Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№22-ц/778/1034/14
Головуючий у 1 інстанції:
Суддя-доповідач:
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого:
Осоцького І.І.,

Суддів
Панкеєва О.В.,

Мануйлова Ю.С.,

При секретарі:
Бурима В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Пологівського районного суду
Запорізької області від 23 грудня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_3 про припинення права на частку у
спільному майні та визнання права
власності на ? частину житлового
будинку з господарськими будівлями та
спорудами,

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2012 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом до відповідача про
припинення права на частку у спільному
майні та визнання права власності на ?
частину житлового будинку з
господарськими будівлями та спорудами.

В обґрунтування позову зазначив, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла його мати
ОСОБА_5. Після її смерті відкрилася
спадщина, яка складається з житлового
будинку з господарськими будівлями та
спорудами, розташованого за адресою
АДРЕСА_2. Спадкоємцями першої черги за
законом є він та його сестра - ОСОБА_3.
Кожен з них 30.08.2011 року отримали
свідоцтва про право на спадщину на 1/2
частину зазначеного житлового будинку.
Після чого ОСОБА_3 відмовилася провести
відчуження своєї частини на його
користь, як було домовлено в 1982 році на
сімейній нараді, на підставі якої він
їй дарував свою 1/2 частину житлового
будинку за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідач не має наміру проживати в
будинку, однак чинить перешкоди у
користуванні даним житлом. Крім того,
дії ОСОБА_3 та її чоловіка несуть в собі
загрозу його життю та здоров'ю, а тому
проживати разом в одному будинку не
можливо.

У зв'язку з вищевикладеним просив суд
припинити право власності ОСОБА_3 на 1/2
частину житлового будинку з
господарськими будівлями та спорудами
за адресою: АДРЕСА_2, визнати за ним
право власності на 1/2 частину вказаного
житлового будинку з господарськими
будівлями та спорудами, визнати
договір дарування від 1984 року
укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на 1/2
частину житлового будинку за адресою:
АДРЕСА_1 як компенсацію за 1/2 частину
житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2

Рішенням Пологівського районного суду
Запорізької області від 23 грудня 2013
року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на ?
частину житлового будинку,
розташованого за адресою: АДРЕСА_2.
Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 - 32
983 грн..

ОСОБА_3подала апеляційну скаргу в
якій посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права просить скасувати рішення суду
першої інстанції та ухвалити нове, яким
відмовити ОСОБА_4 в задоволені позову.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до п.1, 4 ч.1, ч. 2 ст. 309 ЦПК
України підставами для скасування
рішення суду першої інстанції є,
зокрема: неповне з"ясування обставин,
що мають значення для справи, порушення
норм матеріального права, якщо не
застосовано закон, який підлягав
застосуванню.

Задовольнячи позов суд виходив з
того, що сторони являються
співвласниками житлового будинку і
припинення права іншого співвласника
на частку у спільному майні за рішенням
суду не порушує права кожного із них.

Однак такий висновок суду було
здійснено без з"ясовання наявності
підстав для припинення права власності
іншого співвласника, передбачених
норами ч.1 ст. 365 ЦК України та без
застосовання вимог норм ч.2 ст.365 ЦК
України щодо необхідності
попереднього внесення на депозитний
рахунок суду позивачем вартості частки
майна, на яку заявлено вимоги про її
припинення.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 365 ЦК
припинення права особи на частку в
спільному майні допускається за
наявності будь-якого з передбачених пп.
1-3 ч. 1 ст. 365 ЦК України, а саме якщо:
частка є незначною і не може бути
виділена в натурі; річ є неподільною;
спільне володіння і користування
майном є неможливим і таке припинення
не завдасть істотної шкоди інтересам
співвласника та членам його сім'ї і за
умови( ч.2 ст.365 ЦК) попереднього
внесення позивачем вартості цієї
частки на депозитний рахунок суду.

З матеріалів справи вбачається, що
після смерті ОСОБА_5, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, відкрилася спадщина,
яка складається з житлового будинку з
господарськими будівлями та спорудами,
розташованого за адресою АДРЕСА_2.

Спадкоємцями першої черги за
законом є сторони по справі, які 30.08.2011
року отримали свідоцтва про право на
спадщину на 1/2 частину зазначеного
житлового будинку з господарськими
будівлями.

За висновками судової
будівельно-технічної експертизи від
17.11.2013 року з технічної точки зору
виділити в натурі ? частку житлового
будинку АДРЕСА_2 неможливо, також є
неможливим перепланування в середені
будинку/ а.с.92-117 /.

Однак неможливість виділення в
натурі часток сторін у вказаному вище
житловому будинку не свідчить про
наявність умов для застосування п., п. 1,
2 ч.1 ст. 365 ЦК України, бо частка
відповідача складає ? частину
домоволодіння і не є незначною
порівнянно до частки позивача, маючого
також ? частку цього домоволодіння. При
цьому домоволодіння у відповідності до
технічного паспорту поділено і має дві
квартири, до яких входять окремо:
кімнати, кухні / а.с. 50-52 /.

Виходячи із звернень ОСОБА_5 до
правоохорнних органів у період часу з
2001-2013 року сторони через неприязні
відносини не можуть самостійно
встановити порядок користування
спільним житловим будинком / а.с.64-66 /.

Однак ці обставини не свідчать про
наявність умов застосування п.3 ч.1 ст.365
ЦК України, бо не дають підстав вважати
про неможливість у судового порядку
встановити порядок спільного
володіння і корисутвання вказаним
житловим будинком.

Також позивачем не зазначено і
судом недоведено наявності умов для
застосування п.4 ч.1 ст.365 ЦК України про
те, що припинення 1/2 частки відповідача
не завдасть останній істотної шкоди її
інтересам та членм її сім"ї.

Крім того задовольняючи вимоги
позивача про припинення права
відповідача на частку у спадковому
будинку, суд не прийнаяв до уваги
вимоги ч.2 ст.365 ЦК України, що такі
вимоги можуть бути задоволені лише за
умови попереднього внесення позивачем
вартості цієї частки на депозитний
рахунок суду, що здійснено не було.

За таких обставин справи
оскаржувальне рішення підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про відмову у задоволенні заявленого
позову ОСОБА_4.

Керуючись ст., ст. 307, 309, 313, 317 ЦПК
України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Пологівського районного суду
Запорізької області від 23 грудня 2013
року у цій справі скасувати і ухвалити
нове рішення наступного змісту:

«У задоволенні позову ОСОБА_4 до
ОСОБА_3 про припинення права на частку у
спільному майні та визнання права
власності на ? частину житлового
будинку з господарськими будівлями та
спорудами відмовити."

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржено безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: