АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1305/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Чулінін Д.Г. Доповідач - Прозорова
М.Л. Категорія 27
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2014 року колегія суддів судової
палати з цивільних справ апеляційного

суду Дніпропетровської області в
складі:

головуючої судді: Прозорової М.Л.,

суддів: Каратаєвої Л.О.,
Козлова С.П.,

при секретарі: Панченко Д.Б.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Дніпропетровську
цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на заочне рішення Бабушкінського
районного суду м. Дніпропетровська від
01 березня 2011 року по цивільній справі
за позовом публічного акціонерного
товариства "ПроКредит Банк" до ОСОБА_2
(треті особи: Бабушкінський РВ ДМУ
ГУМВС України в Дніпропетровській
області, фізична особа-підприємець
ОСОБА_3) про звернення стягнення на
предмет іпотеки, -

В С Т А Н
О В И Л А:

ОСОБА_2 звернулась з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
заочне рішення Бабушкінського
районного суду м. Дніпропетровська від
01 березня 2011 року та постановити нове
рішення про відмову у задоволенні
позовних вимог ПАТ "ПроКредит Банк"
(а.с.79-82).

Заочним рішенням Бабушкінського
районного суду м. Дніпропетровська від
01 березня 2011 року частково задоволено
позовні вимоги ПАТ "ПроКредит Банк" до
ОСОБА_2 про звернення стягнення на
предмет іпотеки.

Звернуто стягнення на користь ПАТ
"ПроКредит Банк" на квартиру АДРЕСА_1
загальною площею 59,6 м2, житловою - 27,7 м2,
що складається з: 1-коридору, 2-санвузла,
3-кухні-їдальні, 4, 5-житлових кімнат,
6-кладової, І-балкону, в рахунок сплати
боргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_3
з рамкової угоди № 109 від 29.09.2005 року на
загальну суму 1 352 364 грн. 29 коп.,
включаючи грошовий еквівалент 63 113,48
дол. США основного боргу і 12 489,99 дол. США
боргу з процентів та 752 450 грн. 76 коп.
пені за час їх прострочення, шляхом
продажу без проведення публічних
торгів з початковою ціною реалізації 421
372 грн.

Визнано за ПАТ "ПроКредит Банк" право
продажу з укладенням від власного
імені договору купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1 загальною площею 59,6
м2, житловою - 27,7 м2, що складається з:
1-коридору, 2-санвузла, 3-кухні-їдальні, 4,
5-житлових кімнат, 6-кладової, І-балкону,
яка належить на праві приватної
власності ОСОБА_2 на підставі свідоцтва
серії САА № 813746 про
право приватної власності на нерухоме
майно, видане виконавчим комітетом
Бабушкінської районної у місті
Дніпропетровську ради від 01.12.2005 року.

Стягнуто на користь ПАТ "ПроКредит
Банк" з ОСОБА_2 відшкодування
справленого судового збору в сумі 1 700
грн. та оплачених витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи на суму 120 грн.

В іншій частині позову відмовлено
(а.с.51-52).

Як на підстави апеляційній скарги,
ОСОБА_2 посилається на те, що судом
порушені норми матеріального та
процесуального права, а також неповно
з'ясовані обставини, що мають значення
для справи (а.с.79-82).

Перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що скарга
підлягає відхиленню, а рішення суду
залишенню без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
ЗАТ "ПроКредит Банк", правонаступником
якого є ПАТ "ПроКредит Банк", 29.09.2005
уклав з фізичною особою-підприємцем
ОСОБА_3 рамкову угоду № 109, за умовами
якої позивач зобов'язався кредитувати
його у межах 150 000 доларів США протягом 84
місяців для придбання основних фондів
та поповнення обігових коштів. Видача
сум кредитів та умови їх отримання на
підставі рамкової угоди мали
визначатися в укладених договорах про
надання траншу, які є невід'ємною
частиною рамкової угоди та не мають
самостійного значення.

В межах укладеної рамкової угоди
позивач передав у власність третій
особі ФОП ОСОБА_3 на умовах,
обов'язкових для сторін, в день
підписання договорів про надання
траншу:

21.12.2005 під № 12.6151/109 строком на 60 місяців
50 000 доларів США під сплату 15,5% річних;

27.12.2006 під № 12.10022/109 строком на 60 місяців
18 000 доларів США під сплату 15% річних;

24.05.2007 під № 12.11195/109 строком на 48 місяців
20 000 доларів США під сплату 14% річних;

21.12.2007 під№ 12.13628/109 строком на 36 місяців
15 000 доларів США під сплату 13,5% річних.

В пункті 5.1.1 цих договорів обумовлене
право позивача на випадок порушення
позичальником зобов'язань вимагати
достроково повернути кредит та інші
нарахування за ним. ОСОБА_3 взяв на себе
зобов'язання повернути позивачу кредит
з виплатою процентів, дотримуючись
умов п.п.1.1, 3.1-3.2. цих договорів.

Відповідно до ч.5.п.2 кредитного
договору ОСОБА_3 зобов'язався належним
чином виконувати умови кредитного
договору, сплачувати всі нараховані
відсотки та пеню в розмірі подвійної
облікової ставки Національного банку
України, що діяла на час виникнення
заборгованості, від несвоєчасно
сплаченої суми за кожен день
прострочення.

Попри взяті на себе зобов'язання
стосовно своєчасного повернення сум
отриманого кредиту та сплати
врахованих за користування кредитними
коштами відсотків у встановленні
терміни кредитними договорами ОСОБА_3
не виконував.

Станом на 25.03.2010 року заборгованість
ОСОБА_3 перед Банком становить170430,28
доларів США, що в гривневому
еквіваленті за курсом НБК(1 дол. =7,9350
грн.) становить 1352364,29 грн., та
складається з:

заборгованості за договором про
надання траншу № 12.13628/109 від 21.12.2007 року
(борг по капіталу - 11041,61 дол. США в
гривневому еквіваленті - 87615,18 грн.;
борг по процентах - 1897,24 дол. США в
гривневому еквіваленті 15054,60 грн., пеня -
118953,96 грн., разом в гривневому
еквіваленті - 221623,73 грн. ),

заборгованості за договором про
надання траншу № 12.6151/109 від 21.12.2005 року
(борг по капіталу - 26091,92 дол. США в
гривневому еквіваленті - 207039,398 грн.;
борг по процентах - 5879,61 дол. США в
гривневому еквіваленті 46654,70 грн., пеня -
370160,30 грн., разом в гривневому
еквіваленті - 623854,39 грн.),

заборгованості за договором про
надання траншу № 12.10022/109 від 27.12.2006 року
(борг по капіталу - 12336,63 дол. США в
гривневому еквіваленті - 97891,16 грн.;
борг по процентах - 2354,67 дол. США в
гривневому еквіваленті 18684,31 грн., пеня -
124754,54 грн. разом в гривневому
еквіваленті - 241330,01грн.),

заборгованості за договором про
надання траншу № 12.11195/109 від 24.05.2007 року
(борг по капіталу - 13643,32 дол. США в
гривневому еквіваленті - 108259,74 грн.;
борг по процентах - 22358,47 дол. США в
гривневому еквіваленті 18714,46 грн., пеня -
138581,96 грн. разом в гривневому
еквіваленті - 265556,16грн.).

В забезпечення виконання зобов'язань
ОСОБА_3 за договорами надання траншу
між ОСОБА_2 та Банком 21.12.2005 року було
укладено договір іпотеки № 109-ІД 01,
посвідчений приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 за
реєстровим № 3636, відповідно до умов
якого в іпотеку Банку була передана
квартира АДРЕСА_1 загальною площею 59,6
м2, житловою - 27,7 м2, що складається з
коридору, санвузла, кухні-їдальні,
житлових кімнат, кладової і балкону, та
належить іпотекодавцю на праві
приватної власності ОСОБА_2 на підставі
свідоцтва серії САА № 813746 про право
приватної власності на нерухоме майно,
видане виконавчим комітетом
Бабушкінської районної у місті
Дніпропетровську ради від 01.12.2005 року,
оціненою за погодженою сторонами
заставною ціною на суму 421 372 гривні на
умовах укладеного 21.12.2005 між ними
договору зі змінами, внесеними
додатковим договором № 1 від 24.05.2007
року, що долучені до справи в копії
(а.с.17,18).

Вказані обставини підтверджуються
наявними у справі доказами.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має
право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу. Згідно ст. 61 ЦПК України
обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про
іпотеку", у разі порушення боржником
основного зобов'язання відповідно до
іпотеки іпотекодержатель має право
задовольнити забезпечені нею вимоги за
рахунок предмета іпотеки переважно
перед іншими особами, права чи вимоги
яких на передане в іпотеку нерухоме
майно не зареєстровані у встановленому
законом порядку або зареєстровані
після державної реєстрації іпотеки.

Відповідно до ст.ст. 33, 35 Закону України
"Про іпотеку", у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки. Звернення стягнення на
предмет іпотеки здійснюється на
підставі рішення суду, виконавчого
напису нотаріуса або згідно з
договором про задоволення вимог
іпотекодержателя. У разі порушення
основного зобов'язання та/або умов
іпотечного договору іпотекодержатель
надсилає іпотекодавцю та боржнику,
якщо він є відмінним від іпотекодавця,
письмову вимогу про усунення
порушення. В цьому документі
зазначається стислий зміст порушених
зобов'язань, вимога про виконання
порушеного зобов'язання у не менш ніж
тридцятиденний строк та попередження
про звернення стягнення на предмет
іпотеки у разі невиконання цієї вимоги.

Виходячи із вищенаведених норм,
колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції правомірно задовольнив
позовні вимоги про звернення стягнення
на предмет іпотеки, відповідно до вимог
ст. 39 Закону України "Про іпотеку"
зазначивши розмір вимог, що підлягають
сплаті іпотекодержателю з вартості
предмета іпотеки, опис нерухомого
майна, спосіб реалізації та початкову
ціну предмету іпотеки для його
подальшої реалізації.

Доводи ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про
те, що суд першої інстанції порушив
ст. 35 Закону України "Про іпотеку", а
саме не переконався в наявності чи
відсутності письмового попередження
позивачем відповідача про звернення
стягнення на предмет іпотеки, є
необґрунтованими та на увагу не
заслуговують, оскільки згідно вказаної
норми статті закону направлення
іпотекодержателем боржнику та
іпотекодавцю письмової вимоги про
усунення порушення є обов'язковим лише
у випадку звернення стягнення на
предмет іпотеки у позасудовому
порядку. У випадку звернення стягнення
на предмет іпотеки через суд,
додаткового спрямування іпотекодавцю
та боржнику письмової вимоги, не
потребується. Така ж позиція
відображена у п.37 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30.03.2012 року №5 "Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитним правовідносин", а саме:
невиконання вимог ч.1 ст. 35 Закону
України "Про іпотеку" про надіслання
іпотекодавцю та боржнику, якщо він є
відмінним від іпотекодавця, письмової
вимоги про усунення порушення
зобов'язання не є перешкодою для
реалізації права іпотекодержателя
звернутись у будь-який час за захистом
своїх порушених прав до суду, оскільки
іпотекодавець у судовому засіданні має
можливість заперечувати проти вимог
іпотекодержателя, щ відповідає
положенням ст. 124 Конституції України.

Вирішуючи спір, який виник між
сторонами, суд першої інстанції в
достатньо повному обсязі з'ясував
права та обов'язки сторін, обставини
справи, перевірив доводи сторін та дав
їм належну правову оцінку, постановив
рішення, яке відповідає вимогам закону.
Висновки суду достатньо обґрунтовані і
підтверджені наявними в матеріалах
справи письмовими доказами та
поясненнями самих сторін.

Наведені в апеляційній скарзі інші
доводи не спростовують висновків
місцевого суду, зводяться до
переоцінки доказів і незгоди із
висновками суду щодо обставин справи.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України,
виключне право оцінки доказів належить
суду, який має оцінювати докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.

Судом апеляційної інстанції не
встановлено порушень матеріального
або процесуального закону, які могли б
потягти за собою скасування рішення
суду першої інстанції.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
є необґрунтовані, а рішення суду
відповідає вимогам закону та
матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 303,307,308,315,319 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А
Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Заочне рішення Бабушкінського
районного суду м. Дніпропетровська від
01 березня 2011 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та протягом двадцяти днів
може бути оскаржена у касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних та
кримінальних справ.

Судді: