У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2014 року
м. Київ
Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С.,
Колодійчука В.М., Умнової О.В.,
Фаловської І.М., розглянувши у
відкритому судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до
ОСОБА_6, третя особа: Головне управління
земельних ресурсів Київської міської
державної адміністрації про усунення
перешкод у користуванні земельною
ділянкою, за касаційною скаргою ОСОБА_6
в особі представника ОСОБА_7 на рішення
Дарницького районного суду м. Києва
від 11 березня 2013 року, ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 12
листопада 2013 року,-

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2012 року ОСОБА_5 звернулася
до суду з позовом, вимоги якого
уточнила в ході розгляду справи та
просила зобов'язати ОСОБА_6 перенести
паркан на межову лінію, знести
дерев'яний сарай з навісом, навіс під
розташування дров, зобов'язати
ОСОБА_6 знести частину зовнішньої стіни
належного йому будинку по довжині у
розмірі 1,23 м, яка розташована на
земельній ділянці позивача (23 см стіни
+1 м відступу по ДБН), зобов'язати
ОСОБА_6 видалити смітник, бетонне
покриття, розташовані на земельній
ділянці позивача, привести вказану
земельну ділянку у попередній стан,
стягнути з відповідача моральну шкоду
у розмірі 5 000 грн.

Позов мотивовано тим, що позивач є
власником земельної ділянки загальною
площею 0,0616 га, розташованої за адресою
АДРЕСА_1 Власник суміжної земельної
ділянки ОСОБА_6 самовільно зайняв
належну їй частину земельної ділянки
та розмістив на ній господарські
споруди і частину належного йому
будинку. Факт самовільного зайняття
відповідачем земельної ділянки
встановлено актом обстеження
земельної ділянки від 23 жовтня 2012 року
№1354/02, складеним головним спеціалістом
Головного управління земельних
ресурсів Київської міської державної
адміністрації Більовським І.В.,
технічною документацією стосовно
відновлення межових знаків. Фактично
відповідач за рахунок земельної
ділянки позивачки площею 20,98 кв.м
розширив своє домоволодіння: зробив
біля будинку бетонні відливи, навіс для
дров, розмістив смітник. Будинок
відповідача також займає земельну
ділянку позивача. Без будь-якої згоди,
відповідач провів утеплення свого
будинку шляхом його зовнішнього
обшиву, внаслідок чого частина стіни,
яка розташована вздовж межі між
земельними ділянками сторін стала
виступати на земельну ділянку
позивачки на 23 см. Через порушення
вимог щодо обов'язкового відступу від
будинку до межової лінії на 1 м, весь
сніг та вода з даху його будинку
потрапляє на земельну ділянку
позивача, що створює їй істотні
незручності у користуванні власною
ділянкою. Таким чином, відповідач
умисно порушує права позивача,
добровільно вирішити спір та відновити
межі земельних ділянок відмовляється,
погрожує та залякує позивача, чим
завдає їй моральної шкоди, яку вона
оцінює у 5000 грн. Позивачка вважає, що
відповідач порушує її право власності
на земельну ділянку тому звернулася до
суду за захистом свого порушеного
права.

Рішенням Дарницького районного суду
м. Києва від 11 березня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду м. Києва від 12
листопада 2013 року, позов задоволено
частково. Усунуто ОСОБА_5
перешкоди у користуванні земельною
ділянкою площею, 0,0616 га за адресою:
АДРЕСА_1, шляхом видалення будь-якого
майна, належного відповідачу ОСОБА_6,
яке знаходиться на належній ОСОБА_5
земельній ділянці. Зобов'язано
відповідача не чинити ОСОБА_5 перешкоди
в користуванні вказаною земельною
ділянкою шляхом переносу паркану на
межову лінію в точці 1 та 4 повороту межі
(згідно абрису лінійних прив'язок
межових знаків 1; 2; 3; 4 з земельної
ділянки №90827020). Зобов'язано ОСОБА_6
знести дерев'яний сарай з навісом під
розташування дров, який розташовано на
вказаній земельній ділянці.
Зобов'язано ОСОБА_6 знести частину
зовнішньої стіни належного йому
будинку по довжині в розмірі 1,23 м, який
розташовано на належній ОСОБА_5
земельній ділянці (згідно абрису
лінійних прив'язок межових знаків 1; 2; 3;
4 з земельної ділянки №90827020).
Зобов'язано ОСОБА_6 видалити смітник,
бетонне покриття, розташовані на
земельній ділянці площею, 0,0616 га, за
адресою: АДРЕСА_1, привести вказану
земельну ділянку у попередній стан.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5
моральну шкоду у розмірі 2000 грн. У
задоволенні іншої частини вимог
відмовлено. Вирішено питання щодо
розподілу судових витрат.

Представник відповідача, не
погоджуючись з даними рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій подав
касаційну скаргу, в якій, посилаючись
на неправильне застосування судами
норм матеріального та порушення норм
процесуального права, просить їх
скасувати та передати справу на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, дослідивши матеріали цивільної
справи, перевіривши доводи касаційної
скарги, колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційну скаргу слід
відхилити, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції, з висновками
якого погодився апеляційний суд,
частково задовольняючи позов виходив з
того, що відповідно до акту обстеження
земельної ділянки №1354/02 від 23 жовтня 2012
року Головним управлінням земельних
ресурсів Київської міської державної
адміністрації було виявлено
самовільне захоплення власником
суміжної земельної ділянки ОСОБА_6
частини переданої у власність ОСОБА_5
земельної ділянки площею 20,98 кв.м. між
точками повороту межі 4 та 1. Також даним
актом встановлено, що на самовільно
зайнятій відповідачем земельній
ділянці, між точками повороту межі 4 та 1
розташовані тимчасова споруда та
частина будинку, які належать ОСОБА_6 З
технічної документації по відновленню
зовнішніх меж між сусідніми земельними
ділянками сторін вказані роботи були
виконані в липні 2011 року. У державних
актах про право власності на земельні
ділянки сторін було визначено такі
остаточні розміри, а саме - земельної
ділянки ОСОБА_9 - 0,0616 га, розмір
земельної ділянки ОСОБА_6 - 0,0605 га. Крім
того, відповідачем не дотримано
передбаченої чинним законодавством
України дистанції між його будинком та
належною позивачу земельною ділянкою,
що підтверджується актом обстеження
земельної ділянки від 23 жовтня 2012
року та абрисом лінійних прив'язок
межових знаків №№ 1; 2; 3; 4 з земельною
ділянкою ОСОБА_9

Згідно висновків судів попередніх
інстанцій позивачем доведено, що
відповідач порушує її право власності
на земельну ділянку, у зв'язку із
розташуванням на ній дерев`яного сараю
з навісом, бетонного покриття, смітника
та частини належного йому будинку.

Вказані висновки судів першої та
апеляційної інстанцій відповідають
фактичним обставинам, встановленим на
підставі об'єктивної оцінки зібраних у
справі доказів, як кожного окремо, так і
у їх сукупності, та узгоджуються з
нормами матеріального права, що
регулюють спірні правовідносини.

Факт самовільного зайняття
відповідачем земельної ділянки
встановлено актом обстеження
земельної ділянки від 23 жовтня 2012 року
№1354/02, складеним головним спеціалістом
Головного управління земельних
ресурсів Київської міської державної
адміністрації Більовським І.В.,
технічною документацією стосовно
відновлення межових знаків.

Вказаним доказам суди попередніх
інстанцій дали належну правову оцінку,
висновки щодо яких відповідачем не
спростовані.

Враховуючи наявність порушеного
права позивача, права на звернення до
суду за захистом такого права та права
на усунення порушень суди дійшли
обґрунтованого висновку про наявність
правових підстав для часткового
задоволення позову, зокрема щодо
зобов'язання відповідача усунути
перешкоди у користуванні земельною
ділянкою позивачу.

Щодо визначеного розміру моральної
шкоди на користь позивача, то в цій
частині судові рішення відповідають
вимогам чинного законодавства та
роз'ясненням, які містяться в постанові
Пленуму Верховного суду України «Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди, тому підстав для скасування
рішень судів у цій частині не
вбачається.

Вирішуючи даний спір суди попередніх
інстанцій встановили усі обставини,
які мають значення для справи та надали
належну правову оцінку доводам і
запереченням сторін та доказам, на які
вони посилаються, як на підтвердження
своїх вимог і заперечень.

При цьому, оскаржуючи рішення судів
першої та апеляційної інстанції
відповідач не довів факту відсутності
правових підстав для задоволення
позову.

При встановлені фактичних обставин
справи судами першої та апеляційної
інстанцій не було порушено норми
процесуального права, а при ухваленні
судових рішень правильно застосовано
норми матеріального права.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для встановлення
неправильного застосування судами
попередніх інстанцій норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, не спростовують
висновків судів, обґрунтовано
викладених в мотивувальних частинах
оскаржуваних рішень. При вирішенні
даної справи місцевим та апеляційним
судами правильно визначений характер
правовідносин між сторонами, вірно
застосовано закон, що їх регулює, повно
і всебічно досліджено матеріали справи
та надано належну правову оцінку
доводам сторін і зібраним у справі
доказам.

За таких обставин, відповідно до ст. 337
ЦПК України касаційну скаргу слід
відхилити і залишити оскаржувані
рішення судів першої та апеляційної
інстанцій без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 344 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Дарницького районного суду
м. Києва від 11 березня 2013 року,
ухвалу апеляційного суду м. Києва від 12
листопада 2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Ткачук О.С. Судді
Висоцька В.С. Колодійчук В.М.
Умнова О.В. Фаловська І.М.