Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2014 року Справа №607/16952/13-ц
Тернопільський міськрайонний суд
Тернопільської області в складі:

головуючого судді Братасюка В.М.

секретаря сз Дилієвської
І.М.

позивачки за первісним позовом -
відповідачки за зустрічним позовом
ОСОБА_2, її представника ОСОБА_3,
відповідачки за первісним позовом -
позивачки за зустрічним позовом
ОСОБА_4, її представника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Тернополі
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_4, ОСОБА_6, третя особа ОСОБА_7 про
визнання особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням,
зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2
про усунення перешкод в користуванні
житловим приміщенням та вселення, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської
області перебуває на розгляді справа
за первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4,
ОСОБА_6, залученого судом до участі у
справі в процесуальному статусі
третьої особи без самостійних вимог на
предмет спору, ОСОБА_7, про визнання
відповідачів такими, що втратили право
користування житловим приміщенням -
квартирою в АДРЕСА_1, та зустрічним
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про усунення
перешкод в користуванні квартирою в
АДРЕСА_1, шляхом заборони чинити
перешкоди, і вселення в квартиру.

В обґрунтування первісного позову
позивачка посилається на те, що їй
рішенням виконавчого комітету
Тернопільської міської ради надано
статус дитини позбавленої
батьківського піклування з одночасним
закріпленням житлової площі за адресою
АДРЕСА_1. Після смерті батьків, з 2011 року
бабуся позивачки, котра була її
офіційним опікуном, й після досягнення
позивачкою повноліття, займаються
ремонтними роботами в квартирі,
здійснюють догляд за квартирою,
натомість відповідачки, котрі є
зведеними сестрами позивачки за
первісним позовом, хоча мають місце
реєстрації проживання за зазначеною
адресою, без поважних причин понад пів
року не проживають у спрій квартирі, не
здійснюють ремонт, не турбуються про
стан квартири та не вносять коштів на
утримання житла, а тому, на підставі ст.
71, 72 Житлового Кодексу України,
позивачка просить визнати ОСОБА_4,
ОСОБА_6 такими, що втратили право
користування житлом.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_2
та її представник позовні вимоги
підтримали в повному обсязі та просять
їх задовольнити з підстав, зазначених в
позовній заяві.

Відповідачка за первісним позовом
ОСОБА_6 в судове засідання 07.10.2013 року
з'явилася, позов визнала в повному
обсязі. В наступних судових засіданнях
відповідачка ОСОБА_6 присутня не була,
хоча своєчасно повідомлялася судом
про час і місце судового розгляду.

Відповідачка ОСОБА_4 та її представник
позовні вимоги заперечили за
безпідставністю зазначивши, що сама
відповідачка, ще будучи дитиною
вимушено проживала в своєї бабусі по
материній лінії, оскільки батько
відповідачки та її мачуха зловживали
спиртними напоями, в 2007 році після
одруження відповідачка з чоловіком
переїхали на проживання до батьків
чоловіка в Чернівецьку область с.
Михалкове, де проживають й на даний час.
Щодо вимог ОСОБА_2 відповідачка
пояснила, що після смерті мачухи в 2011
році, ОСОБА_4 мала намір поселитися у
квартирі, де має місце реєстрації
проживання, однак бабусею позивачки та
м почався ремонт із заміною вхідних
дверей, а тому оскільки відповідачка
ОСОБА_4 не мала ключа до вхідних дверей,
то остання з об'єктивних причин не мала
змоги проживати у спірній квартирі.

Також відповідачкою ОСОБА_4 до
позивачки було заявлено зустрічний
позов про зобов'язання не чинити
перешкод у вселенні в спірну квартиру,
та вселення - позов вмотивований тією
обставиною, що ОСОБА_2 з бабусею
поміняли вхідні замки та всіляко
перешкоджають ОСОБА_4 вселитися в
квартиру в АДРЕСА_1.

Залучений судом до участі у справі за
первісним позовом, в процесуальному
статусі третьої особи без самостійних
вимог на предмет спору, ОСОБА_7, котрий
також має зареєстроване місце
проживання у спірній квартирі, однак
відбуває покарання в місцях
позбавлення волі, на адресу суду
направив письмову заяву згідно змісту
якої зазначив, що підтримав первісний
позов ОСОБА_2 та просить її вимогу про
визнання ОСОБА_4, ОСОБА_6 такими, що
втратили право на користування
житловим приміщенням - квартирою в
АДРЕСА_1, задовольнити.

Заслухавши пояснення , всесторонньо,
повно та об'єктивно дослідивши докази у
справі, судом встановлено наступні
обставини.

Рішенням Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської
області від 07 грудня 2008 року у справі за
№2-518808, позов задоволено й вирішено
позбавити ОСОБА_10 батьківських прав
стосовно доньки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та
призначено опікуном дитини ОСОБА_11,
ІНФОРМАЦІЯ_2. (бабусю позивачки ОСОБА_2).

Батько позивачки, ОСОБА_13, помер
ІНФОРМАЦІЯ_5, що стверджується
свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1,
виданим відділом РАЦС Тернопільського
міського управління юстиції 09.04.2008
року.

Рішенням Виконавчого комітету
Тернопільської міської ради від 14
січня 2009 року за № 9, ОСОБА_2 надано
статус дитини, позбавленої
батьківського піклування та
закріплено за нею житлову площу за
адресою АДРЕСА_1.

Мати позивачки за первісним позовом,
ОСОБА_10, померла ІНФОРМАЦІЯ_6, що
стверджується свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_2, виданим відділом РАЦС
Тернопільського міського управління
юстиції 11 квітня 2011 року.

Згідно змісту довідки Дочірнього
підприємства «Авторитет» за № 1-637, від
29 вересня 2011 року, вбачається, що
ОСОБА_2 дійсно зареєстрована та має
місце проживання у квартирі за адресою
АДРЕСА_1, що є неприватизованою,
власником особового рахунку був
ОСОБА_13, котрий помер, й також в даній
квартирі з 1996 року мають зареєстроване
місце проживання ОСОБА_7 (брат)
позивачки, та її зведені сестри:
ОСОБА_4, ОСОБА_6.

Брат позивачки за первісним позовом,
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, відбуває
призначене вироком суду покарання в
виді позбавлення волі у КВК -41
відділення 8 в с. Токмачик Івано -
Франківської області.

Актом, складеним 06.09.2011 року комісією в
складі заступника директора ПП
«Східний масив» та майстрів ПП
«Східний масив» стверджується, що за
адресою АДРЕСА_1, зареєстровані, але не
проживають громадяни ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_4 - з 2001 року, та ОСОБА_6, 1988
р.н. - з 2003 року.

Даний факт підтвердив судовому
засіданні свідок ОСОБА_14, котрий суду
показав, що є майстром експлуатуючої
будинок в АДРЕСА_1 був влаштований
притон алкоголіків, котрий створив
ОСОБА_13, а після його смерті продовжила
ОСОБА_10. Після їх смерті, з 2011 року, в
квартирі почався ремонт, вставили
вхідні двері - під час проведення
ремонтних робіт в квартиру
навідувалася бабуся позивачки за
первісним позовом та сама ОСОБА_2 Щодо
ОСОБА_4 свідок показав, що її не бачив у
квартирі з 2001 року.

Свідок ОСОБА_15 суду показала, що є
сусідкою та проживає в квартирі
АДРЕСА_2. Зазначила, що ОСОБА_4 в будинку
не бачила з 2001 року, в квартирі був
дійсно влаштований притон алкоголіків,
котрий створив ОСОБА_13, а після його
смерті продовжила ОСОБА_10. Свідок
ОСОБА_15 також показала, що після їх
смерті, з 2011 року, в квартирі почався
ремонт, вставили вхідні двері - під час
проведення ремонтних робіт в квартиру
навідувалася бабуся позивачки, з
котрою свідок спілкується, та
позивачка за первісним позовом та
ОСОБА_2, котрі здійснюють догляд за
квартирою та сплачують комунальні
послуги.

Допитаний в судовому засіданні свідок
ОСОБА_16, суду показав, що є двоюрідним
братом ОСОБА_4 й зазначив, що остання,
орієнтовно з 2001 року, до одруження в 2007
році проживала в їх сім'ї в м. Тернополі
по вул.. Чехова, оскільки в сім'ї ОСОБА_2
були нестерпні умов проживання, батько
та мачуха ОСОБА_4 зловживали
алкогольними напоями. На запитання
суду щодо обізнаності свідка про
наміри ОСОБА_4 з 2011 року повернутися на
проживання у спірну квартиру, свідок
повідомив суд, що таких відомостей йому
невідомо.

Допитана в судовому засіданні свідок
ОСОБА_17 суду показала, що є бабусею по
маминій лінії ОСОБА_4 - дійсно остання з
2001 року, до досягнення 19 річного віку
та одруження в 2007 році проживала в їх
сім'ї в м. Тернополі по вул.. Чехова,
оскільки в сім'ї ОСОБА_2 були нестерпні
умов проживання, батько та мачуха
ОСОБА_4 зловживали алкогольними
напоями. На запитання суду щодо
обізнаності свідка про наміри ОСОБА_4 з
2011 року повернутися на проживання у
спірну квартиру, свідок повідомив суд,
що таких відомостей йому невідомо.

Із змісту Акта, складеного 20.11.2013 року
комісією в складі заступника директора
ПП «Східний масив» і двох майстрів ПП
«Східний масив» вбачається, що за
адресою АДРЕСА_1, з 2011 року
зареєстровані, але не проживають
громадяни ОСОБА_4, та ОСОБА_6

Вирішуючи спір суд зазначає таке.

Особливістю договору найму житлового
приміщення відповідно ч.1 ст. 64 ЖК
України, є те, що поряд з наймачем члени
сім'ї наймача, які проживають разом з
ним, мають усі права і несуть усі
обов'язки, що випливають з договору
найму житлового приміщення, тобто
наймач на ім'я якого видано ордер, і з
яким укладено договір найму житлового
приміщення, не має ніяких переваг перед
членами сім'ї.

Частина друга ст.. 64 ЖК України визначає
коло членів сім'ї наймача, до яких
відносить іншого з подружжя, їх дітей
та батьків.

Позивачка за первісним позовом ОСОБА_2
є членом сім'ї власника особового
рахунку неприватизованої квартири
адресою АДРЕСА_1, котрий помер у 2008 році,
й за якою (ОСОБА_2) закріплена житлова
площа у вказаній квартирі.

Після смерті ОСОБА_10, з 2011 року, у
спірній квартирі силами позивачки за
первісним позовом після досягнення нею
повноліття, та бабусі позивачки за
первісним позовом (її опікуна) до
досягнення ОСОБА_2 повноліття,
здійснювався догляд за квартирою та
проводився ремонт із заміною вхідних
дверей.

Збереження жилого приміщення за
тимчасового відсутніми громадянами є
одним з способів охорони та захисту
права на житло.

При тимчасовій відсутності наймача або
членів його сім'ї за ними зберігається
жиле приміщення протягом шести
місяців. (ч.1 ст. 71 ЖК України).

Згідно ч.2 ст. 71 ЖК України, якщо наймач
або члени його сім'ї були відсутні з
поважних причин понад шість місяців,
цей строк за заявою відсутнього може
бути продовжено наймодавцем, а в разі
спору судом.

Також суд зазначає, зазначає, що
конструкція диспозиції ст.. 71 ЖК
України побудована такими чином, що її
зміст щодо наявності підстав для
визнання наймача або членів його сім'ї
такими, що втратили право користування
жилим приміщенням в разі відсутності
понад шість місяців, носить безумовний
характер. Наймач та члени його сім'ї
мають лише право, за наявності поважних
причин відсутності за місцем
реєстрації проживання, просити
наймодавця продовжити цей строк.

Згідно ст.. 72 ЖК України, визнання особи
такою, що втратила право користування
жилим приміщенням внаслідок
відсутності цієї особи понад
встановлені строки, проводиться в
судовому порядку.

На стороні позивача можуть виступати
наймач, члени його сім'ї, в тому числі
ті, за якими зберігається право на
користування житлом як за тимчасово
відсутніми, або ті, що отримали броню .

Пленум Верховного Суду України в
Постанові №2 від 12 квітня 1985 року "Про
деякі питання, що виникли в практиці
застосування судами Житлового кодексу
України" судам роз'яснює, що у справах
про визнання наймача або членів його
сім'ї такими, що втратили право на
користування житловим приміщенням,
необхідно з'ясовувати причини
відсутності відповідача понад
встановлені строки. В разі їх
поважності (перебування у відрядженні,
у осіб, які потребують догляду,
внаслідок неправомірної поведінки
інших членів сім'ї тощо) суд може
продовжити пропущений строк.

Також Пленум Верховного Суду України в
Постанові №214 від18.12.2009 року «Про
судове рішення в цивільній справі»
зазначає, що якщо сторона (її
представник, повноваження його не
обмежені) визнавала обставини, якими
інша сторона обґрунтовує вимоги або
заперечення, суд посилається на це в
рішенні як на підставу звільнення від
доказування цих обставин (частина
перша ст. 61 ЦПК України).

Відтак, оскільки в судовому засіданні
відповідачка за первісним позовом
ОСОБА_6, вимоги ОСОБА_2 визнала в
повному обсязі, в силу ст. 61 ЦПК України,
обставини щодо її (ОСОБА_6) відсутності
в спірній квартирі без поважної
причини понад шість місяців, не
потребують доказування, а тому щодо
даної відповідачки позов підлягає до
задоволення.

Що ж до вимог за первісним позовом до
ОСОБА_4 суд наголошує на наступному.

Вищезазначено, що Актами: від 06.09.2011
року, від 20.11.2013 року, показами свідків
ОСОБА_14, ОСОБА_15 доводиться факт
відсутності ОСОБА_4 з 2001 року вимушено,
а з 2011 року з власної волі у спірній
квартирі.

При цьому свідки зі сторони ОСОБА_4 -
ОСОБА_16 та ОСОБА_17 на запитання суду
щодо обізнаності про наміри ОСОБА_4 з 2011
року повернутися на проживання у
спірну квартиру, повідомили, що таких
відомостей свідкам невідомо

Аналізуючи подані сторонами докази в
їх сукупності, враховуючи ту обставину,
що відповідачка ОСОБА_4, хоча не з
власної волі будучи дитиною, з 2001 року,
вимушено виїхала із спірної квартири
на проживання до своєї бабусі по
маминій лінії, ОСОБА_17, однак після
досягнення 19 річного віку, та одруження
в 2007 року, переїхала на проживання до
батьків свого чоловіка в Чернівецьку
області в с. Михалкове (де проживає й на
даний час), й жодних належних та
допустимих доказів щодо наміру
повернутися на проживання з 2011 року у
спірну квартиру та створення зі
сторони позивачки за первісним позовом
та її бабусі перешкод у вселенні в
квартиру, суду не надала, хоча в силу ст.
60 ЦПК України, на кожну із сторін спору
покладається обов'язок доказування -
суд приходить до переконання, що має
місце передбачена ч.1 ст. 71 ЖК обставина
- відсутність члена сім'ї наймача понад
6 місяців за місцем реєстрації його
проживання без поважних причин, за
наявності якої ОСОБА_4 підлягає
визнанню судом такою, що втратив право
користування житловим приміщенням.

Щодо зустрічного позову ОСОБА_4 до
ОСОБА_2 про зобов'язання останньої не
чинити перешкод у користуванні та
вселення в спірну квартиру за адресою
АДРЕСА_1, суд вважає його безпідставним
за недоведеністю вимог.

Керуючись ст.ст. 60, 61, 88, 212-215, 222 ЦПК
України, ст.ст. 61, 64, 65, 71, 72, 91 Житлового
кодексу України, Постановами Пленуму
Верховного Суду України: від 12 квітня
1985 року N 2 "Про деякі питання, що виникли
в практиці застосування судами
Житлового кодексу України" , та за № 14
від 18 грудня 2009 року «Про судове
рішення в цивільній справі», суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_6, третя
особа ОСОБА_7 - задовольнити, визнати
ОСОБА_4, ОСОБА_6 такими, що втратили
право на користування житловим
приміщенням - квартирою в АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_6 на користь
ОСОБА_2 сплачені судові витрати в сумі
114, 70 гривень.

В задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2
про усунення перешкод в користуванні
житловим приміщенням та вселення в
квартиру за адресою: АДРЕСА_1 -
відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Тернопільської
області через Тернопільський
міськрайонний суд шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Головуючий суддяВ. М. Братасюк