У Х В А Л А

Іменем України

11 лютого 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Закарпат ської області у складі:

головуючої - судді
Кожух О.А.

суддів - Леска
В.В., Кондора Р.Ю.,

при секретарі - Голінко
А.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ПАТ КБ
"ПриватБанк" на рішення Мукачівського
міськрайонного суду від 11 листопада 2013
року по справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ
КБ "ПриватБанк", ОСОБА_2 про припинення
договору поруки,-

в с т а н о в и л а :

У серпні 2013 року позивач звернувся до
суду із позовом, в якому просив визнати
припиненим договір поруки № 005 від 26
лютого 2008 року, укладений між ним та ПАТ
КБ «ПриватБанк». Позов мотивовано тим,
що 26.02.2008 між ОСОБА_2 та ПАТ КБ
«ПриватБанк» (далі - Банк) було укладено
Кредитний договір № 005Є/V-М, згідно
якого Банк надав ОСОБА_2 кредит в сумі
150000,00 доларів США на споживчі цілі з
кінцевим терміном повернення не
пізніше 25.02.2013. 26.02.2008 в якості
забезпечення кредитного договору було
укладено договір поруки №005, за яким
ОСОБА_1 виступив поручителем ОСОБА_2 за
кредитними зобов'язаннями перед
Банком. Зазначив, що на початку 2009 року
між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 було
укладено додаткову угоду до кредитного
договору, якою було підвищено
відсоткову ставку за користування
кредитом. Про це його ніхто не
повідомляв, своєї згоди він не давав, а
тому, посилаючись на норми ч.1 ст. 559 ЦК
України, просив визнати договір поруки
№ 005 від 26.02.2008 року припиненим.

Рішенням Мукачівського
міськрайонного суду від 11 листопада 2013
року позов задоволено - договір поруки
визнано припиненим.

На це рішення Банк подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на неправильне застосування норм
матеріального та процесуального права,
невідповідність висновку суду
фактичним обставинам справи, просить
скасувати рішення суду та ухвалити
нове, яким в задоволенні позовних вимог
відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача,
позицію представників позивача та
Банку, перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 суд
першої інстанції виходив із того, що
збільшення процентної ставки за
кредитним договором відбулося без
згоди поручителя, внаслідок чого
збільшено обсяг його відповідальності,
що відповідно до вимог ч. 1 ст. 559 ЦК
України є підставою для припинення
договору поруки.

Колегія суддів вважає, що такий
висновок суду першої інстанції є
правильним, відповідає фактичним
обставинам справи та вимогам закону.

З матеріалів справи вбачається,
що 26.02.2008 між Банком та ОСОБА_2 був
укладений кредитний договір №005Є/V-М.
Згідно умов цього договору позичальник
отримав від Банку кредит в сумі 150 000
доларів США, який зобов'язався
повернути до 25.02.2013 і сплатити Банку 15 %
річних за користування кредитом (а.с.
4-8). В забезпечення виконання
зобов'язання за цим кредитним
договором 26.02.2008 р. між Банком і ОСОБА_1
був укладений договір поруки №005 (а.с. 9).

З наданого Банком розрахунку
заборгованості за кредитним договором
№ 005Є/V-М від 26.02.2008 вбачається, що з
01.02.2009 Банком було підвищено відсоткову
ставку за користування кредитом з 15 % на
21% (а.с.38-40). Зменшення відсоткової
ставки з травня 2010 року до 18 % також не
відповідає умовам, на яких позивач
укладав договір поруки.

Згідно із ч.1 ст. 553, ч.1 554 ЦК України
за договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником. У разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
встановлено додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.

Відповідно ч.1 ст. 559 ЦК України
порука припиняється з припиненням
забезпеченого нею зобов'язання, а також
у разі зміни зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності.

Зі змісту зазначеної норми вбачається,
що встановлено презумпцію припинення
поруки в разі зміни основного
зобов'язання без згоди поручителя,
унаслідок чого збільшується обсяг його
відповідальності. Збільшення
відповідальності поручителя внаслідок
зміни основного зобов'язання виникає,
зокрема, в разі підвищення розміру
процентів. Внесення змін до кредитного
договору в частині збільшення розміру
процентів за відсутності згоди
поручителя на таку зміну змінює обсяг
його відповідальності

Тобто, у зобов'язаннях, в яких беруть
участь поручителі, збільшення
кредитної процентної ставки навіть за
згодою банку та боржника, але без згоди
поручителя або відповідної умови у
договорі поруки, не дає підстав
покладення на останнього
відповідальності за невиконання або
неналежне виконання позичальником
своїх зобов'язань перед банком.

Відповідні позиції неодноразово
викладені у постановах Верховного Суду
України. Зокрема, у постановах від
21.05.2012 № 6-69цс11, № 6-18св11, від 10.10.2012 N
6-112цс12, від 21.11.2012 № 134 цс12, 25.09.2013 №
6-97цс13, які, відповідно до ст. 360-7 ЦПК
України, є обов'язковими для всіх судів
України.

Банк у своїй скарзі посилається на
положення п. 3 Договору поруки, у якому
зазначено, що поручитель з умовами
Кредитної угоди ознайомлений, та
положення п. 2.3.1 Кредитної угоди, яким
передбачено право Банку збільшувати
розмір відсоткової ставки за
користування кредитом. Проте вказані
положення не виключають необхідності
повідомляти поручителя про збільшення
відсоткової ставки, оскільки такі
зміни зобов'язання збільшують обсяг
відповідальності поручителя.

В договорі поруки визначено предмет
договору - надання поруки за Кредитною
угодою, згідно якої боржнику надано
кредит в сумі 150000 доларів із сплатою 15 %
річних. Поручитель, який ознайомлений з
Кредитним договором, лише
проінформований про право Банку
збільшувати розмір відсоткової ставки,
і це не дає підстав вважати, що він дав
згоду на будь-яке збільшення розміру
відсоткової ставки. В договорі поруки
не узгоджені умови щодо можливості
зміни розміру процентів без
додаткового повідомлення поручителя, а
з обставин справи не вбачається
інформованості поручителя і його згоди
на збільшення розміру його
відповідальності. Докази того, що
позивач був повідомлений про
збільшення розміру процентів за
кредитним договором, Банком не надані.
А тому колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
збільшення Банком розміру процентів за
кредитним договором було проведено без
згоди поручителя ОСОБА_1

Таким чином, збільшення
процентної ставки за кредитним
договором відбулося без згоди
поручителя, внаслідок чого збільшився
обсяг його відповідальності, що є
підставою для припинення поруки
відповідно до вимог ч.1 ст. 559 ЦК України.

Відповідно п 22 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року N 5 «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
якщо в договорі поруки умови зміни
розміру процентів за основним
зобов'язанням не узгоджені, а з
обставин справи не вбачається
інформованості поручителя і його згоди
на збільшення розміру його
відповідальності, то відповідно до
положень частини першої статті 559 ЦК
порука припиняється у разі зміни
основного зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності. У цьому випадку
поручитель має право на пред'явлення
позову про визнання договору поруки
припиненим.

Зважаючи на викладене, судова
колегії вважає, що суд першої інстанції
вірно встановив фактичні обставини
справи, правильно застосував
матеріальний закон, дотримався
процедури розгляду справи та вирішив
спір у відповідності з чинним
законодавством. Підстав для скасування
чи зміни рішення суду першої інстанції
немає. Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду.
Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційну скаргу слід відхилити, а
рішення суду першої інстанції залишити
без змін.

Керуючись ст. ст. 304, п.1 ч.1 ст. 307, 308, 313, п.1
ст. 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ПАТ КБ "ПриватБанк" -
відхилити.

Рішення Мукачівського міськрайонного
суду від 11 листопада 2013 року - залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржена в касаційному
порядку протягом двадцяти днів з дня на
брання законної сили шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуюча

Судді