Ухвала

іменем україни

12 лютого 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Хопти С.Ф., Гулька Б.І., Луспеника
Д.Д.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
комунального закладу охорони здоров'я
«Межівський районний центр первинної
медико-санітарної допомоги»
Межівського району Дніпропетровської
області про поновлення на посаді,
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу та коштів на
оздоровлення, відшкодування моральної
шкоди за касаційною скаргою
комунального закладу охорони здоров'я
«Межівський районний центр первинної
медико-санітарної допомоги»
Межівського району Дніпропетровської
області на рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від 28 жовтня
2013 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з указаним позовом, посилаючись на
те, що 11 січня 2013 року його згідно
наказу № 17-К було звільнено з посади
лікаря загальної практики - сімейної
медицини Межівської амбулаторії
загальної практики - сімейної медицини
згідно п. 3 ст. 40 КЗпП України, тобто за
систематичне невиконання працівником
без поважних причин своїх обов'язків.
Вважав вказаний наказ незаконним,
оскільки факти, наведені у доповідній
записці про його відсутність на
робочому місці у період
12 год. 40 хв. до 13 год. 45 хв., не можуть
бути підставою для його звільнення.
Зазначав, що 25 грудня 2012 року був
відсутній на робочому місці у зв'язку
із захворюванням на гостру
респіраторну інфекцію. Зазначав, що 8
січня 2013 року з 12 год. до 13 год. 40 хв. був
відсутній на робочому місці, оскільки
був викликаний до тяжкохворої ОСОБА_5
Враховуючи те, що його робочий час
закінчується о 13 год. 45 хв. , а відстань
від хворої є значною для нього, як
інваліда 3 групи та цього дня були
складні метеорологічні умови, тому він
вчасно повернутись до лікарні не зміг.

Позивач просив поновити його на посаді
лікаря загальної практики сімейної
медицини з 11 січня 2013 року та стягнути з
відповідача на його користь середній
заробіток за час вимушеного прогулу, не
донараховані кошти на оздоровлення за
чергову щорічну відпустку у розмірі 700
грн та моральну шкоду у розмірі 3 тис.
грн..

Рішенням Межівського районного суду
Дніпропетровської області від
21 березня 2013 року у задоволенні
позову ОСОБА_4 відмовлено. Вирішено
питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від 28 жовтня
2013 року рішення суду
першої інстанції скасовано та ухвалено
нове рішення. Поновлено ОСОБА_4 на
посаді лікаря загальної практики -
сімейної медицини Межівської
амбулаторії загальної практики -
сімейної медицини комунального
закладу охорони здоров'я «Межівський
районний центр первинної
медико-санітарної допомоги». Стягнуто
з комунального закладу охорони
здоров'я «Межівський районний центр
первинної медико-санітарної допомоги»
на користь ОСОБА_4 заробітну плату за
час вимушеного прогулу у розмірі
18 661 грн 81 коп. та моральну шкоду
у розмірі 1 тис. грн., а усього
18 761 грн 81 коп. У задоволенні
решти позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі комунальний заклад
охорони здоров'я «Межівський районний
центр первинної медико-санітарної
допомоги», посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
права та порушення норм процесуального
права, просить скасувати рішення
апеляційного суду та залишити в силі
рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції в межах
касаційної скарги перевіряє
правильність застосування судом
першої або апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду, чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність чи недостовірність того
чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Скасовуючи рішення суду та
задовольняючи позов, апеляційний суд
на підставі доказів, поданих
сторонами, які належним чином оцінені
(ст. 212 ЦПК України), дійшов до
правильного висновку про те, що наявні
поважні причини тимчасової
відсутності на робочому місці 25 грудня
2012 року та 8 січня 2013 року позивача,
інваліда 3 групи, які не давали
роботодавцю достатніх підстав для його
звільнення за п. 3 ст. 40 КЗпП України. При
цьому судом також враховано істотність
порушень, поведінка позивача та інші
об'єктивні причини.

Оскільки з матеріалів справи та змісту
касаційної скарги не вбачається
неправильне застосування судом норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, колегія суддів
вважає за необхідне відхилити
касаційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 332, 336 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу комунального закладу
охорони здоров'я «Межівський районний
центр первинної медико-санітарної
допомоги» Межівського району
Дніпропетровської області відхилити.

Рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від 28 жовтня
2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
С.Ф. Хопта

Б.І. Гулько

Д.Д. Луспеник