Справа № 591/8941/13-ц
Провадження № 2/591/113/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2014 року Зарічний
районний суд м. Суми в складі:

головуючого в особі судді -
КЛИМЕНКО А.Я.

при секретарі - Сотник К.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засідання в м. Суми цивільну справу за
позовною заявою

ОСОБА_1 до Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«ПРИВАТБАНК»

про визнання кредитного договору
недійсним -

встановив:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом про визнання недійсним
кредитного договору №DNH4KP23640260 від
23.03.2006 року і свої вимоги мотивує тим,
що вона ніколи не укладала будь-яких
кредитних договорів з ПАТ КБ
«Приватбанк», не отримувала будь-яких
кредитних коштів і не купувала товар в
кредит, вважає, що кошти за
оскаржуваним кредитним договором були
отримані злочинним шляхом
невстановленими на цей час особами, які
викрали в неї документи (паспорт,
довідку з ідентифікаційним номером,
трудову книжку). 24.03.2006 року вона
звернулась до міліції з заявою про
викрадення документів. В порушенні
кримінальної справи було відмовлено,
видано їй відповідну постанову, на
підставі якої вона отримала нові
документи. Як в наступному їй стало
відомо, 23.03.2006 року використовуючи
вкрадені в неї документи, були
отримані 2 кредити на її ім'я в
Приватбанку, а 24.03.2006 року в Укрсіббанку
та Дельтабанку. Вона надавала
пояснення з цих обставин в міліції, у
відділеннях зазначених банків і після
цього з Укрсіббанку та Дельтабанку до
неї будь-яких претензій не надходило.
Як їй стало відомо в ході проведення
перевірок, злочинці вклеїли в її
паспорт фотографію іншої жінки і таким
чином отримали кредити на її ім'я по
підробленому паспорту. Отримавши копію
позовної заяви з додатками, вона
переконалась, що це дійсно так.
Фотографії на ксерокопії паспорту не
належать їй, надписи «Копия верна» та
підпис за нею, виконані не нею. До 2009
року з ПАТ КБ «Приватбанк» їй
періодично надходили пропозиції
погасити кредит, але вона зверталась з
поясненнями, з заявами до міліції та
прокуратури, в яких роз'яснювала
ситуацію. З 2009 року претензій щодо
отриманого кредиту до неї не надходило,
в зв'язку з чим вона вирішила, що
кредитну справу щодо неї закрито та її
права не порушуються.В листопаді 2013
року вона отримала позовну заяву про
стягнення з неї боргу за кредитним
договором в сумі 38525, 46 грн., та судових
витрат, дізналась таким чином, про
наявні до неї претензії. В зв'язку з цим
вважає, що строк для звернення до суду з
позовною заявою про визнання договору
недійсним нею не пропущений, а тому
просить суд визнати кредитний договір
№DNH4KP23640260 від 23 березня 2006 року на суму
2385.50 грн. зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 25.08%
строком на 24 місяці - недійсним.

Представник позивачки в
письмовій заяві позов підтримала
повністю. Просить суд слухати справу у
її відсутність.

Відповідач про день та час розгляду
справи повідомлений належним чином.
Представник ПАТ КБ «Приватбанк» в
судове засідання не з'явився.

Суд, вивчивши матеріали даної
цивільної справи, вважає, що позов
обґрунтований і підлягає задоволенню
виходячи з наступного:

Судом при розгляді справи встановлено,
що 23.03.2006 року укладений кредитний
договір № DNH4KP23640260, на підставі заяви
позичальника № DNH4KP23640260 в якій
позичальником зазначена ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1. В заяві ставиться питання
про видачу кредиту в сумі 2385.50 грн.
строком на 24 місяці з відсотковою
ставкою 25,08% в місяць. Ціль кредитування
купівля ТНС та сплата комісії Банку та
Компанії, та зазначена інформація про
отриманий товар - пральна машина
«Индезит» вартістю 2039 грн..

З часу укладення зазначеного договору
ПАТ КБ «Приватбанк» неодноразово
звертався з вимогами до ОСОБА_1 про
погашення зобов'язань за договором,
ОСОБА_1 надавала пояснення, в яких
викладала обставини викрадення в неї
документів та зверталась до
правоохоронних органів з заявами про
притягнення до відповідальності осіб,
які по вкраденим в неї документам
отримали кредит.

Доводи позивачки ОСОБА_1
підтверджуються наданими
документами, а саме: копіями заяв
ОСОБА_1 до Ковпаківського РВ Сумського
МВ УМВС України в Сумській області,
копією постанови про відмову в
порушенні кримінальної справи, заявою
про отримання паспорту, фотографіями
які містяться на копії паспорту,
доданої до кредитної справи, та
фотографії, наданої ОСОБА_1 для
вклеювання в паспорт при досягненні
нею віку 25 років, з яких вбачається, що
на фотографіях зображені дві різні
особи.

З довідки, наданої слідчим СВ СМВ УМВС
України в Сумській області, вбачається,
що заява ОСОБА_1 25.10.2013 року внесена в
ЄРДР та розпочато кримінальне
провадження № 0007124 за ознаками
кримінального правопорушення,
передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, а
08.11.2013 року за її ж заявою від 29.10.2013 року
розпочато кримінальне провадження №
0007424 за ознаками кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190
КК України, зазначені кримінальні
провадження об'єднані, та об'єднаному
кримінальному провадженню присвоєно
реєстраційний номер №0007124. За
клопотанням слідчого Ковпаківським
районним судом м. Суми винесено ухвалу
про надання тимчасового доступу до
документів кредитної справи за
кредитним договором від 23.03.2006 року з
можливістю вилучення документів для
запобігання їх знищенню.

Про обґрунтованість заявлених ОСОБА_1
вимог свідчить і та обставина, що ПАТ КБ
«Приватбанк» подав до суду заяву про
залишення без розгляду подану позовну
заяву про стягнення з ОСОБА_1
заборгованості за кредитним договором
№ DNH4KP23640260 від 23.03.2006 року та не надав
будь-яких заперечень щодо заявленого
позову про визнання недійсним
кредитного договору № DNH4KP23640260 від
23.03.2006 року.

Спірні правовідносини є цивільними.

На підставі ч. 1 ст. 202 Цивільного
Кодексу України «Правочином є дія
особи, спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків». На підставі ч. 2 ст. 203
Цивільного Кодексу України
«Волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі».

На підставі ч. 1 ст. 215 Цивільного
Кодексу України «підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою-третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.»

Таким чином, в зв'язку з тим, що ОСОБА_1
не підписувала кредитний договір №
DNH4KP23640260 від 23.03.2006 року, та заяву
позичальника № DNH4KP23640260, не отримувала
гроші в кредит за цим договором, не
купувала товар в кредит, не мала
волевиявлення на укладання кредитного
договору з позивачем, наявні підстави
для визнання кредитного договору №
DNH4KP23640260 від 23.03.2006 року недійсним.

Відтак, суд вважає, що позивачка при
встановлених обставинах довела
заявлені позовні вимоги.

Право позивачки порушене і підлягає
захисту в суді.

Враховуючи викладене, суд вважає, що
заявлені позовні вимоги є
обґрунтованими і такими, що
підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 202, 203, 215 ЦК України, ст.ст. 10-11, 57-60, 88,
197, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задоволити.

Визнати кредитний договір
№DNH4KP23640260 від 23 березня 2006 року на суму
2385.50 грн. зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 25.08%
строком на 24 місяці - недійсним.

Рішення суду може бути оскаржено до
Судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Сумської області
через Зарічний районний суд м. Суми
протягом 10 днів з дня його
проголошення, а особами, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом 10
днів з дня отримання копії цього
рішення.

СУДДЯ
КЛИМЕНКО А.Я.