Провадження №
Справа №
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 березня 2014 року
Приморський районний суд м. Одеси у
судді - Домусчі Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Одеси цивільну
справу за позовом Приморської районної
адміністрації Одеської міської ради до
ОСОБА_2, третя особа на боці позивача з
самостійними вимогами: ОСОБА_3, про
приведення приміщення в попередній
стан, та за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2,
третя особа Приморської районної
адміністрації Одеської міської ради
про зобов'язання привести самостійно
реконструйовану квартиру у попередній
стан згідно технічної документації,
звільнити самовільно захоплене горище
та відновити загальний доступ до
горища і вихід на дах, -
Приморська района адміністрація
Одеської міської ради 26.09.2013 року
звернулася до суду з позовною заявою до
ОСОБА_2, третя особа на боці позивача
без самостійних вимог: ОСОБА_3 про
приведення приміщення в попередній
стан та стягнення судових витрат. В
обґрунтування своїх вимог позивач
зазначив, що з документів наданих КП
ЖКС «Порт-Франківський», стало відомо
про самовільно виконану гр. ОСОБА_2
реконструкцію квартири АДРЕСА_1 та
збільшення площі квартири на 60 кв. м., за
рахунок приєднання до квартири частини
приміщення горища та зміну
конфігурації даху будинку. Відповідачу
було вручено розпорядження
Приморської районної адміністрації
Одеської міської ради № 234 від 26.04.2013
року «Про приведення самовільно
реконструйованої квартири АДРЕСА_1 в
попередній стан». Зазначене
розпорядження власником квартири
виконане не було. Згадана
реконструкція погіршує технічний стан
будинку та житлово-побутові умови
мешканців суміжних квартир. Приєднана
частина горища відповідачу не
надавалась, чим порушені вимоги
чинного законодавства і громадські
Також, ОСОБА_3 18.02.2014 року, як третя
особа, звернулась до суду з позовною
заявою до ОСОБА_2, третя особа
Приморська районна адміністрація
Одеської міської ради про зобов'язання
привести самостійно реконструйовану
квартиру у попередній стан згідно
технічної документації від 03.10.2008 року,
звільнити самовільно захоплене горище
та відновити загальний доступ до
горища і вихід на дах.
В обґрунтування своїх вимог позивач
зазначив, що вона згідно чинного
рішення Приморського районного суду м.
Одеси від 31.01.2013 року по справі № 2-1634/11 є
єдиною власницею квартири АДРЕСА_4 в м.
Одесі, яка розташована на першому
поверсі під квартирою відповідача. Про
реконструкцію квартири № 20 дізналась у
кінці 2012 року, оскільки у неї зникло
телебачення і інтернет, обладнання
якого знаходилось на даху, до якого
вона потрапити не змогла та потрібно
було прочистити димові і вентиляційні
канали перед опалювальним періодом,
оскільки квартира обігрівається
газовим котлом. Зверталась до
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області, яка листами № 01/11-759
від 01.02.2013 року і № 01/11-6483 від 09.08.2013 року,
сповістила ОСОБА_3 про здійсненні
перевірки, в ході яких виявлено
виконання будівельних робіт з
реконструкції квартири № 20 шляхом
прибудови та улаштування виходу на
горище, без права на їх виконання. На
вимогу Інспекції ДАБК в Одеської
області власник квартири відмовив у
наданні проектно-правової
документації на реконструкцію АДРЕСА_1.
З метою здійснення перевірки та вжиття
заходів згідно чинного законодавства
були направлені листи до різних
інстанцій, зокрема до Приморського РВ
ОМУ ГУМВС України в Одеській області
стосовно сприяння у отриманні
відповідної проектно-правової
документації та надання відомостей
щодо правопорушників. Зазначені заходи
не змінили становища і відповідач
нічого не здійснив для припинення
незаконних дій. Горище, частину якого
захопив відповідач є відповідно до п. 2
ст. 10 Закону України „Про приватизацію
державного житлового фонду" і п. 1.1
Рішення Конституційного Суду України
від 02.03.2004 року по справі за
конституційним поданням ОСОБА_4 та
інших громадян є спільною сумісною
власністю усіх мешканців будинку, які
не надавали згоди ОСОБА_2 на особисте
користування її частиною. Закриття
виходу на дах створює небезпечні умови
життя в будинку, оскільки його мешканці
опалюють свої квартири і обігрівають
воду газовим обладнанням, що потребує
постійного нагляду за димоходами і
вентканалами та їх прочистки, що
можливо здійснити тільки з даху.

В судове засідання представник
позивача Приморської районної
адміністрації Одеської міської ради не
з'явився, але надав суду заяву про
розгляд справи за його відсутністю в
якій зазначив, що позовні вимоги
підтримує в повному обсязі та не
заперечує проти винесення заочного
рішення.

Представник ОСОБА_3 - ОСОБА_6 (діє на
підставі довіреності від 13.09.2013 року) в
судовому засіданні подав заяву у якій
просив стягнути з відповідача судові
витрати, які понесла його довірителька
на загальну суму 496 грн. Підтримав
позовні вимоги Приморської районної
адміністрації Одеської міської ради в
повному обсязі та позовні вимоги
ОСОБА_3, пояснив що позовні вимоги
райадміністрації і його довірительки
повністю збігаються. Просив суд
розгядати справу за відсутності
відповідача, який неодноразово
належним чином був сповіщений про час і
місце судового засідання, проте
жодного разу до суду не з'явився, ніяких
пояснень або документів щодо заявлених
позовних вимог не надав.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2
не з'явився, хоча про час, дату і місце
судового засідання був повідомлений
належним чином у встановленому
порядку, поважних причин неявки суду не
представив, чим позбавив суд
можливості вислухати його думку по
суті. Заяви про розгляд справи за його
відсутністю суду не надав.

Суд, у зв'язку з неявкою відповідача та
неповідомленням про поважні причини
такої неявки в судове засідання,
ухвалив слухати справу у відсутності
відповідача, згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК
України, у порядку ст.ст.224-225 ЦПК
України, при заочному розгляді на
підставі наявних у справі доказів.

Суд, вислухавши пояснення представника
ОСОБА_3, що заявила позовні вимоги на
предмет спору, дослідивши матеріали
справи та додані до неї документи
вважає, що позовні вимоги Приморської
районної адміністрації Одеської
міської ради і ОСОБА_3 підлягають
задоволенню у повному обсязі з
наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є
власником квартири АДРЕСА_1, на
підставі договору купівлі-продажу р. №
5522 від 14.10.2008 року, посвідченого
приватним нотаріусом Одеського
міського нотаріального округу ОСОБА_8,
що підтверджується інформаційною
довідкою з Реєстру прав на нерухоме
майно № 15886308 від 09.01.2014 року, наданого
державним реєстратором Тартачна К.М. по
запиту суду (а.с. 65).

З наявної в матеріалах справи копії
технічного паспорту на вказану
квартиру, яку було надано на виконання
ухвали суду від 18.12.2013 року КП «Бюро
технічної інвентаризації» Одеської
міської ради вбачається, що вона станом
на 13.10.2008 року, за день до її придбання
відповідачем, складалась з трьох
кімнат, мала загальну площу 63,9 кв.м.,
житлову 37,9 кв.м. та підсобну 22,7 кв.м.
(а.с.52-56).

Згідно наявної в матеріалах справи
копії довідки Ф № 1 (виписка з домової
книги про склад родини та реєстрацію)
вбачається, що у квартирі АДРЕСА_1 ніхто
не проживає і не зареєстрований (а.с.6).

За даними відділу адресно-довідникової
роботи ГУ ДМС України в Одеській
області ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1,
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5.
(а.с. 11).

Згідно акту від 17.04.2013 року вбачається,
що в частині горища будинку АДРЕСА_1
виконана реконструкція із змінами
геометричної форми крівлі. (а.с. 5)

З позовів та наявних в матеріалах
справи документів, вбачається, що
ОСОБА_2 самовільно реконструював
квартиру АДРЕСА_1, приєднав до квартири
частини приміщення горища площею 60
кв.м. та змінив конфігурації даху
будинку, без затвердженої у
встановленому законом порядку
проектної та дозвільної документації,
у зв'язку з чим, відповідачу винесено
припис (а.с. 10).

В квітні 2013 року начальником дільниці
№ 11 КП ЖКС «Порто-Франковський» та
майстером було складено акт щодо
виходу до квартири АДРЕСА_1, з якого
вбачається, що відповідач у зазначеній
квартирі не мешкає, на приписи від
04.03.2013 і 17.04.2013 року, які йому були
залишені не реагує. (а.с.8-10). Вказаний
акт затверджений начальником та
майстером дільниці № 11 КП ЖКС
«Порто-Франковський» та штампом.

У зв'язку з зазначеним, Приморською
районною адміністрацією Одеської
міської ради було видано та
затверджено розпорядження № 234 від
26.04.2013 року, яким було зобов'язано
ОСОБА_2 до 08.05.2013 року, привести
самовільно реконструйовану квартиру
АДРЕСА_1 в первинний стан (а.с.4).
Вказаним розпорядженням відповідача
було попереджено, що у разі невиконання
ним розпорядження, Приморська районна
адміністрація Одеськї міської ради
буту звертатися до суду з відповідним
позовом. Однак, відповідач вимоги
розпорядження не виконав та
реконструйовану квартиру не привів до
стану згідно технічної документації.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є
власником квартири АДРЕСА_2 (а.с. 70).
Також, ОСОБА_3 та власники і мешканці
інших квартир будинку АДРЕСА_1 в м.
Одесі з кінця 2012 року звертались до
різних організацій з приводу
незаконного проведення відповідачем
реконструкції своєї квартири,
приєднання до неї частини спільного
горища та закриття виходу на кришу
будинку. (а.с. 20-21)

З листів Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області від 01.02.2013 року та від
09.08.2013 року вбачається, що Інспекцією
були здійсненні перевірки в ході яких
виявлено виконання будівельних робіт з
реконструкції квартири № 20 шляхом
прибудови та улаштування виходу на
горище, без права на їх виконання, про
що свідчать відповіді № 01/11-759 від 01.02.2013
року і № 01/11-6483 від 09.08.2013 року на ім'я
ОСОБА_3 (а.с.71-72 ). На вимогу Інспекції
ДАБК в Одеської області власник
квартири відмовив у наданні
проектно-правової документації на
реконструкцію АДРЕСА_1. З метою
здійснення перевірки та вжиття заходів
згідно чинного законодавства були
направлені листи до різних інстанцій,
зокрема до Приморського РВ ОМУ ГУМВС
України в Одеській області стосовно
сприяння у отриманні відповідної
проектно-правової документації та
надання відомостей щодо
правопорушників.

Також, як вбачається з листа ТОВ
«Трубочист» від 18.11.2013 року № 21, при
обстеженні димаря в квартирі АДРЕСА_3,
було виявлено, що димар в квартирі 16
забитий на другому поверсі та
стандартному прочищенню не підлягає.
(а.с. 45)

Відповідно до п. 2.9. рішення виконавчого
комітету Одеської міської ради № 1308
від 25.12.2009 року «Про затвердження
порядку взаємодії виконавчих органів
міської ради та комунальних
підприємств з вирішення питань,
пов'язаних із самочинним будівництвом
у місті Одесі»: «Районні адміністрації
Одеської міської ради та управління
архітектури та містобудування
Одеської міської ради звертаються з
відповідними позовами до суду при:
проведенні внутрішньої реконструкції
квартир та нежилих приміщень у
багатоквартирних будинках,
реконструкції приміщень з прибудовою
балконів від другого поверху та вище,
облаштування огорож, встановлення
металевих гаражів без відповідних
дозвільних документів, при проведенні
будівництва або реконструкції
будівель (жилих або нежилих), що
здійснюється на земельних ділянках,
наданих (переданих) юридичним або
фізичним особам у встановленому
законом порядку».

Приписи щодо демонтування зазначених
споруд відповідачем були
проігноровані.

Згідно ст. 73 Закону України «Про
місцеве самоврядування» в Україні акти
органів місцевого самоврядування є
обов'язковими до виконання усіма
підприємствами, установами,
організаціями і громадянами, які
постійно або тимчасово проживають на
відповідній території.

Згідно зі ст. 376 ЦК України житловий
будинок, будівля, споруда, інше
нерухоме майно вважаються самочинним
будівництвом, якщо вони збудовані,
реконструюються або будуються без
належного дозволу або належно
затвердженого проекту, або зі значними
порушеннями будівельних норм і правил.
Особа, що здійснила самочинне
будівництво не набуває права власності
на нього.

Частиною 1 статті 9 Закону України «Про
архітектурну діяльність» передбачено,
що будівництво (нове будівництво,
реконструкція, реставрація,
капітальний ремонт) об'єкта
архітектури здійснюється відповідно
до затвердженої проектної
документації, державних стандартів,
норм і правил у порядку, визначеному
Законом України «Про регулювання
містобудівної діяльності».

Частиною 2 статті 28 Закону України «Про
регулювання містобудівної діяльності»
встановлено, що власники та
користувачі об'єктів архітектури
зобов'язанні: отримувати в
установленому законодавством порядку
документ дозвільного характеру, що дає
право на виконання робіт, пов'язаних з
реконструкцією, реставрацією чи
капітальним ремонтом об'єкта
архітектури.

Згідно ст. 29 Закону України «Про
планування та забудову територій»
здійснення будівельних робіт на
об'єктах містобудування без дозволу на
виконання будівельних робіт або його
перереєстрації, а також здійснення не
зазначених у дозволі будівельних робіт
вважається самовільним будівництвом і
тягне за собою відповідальність згідно
з законодавством.

З матеріалів справи вбачається, що
прибудова та реконструкція квартири,
відповідачем проводились без належної
дозвільної документації та без
відповідного затвердженого проекту на
здійснення такої реконструкції та
прибудови.

Відповідно до «Положення про надання
дозволу на виконання і будівельних
робіт», затвердженого наказом
Державного комітету будівництва,
архітектури та житлової політики № 273
від 05.12.2000 року, відповідч повинен перед
початком проведення реконструкції та
будівельних робіт, одержати дозвіл на
їх виконання, чого ним зроблено не було.
Вказаним положенням проведення
будь-яких будівельних робіт до
отримання дозволу забороняється та
вважається самовільним із подальшим
застосуванням цивільно-правових
санкцій.

Згідно ст. 152 ЖК України переобладнання
і перепланування жилого будинку
(квартири), що належить громадянинові
на праві приватної власності,
провадиться з дозволу виконавчого
комітету місцевої Ради народних
депутатів.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що дії відповідача з реконструкції
своєї квартири проведені з порушенням
норм, встановлених «Положенням про
порядок реконструкції збудованих,
вбудовано-прибудованих та
прибудованих приміщень в м. Одесі»,
затвердженого рішенням Одеської
міської ради ради № 2153-ХХШ від 17.04.2001
року, та Закону України «Про
регулювання містобубудівної
діяльності» та Закону України «Про
планування та збаудову територій».

Відповідно до п.п. 5.5.-5.6. зазначеного
вище положення, реконструкція
приміщень, що була розпочата або
проводиться без реєстрації в інспекції
ДАБК і без дозволу на виконання
будівельних робіт, вважається
самочинною і не допускається всіма
суб'єктами містобудування, органами
державного управління, а також
організаціями і підприємствами, що
забезпечують фінансування.

Згідно ч.2 ст. 26 Закону України «Про
регулювання містобудівної
діяльності», суб'єкти містобудування
зобов'язані додержуватися
містобудівних умов та обмежень під час
проектування та будівництва об'єктів.

З боку відповідача ніяких обґрунтувань
щодо здійснення реконструкції
вказаної квартири, довільних
документів щодо законності
реконструкції суду надано не було.

Згідно ст. 5 Закону України «Про основи
містобудування» при плануванні та
забудові територій здійснення
містобудівної діяльності повинно бути
забезпечено з урахуванням державних та
громадських інтересів а також з
урахуванням законних інтересів та
вимог власників або користувачів
земельних ділянок та будівель, що
оточують місце будівництва.

Крім зазначеного, з матеріалів справи
вбачається, що будинок АДРЕСА_1 в
м. Одесі, у якому розташована
незаконно реконструйована ОСОБА_2
квартира № 20 стоїть на земельній
ділянці, яка належить територіальній
громаді м. Одеси в особі Одеської
міської ради та будинок знаходиться на
балансі Приморської районної
адміністрації Одеської міської ради.

Частиною 1 статті 321 ЦК України
передбачено, що право власності є
непорушним.

Позивач Одеська міська рада, як власник
земельної ділянки, відповідно до ст.319
ЦК України володіє, користується і
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

Частиною 2 ст. 152 Земельного Кодексу
України встановлено, що власник
земельної ділянки або землекористувач
може вимагати усунення будь-яких
порушень його прав на землю, навіть
якщо ці порушення не пов'язані з
позбавленням права володіння
земельною ділянкою, і відшкодування
завданих збитків.

Частиною 2 ст. 10 Закону України „Про
приватизацію державного житлового
фонду" „Допоміжні приміщення
(кладовки, сараї, горища і т.ін.)
передаються у власність
квартиронаймачів безоплатно і окремо
приватизації не підлягають."

Відповідно до п. 1.1 Рішення
Конституційного Суду України від 02.03.2004
року по справі за конституційним
поданням ОСОБА_4 та інших громадян про
офіційне тлумачення положень пункту 2
статті 10 Закону України «Про
приватизацію державного житлового
фонду» та за конституційним поданням 60
народних депутатів України про
офіційне тлумачення статей 1, 10 цього
Закону (справа про права співвласників
на допоміжні приміщення
багатоквартирного будинку) «Допоміжні
приміщення (підвали, сараї, кладовки,
горища, колясочні і т.ін.) передаються
безоплатно у спільну власність
громадян одночасно з приватизацією
ними квартир (кімнат у квартирах)
багатоквартирних будинків.
Підтвердження права власності на
допоміжні приміщення не вимагає
здійснення додаткових дій, зокрема
створення об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку, вступ до
нього».

Судом встановлено, що у відповідача
відсутні будь-які дозвільні документи,
які були надані відповідачу на право
здійснення проведеної ним
реконструкції.

Таким чином, позивач ОСОБА_3, як
власниця квартири будинку АДРЕСА_1 в м.
Одесі і співвласниця допоміжних
приміщень, і відповідно до статті 369 ЦК
України має право володіти і
користуютися горищем і дахом спільно з
іншими власниками будинку.

З урахуванням вищевикладеного,
самовільна реконструкція квартири №20
та частини горища в цьому будинку
порушує права як ОСОБА_3 та і інших
співвласників будинку.

Відповідно до приписів статті 55
Конституції України права і свободи
людини і громадянина захищаються
судом.

На підставі вищевикладеного суд
вважає, що відповідачем було
самовільно, без відповідного дозволу
проведено реконструкцію своєї
квартири та частині горища будинку
АДРЕСА_1, чим було значно погіршено
побутові умови, вигляд та користування
прибудинкової території, у зв'язку з
чим, відповідач має за свій власний
рахунок привести свою квартиру у
первинний стан згідно технічної
документації.

Згідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ЦПК
України.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає
цивільні справи в межах заявлених
вимог і на підставі представлених
сторонами доказами.

Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на
користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України,
судові витрати складаються з судового
збору та витрат, пов'язаних з розглядом
справи.

Також суд вважає необхідним стягнути з
відповідача судові витрати позивача по
сплаті судового збору на суму 114 (сто
чотирнадцять) гривень 70 копійок, що
підтверджується наявним у матеріалах
справи платіжним дорученням № 132 від
14.03.2013 року (а.с.1).

ОСОБА_3 понесла судові витрати,
пов'язані з відправкою судової
кореспонденції, по сплаті судового
збору, транспортні витрати, пов'язаних
з проїздом, на загальну суму 496 грн., що
підтверджується розрахунком, який
зроблено у заяві про стягнення судових
витрат від 27 березня 2014 року і доданими
до нього документами, і тому суд також
вважає за необхідне стянути ці кошти на
користь ОСОБА_3 відповідно до ст.. 88 ЦПК
України.

Після всебічного, повного дослідження
й оцінки наявних матеріалів та
обставин справи суд дійшов висновку
щодо необхідності повного
задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. ст. 1, 3, 10, 11, 57, 58, 60, 64, 88
ч.1, 169, 208-209, 213-215, 218, 224-226 ЦПК України;
ст.ст. 321 ч.1, 376 ЦК України; ст. 152 ЖК
України; ст. 9 Закону України «Про
архітектурну діяльність»; ст. 29 закону
України «Про планування та забудову
територій»; ст. 5 Закону України «Про
основи містобудування»; ч.2 ст. 26 Закону
України «Про регулювання
містобудівної діяльності»; ст.ст. 26
п.34, 73 Закону України «Про місцеве
самоврядування»; ст.ст. 3, 83, 116, ч.2 ст. 152
Земельного Кодексу України, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Приморської районної
адміністрації Одеської міської ради до
ОСОБА_2, третя особа на боці позивача, що
заявляє самостійні вимоги на предмет
спору: ОСОБА_3 про зобов'язання
приведення приміщень у попередній стан
- задовольнити.

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя
особа Приморської районної
адміністрації Одеської міської ради
про зобов'язання привести самостійно
реконструйовану квартиру у попередній
стан згідно технічної документації,
звільнити самовільно захоплене горище
та відновити загальний доступ до
горища і вихід на дах - задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_2 за власні кошти,
привести самовільно реконструйовану
квартиру АДРЕСА_1 в стан, зазначений у
технічному паспорті на згадану
квартиру, виготовлений КП «Одеське
міське бюро технічної інвентаризації
та реєстрації об'єктів нерухомості»
станом на 03.10.2008 року.

Зобов'язати ОСОБА_2 за власні кошти,
звільнити самовільно зайняту частину
горища, що розташована над квартирою
АДРЕСА_1

Зобов'язати ОСОБА_2 за власні кошти,
відновити доступ мешканців і власників
будинку АДРЕСА_1 у місті Одесі через
парадну на горище.

Зобов'язати ОСОБА_2 за власні кошти
відновити попередню конфігурацію даху
будинку АДРЕСА_1 з виходом на неї з
горища.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Приморської районної адміністрації
Одеської міської ради судові витрати
по сплаті судового збору у розмірі 114
(сто чотирнадцять) гривень 70 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
(ідент.код НОМЕР_1) судові витрати на
загальну суму 496 (чотириста дев'яносто
шість) гривень 00 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Рішення суду набирає законної сили
відповідно до загального порядку,
встановленого ЦПК України.

Суддя:
Домусчі Л.В.

27.03.2014