Справа № 4-с-1/13 Головуючий у І
інстанції Рудюк О.Д.Провадження №
22-ц/780/866/14 Доповідач у 2
інстанції Волохов Л.А.Категорія
УХВАЛА

Іменем України

13 лютого 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого Волохова Л.А.,

суддів: Матвієнко Ю.О.,
Мельника Я.С.,

при секретарі Микитенко Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу
Вишгородського районного суду
Київської області від 15 жовтня 2013 року
у справі за скаргою ОСОБА_2 про визнання
дій державного виконавця відділу
Державної виконавчої служби
Печерського районного управління
юстиції м. Києва незаконними та
скасування постанови від 24.11.2008 року
про закінчення виконавчого
провадження, зобов'язання виконати
рішення судів від 14.09.2007 року та 12.02.2008
року, -

в с т а н о в и л а:

У січні 2009 році ОСОБА_2 звернувся до
суду з вказаною скаргою на дії
державного виконавця відділу
Державної виконавчої служби
Печерського районного управління
юстиції м. Києва.

Скаржник вказував, що у ВДВС
Печерського РУЮ м. Києва на виконанні
знаходились виконавчі листи, видані на
підставі рішень Вишгородського
районного суду Київської області від
14.09.2008 року та апеляційного суду
Київської області від 12.03.2008 року про
поновлення його на посадах професора
кафедри економіко - правових дисциплін
та земельного права та завідувача
кафедри економіко - правових дисциплін
та земельного права з 24.06.2005 року.

Посилаючись на те, що під час виконання
рішень суду державний виконавець ВДВС
Печерського РУЮ м. Києва Васільєва О.В.
поверхнево підійшла до їх виконання, у
зв'язку з чим скаржник не може
виконувати обов'язків науково -
педагогічного працівника та посадах
професора і завідувача кафедри,
вважаючи дії державного виконавця
неправомірними, просив суд: притягнути
до юридичної відповідальності по
справі юридичну особу - Академію
муніципального управління та її
посадових осіб - ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, притягнути до юридичної
відповідальності по справі юридичну
особу - Відділ ДВС та начальника ВДВС
ОСОБА_8. Печерського районного
управління юстиції м. Києва, стягнути
моральну шкоду з АМУ на його користь в
сумі 145 000 грн. і в порядку регресу
стягнути солідарно вищевказану суму з
третіх осіб - колишнього ректора АМУ
ОСОБА_4, діючого ректора АМУ ОСОБА_5,
декана юридичного факультету ОСОБА_6 і
проректора ОСОБА_7 на користь АМУ,
оскільки АМУ в основі фінансується за
рахунок батьків студентів; зобов'язати
ВДВС оформити виконання вимог судових
рішень від 13.03.2009 року і 24.11.2008 року у
порядку ст.ст.383-389 ЦПК України, а також
скаржник просив стягнути на свою
користь моральну шкоду з ВДВС в сумі 72
000 грн. за період з 2006 року по 12.08.2013 рік.

Ухвалою Вишгородського районного суду
Київської області від 15 жовтня 2013 року
у задоволені скарги ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою
суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу,
посилаючись на порушення судом норм
процесуального права, її незаконність
та необґрунтованість та просив
постановити нову ухвалу, якою
задовольнити його скаргу.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
перевіривши законність і
обґрунтованість ухвали суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню
з наступних підстав.

Відповідно до ст. 15 ЦПК України суди
розглядають в порядку цивільного
судочинства справи про захист
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин, а також з
інших правовідносин, крім випадків,
коли розгляд таких справ проводиться
за правилами іншого судочинства.

Статтею 82 Закону України "Про виконавче
провадження" передбачено, що рішення,
дії чи бездіяльність державного
виконавця щодо виконання судових
рішень можуть бути оскаржені сторонами
виконавчого провадження до суду, який
видав виконавчий документ.

Відповідно до ч.1 ст.383 Цивільного
процесуального кодексу України
сторони виконавчого провадження мають
право звернутися до суду із скаргою,
якщо вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

Відмовляючи в задоволені скарги, суд
першої інстанції правомірно прийшов до
висновку, що оскаржувана постанова
державного виконавця відділу
Державної виконавчої служби
Печерського районного управління
юстиції м. Києва від 24.11.2008 року про
закінчення виконавчого провадження
прийнята відповідно до закону, в межах
повноважень державного виконавця і при
її винесенні права чи свободи
скаржника порушено не було.

З вказаним висновком суду першої
інстанції погоджується і колегія
суддів, зважаючи на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що
23.05.2008 року державним виконавцем
відділу ДВС Печерського РУЮ у м. Києві
було відкрито виконавче провадження на
підставі виконавчого листа, виданого
Вишгородським районним судом
Київської області щодо виконання
рішення суду про поновлення скаржника
на посаді професора кафедри
економіко-правових дисциплін та
земельного права з 07.06.2006 року.

З акту державного виконавця від 24.11.2008
року вбачається, що згідно наказу №275-К
від 11.07.2008 року скаржник поновлений на
роботі згідно рішення суду, з наказом
про поновлення на роботі ознайомлений
та йому надано робоче місце в кабінеті
№419.

Постановою головного державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Печерського
районного управління юстиції у м. Києві
від 24.11.2008 року було винесено
оскаржувану постанову про закінчення
виконавчого провадження з примусового
виконання виконавчого листа №2/2-52,
виданого 16.05.2008 року Вишгородським
районним судом Київської області про
поновлення ОСОБА_2 на посаді професора
кафедри економіко-правових дисциплін
та земельного права з 07.06.2006 року.

Зважаючи на викладене, рішення суду в
частині поновлення ОСОБА_2 на посаді
професора кафедри економіко - правових
дисциплін та земельного права з 07.06.2006
року виконане в повній мірі.

Враховуючи наведене, суд першої
інстанції дійшов до правильного
висновку щодо необґрунтованості
скарги, оскільки державний виконавець
діючи в межах наданих йому повноважень
та у відповідності до вимог закону, не
вчиняв дій, що порушують права
скаржника по виконанню вищевказаного
виконавчого провадження.

З таким висновком суду першої
інстанції погоджується і колегія
суддів.

Інших доводів, які спростовували б
законність і обґрунтованість
постановленої ухвали апеляційна
скарга в собі не містить.

За таких обставин, судом першої
інстанції повно і всебічно з'ясовані
всі обставини справи, доказам дана
належна правова оцінка, а постановлена
ухвала відповідає вимогам
матеріального і процесуального права,
підстави для її скасування при
апеляційному розгляді не встновлені.

Керуючись ст.ст. 307, 312 ЦПК України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Вишгородського районного суду
Київської області від 15 жовтня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили ухвалою
апеляційного суду.

Головуючий:

Судді: