Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №0604/2-4314/12
Головуючий у 1-й інст.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

11 лютого 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого - судді:
Гансецької І.А.

суддів:
Товянської О.В.,

Микитюк О.Ю.

при секретарі:
Гуковій О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі цивільну справу
за позовом ОСОБА_2 до Житомирського
філіалу «НДІ проектреконструкція» про
порушення трудових прав

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Богунського районного суду
м.Житомира від 24 грудня 2013 року,-

в с т а н о в
и л а :

У листопаді 2013 року ОСОБА_2 звернулася
до суду з даним позовом. В
обгрунтування позовних вимог
зазначила, що перебувала в трудових
відносинах з відповідачем з 1978 року.
15.10.2012 року звернулася до нього з
письмовою заявою про звільнення з
роботи з 16.10.2012 року за власним бажанням
у зв'язку з виходом на пенсію. Наказом
від 16.10.2012 року була звільнена з роботи
за власним бажанням. Вважає даний наказ
незаконним, оскільки в ньому не вказано
причин її звільнення, на які вона
посилалася в заяві. Просила змінити
формулювання причин звільнення та
вважати її звільненою з роботи з 16.10.2012
року за власним бажанням у зв'язку з
виходом на пенсію; зобов'язати
Житомирський філіал «НДІ
проектреконструкція» внести зміни до
наказу від 16.10.2012 року про її
звільнення; внести зміни щодо запису в
трудовій книжці; видати їй трудову
книжку; стягнути з відповідача на її
користь середній заробіток за час
затримки видачі трудової книжки,
одноразову вихідну допомогу в розмірі
посадового окладу та 2000,00 грн. на
відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Богунського районного суду
м.Житомира від 24 грудня 2013 року ОСОБА_2 в
позові відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
скасувати рішення Богунського
районного суду м.Житомира від 24 грудня
2013 року і ухвалити нове рішення про
задоволення позову в повному обсязі.

Посилається на неправильне
застосування судом норм матеріального
і процесуального права.

Заслухавши доводи осіб, які з'явилися в
судове засідання, перевіривши
законність та обгрунтованість рішення
суду в межах, передбачених ст. 303 ЦПК
України, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову суд
першої інстанції виходив з того, що
звільнення позивачки відбулось у
відповідності з нормами чинного
законодавства, підстави для виплати їй
одноразової вихідної допомоги та
відшкодування моральної шкоди
відсутні. Однак, з таким висновком суду
погодитися не можна.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_2 перебувала з відповідачем у
трудових відносинах з 1978 року. 15.10.2012
року звернулася до відповідача з
письмовою заявою про звільнення з
роботи з 16.10.2012 року за власним бажанням
у зв'язку з виходом на пенсію. Наказом
від 16.10.2012 року була звільнена з роботи
за власним бажанням.

За змістом ч.1 ст.38 КЗпПУ працівник має
право розірвати трудовий договір,
укладений на невизначений строк,
попередивши про це власника або
уповноважений ним орган письмово за
два тижні. У разі, коли заява працівника
про звільнення з роботи за власним
бажанням зумовлена неможливістю
продовжувати роботу (вихід на пенсію),
власник або уповноважений ним орган
повинен розірвати трудовий договір у
строк, про який просить працівник.

Тобто, звільнення за власним бажанням
працівника, якому призначена пенсія
або такого, щодо якого зроблено подання
про призначення пенсії, або який досяг
пенсійного віку, повинне розглядатися
як вихід на пенсію, якщо працівник
вказує на цю причину звільнення в
заяві.

Наказ про звільнення ОСОБА_2 з роботи
від 16.10.2012 року не відповідає типовим
формам первинної облікової
документації зі статистики праці,
затвердженим Наказом Держкомстату
України №489 від 05.12.2008 року.

Запис до трудової книжки позивачки
також внесено з порушенням п.п.2.3,2.25,2.26
Інструкції про порядок ведення
трудових книжок працівників.

Так, згідно п.2.26 Інструкції «Про
порядок ведення трудових книжок
працівників», затвердженої наказом
Міністерства праці України,
Міністерства юстиції України,
Міністерства соціального захисту
населення України N 58 від 29.07.93 року
при розірванні трудового договору з
ініціативи працівника з причин, за
яких законодавство пов'язує надання
певних пільг і переваг, в тому числі в
зв'язку з виходом на пенсію, запис про
звільнення вноситься до трудової
книжки із зазначенням цих причин.

Відповідно до ч.3 ст.235 КЗпПУ у разі
визнання формулювання причини
звільнення неправильним або таким, що
не відповідає чинному законодавству, у
випадках, коли це не тягне поновлення
працівника на роботі, орган, який
розглядає трудовий спір, зобов'язаний
змінити формулювання і вказати в
рішенні причину звільнення у точній
відповідності з формулюванням чинного
законодавства та з посиланням на
відповідну статтю (пункт) закону.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_2 про
зміну формулювань звільнення, внесення
відповідних змін до наказу про її
звільнення та до запису у трудовій
книжці підлягають до задоволення.

Обгрунтованою є і позовна вимога про
стягнення з відповідача на користь
позивачки вихідної допомоги при виході
на пенсію, виходячи з такого.

Зборами трудового колективу інституту
«НДІ проектреконструкція» від 07.08.2012
року було схвалено колективний договір
між адміністрацією та трудовим
колективом на 2012-2014 роки, який 22.08.2012
року зареєстровано управлінням праці
та соціального захисту населення
Печерської районної у м.Києві
адміністрації. Пунктом 6.2 даного
договору передбачено, що працівникам, у
разі виходу на пенсію, виплачується
одноразова вихідна допомога в розмірі
посадового окладу. Виплата вихідної
допомоги носить обов'язковий характер
і не пов'язується з наявністю прибутку
на підприємстві.

Крім зазначеного, згідно аудиторського
висновку від 23.12.2013 року, наданого суду
позивачкою, відповідач станом на 30.09.2012
року та станом на 31.12.2012 року мав
фінансову можливість для виплати
одноразової допомоги працівнику при
звільненні у зв'язку з виходом на
пенсію.

Судом встановлено, що з часу досягнення
позивачкою пенсійного віку і до часу її
звільнення у зв'язку з виходом на
пенсію така допомога їй не
виплачувалась. З довідки про
нараховану та виплачену заробітну
плату за жовтень 2012 року (а.с.53) оклад
ОСОБА_2 згідно штатного розпису
становив 3019,00 грн. Відповідно, вказана
сума підлягає стягненню на користь
позивачки в якості вихідної допомоги,
передбаченої п.6.2 колективного
договору.

Враховуючи, що порушення законних прав
ОСОБА_2 призвело до моральних
страждань, втрати нормальних життєвих
зв'язків і вимагало від неї додаткових
зусиль для організації свого життя, а
також приймаючи до уваги характер і
тривалість немайнових втрат, колегія
суддів приходить до висновку про
стягнення на користь позивачки 200,00 грн.
на відшкодування моральної шкоди
відповідно до вимог ст.237-1 КЗпПУ.

Інші доводи апеляційної скарги щодо
видачі трудової книжки та стягнення з
відповідача середнього заробітку за
час затримки видачі трудової книжки є
безпідставними і висновків суду не
спростовують.

За таких обставин, рішення суду першої
інстанції підлягає частковому
скасуванню з ухваленням в цій частині
нового рішення про часткове
задоволення позову.

Керуючись ст.ст.
209,218,303,304,307,309,313,314,316,317,319,324,

325 ЦПК України, колегія суддів,-

вирішила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Богунського районного суду
м.Житомира від 24 грудня 2013 року
скасувати в частині відмови в позові
про зміну формулювання причин
звільнення, зобов'язання вчинити певні
дії, стягнення вихідної допомоги та
відшкодування моральної шкоди.

Ухвалити в цій частині нове рішення.

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Змінити формулювання причин
звільнення ОСОБА_2 з роботи. Замість
звільнити 16.10.2012 року ОСОБА_2
сантехнічний відділ провідний
інженер-проектувальник ст.38 КЗпПУ за
власним бажанням зазначити: «Звільнити
ОСОБА_2 з посади провідного
інженера-проектувальника
сантехнічного відділу з 16.10.2012 року за
власним бажанням у зв'язку з виходом на
пенсію,ст.38 КЗпП України».

Зобов'язати Житомирський філіал «НДІ
проектреконструкція» внести
відповідні зміни щодо причин
звільнення ОСОБА_2 до наказу №14 від
16.10.2012 року про припинення трудового
договору та у запис про звільнення під
№ 15 до її трудової книжки.

Стягнути з Житомирського філіалу «НДІ
проектреконструкція» на користь
ОСОБА_2 3019,00 грн. одноразової вихідної
допомоги та 200,00 грн. на відшкодування
моральної шкоди.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення. Касаційна скарга
на нього може бути подана
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий : Судді :