АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого: Невідомої Т.О.

суддів:
Пікуль А.А., Головачова Я.В.

при секретарі:
Кучеру Є.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2, яка діє інтересах
неповнолітньої ОСОБА_3 на ухвалу
Шевченківського районного суду м.
Києва від 06 грудня 2013 року у цивільній
справі за скаргою ОСОБА_2 в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_3, заінтересовані
особи: державний виконавець Відділу
державної виконавчої служби Києво -
Святошинського районного управління
юстиції у Київській області Мартинюк
Михайло Іванович, державний виконавець
Відділу державної виконавчої служби
Києво-Святошинського районного
управління юстиції у Київській області
Желінська Наталія Василівна, ОСОБА_6
про визнання неправомірною
бездіяльності державних виконавців,

№ апеляційного провадження:
№22-ц/796/1399/2014 Головуючий у суді першої
інстанції: Піхур О.В. Доповідач у
суді апеляційної інстанції: Невідома
Т.О. в с т а н о в и л а :

Ухвалою Шевченківського районного
суду м. Києва від 06 грудня 2013 року
скаргу ОСОБА_2 в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_3, заінтересовані
особи: державний виконавець ВДВС
Києво-Святошинського РУЮ у Київській
області Мартинюк М.І., державний
виконавець ВДВС Києво-Святошинського
РУЮ у Київській області Желінська Н.В.,
ОСОБА_6 про визнання неправомірною
бездіяльності державних виконавців
задоволено частково.

Визнано неправомірною бездіяльність
державних виконавців ВДВС
Києво-Святошиснького РУЮ у Київській
області у виконавчому провадженні №
5570818 щодо не направлення до бухгалтерії
ТОВ «Лойко Україна» виконавчого листа
№ 2-2285, виданого Шевченківським
районним судом м. Києва 13 квітня 2001 року
для стягнення з ОСОБА_6 на користь
ОСОБА_2 аліментів в розмірі ј частини
всіх видів заробітку до 03 червня
2013року.

В задоволенні іншої частини вимог
скарги відмовлено.

Не погодившись із такою ухвалою суду,
ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2, яка діє
інтересах неповнолітньої ОСОБА_3, подав
апеляційну скаргу, в якій посилаючись
на неправильне застосування судом
першої інстанції норм процесуального
права, просив ухвалу суду першої
інстанції змінити, доповнити зміст
ухвали шляхом зазначення про
поновлення строку заявнику на визнання
неправомірною бездіяльності державних
виконавців Мартинюка М.І., Желінської
Н.В. у виконавчому провадженні № 5570818
щодо не направлення до бухгалтерії ТОВ
«Лойко Україна» виконавчого листа №
2-2285, виданого Шевченківським районним
судом м. Києва 13 квітня 2001 року для
стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2
аліментів в розмірі ј частини всіх
видів заробітку до 03 липня 2013 року;
замість часткового задоволення скарги
зазначити про задоволення скарги у
повному обсязі; замість відмови у
задоволенні іншої частини скарги
зазначити про стягнення з Мартинюка
М.І. та Желінської Н.В. на користь ОСОБА_2
судових витрат в сумі по 2 925,00 грн. з
кожного. На думку апелянта, суд першої
інстанції помилково прийняв
клопотання ОСОБА_2 про відшкодування
витрат на правову допомогу, як
додаткову вимогу скарги, та дійшов
висновку про часткове задоволення
скарги, а також не врахував того, що
клопотання про відшкодування судових
витрат подавалося саме ОСОБА_2, а не
ОСОБА_1, а тому по своїй природі ці
судові витрати є вже понесеними, тобто
збитками ОСОБА_2 через неправомірні
бездіяльність державних виконавців
Мартинюка М.І., Желінської Н.В. та
підлягають відшкодуванню ОСОБА_2 за
рахунок винних осіб; правова допомога
полягає не лише в представленні ОСОБА_1
інтересів ОСОБА_2 в процесі, а й у
проведенні ним правового аналізу
спірної ситуації, підготовці скарги,
усуненні недоліків, підготовці та
поданні до суду заяв та клопотань.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2
апеляційну скаргу підтримала та
просила її задовольнити з наведених в
ній підстав.

Чижик А.П. в інтересах ВДВС
Києво-Святошинського РУЮ у Київській
області та боржник ОСОБА_6 проти
задоволення апеляційної скарги
заперечували.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення осіб, які з'явилися в суд
апеляційної інстанції, з'ясувавши
обставини справи та оговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість
оскаржуваної ухвали, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, 03 серпня 2006 року
державним виконавцем ВДВС
Києво-Святошинського РУЮ у Київській
області Турською Л.В. було винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження з примусового виконання
виконавчого листа № 2-2285, виданого
Шевченківським районним судом м. Києва
13 квітня 2001 року для стягнення з ОСОБА_6
на користь ОСОБА_2 аліментів на
утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в
розмірі ј частини від всіх видів його
заробітку.

04 квітня 2006 року державним виконавцем
було винесено постанову про закінчення
виконавчого провадження у зв'язку із
звільненням боржника з ТОВ «Ксена».

13 грудня 2011 року державним виконавцем
ВДВС Києво-Святошинського РУЮ у
Київській області Желінською Н.В. було
винесено постанову про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження, 19 січня 2012 року
направлено запит до ДПІ у
Києво-Святошинському районі Київської
області.

15 квітня 2013 року начальником ВДВС
Києво-Святошинського РУЮ у Київській
області Вовченко О.В. було направлено
запит до ТОВ «Лойко Україна» щодо
надання довідки про доходи боржника,
яка надійшла 25 квітня 2013 року.

01 червня 2013 року начальником ВДВС
Києво-Святошинського РУЮ у Київській
області Вовченко О.В. було затверджено
довідку-рахунок заборгованості по
аліментах та 03 червня 2013 року
направлено постанову державного
виконавця Мартинюк М.І. від 01 червня 2013
року про відрахування з заробітної
плати ОСОБА_6 існуючої заборгованості
зі сплати аліментів керівнику ТОВ
«Лойко Україна».

05 липня 2013 року ОСОБА_2 в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_3 звернулася до
суду зі скаргою на бездіяльність
державних виконавців. Просила
відновити 10-денний строк на оскарження
бездіяльності державних виконавців
ВДВС Києво-Святошинського РУЮ у
Київській області Мартинюка М.І.,
Желінської Н.В. (попередника Мартинюка
М.І. на дільниці) щодо не направлення до
бухгалтерії ТОВ «Лойко Україна»
виконавчого листа для стягнення
заборгованості по аліментах на користь
ОСОБА_2 у виконавчому провадженні №
5570818; визнати неправомірною
бездіяльність державних виконавців
ВДВС Києво-Святошинського РУЮ у
Київській області Мартинюка М.І.,
Желінської Н.В. (попередника Мартинюка
М.І. на дільниці) щодо не направлення до
бухгалтерії ТОВ «Лойко Україна»
виконавчого листа для стягнення
заборгованості по аліментах на користь
ОСОБА_2 у виконавчому провадженні №
5570818. Крім того, ОСОБА_2 порушила перед
судом питання про відшкодування їй
понесених нею витрат на правову
допомогу ОСОБА_1 у розмірі 5 850,00 грн.
та стягнути з Мартинюка М.І., Желінської
Н.В. на її користь по 2 925,00 грн. з кожного.

Суд першої інстанції дійшов висновку
про часткове задоволення вимог скарги,
визнавши неправомірною бездіяльність
державних виконавців ВДВС
Києво-Святошинського РУЮ у Київській
області у виконавчому провадженні №
5570818 щодо не направлення до бухгалтерії
ТОВ «Лойко Україна» виконавчого листа
№ 2-2285, виданого Шевченківським
районним судом м. Києва 13 квітня 2001 року
для стягнення з ОСОБА_6 на користь
ОСОБА_2 аліментів в розмірі ј частини
всіх видів заробітку до 03 червня
2013року, установивши, що з часу
звільнення боржника з ТОВ «Ксена» у 2006
році і до 03 червня 2013 року державними
виконавцями всупереч ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11
Закону України «Про виконавче
провадження» не вчинялися дії щодо
направлення виконавчого листа за новим
місцем роботи.

Також, суд дійшов висновку про
відсутність підстав для відшкодування
ОСОБА_2 витрат на правову допомогу.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Так, як вбачається зі змісту скарги,
ОСОБА_2 просила визнати неправомірною
бездіяльність державних виконавців
ВДВС Києво-Святошинського РУЮ у
Київській області Мартинюка М.І.,
Желінської Н.В.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов вірного висновку про часткове
задоволення скарги ОСОБА_2, визнавши
неправомірною бездіяльність державних
виконавців ВДВС Києво-Святошиснького
РУЮ у Київській області у виконавчому
провадженні № 5570818 без зазначення їх
імен, ураховуючи відсутність достатніх
доказів для того, що вважати, що
Мартинюк М.І. та Желінська Н.В. постійно
працювали у ВДВС Києво-Святошинського
РУЮ у Київській області в період з 2006
року по 03 червня 2013 року на посаді
державних виконавців.

Посилання апелянта на те, що суд першої
інстанції прийняв клопотання ОСОБА_2
про відшкодування витрат на правову
допомогу, як додаткову вимогу скарги, а
тому, дійшов висновку про часткове
задоволення скарги, є безпідставними.

Колегія суддів відхиляє посилання
апелянта на те, що судом не було
зазначено в ухвалі про поновлення
ОСОБА_2 строку на звернення до суду зі
скаргою на бездіяльність державних
виконавців, так як питання про
поновлення строку на звернення до суду
зі скаргою на рішення, дії або
бездіяльність посадових осіб ДВС, який
є процесуальним, вирішується судом на
стадії прийняття скарги до розгляду.

Також, суд першої інстанції дійшов
законного висновку про відсутність
підстав для відшкодування
ОСОБА_2понесених нею витрат на правову
допомогу ОСОБА_1 у розмірі 5 850,00 грн. на
підставі договору про надання правової
допомоги від 03 серпня 2013 року, оскільки
суд не постановляв ухвалу по допуск до
участі в справі ОСОБА_1, як особи, яка
надає правову допомогу відповідно до
вимог ст. 56 ЦПК України.

Частиною 1 статті 84 ЦПК України
визначено, що витрати, пов'язані з
оплатою правової допомоги адвоката або
іншого фахівця в галузі права, несуть
сторони, крім випадків надання
безоплатної правової допомоги.

Статтею 56 ЦПК України визначено, що
правову допомогу може надавати особа,
яка є фахівцем у галузі права і за
законом має право на надання правової
допомоги. Особа, зазначена в частині
першій цієї статті, має право:
знайомитися з матеріалами справи,
робити з них витяги, знімати копії
долучених до справи документів, бути
присутнім у судовому засіданні. Особа,
яка має право на надання правової
допомоги, допускається ухвалою суду за
заявою особи, яка бере участь у справі.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують правильності висновків
суду першої інстанції.

Судом було правильно застосовано норми
матеріального та процесуального права,
дана вірна оцінка зібраним по справі
доказам, тому підстав для скасування
оскаржуваної ухвали судом апеляційної
інстанції не встановлено.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312, 314, 315, 319 ЦПК
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2 в інтересах неповнолітньої
ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Шевченківського районного суду
м. Києва від 06 грудня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили,
шляхом подання касаційної скарги до
цього суду.

Головуючий:
Т.О. Невідома

Судді:
А.А. Пікуль

Я.В. Головачов