У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Леванчука А.О., Макарчука М.А., Писаної
Т.О.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5 про визнання права власності на
майно, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на
рішення апеляційного суду Запорізької
області від 07 листопада 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_5 про
визнання права власності на Ѕ частину
квартири АДРЕСА_1.

Рішенням Оріхівського районного суду
Запорізької області від 26 вересня 2013
року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Запорізької області від 07 листопада
2013 року рішення суду першої
інстанції скасовано та ухвалено нове
рішення, яким позов задоволено. Визнано
за ОСОБА_4 право власності на Ѕ частку
трикімнатної квартири по АДРЕСА_1.

У касаційній скарзі ОСОБА_5,
посилаючись на порушення судом норм
процесуального права та неправильне
застосування норм матеріального права,
просить рішення апеляційного суду
скасувати і залишити в силі рішення
суду першої інстанції.

У поданих до суду запереченнях на
касаційну ОСОБА_4 зазначає, що рішення
суду апеляційної інстанції є законним
та обґрунтованим, у процесі розгляду
справи судом не порушені норми
матеріального та процесуального права,
а тому це рішення необхідно залишити
без змін, а касаційну скаргу -
відхилити.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судами першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів вважає, що касаційну скаргу
необхідно відхилити, а оскаржуване
судове рішення залишити без змін.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_5 не
дають підстав для висновку про
порушення апеляційним судом норм
процесуального та матеріального права,
яке призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи нове рішення
про задоволення позову, апеляційний
суд вірно виходив із того, що
виникнення режиму спільної сумісної
власності подружжя на все придбане за
час шлюбу майно презюмується, доки
інший з подружжя не доведе іншого,
тобто діє презумпція спільного майна
подружжя. У матеріалах справи відсутні
дані про домовленість сторін щодо
зміни часток у квартирі та що між ними
укладено шлюбний договір, або
здійснено поділ майна за нотаріально
посвідченою угодою. Незалежно від того,
що право власності на цю квартиру було
зареєстровано за відповідачем,
квартира є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, тому їх
частки у квартирі є рівними.

Наведені у касаційній скарзі доводи
висновків суду не спростовують.

Отже, оскаржуване рішення апеляційного
суду ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а тому його слід залишити без змін, а
касаційну скаргу - відхилити.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення апеляційного суду Запорізької
області від 07 листопада 2013 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

А.О. Леванчук М.А. МакарчукТ.О. Писана