Справа № 201/1370/14ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2014 року Жовтневий районний суд
м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді
Демидової С.О.

при секретарі
Пєронкові М.Ф.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Дніпропетровської міської ради,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа приватний
нотаріус Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 про
визнання права власності в порядку
спадкування за заповітом,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з
вищезазначеним позовом, в якому з
уточненням позовних вимог посилається
на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла її
тітка ОСОБА_5, після смерті якої
відкрилася спадщина, яка складається з
частини домоволодіння АДРЕСА_1. За
життя ОСОБА_5 було залишено заповіт,
відповідно до якого вона заповіла
належну їй частину домоволодіння
АДРЕСА_1 позивачу. 15 березня 2013 року
позивач звернулася до Першої
Дніпропетровської державної
нотаріальної контори з заявою про
прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5
на 38/100 частин домоволодіння.
Постановою приватного нотаріуса ДМНО
позивачу відмовлено у видачі свідоцтва
про право на спадщину за заповітом,
оскільки позивачем на підтвердження
належності ОСОБА_5 частини
домоволодіння АДРЕСА_1 було надано
рішення Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 16 жовтня 2001 року,
відповідно до якого було визнано за
останньою право власності на 1/2 частину
вказаного домоволодіння. КП «ДМБТІ»
Дніпропетровської обласної ради було
надано інформацію, згідно якої в
інвентаризаційній справі містяться
відомості, що ОСОБА_5 на підставі
рішення Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 16 жовтня 2001 року
належить 1/2 частина домоволодіння
АДРЕСА_1 Тобто факт реєстрації права
власності за ОСОБА_5 на 38/100 частин
домоволодіння АДРЕСА_1 відсутній. Тому
позивач просить суд визнати за нею
право власності на 38/100 частин
домоволодіння АДРЕСА_1 в порядку
спадкування за заповітом.

В судовому засідання позивач не
з'явилася, про день, час та місце
розгляду справи повідомлена належним
чином, надала до суду заяву про розгляд
справи без її участі, позов підтримала
в повному обсязі.

Відповідачі в судове засідання не
з'явилися, про день, час та місце
розгляду справи повідомлені належним
чином, про причини неявки суду не
повідомили.

Третя особа в судове засідання не
з'явилися, про день, час та місце
розгляду справи повідомлені належним
чином, до суду надійшла заява про
розгляд справи без її участі.

Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі
неявки в судове засідання всіх осіб,
які беруть участь у справі, чи в разі
якщо відповідно до положень цього
Кодексу розгляд справи здійснюється
судом за відсутності осіб, які беруть
участь у справі, фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Дослідивши докази по справі, суд дійшов
до висновку, що заявлені позовні вимоги
обґрунтовані та підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має
право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненнями фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. Особа,
яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.
Згідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставі своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є
докази, які містять інформацію щодо
предмета доказування. Суд не бере до
розгляду докази, які не стосуються
предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції
України юрисдикція судів поширюється
на всі правовідносини, що виникають у
державі.

Як встановлено в судовому засіданні,
ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла тітка
позивача ОСОБА_5, що підтверджується
копією свідоцтва про смерть серії
НОМЕР_1виданого Відділом державної
реєстрації смерті реєстраційної
служби Дніпропетровського міського
управління юстиції /а.с.10/. Після смерті
ОСОБА_5 відкрилася спадщина, яка
складається з частини домоволодіння
АДРЕСА_1.

Рішенням Жовтневого районного
суду м. Дніпропетровська від 16 жовтня
2001 року по цивільній справі за позовом
ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про визнання права
власності на частину домоволодіння,
визнано за ОСОБА_5 право власності на 1/2
частину домоволодіння АДРЕСА_1 /а.с.15/.
Право власності на ? частину
домоволодіння АДРЕСА_1 було
зареєстровано Дніпропетровським бюро
технічної інвентаризації та записано в
реєстрову книгу № 459 за реєстровим
номером 72, що підтверджується копією
реєстраційного посвідчення від 20
травня 2002 року /а.с.17/. Ухвалою
Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 19 грудня 2013 року
було роз'яснене рішення Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська від
16 жовтня 2001 року, а саме, що частка
ОСОБА_5 в домоволодінні АДРЕСА_1 складає
38/100 частин, оскільки розмір ідеальної
частки ОСОБА_6 в домоволодінні АДРЕСА_1
складає 76/100 частини домоволодіння, то
фактично частка ОСОБА_5 у домоволодінні
складає 38/100 частин/а.с.16/.

30 березня 2002 року ОСОБА_5 було
складено заповіт, відповідно до якого
вона заповіла належну їй частину
домоволодіння АДРЕСА_1 ОСОБА_1 /а.с.11/.
ОСОБА_1 змінила прізвище на ОСОБА_1 що
підтверджується копією свідоцтва про
шлюб серії НОМЕР_2 /а.с.7/.

15 березня 2013 року позивач у
встановлений законом строк звернулася
до приватного нотаріуса з заявою про
прийняття спадщини /а.с.12/.

28 грудня 2013 року позивач
звернулася до приватного нотаріуса з
заявою про видачу свідоцтва про право
на спадщину після смерті ОСОБА_5 на 38/100
частин домоволодіння АДРЕСА_1 за
заповітом. Постановою приватного
нотаріуса ДМНО ОСОБА_4 відмовлено
позивачу у видачі свідоцтва про право
на спадщину оскільки з поданих
документів факт реєстрації права
власності за ОСОБА_5 на 38/100 частин
домоволодіння АДРЕСА_1 відсутній /а.с.14/.

Відповідно до ст. 1220 ЦК України
спадщина відкривається внаслідок
смерті особи.

Згідно до ст. 1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.ст. 1218, 1220 ЦК України до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини, тобто на
момент смерті спадкодавця, і не
припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на
спадкування мають особи, визначені у
заповіті.

Згідно зі ст. 1233 ЦК України заповітом
особисте розпорядження фізичної особи
на випадок своєї смерті.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України
незалежно від часу прийняття спадщини
вона належить спадкоємцеві з часу
відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1296 ЦК України,
спадкоємець, який прийняв спадщину,
може одержати свідоцтво про право на
спадщину. Відсутність свідоцтва про
право на спадщину не позбавляє
спадкоємця права на спадщину.

Згідно ст. 1297 ЦК України спадкоємець,
який прийняв спадщину, у складі якої є
нерухоме майно, зобов'язаний
звернутися до нотаріуса за видачею
йому свідоцтва про право на спадщину на
нерухоме майно.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного
Суду України № 7 від 30 травня 2008 року
«Про судову практику у справах про
спадкування» роз'яснено, що свідоцтво
про право на спадщину видається за
письмовою заявою спадкоємців, які
прийняли спадщину в порядку
установленому цивільним
законодавством. За наявності умов для
одержання в нотаріальній конторі
свідоцтва про право на спадщину вимоги
про визнання права на спадщину
судовому розглядові не підлягають. У
разі відмови нотаріуса в оформленні
права на спадщину особа може
звернутися до суду за правилами
позовного провадження.

Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник
майна може подати позов про визнання
права власності, якщо це право
оспорюється чи не визнається іншою
особою, а також у разі втрати ним
документів, які б посвідчували його
право власності.

Таким чином, ОСОБА_1 є спадкоємцем
ОСОБА_5 відповідно до заповіту від 30
березня 2002 року, але в зв'язку з
відсутністю у неї правовстановлюючих
документів на спірну частину
домоволодіння вона позбавлена права на
отримання свідоцтва про право на
спадщину на 38/100 частин домоволодіння в
нотаріальній конторі, а тому суд вважає
за необхідне позовні вимоги ОСОБА_1 про
визнання права власності в порядку
спадкування за заповітом
задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 10, 11, 60, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні заяву ОСОБА_1 до
Дніпропетровської міської ради,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа приватний
нотаріус Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 про
визнання права власності в порядку
спадкування за заповітом -
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право
власності на 38/100 частин домоволодіння
АДРЕСА_1 в порядку спадкування за
заповітом після смерті ОСОБА_5,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційний суд Дніпропетровської
області через Жовтневий районний суд
м. Дніпропетровська протягом десяти
днів з дня проголошення рішення. Особи,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
С.О. Демидова