АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2014 року
м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Чернівецької області у складі:

головуючого Одинака О. О.

суддів: Владичана А.І., Половінкіної Н.Ю.

секретар Тодоряк Г.Д.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором за апеляційною скаргою
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» на
рішення Садгірського районного суду
міста Чернівці від 28 листопада 2013 року,

встановила:

В червні 2013 року публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ
«ПриватБанк») звернулося до суду з
позовом.

Просило стягнути з ОСОБА_1 на користь
позивача заборгованість за кредитним
договором у розмірі 29 388 гривень 66
копійок.

Посилалося на те, що 9 серпня 2008 року
ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» уклали
кредитний договір. Відповідно до умов
вказаного договору відповідач отримав
кредит в сумі 4 445 гривень 27 копійок зі
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 0,12 на рік на залишку
заборгованості за кредитом.

Внаслідок неналежного виконання умов
вищевказаного договору станом за
період з 5 травня 2009 року по 29 березня 2013
року ОСОБА_1 має заборгованість перед
банком в сумі 29 388 гривень 66 копійок, яка
складається з заборгованості по
процентам за користування кредитом в
сумі 9 копійок, 27 512 гривень 92 копійки
пені та 1875 гривень 65 копійок штрафу.

В ході судового розгляду ПАТ КБ
«ПриватБанк» змінив позовні вимоги та
просив стягнути заборгованість з
ОСОБА_1 на користь позивача
заборгованість за кредитним договором
у розмірі 10 911 гривень 23 копійки, яка
складається з заборгованості по
процентам в сумі 9 копійок, по пені за
період з 17 липня 2010 року по 17 липня 2013
року в сумі 9 035 гривень 49 копійок та
штрафу в сумі 1875 гривень 65 копійок.

Вказані обставини підтверджуються
додатковими поясненнями до позову та
письмовим клопотанням представника
ПАТ КБ «ПриватБанк» Бабічук А.С. від 5
листопада 2013 року (а.с.106,109).

Рішенням Садгірського районного суду
міста Чернівці від 28 листопада 2013 року
позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк» додаткову заборгованість
за кредитним договором від 9 серпня 2008
року в сумі 90 гривень 9 копійок, яка
складається з заборгованості по
відсотках за користування кредитом в
сумі 9 копійок та пені в розмірі 90
гривень.

В апеляційній скарзі ГІАТ КБ
«ПриватБанк» просить рішення суду
першої інстанції скасувати та ухвалити
нове рішення, яким його позов
задовольнити.

Посилається на те, що суд першої
інстанції допустив порушення норм
матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб,
які беруть участь у розгляді справи,
обговоривши доводи скарги та
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційну
скаргу слід задовольнити частково з
таких підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову у
задоволенні позову суд першої
інстанції виходив з того, що
зобов'язання відповідача не було
припинено після видачі Шевченківським
районним судом міста Чернівці судового
наказу про стягнення заборгованості,
оскільки не було виконано належним
чином. Вказаний судовий наказ не був
виконаний, а тому у банку є право
вимагати стягувати додаткову
заборгованість.

Суд вважав, що з відповідача на користь
позивача слід стягнути суму
заборгованості по відсотках в сумі 9
копійок (0,46-0,37 гривень, які були
стягнути за судовим наказом).

Не підлягає стягненню з відповідача
штраф, оскільки судовим наказом вже
було стягнуто з відповідача штраф, а
договором не передбачено повторне його
стягнення.

Пеня в сумі 9 035 гривень 49 копійок за
період з 17 липня 2010 року по 17 липня 2013
року підлягає зменшенню, оскільки
значно перевищує суму відсотків
нарахованих за прострочення
заборгованості за аналогічний період.
Враховуючи розмір збитків завданих
позивачу, відсутність негативних
наслідків через прострочення
виконання зобов'язання зі сплати
відсотків в сумі 9 копійок, а також те що
відповідач є інвалідом по зору пеню
слід зменшити до 90 гривень.

Тарифи, які є невід'ємною та складовою
частиною даного договору суду взагалі
не були надані, а тому суд позбавлений
можливості встановити правильність
нарахування пені як виду
відповідальності, а при визначенні
пені суд виходив з розумності та
співрозмірності шкоди і
відповідальності.

Однак з такими висновками суду першої
інстанції повністю погодитись не
можна.

Так, ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України
зобов'язання мають виконуватися
належним чином та у встановлений строк.
Одностороння відмова від виконання
зобов'язань не допускається.

За правилами ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасного
виконання грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Підставою, яка породжує обов'язок
сплатити неустойку, є порушення
боржником зобов'язання, яке
визначається ст. 610 ЦК України.

Частиною 1 статті 1049 ЦК України
встановлено, що позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі або речі, визначені родовими
ознаками, у такій самій кількості,
такого самого роду та такої самої
якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно частини 1 статті 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини на які вона посилається як на
підставу своїх вимог.

Відповідно до вимог ст.ст. 213, 215 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним та обґрунтованим, а за змістом
має містити встановлені судом факти і
відповідні їм правовідносини. При
встановленні фактів суд оцінює
належність, допустимість і
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Згідно ст. 214 ЦПК України суд ухвалюючи
рішення повинен вирішити такі питання:

- чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються;

- які правовідносини сторін випливають
із встановлених обставин;

- яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Як вбачається з матеріалів справи і це
правильно встановлено судом першої
інстанції 9 серпня 2008 року ОСОБА_1 та ПАТ
КБ «ПриватБанк» уклали кредитний
договір. Відповідно до умов вказаного
договору відповідач отримав кредит в
сумі 4 445 гривень 27 копійок зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 0,12 на рік на залишку
заборгованості за кредитом (а.с.3-12).

Внаслідок неналежного виконання умов
вищевказаного договору станом на 29
березня 2013 року ОСОБА_1 мав
заборгованість перед банком в сумі 38 963
гривні 21 копійка, що складається з
заборгованості за кредитом в сумі 4020
гривень 82 копійки, процентам в сумі 46
копійок, 32 610 гривень 35 копійок пені та
2331 гривень 48 копійок штрафу (а.с.2).

Згідно судового наказу
Шевченківського районного суду міста
Чернівці від 3 листопада 2009 року з
ОСОБА_1 стягнуто заборгованість за
кредитним договором в сумі 10 074 гривні 55
копійок (а.с.73)

Враховуючи вищевказаний судовий наказ
ПАТ КБ «ПриватБанк» подав до суду заяву
про зменшення позовних вимог, згідно
якої позивач змінив розмір
заборгованості, яка підлягає стягненню
з відповідача з суми 38 963 гривні 21
копійка на суму 29 388 гривень 66 копійок
(а.с.72).

6 листопада 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
подав до суду додаткові пояснення, в
яких зазначив, що за погодженням з
позичальником, пункт 5.4 умов надання
споживчого кредиту фізичним особами,
спеціальний строк позовної давності
щодо неустойки продовжено до трьох
років, а тому розмір пені підлягає
стягненню за період з 17 липня 2010 року по
17 липня 2013 року та складає 9 035 гривень 49
копійок (а.с.106).

Також 6 листопада 2013 року до суду
надійшло письмове клопотання
представника ПАТ КБ «ПриватБанк» в
якій він підтримав позовні вимоги з
врахуванням заяви про зменшення
позовних вимог та поданих до суду
вищевказаних додаткових пояснень
(а.с.109).

Таким чином, ОСОБА_1 має заборгованість
перед банком в сумі 10 911 гривень 23
копійки, яка складається з
заборгованості по процентам за
користування кредитом в сумі 9 копійок,
9 035 гривень 49 копійок пені та 1875 гривень
65 копійок штрафу.

Колегія суддів вважає вірним висновок
суду про те, що не підлягає стягненню з
відповідача штраф, оскільки судовим
наказом такий штраф вже було стягнуто.

Колегія суддів вважає помилковими
висновок суду про необхідність
зменшення розміру пені.

Згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір
неустойки може бути зменшений за
рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Відповідно до пункту 27 постанови № 5
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 30 березня 2012
року «Про практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
положення частини третьої статті 551 ЦК
України про зменшення розміру
неустойки може бути застосовано судом
лише за заявою відповідача до
відсотків, які нараховуються як
неустойка, і не може бути застосовано
до сум, які нараховуються згідно з
частиною другою статті 625 ЦК, які мають
іншу правову природу. При цьому
проценти, які підлягають сплаті згідно
з положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК, у
такому порядку не підлягають зменшенню
через не співмірність із розміром
основного боргу, оскільки вони є платою
за користування грошима і підлягають
сплаті боржником за правилами
основного грошового боргу.

Істотними обставинами в розумінні
частини третьої статті 551 ЦК можна
вважати, зокрема, ступінь виконання
зобов'язання боржником; майновий стан
сторін, які беруть участь у
зобов'язанні; не лише майнові, але й
інші інтереси сторін, що заслуговують
на увагу (наприклад, відсутність
негативних наслідків для позивача
через прострочення виконання
зобов'язання).

Суд першої інстанції не звернув увагу
на те, що відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК
України розмір неустойки може бути
зменшений за рішенням суду, якщо він
значно перевищує розмір збитків,
наявності інших обставин, які мають
істотне значення та лише за заявою
відповідача.

Оскільки відповідач не подавав до суду
заяви про зменшення неустойки і не
зазначив обставин, які б мали істотне
значення для вирішення цього питання,
то в суду першої інстанції не було
правових підстав для застосування
правових наслідків, встановлених ч. 3
ст. 551 ЦК України.

Зменшуючи розмір пені суд першої
інстанції помилково виходив з того, що
сума пені значно перевищує суму
відсотків нарахованих за прострочення
платежів за кредитним договором, яка
складає 9 копійок.

Суд першої інстанції не взяв до уваги,
що борг в сумі 10 074 гривні 55 копійок,
який був стягнутий з ОСОБА_1 та користь
банку згідно судового наказу
Шевченківського районного суду міста
Чернівці від 3 листопада 2009 року
відповідачем не погашений.

Після винесення вказаного судового
наказу і до моменту подачі банком до
суду позову вказаний борг збільшився.

Враховуючи зазначені вище обставини
колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, а тому його слід змінити.

Зокрема, необхідно змінити суму
загальної заборгованості, яка підлягає
стягненню з ОСОБА_1 на користь
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» з суми 90
гривень 9 копійок на суму 9035 гривень 58
копійок за рахунок зміни
заборгованості по пені з суми 90 гривень
на суму 9035 гривень 49 копійок.

Колегія суддів вважає помилковими
доводи апеляційної скарги про те, що
суд першої інстанції необґрунтовано
відмовив у задоволенні позовної вимоги
про стягнення з відповідача штрафу в
сумі 1875 гривень 65 копійок.

За правилами ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК
України виконання зобов'язання
забезпечується, зокрема, неустойкою,
яка визначається як пеня та штраф і є
грошовою сумою або іншим майном, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення зобов'язання (п. З ч. 1 ст.
611 ЦК України).

Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2
ст. 549 ЦК України).

Виходячи з аналізу зазначених статей,
штраф є відповідальністю, яка залежить
лише від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання й у
часі визначається з настанням однієї з
подій як невиконання або неналежне
виконання зобов'язання.

Штраф має разовий характер, тобто
вичерпується з настанням самого факту
порушення зобов'язання.

Статтею 61 Конституції України
визначено, що ніхто не може бути двічі
притягнений до юридичної
відповідальності одного виду за одне й
те саме правопорушення.

Враховуючи що згідно судового наказу
Шевченківського районного суду міста
Чернівці від 3 листопада 2009 року з
ОСОБА_1 на користь банку було стягнуто
заборгованість за кредитним договором
в сумі 10 074 гривні 55 копійок в тому числі
і штраф немає законних підстав для
повторного стягнення з відповідача
штрафу.

Відповідно до правил статті 88 ЦПК
необхідно змінити розподіл судових
витрат.

Підпунктом 1 пункту 1 частини 2 статті 4
Закону встановлено розмір судового
збору за подання до суду позовної заяви
майнового характеру 1 відсоток ціни
позову, але не менше 0,2 розміру
мінімальної заробітної плати та не
більше 3 розмірів мінімальної
заробітної плати.

Згідно підпункту 8 пункту 1 частини 2
статті 4 Закону за подання до суду
апеляційної скарги на рішення суду
встановлено розмір судового збору - 50
відсотків ставки, що підлягає сплаті
при поданні позовної заяви, іншої заяви
і скарги, а у разі подання позовної
заяви майнового характеру - 50 відсотків
ставки, обчисленої виходячи з
оспорюваної суми.

З платіжного доручення №В0905В04М2 від 5
квітня 2013 року вбачається, що ПАТ КБ
«ПриватБанк» за подання до суду
позовної заяви сплатив 389 гривень 63
копійки (а.с.18).

Однак, враховуючи заяви про зменшення
позовних вимог позивач за подання до
суду позовної заяви повинен був
сплатити судовий збір в сумі 229 гривні 40
копійок.

З платіжного доручення №РЯОМ4ВСЦЬО від
14 лютого 2014 року вбачається, що ПАТ КБ
«ПриватБанк» за подання до суду
апеляційної скарги сплатив судовий
збір в сумі 194 гривні 82 копійки.

Однак, враховуючи заяви про зменшення
позовних вимог апелянт за подання до
суду апеляційної скарги повинен був
сплатити судовий збір в сумі 121 гривні 80
копійок.

З мотивувальної частини рішення
апеляційного суду вбачається, що
колегія суддів приходить до висновку
про зміну загального розміру
заборгованості з суми 90 гривень 9
копійок на суму 9035 гривень 58 копійок за
рахунок зміни заборгованості по пені з
суми 90 гривень на суму 9035 гривень 49
копійок.

Враховуючи ту обставину, що суд
апеляційної інстанції прийшов до
висновку про часткове задоволення
позову ПАТ КБ «ПриватБанк» на суму 9035
гривень 58 копійок, що становить 82,81
відсотків від суми заявлених позовних
вимог, з ОСОБА_1 на користь публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» слід стягнути 290
гривень 83 копійки в рахунок
відшкодування витрат понесених на
сплату судового збору за подання до
суду позовної заяви та апеляційної
скарги (121,8+229,4=351,20; 82,81% від суми 351,202
складає 290,83).

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309 ЦПК України,
колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» задовольнити
частково.

Рішення Садгірського районного суду
міста Чернівці від 28 листопада 2013 року
в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк»
заборгованості за кредитним договором
змінити.

Змінити суму загальної заборгованості,
яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на
користь публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» з суми 90 гривень 9 копійок
на суму 9035 (дев'ять тисяч тридцять п'ять)
гривень 58 копійок за рахунок зміни
заборгованості по пені з суми 90 гривень
на суму 9035 гривень 49 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» 290
(двісті дев'яносто) гривень 83 копійки в
рахунок відшкодування витрати
понесених на сплату судового збору за
подання до суду позовної заяви та
апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення.

На рішення може бути подана касаційна
скарга до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з моменту його вступу в законну
силу.

Головуючий

Судді: