У х в а л а

іменем україни

16 квітня 2014 року м. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Штелик С.П.Суддів:Касьяна
О.П.,Коротуна В.М., Попович О.В.,Ступак
О.В.,розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_6 до публічного
акціонерного товариства «УкрСиббанк»,
третя особа - ОСОБА_7, про визнання
договору поруки припиненим, за
касаційною скаргою публічного
акціонерного товариства «УкрСиббанк»
на рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 15 серпня 2013 року
та ухвалу апеляційного суду м. Києва
від 17 жовтня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_6 звернулась до суду із позовом до
публічного акціонерного
товариства «УкрСиббанк» (далі - ПАТ
«УкрСиббанк»), третя особа - ОСОБА_7, про
визнання договору поруки припиненим.

В обґрунтування позовних вимог
посилалась на те, що 23 жовтня 2006 року
між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_7 був
укладений договір про надання
споживчого кредиту, за умовами якого
останній отримав кредитні кошти у
розмірі 196831,00 доларів США зі сплатою 10,3
% річних. З метою забезпечення
виконання умов за вказаним кредитним
договором між ПАТ «УкрСиббанк» та
ОСОБА_6 укладено договір поруки від 23
жовтня 2006 року, за яким позивачка
зобов'язалася на визначених у договорі
умовах відповідати за виконання
кредитних зобов'язань позичальника.

Посилаючись на те, що банк в
односторонньому порядку і без згоди
поручителя збільшив процентну ставку
за користування кредитними коштами на 2
% річних, ОСОБА_6 просила суд визнати
припиненим договір поруки від 23 жовтня
2006 року на підставі частини 1 статті 559
ЦК України.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 15 серпня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду м. Києва від 17
жовтня 2013 року, позов задоволено.

Визнано припиненим договір поруки №
52244 від 23 жовтня 2006 року, який укладено
між акціонерним комерційним
інноваційним банком «Укрсиббанк» та
ОСОБА_6.

У касаційній скарзі заявник порушує
питання про скасування рішення
Шевченківського районного суду м.
Києва від 15 серпня 2013 року та ухвали
апеляційного суду м. Києва від 17 жовтня
2013 року і ухвалення нового рішення у
справі, мотивуючи свою вимогу
порушенням судами норм процесуального
права та неправильним застосуванням
норм матеріального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню
на таких підставах.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судами встановлено, що 23 жовтня 2006 року
між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_7 був
укладений договір про надання
споживчого кредиту, за умовами якого
позичальник отримав кредитні кошти у
розмірі 196831,00 доларів США зі
сплатою 10,3 % річних.

23 жовтня 2006 року з метою забезпечення
виконання умов за вказаним кредитним
договором між ПАТ «УкрСиббанк» та
ОСОБА_6 укладено договір поруки № 52244,
за яким ОСОБА_6 зобов'язалася на
визначених у договорі умовах
відповідати за виконання кредитних
зобов'язань позичальника.

Відповідно до пункту 2.1. договору
поруки кредитор не вправі без згоди
поручителя змінювати умови кредитного
договору з позичальником, внаслідок
чого збільшується обсяг
відповідальності поручителя.

При цьому, в умовах договору сторони
визначили, що під згодою розуміється як
візування змін в кредитний договір
поручителем, так і отримання згоди
шляхом обміну листами, факсимільними
повідомленнями та ін.

Матеріали справи містять докази
надсилання банком на адресу ОСОБА_6
повідомлення про збільшення в
односторонньому порядку процентної
ставки за користування кредитними
коштами на 2 % річних з 04 липня 2008
року, які отримані позивачкою 31 липня
2008 року та 04 серпня 2008 року, що
підтверджено відповідними
повідомленнями про вручення поштового
відправлення.

Однак, матеріали справи не містять
доказів візування поручителем змін в
кредитний договір або отримання від
ОСОБА_6 згоди на такі зміни шляхом
обміну листами, факсимільними
повідомленнями та ін., як це
передбачено пунктом 2.1. договору
поруки.

Відповідно до частини 1 статті 559 ЦК
України порука припиняється з
припиненням забезпеченого нею
зобов'язання, а також у разі зміни
зобов'язання без згоди поручителя,
внаслідок чого збільшується обсяг його
відповідальності.

Визнаючи припиненим договір поруки №
52244 від 23 жовтня 2006 року, суд першої
інстанції, з висновками якого
погодився суд апеляційної інстанції,
обґрунтовано виходив з того, що
підвищення процентної ставки за
користування кредитними коштами
здійснено банком у порушення вимог
пункту 2.1. договору поруки, а тому позов
підлягає задоволенню на підставі
частини 1 статті 559 ЦК України.

До таких висновків суди першої та
апеляційної інстанцій дійшли на
підставі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилались як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини 1 статті 335 ЦПК
України під час розгляду справи в
касаційному порядку суд перевіряє в
межах касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Наведені в касаційній скарзі доводи
фактично зводяться до переоцінки
доказів і не згоди з висновками судів
першої та апеляційної інстанцій по їх
оцінці.

За таких обставин, колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що судові рішення
відповідають вимогам закону й підстави
для їх скасування відсутні.

Керуючись статтями 337, 344, 345 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства «УкрСиббанк»
відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 15 серпня 2013 року
та ухвалу апеляційного суду м. Києва
від 17 жовтня 2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий С.П. ШтеликСудді:О.П. Касьян
В.М. Коротун О.В. Попович О.В. Ступак