АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 408/5689/12 22-ц/774/232/К/14
Справа № 408/5689/12
Головуючий в 1-й інстанції
Провадження 22ц/774/232/14
Категорія - 48 (ІІІ)
Доповідач - Остапенко
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді: Остапенко В.О.

суддів: Митрофанової Л.В.,
Савіної Г.О.,

при секретарі: Булах К.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою позивача
ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3 на
рішення Дзержинського районного суду
м. Кривого Рогу від 05 грудня 2013 року
року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя
особа ОСОБА_5 про зменшення розміру
аліментів та за зустрічним позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_5
про стягнення додаткових витрат на
дитину, -

Особи, які беруть участь у розгляді
справи:

Позивач ОСОБА_2 та його представник
ОСОБА_3

Відповідача - ОСОБА_4 та її представник
ОСОБА_6.

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2012 року ОСОБА_2 звернувся з
позовом до суду до ОСОБА_4, третя особа
ОСОБА_5 про зменшення розміру
аліментів.

В обґрунтування позову зазначив, що
відповідно до рішення Дзержинського
районного суду м. Кривого Рогу від
12.03.2009 року з нього стягнуто аліменти
на утримання доньки ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини від
усіх видів доходів.

Відповідно до рішень Саксаганського
районного суду м. Кривого Рогу від
01.06.2012 року, з нього стягнуто аліменти
на утримання доньки ОСОБА_8 та дружини
ОСОБА_5 по 1/6 частині на кожну.

Тому просить суд зменшити розмір
аліментів, які стягуються з нього на
користь ОСОБА_4 на утримання їх
неповнолітньої доньки ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1/ 4 частини до 1/8 частини
від усіх видів його доходів.

29 квітня 2013 року ОСОБА_4 звернулась до
суду з зустрічним позовом до ОСОБА_2,
третя особа ОСОБА_5 про стягнення
додаткових витрат, посилаючись на те,
що малолітня дочка ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1,
перебуває на диспансерному обліку у
лікаря з діагнозом: захворювання
органів травлення (функціональна
дискенизія жовчовивідних шляхів),
дитини часто хворіє та потребує
дієтичного харчування, а також
профілактичного медичного лікування,
обстеження та санаторно -курортного
оздоровлення.

Уточнивши позовні вимоги у грудні 2013
року позивач просила стягнути з ОСОБА_2,
понесені нею додаткові витрати на
дочку ОСОБА_7 витрачені нею на
придбання абонемента на оздоровчий
басейн, оздоровлення дитини в
пансіонаті «Сакрополь», консультація
на кафедрі дитячої травматології,
витрат на лікування та придбання
шкільної форми, одягу, взуття,
канцелярських товарів.

Тому просить суд стягнути з
відповідача ОСОБА_2 на свою користь
додаткові витрати на утримання дочки
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 - 11360, 41 (одинадцять
тисяч триста шістдесят гривень 41
копійку); а також витрати на правову
допомогу в сумі 1700 (одна тисяча сімсот)
гривень.

Рішенням Дзержинського районного суду
м. Кривого Рогу від 05 грудня 2013 року
позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя
особа ОСОБА_5 про зменшення розміру
аліментів задоволено частково.

Зменшено розмір аліментів,
утримуваних з ОСОБА_2 за рішенням
Дзержинського районного суду м.
Кривого Рогу на користь ОСОБА_4 на
утримання неповнолітньої доньки
ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1/ 4 частини до 1/6
від усіх видів доходів ОСОБА_2.

Зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2,
третя особа ОСОБА_5 про стягнення
додаткових витрат на дитину задоволено
у повному обсязі.

Стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на
користь ОСОБА_4 додаткові витрати на
дитину у сумі 11360,41 грн., витрати на
правову допомогу у сумі 1 700 грн. та
витрати по сплаті судового збору в сумі
229, 40 грн.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2 та
його представник ОСОБА_3 ставить
питання про скасування рішення суду в
частині задоволення позовних вимог
ОСОБА_4 про стягнення додаткових витрат
на дитину та ухвалити нове рішення про
відмову в задоволенні зустрічних
позовних вимог, оскільки витрати на
навчання чи харучування у дитячому
садку не може відноситись до
додаткових витрат та не підлягає
компенсації окремо від основних
зобов'язань по оплаті аліментів.

Позивачем не надано належних доказів
призбання для малолітньої дочки
шкільної форми та канцелярських
предметів, не надано документів, які
підтверджують необхідність лікування
у лікаря логопеда.

Крім того, не підлягає відшкодуванню
витрати на поїздку позивача з донькою
до пансіонатів, так як вартість путівки
окремо для дитини не визначена, жодного
медичного висновку щодо лікування
дитини в санаторії саме за 2013 рік
позивачем не надано.

Також, відповідач сплачує аліменти на
утримання дочки ОСОБА_7 у розмірі ?
частини від усіх видів доходів, що
становить близько 1300 грн. в місяць, що
перевищує прожитковий мінімум для
дитини від 6 до 18 років.

В запереченнях позивач ОСОБА_4 та її
представник ОСОБА_6 просять апеляційну
скаргу залишити без задоволення.

Згідно з вимогами частини 1 статті 303
ЦПК України і зважаючи на роз'яснення,
викладені в п. 15 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 12 від 24.10.2008
р., - під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, а тому колегією
суддів не перевіряється рішення суду в
частині задоволення позовних вимог
ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_5
про зменшення розміру аліментів.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги, заперечень
на неї та заявлених позовних вимог,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони по справі
з 21.10.2006 року по 08.04.2009 року перебували
у зареєстрованому шлюбі (т.1 а.с.113, 121).
Від шлюбу мають малолітню дочку ОСОБА_7
ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом з
матір`ю та перебуває на її утриманні (т.1
а.с. 115)

Рішенням Дзержинського районного
суду м. Кривого Рогу від 12.03.2009 року
стягнуто аліменти з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_4 на утримання доньки ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини від
усіх видів доходів, але не менше 30%
прождиткового мінімуму на дитину
відповідного віку (т.1 а.с.5).

Позивач працює ПАТ «АрселорМіттал
Кривий Ріг» спеціалістом СМК та
процесів внутрішнього аудиту
департамента по якості виконує
обов*язки тимчасово відсутніх
працівників даної служби. Оклад по
основному місцю роботи з 29.06.2012 року по
01.04.2013 рік складав 2895 грн, відповідно до
змін штатного розпису РСС з 02.04.2013 року -
3180 грн.(т.1 а.с. 126).

Відповідач ОСОБА_2 працює на ПАТ
«АрселорМіттал Кривий Ріг» в СРЦ КХВ
та отримав заробітну плату за період з
01.06.2012 року по 31.05.2013 року 70040,60 грн.(т.1а.с.
192)

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4
про стягнення додаткових витрат, суд
першої інстанції виходив з того, що
батьки зобов'язані брати участь у
додаткових витратах на дитину, що
викликані особливими обставинами.

Так, ст. 180 СК України покладає
обов'язок на батьків утримувати дитину
до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України при
визначенні розміру аліментів суд
враховує стан здоров'я та матеріальне
становище дитини; стан здоров'я та
матеріальне становище платника
аліментів; наявність у платника
аліментів інших дітей, непрацездатних
чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
інші обставини, що мають істотне
значення.

Аналогічне роз'яснення щодо обставин,
які враховуються судом при визначенні
розміру аліментів надане Пленумом
Верховного Суду України в абз. 3 п. 17
Постанови «Про застосування судами
окремих норм Сімейного кодексу України
при розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів» №
3 від 15.05.2006 року.

Відповідно до ч.1 ст. 185 СК України той з
батьків, з кого присуджено стягнення
аліментів на дитину, а також той з
батьків, до кого вимога про стягнення
аліментів не була подана, зобов`язані
брати участь у додаткових витратах на
дитину, що викликані особливими
обставинами ( розвитком здібностей
дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у
додаткових витратах на дитину в разі
спору визначається за рішенням суду, з
урахуванням обставин, що мають істотне
значення.

Додаткові витрати на дитину можуть
фінансуватися наперед, або покриватися
після їх фактичного понесення разово,
періодично або постійно.

Таким чином, участь у додаткових
витратах на дитину є не правом, а
обов'язком батька (матері) незалежно
від сплати ним (нею) аліментів, і закон
не передбачає можливості повного
звільнення особи, від участі в таких
витратах, а обставини, що мають істотне
значення, враховуються лише при
визначенні судом розміру участі одного
з батьків у додаткових витратах на
итину в разі виникнення спору.

Колегія суддів, погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
батьки зобов'язані брати участь у
додаткових витратах на дитину та
задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 про
стягнення додаткових витрати.

Однак колегія суддів не може
погодитись з розміром стягнутих
додаткових витрат, оскільки згідно ст.
60 ЦПК України, кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

Позивач відповідно до заявлених 29.04.2013
року позовних вимог просила стягнути з
відповідача додаткові витрати в сумі 11
360 грн. 41 коп., які складаються з : витрат
за сплату харчування в КНДЗ № 190 за
період з 01.10.2010 року по квітень 2013 року в
сумі 1929 грн. благодійні внески в сумі 750
грн., витрати пов'язані з розвитком
здібностей дитини: навчання танцю,
додаткові заняття з англійської мови,
додаткові заняття логопеда всього в
сумі 2 020 грн. придбання медикаментів за
період з 2010 року по 2013 роки на суму 2660, 24
грн.придбання одягу канцелярських
товарів під час підготовки до школи в
сумі 1882 грн. та пербування в оздоровчо
-лікувальних санаторіях «Крим» та
«Алиє Паруса» за 2010-2012 роки в сумі 4963, 50
грн. всього на суму 14 204, 74 грн.

Відповідно до уточнених позовних вимог
позивач просила стягнути з відповідача
додаткові витрати за період з червня по
жовтень 2013 року, які складаються з:
придбання абонемента на оздоровчий
басейн в сумі 938 грн., оздоровлення в
пансіонаті «Сакрополь» м. Саки у період
з 26.08.2013 року по 12.09.2013 року в сумі 3 738, 35
грн., консультація на кафедрі дитячої
травматології в сумі 148 грн., витрати на
придбання шкільної форми та
канцелярських товарів в сумі 2 354 грн. 48
коп. та придбання ліків на суму 1 334, 95
грн., всього на суму 8 516, 09 грн.

Таким чином, загальна сума додаткових
витрат понесених позивачем становить 14
204, 74 грн + 8 516, 09 грн. = 22 720, 82 з яких ?
частина становить 11 360, 41 грн.

Колегія суддів вважає, що придбання
одягу, канцелярських товарів, сплата за
дитячий садок та благодійні внески не є
додактовими витратами на утримання
дитини тому, що ці витрати не викликані
особливими обставинами (розвитком
здібностей дитини, її хворобою,
каліцтвом тощо), а відносяться до
витрат по утриманню дитини та входять
до складової частини аліментів.

Довідка завірена тренером не є
фінансовим документом, який
підтверджує факт зайняття ОСОБА_7 у
спортивному закладі.

Квитанції щодо придбання медикаментів,
колегія суддів вважає недопустимими
доказами в зв'язку з відсутністю
призначення лікаря щодо прийому
медикаментів, а тому не може вважатись
належним доказом у розумінні ст. 57-61 ЦПК
України.

Крім того, в обгрунтування заявлених
позовних вимог щодо стягнення витрат
на придбання медикаментів за період 2010
по 2013роки, позивач надала суду
квитанції на придбання ліків(т.1
а.с.152-154, 215-218), колегія суддів критично
відноситься до квитанцій наданих
позивачем, оскільки більшість
квитанцій датовані 11.04.2013 року та
придбані в один день, протягом двох
годин в аптеці №3 «Матері та дитини»,
крім того також містяться квитанції на
придбання предмету ухода, що також на
думку колегії не є додатковими
витратами.

Що стосується витрат по проведенню
консультації на кафедрі дитячої
травматології в зв'язку з травмуванням
дитини, позивачем не надано доказів
оплати консультації лікаря в сумі 148
грн. які позивач просить стягнути з
відповідача. Проте позивачем надано
квитки на автобус, з яких не вбачається
що саме цей квиток надано ОСОБА_7 для
проїзду до м. Дніпропетровська (т.1 а.с.
239-241).

Відповідно до наданої позивачем
довідки, 11.06.2010 року вартість путівки
для ОСОБА_7 до санаторію «Крым»
становила 840 грн., 28.08.2011 року пансіонат
«Алые паруса» - 633, 75 грн., 28.06.2012 року
санаторій «Крым» - 1008 грн., 26.08.2013 року
пансіонат «Сакрополь» - 1674 грн.

Виходячи з наведеного, враховуючи, що
батько і мати зобов'язані утримувати
дитину до досягнення нею повноліття,
колегія суддів приходить до висновку
про необхідність стягнення додаткових
витрат понесених позивачем на
придбання путівок в санаторій «Крым»,
пансіонат «Алыє Паруса» за 2010-2012 роки
та пансіонат «Сакрополь» в 2013 році з
ОСОБА_2 в сумі 2 077 грн.87 коп.

Враховуючи вищевикладене, виходячи з
рівності обов'язку батьків утримувати
своїх дітей, колегія суддів приходить
до висновку про зміну рішення суду
першої інстанції на підставі п.4 ч.1 ст.
309 ЦПК України, та зменшення розміру
додаткових витрат на дитину стягнутих
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 з 11 360, 41
грн. до 2 077 грн.87 коп.

В іншій частині рішення суду
відповідає нормам матеріального та
процесуального закону.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.4 ч.1 ст. 309, ст.ст.
313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 та
його представника ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Дзержинського районного суду
м. Кривого Рогу від 05 грудня 2013року в
змінити, зменшити розмір додаткових
витрат на дитину стягнутих з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_4 з 11 360, 41 грн. до 2 077
грн.87 коп.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржено в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:(підпис)

Судді:(підпис)