Головуючий суду 1 інстанції - Овчаренко
Доповідач - Єрмаков Ю.В.
Справа № 421/4318/13-ц
Провадження № 22ц/782/5619/13
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2014 року
м. Луганськ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Луганської області в складі:

головуючого - Єрмакова Ю.В.,

суддів -Малієнко Н.В., Матвєйшиної О.Б.,

при секретарі- Івасенко І.А. ,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луганську цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Первомайського міського
суду Луганської області від 28
листопада 2013 року у цивільній справі за
позовом ОСОБА_2 до Публічного
акціонерного товариства по
газифікації та газопостачанню
„Луганськгаз" про визнання договору
неукладеним,-

ВСТАНОВИЛА :

В жовтні 2013 року ОСОБА_2 звернувся з
зазначеним позовом до Публічного
акціонерного товариства по
газифікації та газопостачанню
„Луганськгаз" та просив визнати
договір від 03.11.2011 р. між ним та
Попаснянським МРУЕГГ філією ПАТ
„Луганськгаз" на розстрочку погашення
платежу за заподіяну шкоду від
розкрадання газу неукладеним.

Позивач вважає, що зазначений
договір є неукладеним, оскільки
підписувався під моральним і
психологічним тиском співробітників
служби безпеки ПАТ „Луганськгаз". До
факту розкрадання він не причетний, про
що свідчить постанова про припинення
кримінальної справи № 0039/2012 від 12.11.2012
р. Сторонами не досягнуто домовленості
з усіх істотний умов договору. Договір
не відповідає цілям економічної
діяльності ПАТ „Луганськгаз". З боку
ПАТ „Луганськгаз" договір був
підписаний начальником філії
Попаснянського МРУЕГГ без довіреності
від головного підприємства, а тому
просив задовольнити позов.

Оскаржуваним рішенням у
задоволенні позову ОСОБА_2 до
Публічного акціонерного товариства по
газифікації та газопостачанню
„Луганськгаз" про визнання договору
неукладеним відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду,
ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, звернувся з апеляційною скаргою,
в якій просить скасувати рішення суду
та ухвалити нове, яким задовольнити
позовні вимоги в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача,
апелянта та представника відповідача,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
судова колегія приходить до
наступного.

Згідно з ч.1 ст.303 ЦПК України, під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції

Згідно зі ст.307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право:

1) постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін;

2) скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог;

3) змінити рішення;

4) постановити ухвалу про скасування
рішення суду першої інстанції і
закриття провадження у справі або
залишення заяви без розгляду

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК
України рішення суду має бути законним
та обґрунтованим, тобто суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
повинен вирішити справу згідно з
законом, ухваливши рішення на основі
повно і всебічно з'ясованих обставин,
на які сторони посилаються як на
підставу своїх вимог і заперечень,
підтвердженими тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

У відповідності зі ст.214 ЦПК
України Під час ухвалення рішення суд
вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані (пропущення
строку позовної давності тощо), які
мають значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін випливають
із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в
позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові
витрати;

7) чи є підстави допустити негайне
виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів
забезпечення позову.

Такі вимоги закону судом першої
інстанції були виконані.

Відмовляючи у задоволенні позову
суд першої інстанції керувався
положеннями ст. 16 ЦК України та виходив
з того, що заявлена позивачем вимога
про визнання договору неукладеним не
відповідає способам захисту цивільних
прав та інтересів, передбачених
статтею 16 ЦК України, а тому дійшов
висновку про необґрунтованість вимог.

Судова колегія вважає, що такі
висновки суду першої інстанції
відповідають фактичним обставинам
справи та узгоджуються з нормами
матеріального і процесуального права,
які судом першої інстанції застосовані
правильно.

Судом першої інстанції
встановлено, що ОСОБА_2 в період з
24.05.2004 року по 08.05.2012 року перебував з
Попаснянським міжрайонним управлінням
з експлуатації газового господарства
ПАТ „Луганськгаз" у трудових
відносинах.

03.11.2011р. між Попаснянським
міжрайонним управлінням з
експлуатації газового господарства
ПАТ „Луганськгаз" в особі начальника
управління Скубеника В.П. з однієї
сторони та ОСОБА_2 - з другої сторони
було укладено договір на розстрочку
погашення платежу за заподіяну шкоду
від розкрадення газу в сумі 93 110,18грн..

4.11.2011 року позивачем на виконання
умов зазначеного договору була
перерахована сума 15000 грн. на
розрахунковий рахунок відповідача.

Зазначені обставини сторонами не
заперечуються та підтверджуються
матеріалами справи.

Як вбачається з матеріалів справи,
а саме позовної заяви, позивач,
звернувшись до суду за захистом свого
порушеного права, просить визнати
зазначений вище договір неукладеним.

Ст. 64 Конституції України
передбачено право кожного на судовий
захист.

Зазначеним положенням
Конституції України відповідає і ст. 3
ЦПК України, згідно якої кожна особа
вправі в порядку, встановленому
законом, звернутися до суду за захистом
порушеного або оспорюваного права чи
охоронюваного законом інтересу.

В силу ст.15 ЦК України кожна особа
має право на захист свого цивільного
права у разі його порушення, невизнання
або оспорювання, кожна особа має право
на захист свого інтересу, який не
суперечить загальним засадам
цивільного законодавства.

Таким чином, захист цивільних прав -
це передбачені законом способи охорони
цивільних прав у разі їх порушення чи
реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб'єктивних
цивільних прав розуміють закріплені
законом матеріально-правові заходи
примусового характеру, за допомогою
яких проводиться поновлення (визнання)
порушених (оспорюваних) прав та вплив
на правопорушника.

Загальний перелік таких способів
захисту цивільних прав та інтересів
дається в ст. 16 ЦК України.

Відповідно ст.16 ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та
інтересів можуть бути:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало
до порушення;

5) примусове виконання обов'язку в
натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші
способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової)
шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб.

Суд може захистити цивільне право
або інтерес іншим способом, що
встановлений договором або законом.

Реалізуючи передбачене ст. 64
Конституції України право на судовий
захист, звертаючись до суду, особа
вказує в позові власне суб'єктивне
уявлення про порушене право чи
охоронюваний інтерес та спосіб його
захисту.

Вирішуючи спір, суд повинен надати
об'єктивну оцінку наявності порушеного
права чи інтересу на момент звернення
до суду, а також визначити, чи
відповідає обраний позивачем спосіб
захисту порушеного права тим, що
передбачені законодавством, та чи
забезпечить такий спосіб захисту
відновлення порушеного права позивача.

Відсутність порушеного права чи
невідповідність обраного позивачем
способу його захисту способам,
визначеним законодавством
встановлюється при розгляді справи по
суті та є підставою для прийняття
судового рішення про відмову в позові,
оскільки, відповідно до ст. 2 Закону
України "Про судоустрій" завданням суду
є саме захист порушених або
оспорюваних прав та інтересів особи.

Як вбачається з позовної заяви,
позивачем заявлено вимоги, в яких він
на захист своїх прав, просить визнати
договір неукладеним.

Тобто, у даному випадку має місце
невідповідність обраного позивачем
способу свого захисту, способам,
визначеним законодавством, а тому його
вимоги про визнання договору
неукладеним є безпідставними.

Таким чином, враховуючи наведене вище,
судова колегія вважає, що суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку про те, що заявлена позивачем
вимога щодо визнання договору від 3.11.2011
року, який було укладено між
Попаснянським міжрайонним управління
з експлуатації газового господарства
ПАТ „Луганськгаз" в особі начальника
управління Скубеника В.П. з однієї
сторони та ОСОБА_2 - з другої сторони на
розстрочку погашення платежу за
заподіяну шкоду від розкрадання газу в
сумі 93110,18 грн., неукладеним, не
відповідає способам захисту цивільних
прав та інтересів, передбачених
законодавством.

Зазначені в апеляційній скарзі доводи
з посиланням на обгрунтування своїх
позовних вимог, у даному випадку, не
мають юридичного значення, оскільки
обраний позивачем спосіб захисту
свого права, не відповідає способам,
визначеним законодавством. Зазначені у
апеляційній скарзі доводи можуть бути
предметом розгляду та враховані судом
у разі звернення позивача з
відповідним позовом до суду у спосіб,
передбачений законодавством.

Згідно з вимогами ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Вирішуючи даний спір, який виник
між сторонами, суд першої інстанції в
достатньо повному об'ємі з'ясував права
та обов'язки сторін, обставини справи,
перевірив доводи сторін та дав їм
належну правову оцінку, постановив
рішення, яке відповідає вимогам закону.
Висновки суду достатньо обґрунтовані і
підтверджені наявними в матеріалах
справи письмовими доказами, а також
поясненнями сторін.

За таких обставин, судова колегія
вважає, що доводи апеляційної скарги не
є суттєви ми і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели або могли призвести до
неправи льного вирішення справи, а тому
апеляційна скарга підлягає відхиленню,
а рішення суду за лишенню без змін .

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313-315,317 ЦПК
України,-

У Х В А Л И Л
А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Первомайського міського суду
Луганської області від 28 листопада 2013
року у цивільній справі за позовом
ОСОБА_2 до Публічного акціонерного
товариства по газифікації та
газопостачанню „Луганськгаз" про
визнання договору неукладеним -
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду Луганської
області набирає чинності негайно, може
бути оскаржена до касаційної інстанції
- Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з
моменту проголошення.

Головуючий:

Судді: