АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
Справа № 604/1760/13-ц Головуючий у 1-й
інстанції Кузьменко І.О. Провадження №
22-ц/789/160/14 Доповідач - Костів
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2014 р. Колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Тернопільської
області в складі:

головуючого - Костіва О.З.

суддів - Кузьми Р. М., Жолудько Л. Д.,

при секретарі - Ханенко Т.І.

з участю представника апелянта ОСОБА_1

- ОСОБА_2,

представника третьої особи -
головного управління

Держземагенства у Тернопільській
області

- Кащишин
О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Тернополі
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення Підволочиського
районного суду від 16 грудня 2013 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до
приватного нотаріуса Підволочиського
районного нотаріального округу -
ОСОБА_4, треті особи - головне
управління Держземагенства у
Тернопільській області, відділ
держземагенства у Підволочиському
районі про визнання неправомірними дій
приватного нотаріуса та зобов'язання
вчинити нотаріальну дію,-

В С Т А Н О В И Л А:

В листопаді 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
Підволочиського районного суду із
позовною заявою до приватного
нотаріуса Підволочиського районного
нотаріального округу ОСОБА_4, треті
особи - головне управління
Держземагенства у Тернопільській
області, відділ держземагенства у
Підволочиському районі про визнання
неправомірними дій приватного
нотаріуса та зобов'язання вчинити
нотаріальну дію.

Заявлені вимоги позивач мотивував тим,
що звернувся до приватного нотаріуса
Підволочиського районного
нотаріального округу ОСОБА_4 з
документами для посвідчення договору
про передачу права власності на
земельну ділянку для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва
площею 0,3566 га, що розташована на
території Староскалатської сільської
ради, на підставі розпорядження
Підволочиської районної державної
адміністрації «Про припинення права
власності на земельну ділянку та
прийняття її до земель державної
власності» від 22 жовтня 2013 року. Однак,
23 жовтня 2013 року нотаріус відмовив у
вчиненні нотаріальної дії -
посвідченні договору про передачу
права власності на вказану земельну
ділянку, посилаючись на п.15 Перехідних
положень Земельного кодексу України.

Позивач на підставі ст.142 ЗК України,
ст.ст.49, 50 Закону України «Про нотаріат»
просив суд визнати неправомірними дії
приватного нотаріуса ОСОБА_4 щодо
відмови у вчиненні нотаріальної дії та
зобов'язати його посвідчити договір
про передачу права власності на
земельну ділянку для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва
площею 0.3566 га, кадастровий номер
:01:002:0023, що розташована на
території Староскалатської сільської
ради, на підставі розпорядження
Підволочиської районної державної
адміністрації «Про припинення права
власності на земельну ділянку та
прийняття її до земель державної
власності» від 22 жовтня 2013 року.

Рішенням Підволочиського районного
суду від 16 грудня 2013 року у задоволенні
позову відмовлено.

ОСОБА_1 подав на вказане рішення
апеляційну скаргу, посилаючись на його
незаконність та необґрунтованість,
порушення судом норм матеріального та
процесуального права. Вказує, що судом
неповно встановлено фактичні
обставини справи та дано невірну
оцінку доказам. Просить рішення
скасувати та постановити нове, яким
задоволити його позовні вимоги в
повному обсязі.

В судовому засіданні представник
апелянта - ОСОБА_2 та представник
третьої особи - Кащишин О.О. апеляційну
скаргу підтримали, зіславшись на
мотиви, викладені в ній.

Відповідач - приватний нотаріус
Підволочиського районного
нотаріального округу ОСОБА_4 в судове
засідання не з»явився, подавши заяву
про розгляд справи у його відсутності.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, пояснення сторін,
ознайомившись з матеріалами справи,
доводами апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає до задоволення виходячи із
наступних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позову суд
першої інстанції виходив із того, що
відмовитись від права на земельну
ділянку можна щодо земель будь-якого
цільового призначення, крім тих, що
підпадають під дію заборони відчуження
(мораторію), встановленого пунктом 15
перехідних положень Земельного
кодексу України, а тому угода про
перехід права власності на земельну
ділянку по своїй суті є її відчуженням.

З таким висновком колегія суддів не
погоджується, оскільки він суперечить
діючому законодавству, зроблений на
неповно з'ясованих судом обставинах,
які мають значення для справи, що у
відповідності до п.1 ч.1 ст.309 ЦПК України
є підставою для ухвалення нового
рішення.

Відповідно до ст.ст.213, 215 ЦПК України
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справі згідно закону.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам рішення суду
першої інстанції не відповідає.

Судом встановлено, що згідно
державного акту про право власності на
земельну ділянку, виданого 25 вересня 2012
року управлінням Держкомзему у
Підволочиському районі, ОСОБА_1 на
праві власності належить земельна
ділянка для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва
площею 0.3566 га, кадастровий номер
:01:002:0023, що розташована на
території Староскалатської сільської
ради. Право власності на вказану
земельну ділянку зареєстроване у
Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно 06 вересня 2013 року. Ця
ділянка входить у земельну ділянку
(пай), право власності на яку він
отримав у порядку спадкування.

Відповідно до ч.1 ст.142 Земельного
кодексу України припинення права
власності на земельну ділянку у разі
добровільної відмови власника землі на
користь держави або територіальної
громади здійснюється за його заявою до
відповідного органу.

Як вбачається із матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції, на
підставі заяви ОСОБА_1 від 23 вересня 2013
року про добровільну відмову на
користь держави від права власності на
земельну ділянку, головним управлінням
Держземагенства у Тернопільській
області 18 жовтня 2013 року видано наказ
про погодження припинення права
власності гр. ОСОБА_1 на зазначену
земельну ділянку та доручено
начальнику відділу Держземагенства у
Підволочиському районі підписати
угоду про передачу права власності на
земельну ділянку, забезпечити в
установленому законодавством порядку
державну реєстрацію права держави на
дану земельну ділянку.

Згідно з ч.2 ст.142 ЗК України органи
виконавчої влади або органи місцевого
самоврядування у разі згоди на
одержання права власності на земельну
ділянку укладають угоду про передачу
права власності на земельну ділянку.
Угода про передачу права власності на
земельну ділянку підлягає
нотаріальному посвідченню.

Дана стаття передбачає можливість
відмови від земельної ділянки тільки
на користь конкретних суб'єктів,
зокрема це є держава або територіальна
громада, а також передбачає конкретну
та визначену законом процедуру такої
відмови.

Постановою приватного нотаріуса
Підволочиського районного
нотаріального округу ОСОБА_4 від 23
жовтня 2013 року у вчиненні нотаріальної
дії - посвідченні договору про передачу
права власності на земельну ділянку
для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва
площею 0.3566 га, кадастровий номер
:01:002:0023, що розташована на
території Староскалатської сільської
ради (за межами населеного пункту)
відмовлено.

В обґрунтування відмови нотаріус
зазначив, що Указом Президента України
від 10 листопада 1994 року № 666/94 земельна
частка (пай) визначалась як об'єкт
цивільних правочинів. Перше обмеження
права розпоряджатися земельною
часткою (пай) було встановлено Указом
Президента України від 21 квітня 1998 року
№ 332/98, наступне обмеження - це Закон
України «Щодо відчуження земельної
частки (паю)» від 18 січня 2001 року №2242. 01
січня 2002 року набула чинності нова
редакція Земельного кодексу України,
де забороняється відчуження земельних
часток (пай), земельних ділянок
приватної власності для ведення
товарного і фермерського господарства.
Пунктом 15 Перехідних Положень
Земельного кодексу встановлена
заборона на купівлю-продаж або інший
спосіб відчуження земельних ділянок,
на які поширюється мораторій.

У п.п. б) п.15 Перехідних Положень
Земельного кодексу України вказано, що
до набрання чинності законом про обіг
земель сільськогосподарського
призначення, але не раніше 1 січня 2016
року, не допускається купівля-продаж
або іншим способом відчуження
земельних ділянок і зміна цільового
призначення (використання) земельних
ділянок, які перебувають у власності
громадян та юридичних осіб для ведення
особистого селянського господарства, а
також земельних часток (паїв), крім
передачі їх у спадщину, обміну
земельної ділянки на іншу земельну
ділянку відповідно до закону та
вилучення (викупу) для суспільних
потреб.

Відповідно до статті 41 Конституції
України кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю, результатами своєї
інтелектуальної, творчої діяльності.

Статтею 140 Земельного кодексу України
визначені підстави припинення права
власності на земельну ділянку, а саме:

а) добровільна відмова власника від
права на земельну ділянку;

б) смерть власника земельної ділянки за
відсутності спадкоємця;

в) відчуження земельної ділянки за
рішенням власника;

г) звернення стягнення на земельну
ділянку на вимогу кредитора;

ґ) відчуження земельної ділянки з
мотивів суспільної необхідності та для
суспільних потреб;

д) конфіскація за рішенням суду;

е) не відчуження земельної ділянки
іноземними особами та особами без
громадянства у встановлений строк у
випадках, визначених цим Кодексом.

Отже, законодавством розмежовані
поняття «добровільна відмова власника
від права на земельну ділянку» та
«відчуження земельної ділянки за
рішенням власника» як підстави
припинення права на земельну ділянку.

Порядок припинення права власності на
земельну ділянку у разі добровільної
відмови власника від права на земельну
ділянку визначений статтею 142
Земельного кодексу України, а саме
припинення права власності на земельну
ділянку у разі добровільної відмови
власника землі на користь держави або
територіальної громади здійснюється
за його заявою до відповідного органу.

Органи виконавчої влади або органи
місцевого самоврядування у разі згоди
на одержання права власності на
земельну ділянку укладають угоду про
передачу права власності на земельну
ділянку. Вказана Угода підлягає
нотаріальному посвідченню та
державній реєстрації. Припинення права
постійного користування земельною
ділянкою у разі добровільної відмови
землекористувача здійснюється за його
заявою до власника земельної ділянки.
Власник земельної ділянки на підставі
заяви землекористувача приймає
рішення про припинення права
користування земельною ділянкою, про
що повідомляє органи державної
реєстрації.

Добровільна відмова - це самостійне
волевиявлення власника земельної
ділянки або землекористувача,
пов'язане з не бажанням подальшої
експлуатації належної йому на праві
власності або користування земельної
ділянки.

Тобто, особа самостійно і з доброї волі
відмовляється від наданого йому
суб'єктивного права використовувати
земельну ділянку. Волевиявлення особи
має бути оформлене у відповідній формі
- письмовій заяві про добровільну
відмову від права власності або права
постійного користування землею.

Дана стаття чітко поділяє порядок
здійснення добровільної відмови від
права власності на землю і
добровільної відмови від права
постійного користування земельною
ділянкою. У першому випадку власник
відмовляється від належної йому землі
на користь держави або територіальної
громади. Стаття не передбачає
можливості добровільної відмови на
користь інших, крім зазначених,
суб'єктів земельних правовідносин.
Передбачена також відповідна
процедура здійснення добровільної
відмови, а саме:

а) отримання згоди представників
держави або територіальної громади на
одержання права власності на земельну
ділянку;

б) підготовка та укладення угоди
про передачу права власності на
земельну ділянку відповідно державі
або територіальній громаді;

в) нотаріальне посвідчення
укладеної угоди;

г) державна реєстрація укладеної
угоди.

Органами державної реєстрації, які
фіксують укладені угоди про передачу
права власності на земельну ділянку на
підставі добровільної відмови або
отримують повідомлення про припинення
права постійного землекористування, є
орган місцевого самоврядування за
місцем знаходження земельної ділянки.

Для реєстрації угоди про передачу
права власності на земельну ділянку на
підставі добровільної відмови власник
земельної ділянки подає особисто або
надсилає поштою до відповідного
виконавчого комітету органу місцевого
самоврядування угоду про передачу
права власності на земельну ділянку у
двох примірниках. Зазначений орган
перевіряє подані документи і реєструє
їх. На обох примірниках угоди ставиться
штамп із зазначенням дати реєстрації
та номеру запису, а також підпис особи,
яка зареєструвала договір. Один
примірник угоди повертається власнику
земельної ділянки, інший залишається у
виконавчому комітеті органу місцевого
самоврядування.

Таким чином, законодавством
встановлено чіткий і послідовний
спосіб та форма відмови власників та
користувачів від земельних ділянок.

Виходячи з викладеного колегія суддів
вважає за можливе реалізацію права
громадян та юридичних осіб на
добровільну відмову від права
власності на земельні ділянки
відповідно до законодавства.

Враховуючи наведене колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу слід
задовольнити, рішення Підволочиського
районного суду від 16 грудня 2013 року -
скасувати, ухвалити нове рішення яким
позов ОСОБА_1 задовольнити.

Керуючись ч.1 ст.307, ст.ст.309, 313, 314, 316, 317,
319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити.

Рішення Підволочиського районного
суду від 16 грудня 2013 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов
ОСОБА_1 до приватного нотаріуса
Підволочиського районного
нотаріального округу - ОСОБА_4, треті
особи - головне управління
Держземагенства у Тернопільській
області, відділ держземагенства у
Підволочиському районі про визнання
неправомірними дій приватного
нотаріуса та зобов'язання його вчинити
нотаріальну дію - задовольнити.

Визнати неправомірними дії приватного
нотаріуса Підволочиського районного
нотаріального округу - ОСОБА_4 щодо
відмови у вчиненні нотаріальної дії, а
саме посвідчення договору про передачу
права власності на земельну ділянку
для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
площею 0.3566 га, кадастровий номер
:01:002:0023, що розташована на
території Староскалатської сільської
ради Підволочиського району
Тернопільської області, на підставі
розпорядження Підволочиської районної
державної адміністрації «Про
припинення права власності на земельну
ділянку та прийняття її до земель
державної власності», №358-од від 22
жовтня 2013 року.

Зобов'язати приватного нотаріуса
Підволочиського районного
нотаріального округу Тернопільської
області - ОСОБА_4 вчинити нотаріальну
дію, а саме посвідчити договір про
передачу права власності на земельну
ділянку для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
площею 0.3566 га, кадастровий номер
:01:002:0023, що розташована на
території Староскалатської сільської
ради Підволочиського району
Тернопільської області, на підставі
розпорядження Підволочиської районної
державної адміністрації «Про
припинення права власності на земельну
ділянку та прийняття її до земель
державної власності», №358-од від 22
жовтня 2013 року.

Рішення вступає в законну силу з
моменту проголошення, однак може бути
оскаржене безпосередньо до Вищого
спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області О.З. Костів