Справа № 296/6321/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї НИ

З А О Ч Н Е

"29" січня 2014 р.

м.Житомир

Корольовський районний суд міста
Житомира в складі:

головуючого судді - Шалоти К.В.

за участю секретаря - Давиденко
В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Житомирі цивільну
справу за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю "Кредитні
ініціативи" до ОСОБА_1, третя особа, яка
не заявляє самостійних вимог на
предмет спору: ОСОБА_2 про звернення
стягнення на майно у рахунок погашення
заборгованості за кредитним
договором,-

В С Т А
Н О В И В:

У липні 2013 року ТОВ «Кредитні
ініціативи» (далі також - позивач)
звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1
(далі також - відповідач) про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
посилаючись на те, що 28.11.2012 р. між
Публічним акціонерним товариством
«Сведбанк», (далі - ПАТ «Сведбанк») та
Факторинговою компанією «Вектор Плюс»
(далі - ФК «Вектор Плюс») укладено
договір факторингу, відповідно до п.2.1,
2.2 якого банк відступає фактору свої
права вимоги заборгованості по
кредитних договорах, укладених з
боржниками, право на вимогу якої
належить банку на підставі
документації. У той же день, 28 листопада
2012 року між TOB «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ
«Кредитні ініціативи» укладено
Договір факторингу, Відповідно до п.2.1,
2.2 якого клієнт, а саме TOB «ФК «Вектор
Плюс» відступає фактору - TOB «Кредитні
ініціативи» свої права вимоги
заборгованості по кредитних договорах,
укладених з боржниками, право на вимогу
якої належить клієнту на підставі
документації. Отже, внаслідок
укладення вказаних договорів
відбулася заміна кредитора, а саме TOB
«Кредитні ініціативи» набуло статусу
нового кредитора та стягувача за
договором від 25.01.2007 року № 0501/0107/88-016
позичальником згідно якого є ОСОБА_2

Відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу
України до нового кредитора переходять
право первісного кредитора у
зобов'язанні в обсязі і на умовах, що
існували на момент переходу цих прав,
якщо інше не встановлено договором або
законом.

Позивач вказує, що 25.01.2007 року АКБ
«ТАС-Комерцбанк» (правонаступник - ПАТ
«Сведбанк») та ОСОБА_2 уклали кредитний
договір № 0501/0107/88-016, з подальшим
внесенням змін та доповнень.
Відповідно до умов
вищевказаногокредитного договору,
банк зобовязується надати боржнику
кредит у сумі 25 000,00 (двадцять п»ять
тисяч доларів США 00 центів) дол. США, а
відповідач зобовязується повернути
наданий кредит і сплатити проценти за
користування в сумі, строки та на
умовах, що передбачені кредитним
договором.

Банк (кредитор) свої зобов"язання за
кредитним договором виконав в повному
обсязі, надавши відповідачу кредит у
сумі 25 000 (двадцять п"ять тисяч) доларів
США 00 центів.

Позивач зазначає, що відповідач
неналежно виконує взяті на себе
зобов"язання, чим грубо порушує істотні
умови кредитного договору, в
результаті чого станом на 01.06.2013 р., має
прострочену заборгованість: за
кредитом - 20820,00 дол. США, що за курсом
НБУ на дату розрахунку складає - 166414,26
грн., по відсотках - 13505,49 дол. США, що за
курсом НБУ на дату розрахунку складає -
107949,38 грн., по пені - 19932,61 дол. США, що за
курсом НБУ на дату розрахунку складає -
159321,35 грн.

З метою забезпечення належного
виконання зобовязання за кредитним
договором 25.01.2007 року ВАТ «Сведбанк» та
ОСОБА_1 уклали іпотечний договір
№0501/0107/88-016 відповідно до якого
останній передав банку в іпотеку
наступне майно, а саме: квартиру
АДРЕСА_1, що належить відповідачу на
підставі договору дарування квартири,
посвідченого приватним нотаріусом
Житомирського міського нотаріального
округу ОСОБА_3 15.08.2001 року, за реєстовим
№ 1065, який зареєстрований в
Житомирському державному комунальному
підприємстві по технічній
інвентаризації 13.09.2001 року за № 12605.
Сторони оцінили предмет іпотеки в 228 705
(двісті двадцять вісім тисяч сімсот
п"ять) грн. 00 коп.

Представник позивача надав заяву про
розгляд справи без його участі, позовні
вимоги підтримує на підставах,
викладених в позовній заяві, просив їх
задовольнити, не заперечував щодо
заочного розгляду справи.

Відповідач судове засідання не
з"явилася будучи належним чином
повідомленою про день, час та місце
розгляду справи, а тому суд вважає за
можливе провести заочний розгляд
справи та ухвалити заочне рішення, що
відповідає положенням ст. 224 ЦПК.

Суд, дослідивши матеріали справи,
оцінивши докази в їх сукупності,
приходить до висновку, що позов
підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 28.11.2012 р. між ПАТ
«Сведбанк», який в свою чергу виступає
правонаступником АКБ "ТАС-Комерцбанк"
та факторинговою компанією «Вектор
Плюс» укладено договір факторингу.
Відповідно до п.2.1, 2.2. договору банк
відступає фактору свої права вимоги
заборгованості по кредитних договорах,
укладених з боржниками, право на вимогу
якої належить банку на підставі
документації. Відповідно до вказаного
договору відбулася заміна кредитора, а
саме ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло
статусу нового кредитора/стягувача за
договором від 25.01.2007 року № 0501/0107/88-016
позичальником згідно якого є ОСОБА_2.

25.01.2007 року ВАТ «Сведбанк»
(правонаступник- ПАТ «Сведбанк») та
ОСОБА_2 уклали кредитний договір №
0501/0107/88-016, з подальшим внесенням змін та
доповнень. Відповідно до умов
вищевказаного кредитного договору,
банк зобов"язується надати боржнику
кредит у сумі 25000 (двадцять п"ять тисяч)
дол. США 00 центів, а відповідач
зобов"язується повернути наданий
кредит і сплатити проценти за
користування в сумі, строки та на
умовах, що передбачені кредитним
договором. Згідно вказаного договору
банк виконав свої зобовязання за
кредитним договором в повномо бсязі,
надавши відповідачу кредит у сумі 25000
(двадцять п"ять тисяч) дол. США 00 центів.

Як вбачається із заяви для надання
кредиту від 18.01.2007 р. відповідач отримав
кредит у сумі 25 000 доларів США (а.с. 43-44).

Згідно розрахунку заборгованості по
вищезазначеному кредитному договору
станом на 01.06.2013р., відповідач має
прострочену заборгованість: за
кредитом - 20820,00 дол. США, що за курсом
НБУ на дату розрахунку складає - 166414,26
грн., по відсотках - 13505,49 дол. США, що за
курсом НБУ на дату розрахунку складає -
107949,38 грн., по пені - 19932,61 дол. США, що за
курсом НБУ на дату розрахунку складає -
159321,35 грн (а.с. 55 )

25.01.2007 року ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1,
уклали іпотечний договір №0501/0107/88-016
відповідно до якого останній передав
банку в іпотеку наступне майно, а саме:
квартиру АДРЕСА_1, що належить
відповідачу на підставі договору
дарування квартири, посвідченого
ОСОБА_3 приватним нотаріусом
Житомирського міського нотаріального
округу 15.08.2001 року, за реєстовим № 1065,
який зареєстрований в Житомирському
державному комунальному підприємстві
по технічній інвентаризації 13.09.2001 року
за № 12605.(а.с. 49-50).

Відповідно до ст. ст. 1049, 1050, 1054 ЦК
України за кредитним договором банк
або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

За змістом ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства.

Згідно ст.629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.1050 Цивільного кодексу
України якщо договором встановлений
обов'язок позичальника повернути
позику частинами (з розстроченням), то в
разі прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно ст. 7 Закону України "Про іпотеку"
іпотекодержатель має право за рахунок
предмета іпотеки задовольнити свою
вимогу за основним пов'язанням у
повному обсязі або в частині,
встановленій іпотечним договором, що
визначена на час виконання цієї вимоги,
включаючи сплату процентів, неустойки,
основної суми боргу та будь-якого
збільшення цієї суми, яке було прямо
передбачене умовами договору, що
обумовлює основне зобов'язання.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про
іпотеку» у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Судом встановлено, що п. 10.3 договору
іпотеки, передбачено право позивача на
звернення стягнення на предмет іпотеки
у разі невиконання Позичальником умов
Основного зобов"язання та/або
Іпотекадавцем умов договору та
задовольнити за рахунок його вартості
свої вимоги у повному обсязі.

Разом з тим ст. 39 Закону України "Про
іпотеку" передбачено, що в разі
задоволення судом позову про звернення
стягнення на предмет іпотеки у рішенні
суду зазначається, зокрема, спосіб
реалізації предмета іпотеки шляхом
проведення прилюдних торгів або
застосування процедури продажу,
встановленої ст. 38 цього Закону.

Відповідно до роз'яснень, викладених у
п. 9 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ України від 30 березня 2012 року № 5
"Про практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин",
право вибору способу судового захисту,
передбаченого законом або договором
(дострокове стягнення кредиту,
стягнення заборгованості, у тому числі
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки/застави, розірвання
кредитного договору, набуття права
власності на предмет іпотеки тощо),
належить виключно позивачеві.

З огляду на викладене, суд приходить до
висновку, що позовна вимога щодо
звернення стягнення на предмет іпотеки
шляхом проведення прилюдних торгів
згідно Закону України "Про виконавче
провадження" є обгрунтованою, а тому
підлягає до задоволення.

Щодо позовних вимог про виселення
ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_1, без надання
іншого житла, зі зняттям його з
реєстраційного обліку, слід зазначити
наступне.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст.109 ЖК України виселення
із займаного жилого приміщення
допускається з підстав, установлених
законом. Звернення стягнення на
передане в іпотеку жиле приміщення є
підставою для виселення всіх громадян,
що мешкають у ньому, за винятками,
встановленими законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 40 Закону
України "Про іпотеку" звернення
стягнення на передану в іпотеку
квартиру є підставою для виселення
всіх мешканців, за винятком наймачів та
членів їх сімей. Виселення проводить у
порядку, встановленому законом.

Після прийняття рішення про звернення
стягнення на передані в іпотеку
житловий будинок чи житлове приміщення
шляхом позасудового врегулювання на
підставі договору всі мешканці
зобов'язані на письмову вимогу іпотеко
держателя або нового власника
добровільно звільнити житловий
будинок чи житлове приміщення протягом
одного місяця з дня отримання цієї
вимоги. Якщо мешканці не звільняють
житловий будинок або житлове
приміщення у встановлений або інший
погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.

Згідно з ч.4 ст. 9, ст.109 ЖК України, ст.ст.
39-40 Закону України "Про іпотеку"
виселення мешканців із житлового
будинку чи житлового приміщення, яке є
предметом іпотеки, проводиться в
порядку, встановленому законом. При
цьому суд за заявою іпотекодержателя
одночасно з рішенням про звернення
стягнення на предмет іпотеки за
наявності підстав, передбачених
законом, ухвалює рішення про виселення
мешканців цього житлового будинку чи
житлового приміщення.

При цьому примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду
тільки за певних умов: якщо мешканці
добровільно не звільнили житловий
будинок чи житлове приміщення, на яке
звернено стягнення на предмет іпотеки,
протягом одного місяця з дня отримання
письмової вимоги іпотекодержателя або
нового власника або в інший погоджений
строк.

Як свідчить долучена до матеріалів
справи копія листа №S22/КІ від 14.06.2013, ТОВ
"Кредитні ініціативи" через засоби
поштового зв'язку направляло ОСОБА_1
вимогу про добровільне звільнення
переданого в іпотеку жилого приміщення
(а.с. 59, 60).

Проте, у справі відсутні докази
вручення вказаного поштового
відправлення відповідачу.

Отже, матеріалами справи не доведено
виконання у повному обсязі позивачем
вимог, передбачених ч.4 ст.9, ст.109 ЖК
України, ст.ст. 39-40 Закону України "Про
іпотеку" щодо порядку виселення особи
з жилого приміщення.

Окрім цього, слід зазначити на
передчасність вимог про зняття
відповідача з реєстраційного обліку,
остільки відповідно до вимог ст.7
Закону України від 11 грудня 2003 р. "Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання" зняття з реєстрації
місця проживання здійснюється
протягом семи днів на підставі заяви
особи, запиту реєстрації за новим
місцем проживання особи, остаточного
рішення суду.

З огляду на викладене, позовні вимоги
про виселення ОСОБА_1 з квартири
АДРЕСА_1 без надання іншого житлового
приміщення зі зняттям з реєстраційного
обліку, задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд
вважає необхідним стягнути з
відповідача на користь позивача
судовий збір з урахуванням задоволеної
частини позовних вимох у розмірі 3 441
грн.

Керуючись ст.ст.526, 530, 536, 548, 572, 629, 1050, 1054
ЦК України, ст.ст. 7, 33, 35, 38, 39, 40 Закону
України "Про іпотеку", ст.ст. 10, 11, 60, 88,
212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд, -

В И Р
І Ш И В :

Позов Товариства з обмеженою
відповідальністю "Кредитні ініціативи"
до ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору:
ОСОБА_2 про звернення стягнення на
майно у рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
- задовольнити частково.

Звернути стягнення на предмет іпотеки,
а саме: квартиру АДРЕСА_1, що належить
ОСОБА_1 на підставі договору дарування
квартири, посвідченого приватним
нотаріусом Житомирського міського
нотаріального округу ОСОБА_3 15.08.2001
року, за реєстровим № 1065, на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Кредитні ініціативи"
в рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором № 0501/0107/88-016 від
25.01.2007 року, яка станом на 01.06.2013 складає
суму 433 684,99 (чотириста тридцять три
тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн.
99 коп., а саме: за кредитом - 166 414 (сто
шістдесят шість тисяч чотириста
чотирнадцять) грн. 26 коп.; по відсотках -
107 949 (сто сім тисяч дев"ятсот сорок
дев"ять) грн, 38 коп.; пеня - 159 321 (сто
п"ятдесят дев"ять тисяч триста двадцять
одну) грн. 35 коп., шляхом проведення
прилюдних торгів згідно Закону України
"Про виконавче провадження",
встановивши початкову ціну предмету
іпотеки на рівні, не нижчому за
звичайні ціни на цей вид майна, на
підставі оцінки, проведеної суб'єктом
оціночної діяльності/ незалежним
експертом на стадії оцінки майна.

В задоволенні решти позовних вимог -
відмовити

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Кредитні ініціативи"
судовий збір у сумі 3 441 (три тисячі
чотиристо сорок одна) грн. 00 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, яку може бути
подано протягом 10 днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення може бути оскаржено позивачем
в апеляційному порядку до апеляційного
суду Житомирської області через суд
першої інстанції шляхом апеляційної
скарги протягом 10 днів з дня
проголошення рішення, а у разі, якщо
рішення було проголошено без участі
особи, яка його оскаржує, апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Головуючий суддя
К. В. Шалота