УХВАЛА

іменем україни

16 квітня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Гвоздика
П.О.,

суддів: Горелкіної
Н.А., Євграфової Є.П.,

Журавель В.І.,
Іваненко Ю.Г.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості, за
касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
апеляційного суду Черкаської області
від 19 грудня 2013 року, за участю
представника публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«ПриватБанк» Каракоці О.Р.,

в с т а н о в и л а:

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду
з позовом до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості, посилаючись на те, що 28
лютого 2006 року між банком та
відповідачем було укладено кредитний
договір, за умовами якого останній
отримав кредит у розмірі 5 тис. грн у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 48 % на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення, що відповідає
строку дії картки.

Договір був укладений у формі заяви
разом з Умовами надання банківських
послуг та Правилами користування
платіжною карткою.

Відповідно до п. 9.12 Умов та Правил
надання банківських послуг договір діє
протягом 12 місяців з моменту
підписання та автоматично
пролонгується на той же строк у разі,
якщо кожна зі сторін не проінформує
іншу про припинення дії договору.

ОСОБА_3 свої зобов'язання за договором
не виконав, в результаті чого станом на
09 вересня 2013 року має заборгованість в
розмірі 30 457 грн 55 коп., що складається з
наступного: 3 926 грн 32 коп. -
заборгованість за кредитом; 24 604 грн 68
коп. - заборгованість за процентами за
користування кредитом; 500 грн - штраф
(фіксована частина) та 1 426 грн 55 коп. -
штраф (процентна ставка).

Рішенням Лисянського районного суду
Черкаської області від 12 листопада 2013
року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Черкаської
області від 19 грудня 2013 року зазначене
судове рішення скасовано. Ухвалено
нове рішення, яким позов задоволено.
Стягнуто із ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк» 30 457 грн 55 коп.
заборгованості за кредитним договором
від 28 лютого 2006 року б/н. Вирішено
питання про розподіл судових витрат.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_3
просить рішення апеляційного суду
скасувати, посилаючись на порушення
судом норм матеріального і
процесуального права, справу передати
на новий розгляд.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Наведеній нормі ухвалені у справі
судові рішення не відповідають.

Ухвалюючи рішення, суд першої
інстанції зазначав, що, проводячи
нарахування за картковим кредитом,
банк фіксував наявність порушення
зобов'язань, про що свідчить розрахунок
заборгованості, а оскільки право
позивача на належне виконання
зобов'язань почало порушуватися з 2007
року, то на час звернення банку до суду
загальна позовна давність сплинула,
тому в задоволенні позовних вимог суд
відмовив.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення
суду першої інстанції та стягуючи із
ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 30
457 грн 55 коп. заборгованості за
кредитним договором, посилався на те,
що з моменту укладення кредитного
договору - 28 лютого 2006 року, ніхто зі
сторін не заявляв намір про його
припинення. У той же час відповідач не
надав банку письмової заяви про
закриття картрахунка.

Таким чином, зважаючи на відсутність у
даних кредитних правовідносинах
встановленого графіка платежів, який
мав би бути складовою частиною
договору та за яким би здійснювалося
погашення кредитної заборгованості та
строки сплати чергових платежів,
сторони встановили як строк дії
договору - до моменту виконання
сторонами в повному обсязі взятих на
себе зобов'язань.

За таких обставин строк дії картки, у
тому числі й строк дії кредитного
договору, пролонгувався з кожним роком
і діяв до 28 лютого 2014 року, тому
районний суд дійшов передчасного
висновку про безпідставність позову у
зв'язку із пропуском позовної давності.

Проте з такими висновками судів
погодитися не можна з таких підстав.

Установлено, що 28 лютого 2006 року між ПАТ
КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 укладено
кредитний договір, за умовами якого
останній отримав кредит у розмірі 5 тис.
грн у вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 48 % на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення, що відповідає
строку дії картки.

Договір був укладений у формі заяви
разом з Умовами надання банківських
послуг та Правилами користування
платіжною карткою.

Відповідно до п. 9.12 Умов та Правил
надання банківських послуг договір діє
протягом 12 місяців з моменту
підписання та автоматично
пролонгується на той же строк у разі,
якщо кожна зі сторін не проінформує
іншу про припинення дії договору.

За умовами укладеного між сторонами
договору (а.с. 10, розділ «Банківські
послуги») має бути визначений термін
дії картки, з яким збігається термін
дії кредитного ліміту.

Згідно з Умовами та Правилами надання
банківських послуг (без дати та без
номера), підписаними тільки ПАТ КБ
«ПриватБанк» (а.с. 11), кредит (кредитна
лінія, кредитний ліміт) - це розмір
грошових котів, наданих банком клієнту
на строк, обумовлений в договорі, на
умовах платності та повернення.

Наведеним умовам договору суд оцінки
не надав, не звернув уваги на те, що
картку відповідачу видано на руки 28
лютого 2006 року, строк дії картки та,
відповідно, строк дії кредитного
ліміту згідно з умовами договору не
встановив.

Задовольняючи позов з огляду на
автоматичну пролонгацію договору,
апеляційний суд не врахував, що згідно
з розділом 3 Умов та Правил надання
банківських послуг «Користування
картою», п. 3.1.3 після закінчення строку
дії відповідна картка продовжується
банком на новий строк шляхом надання
клієнту картки з новим терміном дії,
обставин видачі відповідачу нової
картки не перевірив та висновку про
відсутність підстав для застосування
позовної давності за поданою
відповідачем заявою дійшов передчасно.

Оскільки допущені судами порушення
норм матеріального та процесуального
права призвели до неправильного
вирішення справи, рішення судів першої
та апеляційної інстанцій підлягають
скасуванню з передачею справи на новий
розгляд до суду першої інстанції.

При новому розгляді справи суду
насамперед слід встановити термін дії
картки, оскільки без цього вирішити
позов неможливо.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення апеляційного суду Черкаської
області від 19 грудня 2013 року та рішення
Лисянського районного суду Черкаської
області від 12 листопада 2013 року
скасувати, справу передати на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
П.О. Гвоздик

Судді: Н.А.
Горелкіна

Є.П.
Євграфова

В.І.
Журавель

Ю.Г.
Іваненко