Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 квітня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Олійник
А.С.,

суддів: Амеліна В.І.,
Дербенцевої Т.П.,

Парінової І.К.,
Савченко В.О.,

розглянувши у судовому засіданні
справу за заявою ОСОБА_3 про перегляд у
зв'язку з нововиявленими обставинами
рішення апеляційного суду
Чернігівської області від 4 грудня 2012
року у справі за позовом ОСОБА_4 до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про
стягнення коштів

за касаційною скаргою ОСОБА_4 на
рішення апеляційного суду
Чернігівської області від 17 грудня 2013
року, -

в с т а н о в и л а:

У липні 2011 року ОСОБА_4 звернувся до
суду із позовом до фізичної особи -
підприємця ОСОБА_3 про стягнення
коштів.

В обґрунтування позову зазначав, що
відповідно до умов договору про
відступлення права вимоги, укладеного
24 червня 2011 року між ним та товариством
з обмеженою відповідальністю «Фірма
«Лагор і К.лтд.» (далі - ТОВ
«Фірма «Лагор і К.лтд.»), йому передано
право вимоги до відповідача щодо
повернення майна або відшкодування
його вартості у розмірі 200 000 грн. Право
вимоги виникло у ТОВ «Фірма «Лагор і
К.лтд.» за договором зберігання від
5 жовтня 2010 року, за яким він як
поклажодавець передав, а ФОП ОСОБА_3
прийняв на зберігання вантажні
автошини у кількості 200 шт. на суму 200 000
грн, проте відповідач вимоги договору
щодо повернення майна або сплати його
вартості не виконав.

Рішенням Новозаводського районного
суду м. Чернігова від 18 жовтня
2012 року позов ОСОБА_4 задоволено
частково, стягнуто на його користь з
фізичної особи - підприємця ОСОБА_3
кошти у розмірі 60 000 грн. Вирішено
питання про судові витрати.

Рішенням апеляційного суду
Чернігівської області від 4 грудня 2012
року рішення районного суду скасовано,
позов ОСОБА_4 задоволено частково.
Стягнуто з фізичної особи - підприємця
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 140 000 грн
на відшкодування збитків. В іншій
частині позову відмовлено.

У листопаді 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
апеляційного суду Чернігівської
області із заявою про перегляд рішення
апеляційного суду Чернігівської
області від 4 грудня 2012 року у зв'язку з
нововиявленими обставинами, яку
обґрунтовував тим, що у листопаді 2013
року йому стало відомо про те, що
передане на зберігання майно було
повернуто поклажодавцеві
ТОВ «Фірма «Лагор і К.лтд.» за накладною
від 8 жовтня 2010 року.

Рішенням апеляційного суду
Чернігівської області від 17 грудня 2013
року заяву ОСОБА_3 задоволено.
Скасовано рішення апеляційного суду
Чернігівської області від 4 грудня 2012
року у зв'язку з нововиявленими
обставинами. У задоволенні позову
ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на порушення апеляційним
судом норм процесуального права та
неправильне застосування норм
матеріального права, просить скасувати
рішення апеляційного суду
Чернігівської області від 17 грудня 2013
року та передати справу на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши
матеріали справи, перевіривши доводи
касаційної скарги, колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційна скарга
підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 361 ЦПК України
рішення або ухвала суду, якими
закінчено розгляд справи, що набрали
законної сили, а також судовий наказ
можуть бути переглянуті у зв'язку з
нововиявленими обставинами.

Однією з підстав для перегляду рішення
суду за нововиявленими обставинами є
істотні для справи обставини, які не
були і не могли бути відомі особі, яка
звертається із заявою, на час розгляду
справи (п. 1 ч. 2 ст. 361 ЦПК України).

Нововиявлені обставини мають
підтверджуватися фактичними даними
(доказами), що в установленому порядку
спростовують факти, покладені в основу
судового рішення. Тобто, наявність
передбачених п. 1 ч. 2 ст. 361 ЦПК України
обставин підлягає доказуванню на
підставі приписів ст. ст. 10, 60, 214 ЦПК
України.

У справі встановлено, що відповідно до
умов договору про відступлення права
вимоги, укладеного 24 червня 2011 року між
ОСОБА_4 та ТОВ «Фірма «Лагор і К.лтд.»,
позивачеві передано право вимоги до
ФОП ОСОБА_3 щодо повернення майна або
відшкодування його вартості у розмірі
200 000 грн. Право вимоги виникло у ТОВ
«Фірма «Лагор і К.лтд.» за договором
зберігання від 5 жовтня 2010
року, за яким він як поклажодавець
передав, а ФОП ОСОБА_3 прийняв на
зберігання вантажні автошини у
кількості 200 шт. на суму 200 000 грн.

Рішенням Новозаводського районного
суду м. Чернігова від 18 жовтня
2012 року позов ОСОБА_4 задоволено
частково, стягнуто на його користь з
фізичної особи - підприємця ОСОБА_3
кошти у розмірі 60 000 грн. Вирішено
питання про судові витрати.

Рішенням апеляційного суду
Чернігівської області від 4 грудня 2012
року рішення районного суду скасовано,
позов ОСОБА_4 задоволено частково.
Стягнуто з фізичної особи - підприємця
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 140 000 грн
на відшкодування збитків. В іншій
частині позову відмовлено.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу,
ОСОБА_3 зазначав, що передані йому на
зберігання за накладною від 5 жовтня 2010
року № 05/10 (а. с. 11-12) вантажні автошини у
кількості 200 штук були відвантажені у
два приміщення: 140 штук
розміщено у нежитловій будівлі
дорожнього пункту з надвірними
спорудами, яка розташована за адресою:
148 км автодороги Київ-Чернігів-
Нові Яриловичі на території
Киїнської сільської ради
Чернігівського району Чернігівської
області, а 60 штук - у с. М. Коцюбинське у
приміщенні ОСОБА_5

10 жовтня 2010 року сталася пожежа,
внаслідок якої загорілася нежитлова
будівля дорожнього пункту, що призвело
до часткового пошкодження приміщення
та знищення 140 шин для вантажних
автомобілів. За фактом підпалу
дорожнього пункту за ознаками злочину,
передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, 12
жовтня 2010 року порушено кримінальну
справу (а. с. 28).

ОСОБА_3 посилався на те, що внаслідок
пожежі було знищено лише 140 шин,
переданих йому на зберігання, а 60 із них
знаходяться у нього, які він згоден
передати поклажодавцеві за першою
вимогою.

На підтвердження указаної обставини до
матеріалів справи було додано акт
інвентаризації автомобільних шин, що
належать ТОВ «Фірма «Лагор і К.лтд.» та
знаходяться на зберіганні ФОП ОСОБА_3,
датований 12 листопада 2012 року та
підписаний відповідачем (а. с. 190, 191).

Разом з тим, обґрунтовуючи заяву про
перегляд рішення апеляційного суду у
зв'язку із нововиявленими обставинами,
ОСОБА_3 посилався на те, що постановою
про закриття кримінального
провадження від 6 листопада 2013 року (а.
с. 217) встановлено, що передані на
зберігання вантажні автошини у
кількості 200 штук, які він вважав
знищеними внаслідок пожежі, було
повернуто від його імені ОСОБА_6
поклажодавцеві ТОВ «Фірма «Лагор і
К.лтд.» за накладною від 8 жовтня 2010 року
(а. с. 232).

Скасовуючи рішення апеляційного суду
Чернігівської області від 4 грудня 2012
року за нововиявленими обставинами та
відмовляючи у задоволенні позову, суд
виходив із того, що обов'язки зберігача
за договором виконано шляхом
повернення майна поклажодавцеві за
накладною від 8 жовтня 2010 року.

Юридичну кваліфікацію обставин справи
апеляційний суд дав із порушенням норм
процесуального права.

Апеляційний суд не дав правової оцінки
акта інвентаризації автомобільних шин
від 12 листопада 2012 року, поясненням
відповідача про те, що станом на
указану дату 60 вантажних автошин
продовжували перебувати у нього на
зберіганні та не були знищені
внаслідок пожежі. За номером,
типорозміром та торговою маркою
зазначені 60 автомобільних шин включені
також до переліку повернутих
поклажодавцеві за накладною від 8
жовтня 2010 року. Висновку із цього
питання апеляційний суд також не
зробив.

Крім того, у межах розгляду цивільної
справи ОСОБА_6 допитаний не був,
матеріали кримінальної справи із цього
питання не долучені.

Факт повернення переданого на
зберігання майна 8 жовтня 2010 року від
імені ТОВ «Фірма «Лагор і К.лтд.»
засвідчено директором ОСОБА_7 Ним же
від імені товариства за договором від 24
червня 2011 року відступлено право
вимоги за договором зберігання на
користь позивача. Факт вчинення
підпису на накладній від 8 жовтня 2010
року власноручно ОСОБА_7 заперечував.

Разом з тим, право на проведення
експертизи з метою з'ясування цих
обставин апеляційним судом роз'яснено
не було.

Враховуючи те, що внаслідок порушення
апеляційним судом норм процесуального
права обставини, які мають значення
для правильного вирішення справи, не
встановлені, ухвалене ним рішення
підлягає скасуванню відповідно до ст.
338 ЦПК України із передачею справи на
новий розгляд до суду апеляційної
інстанції.

Керуючись ст. 336, 338 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення апеляційного суду
Чернігівської області від 17 грудня 2013
року скасувати, справу передати на
новий розгляд до суду апеляційної
інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
А.С. Олійник

Судді:
В.І. Амелін

Т.П. Дербенцева

І.К. Парінова

В.О. Савченко