АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/5463/2014 Головуючий
у 1-й інстанції: Чередніченко Н.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі :

Головуючої - Кравець
В.А.,

Суддів - Семенюк
Т.А., Борисової О.В.

при секретарі -
Попандопало Ю.О.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу
за апеляційною скаргою представника
Публічного акціонерного товариства
«Укрсоцбанк» на рішення
Голосіївського районного суду м. Києва
від 14 листопада 2013 року в справі за
позовом ОСОБА_1 до
Акціонерного-комерційного банку
соціального розвитку «Укрсоцбанк»,
третя особа: приватний нотаріус ОСОБА_2
про визнання договору кредиту
недійсним, -

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2013 рокупозивач звернувся в суд
із зазначеним позовом, в якому, з
урахуванням уточнених вимог, просив
визнати недійсними договір про надання
відновлювальної кредитної лінії
№408/137/08-п від 26.03.2008 року та вирішити
питання судових витрат.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що він
не отримував за договором №408/137/08-п від
26.03.2008 року грошові кошти від банку, а
тому такий договір є недійсним.

Рішенням Голосіївського районного
суду м. Києва від 14 листопада 2013 року -
позов задоволено.

Визнано недійсним договір про надання
відновлювальної кредитної лінії №
408/137/08-П від 26 березня 2008 року, укладений
між ОСОБА_1 та Акціонерним комерційним
банком соціального розвитку
«Укрсоцбанк».

Не погоджуючись з рішенням суду,
представник відповідача подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати його та ухвалити нове про
відмову в задоволенні позову в повному
обсязі, посилаючись на те, що суд
ухвалив рішення з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
висновки не відповідають обставинам
справи та наявним в матеріалах справи
доказам.

Вказує на те, що внаслідок помилки
відповідач не погоджується змінювати
умови кредитного договору на умовах,
вказаних позивачем, тому такий
кредитний договір може бути змінений
за рішенням суду.

Крім того, позов містить
матеріально-правову вимогу (щодо
надання грошових коштів) тоді як
позивачем судовий збір не сплачений, що
є грубим порушенням закону України №
3674-17 та є підставою для скасування
рішення.

В судовому засіданні апелянт скаргу
підтримав.

Заслухавши доповідь судді Кравець В.А.,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши законність і
обґрунтованість ухваленого рішення,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав:

Задовольняючи позов, суд виходив з
того, що для позивача ОСОБА_1 реальне
настання правових наслідків, що
обумовлені правочином, не відбулося,
тобто відповідачем не було надано
коштів за договором кредиту № 406/137/08-П,
а тому такий договір на підставі ст. 215
ЦК є недійсним.

Проте, з таким висновком суду
погодитись неможливо, оскільки такого
висновку суд дійшов, не з'ясувавши
дійсні обставини спору, не перевіривши
доводи і заперечення сторін та без
належної оцінки доказів.

Зазначені порушення норм
матеріального та процесуального права
є підставою відповідно до ст. 309 ЦПК
України до скасування рішення суду та
ухвалення нового рішення по суті
заявлених позовних вимог.

Судом встановлено, що 26 березня 2008 року
між сторонами по справі ОСОБА_1 та АКБ
соціального розвитку «Укрсоцбанк»
було укладено договір про надання
відновлювальної кредитної лінії за №
406/137/08-П, за умовами якого позивач
повинен був отримати кредит в розмірі
40000 дол. США частинами зі сплатою 13,5 % та
комісій в розмірі та порядку,
визначеному в Додатку № 1 та з кінцевим
поверненням заборгованості по кредиту
25 березня 2018 року ( а.с. 4-11).

Позивач виконав всі вимоги щодо
забезпечення виконання своїх
зобов'язань перед банком, оформивши
Іпотечний договір № 04/1-159 (з майновим
поручителем) від 26.03.2008 року (а.с. 14-17),
Договір поруки № 04/П-109 від 26.03.2008 року в
один день з кредитним договором (а.с.
18-20).

Згодом , банк в період з березня 2008 року
по вересень 2008 року видав кошти
позивачу, згідно заявок на видачу
готівки, при цьому, посилаючись на
договір кредиту № 406/138/08-П від 26.03.2008
року (a.c.21-26).

Тобто, як вбачається з номерів
договорів кредиту в даному випадку
мала місце помилка, яку сторони по
справі визнають.

Разом з тим, суд, задовольняючи позов,
дійшов необґрунтованого висновку про
застосування до даних правовідносин
положень закону про недійсність
правочину з огляду на таке.

Згідно зі ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони
є вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначені умов договору
з урахуванням вимог цього Кодексу,
інших актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

Положення ст. 626 ЦК України вказують на
те, що договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Статтею 651 ЦК України встановлено, що
розірвання договору допускається лише
за згодою сторін, якщо інше не
встановлено договором або законом, і що
договір може бути розірвано за
рішенням суду на вимогу однієї із
сторін у разі істотного порушення
договору другою стороною та в інших
випадках, встановлених договором або
законом. Істотним є таке порушення
стороною договору, коли внаслідок
завданої цим шкоди друга сторона
значною мірою позбавляється того, на що
вона розраховувала при укладенні
договору. У разі односторонньої
відмови від договору у повному обсязі
або частково, якщо право на таку
відмову встановлено договором або
законом, договір є відповідно
розірваним або зміненим.

Наразі, підстави до визнання договору
недійсним відсутні з огляду на реальне
настання правових наслідків правочину,
кошти перераховані, хоча і не на
вказаний рахунок, проте, відкритий
також на ім'я позивача і ,з рештою,
підстави, які покладені в основу
позову, не є такими, що свідчать про
недійсність укладеного правочину.

Отже, є необгрунтованим застосування
судом положень ст. 215 ЦК України ,
оскільки в момент вчинення правочину -
його підписання, сторонами було
додержано вимог, які встановлені
частинами першою-третьою, п'ятою та
шостою ст. 203 цього Кодексу.

В силу ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

На основі повно та всебічно з'ясованих
обставин, на які посилаються сторони,
як на підставу своїх вимог та
заперечень, підтверджених доказами,
перевірених в судовому засіданні,
оцінивши їх належність, допустимість, а
також достатність, взаємозв'язок у їх
сукупності, встановивши
правовідносини, які випливають із
встановлених обставин та правові
норми, які підлягають застосуванню до
цих правовідносин, колегія суддів
приходить до висновку про скасування
рішення суду та ухвалення нового
рішення про відмову у задоволенні
позову.

Керуючись ст.ст.303,304,307,309,313,314,316 ЦПК
України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А
:

Апеляційну скаргу представника
Публічного акціонерного товариства
«Укрсоцбанк» в особі Північного
комерційного макрорегіону Публічного
акціонерного товариства «Укрсоцбанк» -
задовольнити.

Рішення Голосіївського районного суду
м. Києва від 14 листопада 2013 року
скасувати та ухвалити нове рішення
наступного змісту.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
Акціонерного-комерційного банку
соціального розвитку «Укрсоцбанк»,
третя особа: приватний нотаріус ОСОБА_2
про визнання договору кредиту
недійсним - відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом 20 днів
шляхом подання до цього суду
касаційної скарги.

Головуючий:
Судді: