Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/1204/14
Головуючий у суді І-ї інстанції Гут Ю.
Спори, що виникають із договорів найму,
оренди Доповідач Кодрул М. А.
РІШЕННЯ

Іменем України

22.04.2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області у складі:

головуючого- судді: Кодрула М.А.,

суддів: Чорнобривець О.С.,
Кіселика С.А.

за участю секретаря: Задирака
Н.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до товариства
з обмеженою відповідальністю
агропромислова компанія «Розкішна»,
відділу Держземагенства у
Голованівському районі про визнання
недійсним договору оренди земельної
ділянки, визнання недійсним рішення
Голованівського відділення
Кіровоградської регіональної філії ДП
„Центр державного земельного
кадастру" про державну реєстрацію
договору оренди землі, за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на рішення
Голованівського районного суду
Кіровоградської області від 27 лютого
2014 року,-

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2013 року ОСОБА_2
звернувся в суд з позовом до товариства
з обмеженою відповідальністю
агропромислова компанія «Розкішна»
(далі - ТОВ АПК «Розкішна») з зазначеним
позовом, мотивуючи позовні вимоги тим,
що відповідач за усною домовленістю,
без укладення відповідного договору
користувався належною йому на праві
власності земельною ділянкою НОМЕР_1,
розміром 4,07 га, розташованою на
території Розкішненської сільської
ради Голованівського району
Кіровоградської області. Восени 2013
року він повідомив ТОВ АПК «Розкішна»
про намір розпорядитись цією земельною
ділянкою, однак відповідач відмовився
повернути, пославшись на наявність
договору оренди від 3 січня 2007 року.
Вказав, що такий договір з відповідачем
не укладав та не підписував, тому
договір необхідно визнати недійсним
відповідно до ст 215 ЦК України. Однак
Голованівським відділенням філії ДП
«ЦДЗК», не зважаючи на відсутність
його, як орендодавця, підпису в
договорі та відповідної заяви, було
незаконно проведено його державну
реєстрацію. Вважає, що ТОВ АПК
«Розкішна», за відсутності його
волевиявлення на укладення договору
оренди, самовільно ініціював його
складання та надав реєстратору, який
свідомо порушивши покладені обов'язки
по перевірці спірного договору на
відповідність закону, зареєстрував
договір, що на його думку свідчить про
зловмисну домовленість відповідачів,
а, отже, і про недійсність договору на
підставі ст. 232 ЦК України. Посилаючись
на такі обставини, просив суд визнати
недійсним зазначений договір оренди
щодо вчинення в Державному реєстрі
запису від 31.01.2007 року за № 177; визнати
недійсним рішення Голованіського
відділення Кіровоградської філії ДП
«ЦДЗК» про державну реєстрацію
договору оренди землі від 3 січня 2007
року щодо вчинення запису за № 177 в
Державному реєстрі земель; стягнути з
відповідачів солідарно 5000 грн.
моральної шкоди, заподіяної їх
неправомірними діями та судові
витрати.

В ході розгляду справи позивач подав до
суду заяву про уточнення позовних
вимог, в якій виключив з резолютивної
частини позову вимогу про стягнення
моральної шкоди.

Рішенням Голованівського районного
суду від 27 лютого 2014 року в
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ставиться питання
про скасування рішення з підстав
порушення норм матеріального та
процесуального права і ухвалення
нового рішення по суті заявлених
позовних вимог. Зазначено, зокрема, що
суд неповно з'ясував обставини справи,
не врахував доводи позивача щодо
нікчемності оспорюваного договору
оренди, не вирішив питання про
скасування його державної реєстрації,
помилково застосував позовну давність.

Перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах, визначених ст.303 ЦПК
України, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

За ч. 1 ст.638 ЦК України договір є
укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору. Істотними умовами
договору є умови про предмет договору
та умови, що визначені законодавством
як істотні.

Відповідно до ч. 2 ст. 792 ЦК України
відносини щодо найму (оренди) земельної
ділянки регулюються законом.

Порядок набуття, реалізації і
припинення права на оренду земельної
ділянки та укладення договорів оренди
урегульований Законом України «Про
оренду землі» (далі-Закон), ч. 1 ст. 15
якого визначені істотні умови договору
оренди. Відсутність в такому договорі
однієї з таких істотних умов є
підставою для відмови у державній
реєстрації договору, а також для
визнання його недійсним відповідно до
закону (ч. 2 ст. 15 Закону).

Укладений договір визнається
недійсним на підставі ст. 215 ЦК України
при недодержанні в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами
першою-третьою, п'ятою та шостою ст. 203
ЦПК України.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 203 ЦК України
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі.

Відповідно до ст. 232 ЦК України
правочин, який вчинено внаслідок
зловмисної домовленості представника
однієї сторони з другою стороною,
визнається судом недійсним.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції
визнав встановленим, що оспорюваний
договір оренди від 3 січня 2007 року, за
змістом якого ОСОБА_2 надав ТОВ АПК
«Розкішна» в строкове платне
користування строком на 10 років
належну йому на праві приватної
власності зазначену земельну ділянку,
вчинений за відсутності
волевиявлення позивача як орендодавця
на його укладення, однак у задоволенні
позову про визнання договору недійсним
на підставі ст. 215, ч. 3 ст. 203 ЦПК суд
відмовив за спливом строку позовної
давності, пославшись на те, що позивач,
який з 2007 року щорічно отримував
орендну плату від відповідача за
користування земельною ділянкою, знав
про існування оспорюваного договору
оренди, але позов до суду пред'явив
лише в грудні 2013 року.

Колегія суддів вважає, що до такого
висновку суд першої інстанції дійшов з
порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має
право в порядку, встановленому цим
Кодеком, звернутись до суду за захистом
своїх порушених, невизнаних або або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлено та Державним актом
на право власності на земельну ділянку
серії 111-КР №028883, зареєстрованим за № 383
від 11 грудня 2001 року, підтверджується,
що ОСОБА_2 є власником земельної
ділянки площею 4,07 га, яка розташована
на території Розкішненської сільської
ради Голованіського району з цільовим
призначенням - ведення товарного
сільськогосподарського виробництва
(а.с.119).

Вказаною земельною ділянкою з 2007 року
користується ТОВ АПК «Розкішна», яка
сплачує позивачу орендну плату.

Згідно договору оренди землі від 03
січня 2007 року ТОВ АПК «Розкішна» та
ОСОБА_2 уклали договір оренди,
відповідно до якого орендодавець
надає, а орендар приймає в строкове
платне користування на 10 років
земельну ділянку для
сільськогосподарського виробництва,
яка знаходиться на території
Розкішненської сільської ради
Голованіського району, державний акт
серії 111-КР №028883. Договір оренди
зареєстрований у Голованівському
районному відділі Кіровоградської
регіональної філії ДП „Центр
державного земельного кадастру", про що
у Державному реєстрі земель вчинено
запис від 31 січня 2007 року за № 177.

Визнаючи доведеним факт відсутності
волевиявлення ОСОБА_2 на укладення
договору оренди, суд послався на
наданий позивачем примірник договору,
в якому дійсно відсутній його, як
орендодавця підпис. Не підписані ним і
долучені до цього примірника додаток
до договору оренди щодо розміру та
форми орендної плати, акт приймання
-передачі об'єкта оренди (а.с.4-8).

Між тим, при розгляді справи в суді
першої інстанції представником
відповідача було надано інший
аналогічний примірник цього договору
оренди, з відповідними невід'ємними
додатками (а.с. 37-43 ), який за формою,
змістом та порядком укладення
відповідає вимогам Закону «Про оренду
землі», чинного на час його укладення,
Типовому договору, затвердженому
постановою Кабінету Міністрів України
від 3 березня 2004 року № 220 ( із змінами,
внесеними згідно з Постановою КМУ № 1724
від 13.12.2006 року), та містить підписи
сторін. Договір пройшов державну
реєстрацію в Голованівському
районному відділі Кіровоградської
регіональної філії «Центр ДЗК».

При дослідженні цього примірника в
суді першої інстанції представник
позивача стверджував, що підписи в
договорі, додатку та акті
приймання-передачі земельної ділянки
від імені ОСОБА_2 виконані не ним.

Однак, будь-яких належних і допустимих
доказів на підтвердження цього факту
не надав, незважаючи на те, що
відповідач цей факт не визнавав; про
призначення і проведення судової
почеркознавчої експертизи не заявляв
ні в суді першої інстанції, що
підтверджується даними журналу
судового засідання, ні в судовому
засіданні суду апеляційної інстанції.

До того ж відповідач протягом 2007-2013
років сплачував за цим договором
орендну плату, ОСОБА_2 її отримував, що
підтверджується даними відповідних
відомостей (а.с.44-48, 55-56) та підтверджує
доводи представника ТОВ АПК «Розкішна»
про обізнаність позивача щодо
існування орендних правовідносин.

З огляду на це, відсутність підпису
ОСОБА_2 як орендодавця в наявному в
нього примірнику договору не можна
визнати достатньою обставиною для
висновку про відсутність його
волевиявлення на укладення договору
оренди і, як наслідок, визнання
правочину недійсним на підставі ч. 1 ст.
215, ч. 3 ст. 203 ЦК, якими обґрунтовувались
уточнені позовні вимоги, а, отже, для
висновку про доведеність зазначеної
вимоги і порушення права власності
позивача на земельну ділянку.

За недоведеності зазначених обставин
про відсутність волевиявлення
позивача на укладення договору оренди,
недоведеними є і підстави визнання
недійсним договору оренди з підстав
визначених ст. 232 ЦК України.

Ухвалюючи рішення, суд першої
інстанції дійшов до помилкового
висновку про недійсність оспорюваного
договору та про наявність правових
підстав для відмови в позові саме за
пропуском позовної давності.

Крім того, суд не звернув уваги на те, що
положення ЦК України про позовну
давність застосовуються лише у випадку
обґрунтованості позову. У разі, якщо
вимоги позову є необґрунтованими, то
суд має відмовити в його задоволенні за
необґрунтованістю.

Тому рішення в цій частині підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про відмову у визнанні недійсним
оспорюваного договору оренди від 03
січня 2007 року саме у зв'язку з тим, що
позов не доведено, що відповідно до
роз'яснень Пленуму Верховного Суду
України, наведених в п.11 постанови від 18
грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у
цивільній справі», є самостійною
підставою для цього.

Не ґрунтуються на законі і доказах
наведені в позовній заяві та
підтримані представником позивача
доводи про зловмисну домовленість між
відповідачами щодо державної
реєстрації оспорюваного договору як
передбаченої ст. 232 ЦК підстави для
визнання правочину недійсним.

Обидва примірники договору містять
реєстраційні написи про його державну
реєстрацію в Голованівському
районному відділі Кіровоградської
регіональної філії ДП «Центр
державного земельного кадастру» 31
січня 2007 року за № 177. В Книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі внесено
відповідний запис.

Відповідно до п. 2 Порядку державної
реєстрації договорів оренди землі,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 25 грудня 1998р. №
2073, що був чинний на час укладення
договору, державна реєстрація
договорів оренди є офіційним визнанням
і підтвердженням державного факту
виникнення або припинення права оренди
земельних ділянок.

Реєстрація договору є
адміністративним актом, тобто
елементом зовнішнім щодо договору. Дії,
направлені на державну реєстрацію
договору, не мають ознак окремого
правочину, а тому не може визнаватися
недійсним рішення Голованіського
відділення Кіровоградської філії ДП
«ЦДЗК» про державну реєстрацію
договору оренди землі від 3 січня 2007
року щодо вчинення запису за № 177 в
Державному реєстрі земель.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюються на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин колегія суддів
приходить до висновку, що рішення суду
першої інстанції ухвалено з порушенням
норм матеріального і процесуального
права, що відповідно до п.4 ч.1 ст.309 ЦПК
України є підставою для його
скасування в частині вирішення
позивних вимог про визнання договору
оренди землі недійсним, з ухваленням в
цій частині нового рішення, яким
відмовити в задоволенні позову про
визнання недійсним договору оренди
землі від 03 січня 2007 року з підстав
недоведеності цих позовних вимог.

Керуючись ст. 303-304, 307, 309, 313-314, 316-317, 319, 325
ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Рішення Голованівського районного
суду Кіровоградської області від 27
лютого 2014 року в частині відмови у
задоволенні позову про визнання
недійсним договору оренди землі за
спливом строку позовної давності -
скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення,
яким в задоволенні позову ОСОБА_2 до
товариства з обмеженою
відповідальністю агропромислова
компанії «Розкішна» про визнання
недійсним договору оренди землі від 03
січня 2007 року відмовити з підстав
недоведеності цих позовних вимог.

В решті рішення суду першої інстанції
залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржене шляхом подачі
касаційної скарги до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: