Справа № 0907/2-7791/2011
Провадження № 22-ц/779/123/2014
Головуючий у 1 інстанції Островський Л.
Суддя-доповідач Беркій О.Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Івано-Франківської області в складі:

головуючої Беркій О.Ю.,

суддів:
Соколовського В.М., Пнівчук О.В.,

секретаря: Турів О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» в особі обласної дирекції
Публічного акціонерного товариства
«Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, за апеляційною скаргою
ОСОБА_3 на рішення
Івано-Франківського міського суду від
12 листопада 2013 року,-

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2011 року ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль» в особі ОД ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль» звернулося в суд з позовом до
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за
кредитним договором №014/14-10/339G83 від 25
червня 2008 року в сумі 186 915,49 доларів США,
що в гривневому еквіваленті становить 1
490 221 грн. 12 коп.

Позовні вимоги обґрунтовувало тим, що 25
червня 2008 року між банком та
ОСОБА_3 було укладено Генеральну
кредитну угоду з терміном дії до 22
червня 2018 року, в межах якої
укладено кредитний договір, за яким
останньому надано кредитні кошти в
розмірі 180 000 доларів США зі сплатою 14,75 %
річних.

Посилаючись на те, що в результаті
систематичного порушення відповідачем
умов кредитної угоди щодо повернення
кредитних коштів та сплати процентів,
станом на 11 жовтня 2011 року
утворилася заборгованість в 186 915,49
доларів США, що в гривневому
еквіваленті становить 1 490 221 грн. 12 коп.,
просили позов задовольнити.

В процесі розгляду справи позивач
збільшив позовні вимоги та просив
стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль»
заборгованість за даним договором
станом на 08 листопада 2013 року в розмірі
227 244,71 доларів США, що в гривневому
еквіваленті становить 1 816 366 грн. 94 коп.

Рішенням Івано-Франківського міського
суду від 12 листопада 2013 року позов
задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль»
заборгованість за кредитним договором
№014/14-10/339G83 від 25 червня 2008 року в сумі 227
244,71 доларів США, що в гривневому
еквіваленті за офіційним курсом НБУ
становить 1 816 366 грн. 94 коп., 1 700
грн. судового збору та 120 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу.

В апеляційній скарзі на дане рішення
ОСОБА_3 посилається на неповне
з'ясування судом обставин, що мають
істотне значення для справи і на
порушення норм матеріального та
процесуального права.

Зазначає, що всупереч п. 9.2 Генеральної
кредитної угоди, судом не враховано, що
така угода втратила чинність на
підставі письмового повідомлення -
вимоги про виконання зобов'язання від 11
жовтня 2011 року, а тому нарахування
банком відсотків після вказаної дати
за користування кредитними коштами та
зараховування його сплати у рахунок їх
погашення є безпідставним.

Апелянт зазначає, що судом
необґрунтовано було відмовлено йому у
наданні часу на ознайомлення із заявою
про збільшення позовних вимог та
позбавлено можливості дати
заперечення щодо незаконно
нарахованих відсотків, оскільки при
ухваленні даного рішення взято до
уваги тільки розрахунок
заборгованості, наданий позивачем.

Судом не враховано, що відповідно до п.
1.2 Генеральної кредитної угоди
загальний розмір позичкової
заборгованості позичальника за
наданими в рамках даної угоди
кредитами не повинен перевищувати суми
еквівалентної 180 000 доларів США, що на
дату надання спірного кредиту за
офіційним курсом НБУ становило 872 946
грн.

Крім того, судом не взято до уваги, що
письмове повідомлення про виконання
зобов'язання надіслане позивачем 11
жовтня 2011 року і було ним отримано 14
жовтня 2011 року, позов подано до
суду 24 жовтня 2011 року, хоча відповідно
до умов Генеральної кредитної угоди
позичальник після отримання такої
вимоги мав на повернення заборгованих
коштів місячний термін.

Посилаючись на те, що всупереч вимог ст.
185 ЦПК України в судовому засіданні
письмові докази не досліджувались,
судом не оголошувались та для
ознайомлення сторонам не надавалися,
що викликає сумнів з приводу їх
достовірності, просить рішення суду
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким в позові відмовити.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_3
та його представник ОСОБА_4 апеляційну
скаргу підтримали з наведених вище
мотивів.

Представник ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль» - Непорадна Т.В. апеляційну
скаргу заперечила, посилаючись на її
безпідставність.

Вислухавши доповідача, пояснення
сторін, перевіривши письмові матеріали
справи, колегія суддів приходить до
висновку про відхилення апеляційної
скарги з наступних підстав.

Судом встановлено, що 25 червня 2008 року
між «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_3
було укладено Генеральну кредитну
угоду, згідно якої кредитор
зобов'язався надавати позичальнику
кредитні кошти в порядку та на умовах,
визначених у кредитних договорах,
укладених в рамках даної угоди і які є
її невід'ємними частинами.

Відповідно до п.9.1 даної угоди
встановлено, що Генеральна кредитна
угода набуває чинності з моменту її
підписання сторонами та діє до 22 червня
2018 року за умови повного погашення
позичальником кредитної
заборгованості (позики, відсотків за
користування, штрафів та пені) за всіма
отриманими кредитами в рамках даної
Генеральної кредитної угоди.

Додатковими угодами від 17 вересня 2009
року, 26 лютого 2010 року до даної Угоди
було внесено зміни.

В забезпечення виконання зобов'язань
за Генеральною кредитною угодою
ОСОБА_3 було передано в іпотеку
нежитлові приміщення по АДРЕСА_1,
вантажопасажирський автомобіль марки
RENAULT Master, 2005 року випуску та
непродовольчі товари балансовою
вартістю 114 469 грн. 02 коп.

В межах даної Генеральної кредитної
угоди 25 червня 2008 року між сторонами
укладено кредитний договір, за яким
останньому надано кредитні кошти в
розмірі 180 000 доларів США
зі сплатою 14,75 % річних, з кінцевим
терміном повернення до 24
червня 2015 року.

Додатковими угодами від 13 лютого 2009
року, 17 вересня 2009 року, 26 лютого
2010 року, 29 вересня 2010 року, 22 квітня 2011
року до кредитного договору вносились
зміни щодо графіків погашення кредиту,
який є невід'ємною частиною договору.

За змістом п. 3.3 договору вбачається, що
сторони встановили, що обчислення
строку надання кредиту, нарахування
відсотків та штрафних санкцій до
договору здійснюється за фактичну
кількість календарних днів
користування кредитом, виходячи з
фактичної кількості календарних днів у
році. При цьому відсотки за
користуванням кредитом нараховуються
на залишок заборгованості за кредитом,
починаючи з дня надання кредиту
(часткового надання кредиту) до повного
погашення заборгованості за кредитом,
включно. Погашення основного боргу по
кредиту та сплаті відсотків
позичальник здійснює у валюті кредиту.

Пунктом 9.1 даного договору визначено,
що за порушення строків повернення
кредитної заборгованості та відсотків
за користування кредитом, передбачених
положеннями цього договору,
позичальник сплачує кредитору пеню в
розмірі подвійної облікової ставки НБУ
від суми простроченого платежу за
кожний день прострочення.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірах та
на умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048
ЦК України).

Договір є обов'язковим для виконання
сторонами (ст. 629 ЦК України).

Договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626
ЦК України).

Визначення поняття зобов'язання
міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України.

Відповідно до цієї норми зобов'язання -
це правовідношення, в якому одна
сторона (боржник) зобов'язана вчинити
на користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

У зв'язку з неналежним виконанням
відповідачем зобов'язань за кредитним
договором, станом на 08 листопада 2013
року виникла заборгованість в розмірі
227 244,71 доларів США, що за
курсом НБУ становить 1 816 366 грн. 94 коп., з
яких: заборгованість за кредитом - 162
130,08 доларів США, що еквівалентно за
курсом НБУ становить 1 295 905 грн. 73 коп.,
заборгованість за відсотками - 51 888,22
доларів США, що еквівалентно за курсом
НБУ становить 414 742 грн. 54 коп., пеня за
прострочення кредиту 7 612,60
доларів США, що еквівалентно за курсом
НБУ становить 60 847 грн. 49 коп., пеня за
прострочення відсотків - 5 613,81 доларів
США, що еквівалентно за курсом НБУ
становить 44 871 грн. 17 коп.

За наведених обставин суд першої
інстанції прийшов до правильного
висновку про наявність правових
підстав для задоволення вимог позову
ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про
стягнення заборгованості за кредитним
договором з позичальника в сумі
227 244,71 доларів США, що в
гривневому еквіваленті за офіційним
курсом НБУ становить 1 816 366 грн.
94 коп.

Посилання в апеляційній скарзі на те,
що банком безпідставно нараховано
відсотки після направлення письмового
повідомлення - вимоги про виконання
зобов'язання від 11 жовтня 2011
року, не заслуговують на увагу,
оскільки згідно умов укладеного
кредитного договору відсотки за
користуванням кредитом нараховуються
на залишок заборгованості за кредитом,
починаючи з дня надання кредиту
(часткового надання кредиту) до повного
погашення заборгованості за кредитом.

Не заслуговують на увагу і доводи
апелянта про те, що при ухваленні
рішення взято до уваги тільки
розрахунок заборгованості, наданий
позивачем, оскільки, обставини щодо
наявності суми заборгованості за
відповідний період та її несплати
відповідачем не спростовані.

Крім того, в засіданні апеляційного
суду ОСОБА_3 визначену банком суму
заборгованості визнав.

Таким чином, рішення суду постановлено
з дотриманням норм матеріального та
процесуального права, доводи
апеляційної скарги правильності
висновків суду першої інстанції не
спростовують, а тому підстав для його
скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК
України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Івано-Франківського міського
суду від 12 листопада 2013 року залишити
без зміни.

Ухвала набирає законної сили з часу
проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з часу
набрання нею законної сили.

Головуюча
О.Ю. Беркій

Судді:
В.М. Соколовський

О.В. Пнівчук