У х в а л а

іменем україни

16 квітня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Макарчука М.А.,

суддів: Леванчука
А.О., Мазур Л.М.,

Маляренка А.В., Нагорняка В.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу позовом ОСОБА_3 до
Приватного акціонерного товариства
«Акціонерна страхова компанія «ІНГО
Україна», Луганської філії «Акціонерна
страхова компанія «ІНГО Україна»,
третя особа - Акціонерний комерційний
банк «Укрсоцбанк», про визнання
страхового випадку, стягнення
страхової виплати та відшкодування
моральної шкоди,

за касаційною скаргою Приватного
акціонерного товариства «Акціонерна
страхова компанія «ІНГО Україна» в
особі представника за довіреністю
Вілько Наталії Георгіївни на рішення
Алчевського міського суду Луганської
області від 03 жовтня 2013 року та рішення
апеляційного суду Луганської області
від 18 грудня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
суду із позовом до Приватного
акціонерного товариства «Акціонерна
страхова компанія «ІНГО Україна» (далі
- ПАТ «АСК «ІНГО Україна»), Луганської
філії «Акціонерна страхова компанія
«ІНГО Україна», в якому просила:

- стягнути з Закритого акціонерного
товариства «Страхова компанія «ІНГО
Україна», правонаступником якого є ПАТ
«АСК «ІНГО Україна», на її користь 120 150
грн страхового відшкодування;

- стягнути із ПАТ «АСК «ІНГО Україна» на
її користь 100 000 грн у рахунок
відшкодування моральної шкоди.

На обґрунтування позовних вимог
посилалася на те, що між нею та
відповідачем 18 липня 2008 року було
укладено договір страхування наземних
транспортних засобів № 630565378,
відповідно до умов якого предметом
договору страхування є майнові
інтереси страхувальника, пов'язані з
володінням, користуванням і
розпорядженням транспортним засобом,
який належить страхувальнику на праві
власності та наданий в заставу
вигодонабувачу.

15 червня 2009 року між ними було укладено
додаткову угоду № 1 до договору
страхування, відповідно до умов якої
вигодонабувачем за цим договором є
Акціонерний комерційний банк
«Укрсоцбанк» та допущено до керування
ОСОБА_5

Вказала, що 19 листопада 2009 року у м.
Новий Уренгой Ямало-Ненецького
автономного округу Російської
Федерації сталася
дорожньо-транспортна пригода, в
результаті якої було пошкоджено
належний їй на праві власності
автомобіль марки Subaru, модель Impreza, 2008
року випуску, д.н.з. НОМЕР_1.

Винним у скоєнні ДТП визнано ОСОБА_5,
який керував на підставі нотаріально
посвідченої довіреності належним їй на
праві власності транспортним засобом.

Відповідно до звіту про оцінку №
1170-УТС/2009, проведеного 23
листопада 2009 року Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Межрегиональный консалтинговый
союз», вартість відновлювального
ремонту становить 462 953 рос. руб., що
еквівалентно 176 699 грн 61 коп.

Позивачка вказала, що, звернувшись до
страхової компанії із вимогою про
виплату страхового відшкодування 01
лютого 2010 року, отримала відмову, яка
була мотивована тим, що транспортним
засобом у момент ДТП керувала особа,
яка не мала права керувати ним.

Вважає дії відповідача такими, що
порушують умови договору та вимоги
чинного законодавства України, а тому
просила задовольнити позовні вимоги у
повному обсязі.

Рішенням Алчевського міського суду
Луганської області від 03 жовтня 2013 року
позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «АСК «ІНГО Україна» на
користь ОСОБА_3 страхове відшкодування
у розмірі 120 150 грн та моральну шкоду в
розмірі 20 000 грн.

У задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Рішенням апеляційного суду Луганської
області від 18 грудня 2013 року апеляційну
скаргу ПАТ «АСК «ІНГО Україна»
задоволено частково, рішення
Алчевського міського суду Луганської
області від 03 жовтня 2013 року змінено,
зменшено суму стягнутого з ПАТ «АСК
«ІНГО Україна» на користь
ОСОБА_3 страхового відшкодування з 120 150
грн до 115 150 грн, а також судові витрати з
1 401 грн 50 коп. до 1 151 грн 50 коп.

В іншій частині рішення суду першої
інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ПАТ
«АСК «ІНГО Україна» - Вілько Н.Г.,
посилаючись на неправильне
застосування судами попередніх
інстанцій норм матеріального права та
порушення норм процесуального права,
просить скасувати рішення судів першої
та апеляційної інстанцій і ухвалити
нове рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог.

Вивчивши матеріали цивільної справи,
перевіривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційна скарга
підлягає відхиленню з огляду на
наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під
час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Суд першої інстанції, ухвалюючи
рішення про часткове задоволення
позовних вимог, дійшов висновку, що ДТП,
яка сталася 19 листопада 2009 року, є
страховим випадком, а тому позивачка,
як страхувальник, має право на
отримання страхового відшкодування та
відшкодування моральної шкоди.

Суд апеляційної інстанції, зменшуючи
розмір страхового відшкодування з 120 150
грн до 115 150 грн, а в іншій частині
залишаючи рішення місцевого суду без
змін, дійшов висновку, що при
визначенні розміру страхового
відшкодування місцевим судом не
застосовані приписи ст. 9 Закону
України «Про страхування», відповідно
до якої страхове відшкодування
зменшується на розмір франшизи.

Колегія суддів касаційного суду
вважає, що рішення суду апеляційної
інстанції ухвалено із дотриманням норм
матеріального і процесуального права з
огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що 18 липня 2008 року
між ЗАТ «АСК «ІНГО Україна» та
ОСОБА_3 було укладено договір № 630565378
зі страхування наземних транспортних
засобів, відповідно до умов якого
предметом договору страхування є
майнові інтереси страхувальника,
пов'язані з володінням, користуванням і
розпорядженням транспортним засобом
(автомобіль марки Subaru, модель Impreza, 2008
року випуску, д.н.з. НОМЕР_1), який
належить страхувальнику на праві
власності та наданий в заставу
вигодонабувачу (а.с. 5-7).

Відповідно до додаткової угоди від 15
червня 2009 року № 1до договору
страхування від 18 липня 2008 року № 630565378,
укладеної між ЗАТ «АСК «ІНГО Україна»
та ОСОБА_3, вигодонабувачем за цим
договором страхування визначено АКБ
«Укрсоцбанк» та допущено до керування
ОСОБА_5 (а.с. 8).

19 листопада 2009 року в результаті ДТП,
яка сталася у м. Новий Уренгой
Ямало-Ненецького автономного округу
Російської Федерації, належному на
праві власності позивачці автомобілю
було завдано механічні ушкодження,
яким на підставі нотаріально
посвідченої довіреності керував
ОСОБА_5 та був визнаний винним у скоєнні
ДТП (а.с. 47).

Листом ПАТ «АСК «ІНГО Україна» від 01
лютого 2010 року № 337 позивачці було
відмовлено у виплаті страхового
відшкодування з підстав того, що
транспортним засобом у момент ДТП
керувала особа, яка не мала права
керувати ним (а.с. 50).

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України
«Про страхування» договір страхування
- це письмова угода між страхувальником
і страховиком, згідно з якою страховик
бере на себе зобов'язання у разі
настання страхового випадку здійснити
страхову виплату страхувальнику або
іншій особі, визначеній у договорі
страхування страхувальником, на
користь якої укладено договір
страхування (подати допомогу, виконати
послугу тощо), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі у визначені строки та
виконувати інші умови договору.

Відповідно до п. 1 договору страхування
предметом страхування є майнові
інтереси страхувальника, пов'язані з
володінням, користуванням і
розпорядженням транспортним засобом,
який належить страхувальнику на праві
власності, а саме: автомобілем марки
Subaru, модель Impreza, 2008 року випуску, д.н.з.
НОМЕР_1.

Частиною 1 ст. 20 Закону України «Про
страхування» передбачені обов'язки
страховика, зокрема, щодо виплати
страхового відшкодування при настанні
страхового випадку.

Відповідно до п. 1 договору страхування
страховик відшкодовує у межах
страхової суми збиток, що виник
внаслідок страхового випадку.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, ДТП, яка сталася
19 листопада 2009 року, є страховим
випадком, оскільки ОСОБА_5, який керував
застрахованим транспортним засобом,
мав право на його керування на підставі
додаткової угоди від 15 червня 2009 року №
1 до договору страхування від 18 липня 2008
року № 630565378 та нотаріально
посвідченої довіреності.

З огляду на викладене колегія суддів
касаційного суду вважає, що суд
апеляційної інстанції, зменшуючи
розмір страхового відшкодування з
120 150 грн до 115 150 грн, а в іншій
частині залишаючи рішення місцевого
суду без змін, правильно встановив
характер правовідносин сторін у справі
та застосував до цих правовідносин
норми матеріального права, які їх
регулюють, вирішив спір з урахуванням
меж заявлених позовних вимог на
підставі наданих сторонами доказів з
дотриманням норм процесуального права,
дійшовши обґрунтованого висновку, що
ДТП, яка сталася 19 листопада 2009 року, є
страховим випадком, а тому позивачка,
як страхувальник, має право на
отримання страхового відшкодування з
урахуванням франшизи в розмірі 115 150
грн.

Проаналізувавши матеріали справи та
виходячи з предмета заявленого позову,
колегія суддів касаційного суду дійшла
висновку про відповідність вимогам
закону рішення апеляційного суду
Луганської області від 18 грудня 2013
року.

Докази та обставини, на які посилається
заявник у касаційній скарзі,
спростовуються матеріалами справи та
додаткового правового аналізу не
потребують, оскільки при їх
дослідженні та встановленні судом
апеляційної інстанції були дотримані
норми матеріального та процесуального
права.

Доводи касаційної скарги про те, що
підставою для відмови у виплаті
страхової суми є порушення позивачем
строків повідомлення страховика про
настання страхового випадку, не
заслуговують на увагу, оскільки не були
підставою для відмови у виплаті
страхового відшкодування, а також
предметом дослідження як у суді першої
інстанції, так і в суді апеляційної
інстанції, тому не можуть бути
предметом дослідження в суді
касаційної інстанції.

Також не заслуговують на увагу доводи
скаржника про те, що належним
позивачем у справі є АКБ «Укрсоцбанк»,
оскільки на час ухвалення рішення
місцевим судом зобов'язання за
кредитним договором ОСОБА_3 виконані у
повному обсязі (а.с. 100).

Інші доводи, наведені в касаційній
скарзі, фактично зводяться до
переоцінки доказів та незгоди заявника
з висновками суду апеляційної
інстанції щодо їх оцінки.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст. ст. 336, 337, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Приватного
акціонерного товариства «Акціонерна
страхова компанія «ІНГО Україна» в
особі представника за довіреністю
Вілько Наталії Георгіївни відхилити.

Рішення апеляційного суду Луганської
області від 18 грудня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
М.А. Макарчук

Судді:

А.О. Леванчук

Л.М. Мазур

А.В. Маляренко

В.А. Нагорняк