АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/3190/2014
Головуючий у 1-ій інстанції - Трегубенко
Доповідач - Музичко С.Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва

у складі: головуючого - судді:
Музичко С.Г.,

суддів:
Семенюк Т.А., Кравець В.А.,

при секретарі:
Круглику В.В.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м.Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_2 до Комунального
підприємства «Київське комунальне
автотранспортне підприємство № 2737»
треті особи: директор підприємства,
ОСОБА_5, Департамент
житлово-комунальної інфраструктури,
про визнання незаконним наказу № 46 від
13.03.2013 року про внесення змін до
штатного розпису, поновлення на роботі
на посаді головного інженера та
стягнення заробітної плати за весь час
вимушеного прогулу, за апеляційною
скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 на
рішення Подільського районного суду м.
Києва від 04 грудня 2013 року,

в с т а н о в
и л а:

Рішенням Подільського районного суду
м. Києва від 04 грудня 2013 року в
задоволенні позову ОСОБА_2 до КП
«Київське комунальне автотранспортне
підприємство № 2737» треті особи:
директор підприємства, ОСОБА_5, та
Департамент житлово-комунальної
інфраструктури, про визнання
незаконним наказу № 46 від 13.03.2013 року
про внесення змін до штатного розпису,
поновлення на роботі на посаді
головного інженера та стягнення
заробітної плати за весь час
вимушеного прогулу відмовлено.

Судом першої інстанції встановлено, що
з 02.06.2011року позивач працює на посаді
головного інженера у КП «Київське
комунальне автотранспортне
підприємство № 2737».

Наказом № 49-п від 27.05.2013 ОСОБА_2
звільнено у зв'язку зі скороченням
штатів на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП
України з 31.01.2013 року.

Не погоджуючись з рішенням суду
представник ОСОБА_2- ОСОБА_4 подала
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати рішення Подільського
районного суду м.Києва від 04.12.2013. та
ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги у повному
обсязі.

Посилається на порушення судом першої
інстанції норм матеріального і
процесуального права. Зокрема
зазначає, що висновки суду першої
інстанції не відповідають обставинам
справи, судом неповністю з'ясовано
обставини, що мають значення для
справи.

В судовому засіданні апеляційного
суду представник позивача ОСОБА_4
просила задовольнити апеляційну
скаргу з наведених у ній доводів.
Представник відповідача Введенський
Д.О проти задоволення апеляційної
скарги заперечував, вважаючи, що
рішення суду першої інстанції є
законним та обґрунтованим

Перевіривши законність та
обґрунтованість оскаржуваного рішення
в межах доводів апеляційної скарги та
пред'явлених в суді першої інстанції
вимог, колегія дійшла висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції, виходив із того, що
звільнення позивача відбулось з
дотриманням трудового законодавства,
зокрема КП «Київського комунального
автотранспортного підприємства № 2737»
змінено штатний розпис, в якому
відсутня посада головного інженера,
яку займав відповідач, його було вчасно
попереджено про наступне вивільнення,
яке погоджено із профспілковим
органом, а також йому були
запропоновані для зайняття вакантні
посади в установі відповідача, про
згоду на які він не повідомив,
переважного права для залишення на
роботі немає.

Такі висновки суду є правильними,
відповідають фактичним обставинам
справи, які судами вірно встановлено, а
доказам дана належна правова оцінка
(ст. 212 ЦПК України), до цих
правовідносин правильно застосовані
норми матеріального права.

Судами установлено, що з 02.06.2011року
позивач працював на посаді головного
інженера у КП «Київське комунальне
автотранспортне підприємство № 2737».
27.05.2013 ОСОБА_2 звільнено у зв'язку зі
скороченням штатів на підставі п. 1 ст. 40
КЗпП України.(а.с.9)

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України
трудовий договір укладений на
невизначений строк, а також строковий
трудовий договір до закінчення строку
його чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом у випадку змін в організації
виробництва і праці в тому числі
ліквідації, реорганізації, банкрутства
або перепрофілювання підприємства,
установи, організації, скорочення
чисельності або штату працівників.

Зі змісту зазначеної норми вбачається,
що вона передбачає декілька
самостійних підстав для розірвання з
ініціативи власника трудового
договору з працівником, як-от:
ліквідацію; реорганізацію;
банкрутство; перепрофілювання
підприємства, установи, організації;
скорочення чисельності працівників;
скорочення штату працівників.

Зокрема, врахувуючи, що згідно зі ст. 64
ГК України підприємство самостійно
визначає свою організаційну структуру,
встановлює чисельність працівників і
штатний розпис.

Пленум Верховного Суду України в п. 21
своєї постанови від 6 листопада 1992 року
«Про практику розгляду судами трудових
спорів» (з наступними змінами)
роз'яснив судам, що, розглядаючи
трудові спори, пов'язані зі звільненням
за п.1 ст.40 КЗпП, суди зобов'язані
з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали
місце зміни в організації виробництва
і праці,зокрема,ліквідація,
реорганізація або перепрофілювання
підприємства, установи, організації,
скорочення чисельності або штату
працівників, чи додержано власником
або уповноваженим ним органом норм
законодавства, що регулюють
вивільнення працівника, які є докази
щодо змін в організації виробництва і
праці, про те, що працівник відмовився
від переведення на іншу роботу або що
власник або уповноважений ним орган не
мав можливості перевести працівника з
його згоди на іншу роботу на тому ж
підприємстві, в установі, організації,
чи не користувався вивільнюваний
працівник переважним правом на
залишення на роботі та чи
попереджувався він за 2 місяці про
наступне вивільнення.

Порядок вивільнення працівників у
зв'язку зі змінами в організації
виробництва і праці та порядок
врахування переважного права
працівника на залишення на роботі
встановлено ст. ст. 42, 49-2 КЗпП України.

Підставою звільнення позивача став
узгоджений з головою профспілки наказ
№46 від 13 березня 2013, згідно якого з 16
травня 2013 року скорочувався штат
працівників «КП Київське комунальне
автотранспортне підприємство №2737» на
одну штатну одиницю, а саме, головний
інженер (а.с.11, 28). Тобто, посади головний
інженер, яку займав позивач не було і
переважного права на залишення на
роботі він не мав.

При цьому на пропозицію переведення на
посаду інженера технічного відділу
ОСОБА_2. відмовився, що підтверджується
повідомленям та актом. (ч. 1 ст. 61 ЦПК
України).

Отже, у зв'язку зі скороченням
чисельності та штату позивача було
звільнено з дотриманням КЗпП України.

Доводи апеляційної скарги не знайшли
свого підтвердження у судовому
засіданні, не спростовують висновків
суду першої інстанції, не впливають на
їх правильність та не можуть бути
прийняті до уваги.

Враховуючи вищевикладене, колегія
приходить до висновку, що суд першої
інстанції повно та всебічно з'ясував
обставини, на які сторони посилались як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених дослідженими в судовому
засіданні та наявними в матеріалах
справи доказами, і, виконавши всі
вимоги цивільного судочинства, ухвалив
законне та обґрунтоване рішення.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст. ст. 303, 308, 313-315 ЦПК України,

колегія

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника
ОСОБА_4 - ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Подільського районного суду
м. Києва від 04 грудня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів шляхом подання
до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: