком; несплати
процентів за користування кредитом,
комісій та інших платежів передбачених
Договором; несвоєчасного погашення
кредиту. Позивач вважає, що даним
пунктом Кредитор заздалегідь нав'язав
протиправні умови, непогодження з
якими буде автоматично, тягнути
обов'язок щодо дострокового виконання
кредитних зобов'язань тим самим в
односторонньому порядку змінити умови
договору, а саме строку виконання
Позичальником своїх зобов'язань у
повному обсязі.

Однак, необхідно зазначити, що на
момент пред'явлення вимоги, щодо
недійсності даного підпункту немає
жодного юридичного значення, оскільки
останній термін погашення за кредитом
настав, ще 26.12.2008 року відповідно до
умов додаткового правочину яким було
змінено остаточний термін виконання
договору (а.с.42).

Пунктом 4.2. Кредитного договору яким
передбачено, що при непогашенні
Кредиту в термін вказаний в абзаці
першому пункту 1.4 Договору
заборгованість у частині вчасно
непогашеної суми Кредиту вважається
простроченою. При цьому на залишок
заборгованості по простроченій сумі
Кредиту нарахування процентів
здійснюється в подвійній ставці
вказаній в пункті 1.3 цього Договору.

В даному пункті Банком передбачена
цивільно-правова відповідальність
боржника відповідно до ст.. ст.. 611, 625 ЦК
України за прострочення не погашення
кредиу в термін вказаний в абзаці
першому п. 1.4 кредитного договору
(мається на увазі невчасна сплата тіла
кредиту).

В п. 6.8. Кредитного договору
передбачено, що спори, що виникають між
сторонами під час виконання Договору,
вирішуються шляхом переговорів. Спори,
за якими сторони не досягли згоди,
вирішуються шляхом звернення до суду
відповідно до законодавства України.

Також шляхом підписання цього
договору у відповідності до ЗУ «Про
третейські суди» сторони домовились та
підтверджують на те, що спори,
розбіжності або вимоги, які виникають з
цього договору аюо у зв'язку з ним,
включаючи ті, які стосуються його
виконання припинення або визнання
недійсним, можуть підлягати вирішенню
в постійно діючому третейському суді
при товарній біржі «Фінансовий
капітал» у відповідності з його
регламентом.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про
третейські суди» із змінами і
доповненнями, внесенимиЦивільним
процесуальним кодексом Українивід 18
березня 2004 року N 1618-IV,Законом
Українивід 15 березня 2006 року N 3541-IV,
третейська угода може бути укладена у
вигляді третейського застереження в
договорі, контракті або у вигляді
окремої письмової угоди.

Якщо сторони не домовилися про інше при
передачі спору до постійно діючого
третейського суду, а також при вказівці
у третейській угоді на конкретний
постійно діючий третейський суд
регламент третейського суду
розглядається як невід'ємна частина
третейської угоди.

За будь-яких обставин у разі
суперечності третейської угоди
регламенту третейського суду
застосовуються положення регламенту.

Третейська угода укладається у
письмовій формі. Третейська угода
вважається укладеною, якщо вона
підписана сторонами чи укладена шляхом
обміну листами, повідомленнями по
телетайпу, телеграфу або з
використанням засобів електронного чи
іншого зв'язку, що забезпечує фіксацію
такої угоди, або шляхом направлення
відзиву на позов, в якому одна із сторін
підтверджує наявність угоди, а інша
сторона проти цього не заперечує.

Посилання у договорі, контракті на
документ, який містить умову про
третейський розгляд спору, є
третейською угодою за умови, що договір
укладений у письмовій формі і це
посилання є таким, що робить третейську
угоду частиною договору.

У разі недодержання правил,
передбачених цією статтею, третейська
угода є недійсною.

Недійсність окремих положень договору,
контракту, що містить третейське
застереження, не тягне за собою
недійсність такого третейського
застереження.

Третейська угода може містити як
вказівку про конкретно визначений
третейський суд, так і просте посилання
на вирішення відповідних спорів між
сторонами третейським судом.

Як вбачається із Кредитного договору,
сторони в пункті 6.8 домовилися про
розгляд спорів, розбіжностей або
претензій, що виникають між сторонами
із цього договору або у зв`язку з ним
постійно діючим третейським судом при
товарній біржі «Фінансовий капітал» .

Таким чином, третейське застереження
передбачене ст.5 Закону України «Про
третейські суди» та є лише
альтернативою для звернення до
третейського суду за захистом прав та
інтересів і ніяким чином не обмежує
сторони у їх праві звернення до суду
загальної юрисдикції .

Оскільки, відповідно до принципу
свободи договору (ст.ст. 6, 627 ЦК України),
сторони договору на власний розсуд
визначають його зміст і формулюють
його конкретні умови, якщо тільки зміст
якої-небудь умови імперативно не
визначений законом чи іншими правовими
актами, колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
відсутність підстав для визнання
недійсними договорів.

Крім того, позивач ОСОБА_2 при
підписанні кредитного договору
погодилась, що вся викладена в цьому
договорі інформація їй зрозуміла, про
що свідчить її підпис в кредитному
договорі.

З позовом про внесення змін до
кредитного договору позивач не
зверталась, що свідчить про її згоду з
умовами даного кредитного договору.

Таким чином, установивши дійсні
обставини справи, суд першої інстанції
дав належну оцінку зібраним доказам,
правильно застосував норми
матеріального права, не допустив
порушень норм процесуального права,
які призвели б до неправильного
вирішення спору, та дійшов
обґрунтованого висновку, що позовні
вимоги позивачем не доведені, не
обґрунтовані, а тому немає підстав для
задоволення позову.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає рішення суду ухваленим з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права, яке зміні чи
скасуванню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК
України, колегія судів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника
позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду
м. Кривого Рогу від 13 травня 2013року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий: (підпис)

Судді:(підпис)