Справа № 424/7303/13-ц
Провадження №2/424/664/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

11 лютого 2014 року

Ровеньківський міський суд Луганської
області у складі:

головуючий суддя Ібадова
Н.П.

при секретарі
Бурлака О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача - адвокат ОСОБА_3,
свідоцтво про право на заняття
адвокатською діяльністю №1038 від
26.04.2012р., який діє на підставі угоди від
07.06.2013р., - звернувся до суду 21.11.2013р. з
позовом, в якому просив визнати
відповідача таким, що втратив право
користування житловим приміщенням за
адресою: АДРЕСА_1.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про час і місце розгляду
справи повідомлений, про причини
неявки суд не повідомив.

Відповідно до ст.224 ЦПК України судом
прийнято рішення про заочний розгляд
справи.

В судовому засіданні представник
позивача наполягав на задоволенні
позову, обґрунтовуючи свої вимоги
обставинами, викладені в позовній
заяві.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, оцінивши наявні у справі
докази судом встановлені наступні
обставини справи та відповідні їм
правовідносини.

Позивачка є власником житла за адресою:
АДРЕСА_1, на підставі договору
купівлі-продажу АВР №235907 від 03.03.2001р.,
посвідченого приватним нотаріусом
Ровеньківського міського
нотаріального округу ОСОБА_4,
реєстраційний номер №193 та
зареєстрованому у встановленому
законом порядку (а.с.8-9). Позивачка з
10.05.2001р. по теперішній час
зареєстрована та проживає в цій
квартирі, що підтверджується
відомостями про її зареєстроване місце
проживання (а.с.6).

З відповідачем позивака перебувала у
зареєстрованому шлюбі в період з
17.07.1982р.. Рішенням Ровеньківського
міського суду від 05.11.2012р. зазначений
шлюб розірваний (а.с.15-16). Зазначеним
рішенням суду було встановлено, що
сторони проживають окремо з березня
2012року та не ведуть ніякого спільного
господарства.

З 10.05.2001р. по теперішній час відповідач
також має зареєстроване місце
проживання за адресою: АДРЕСА_1, що
підтверджується відомостями
адресно-довідкового підрозділу УДМСУ в
Луганській області від 14.01.2014р. (а.с.26).
За таких обставин, з 10.05.2001р. відповідач
набув право користування зазначеним
житловим приміщенням як член сім'ї
власника житлового приміщення.

На теперішній час відповідач вже понад
рік не користується житловим
приміщенням за адресою: АДРЕСА_1, -
оскільки після розірвання шлюбу є для
позивачки сторонньою особою. Тож
відповідач не виконує обов'язків
наймача житлового приміщення, чим
порушує права позивачки, тому вона
звернулася до суду з зазначеним
позовом.

За таких обставин між сторонами
вбачається спір, що виник із житлових
правовідносин, які регулюються главою 6
Житлового кодексу України та Цивільним
кодексом України.

Відповідно до ст.156 ЖК члени сім'ї
власника жилого будинку (квартири), які
проживають разом з ним у будинку
(квартирі), що йому належить,
користуються жилим приміщенням
нарівні з власником будинку (квартири),
якщо при їх вселенні не було іншої
угоди про порядок користування цим
приміщенням. Повнолітні члени сім'ї
власника зобов'язані брати участь у
витратах по утриманню будинку
(квартири) і придомової території та
проведенню ремонту. До членів сім'ї
власника будинку (квартири) належать
особи, зазначені в частині другій
статті 64 цього Кодексу. Припинення
сімейних відносин з власником будинку
(квартири) не позбавляє їх права
користування займаним приміщенням.

За таких обставин відповідач є
користувачем житлового приміщення, яке
є власністю позивача, а між сторонами
фактично існують відносини з найму
житла, за яким відповідач, як член сім'ї
позивача, набув право користування
житловим приміщенням за адресою:
АДРЕСА_1.

Згідно ч.2 ст.405 Цивільного кодексу член
сім'ї власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.
Враховуючи, що відповідач відсутній за
місцем проживання понад один рік, суд
вважає, що це дає підстави для визнання
його таким, що втратив право
користування цим житловим приміщенням.

Вирішуючи питання про розподіл судових
витрат, суд враховує положення ч.1 ст.88
ЦПК, яким передбачено, що стороні, на
користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати. При зверненні до суду
позивачкою був сплачений судовий збір
в розмірі 229,40грн (а.с.1-2). Враховуючи, що
позов підлягає задоволенню, то судові
витрати, понесені позивачкою,
підлягають відшкодуванню за рахунок
відповідача.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст.10, 11, 27, 31,209, 212-215, 218
Цивільно-процесуального кодекс
України, ст.ст.156 Житлового кодексу
України, ч.2 ст.405 Цивільного кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням
задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2, який народився
ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право
користування житловим приміщенням за
адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 229
(двісті двадцять дев'ять)грн. 40
(сорок)коп. в рахунок відшкодування
судових витрат.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити заочне
рішення в загальному порядку.
Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги чи заяви
відповідача про його перегляд, якщо
апеляційну скаргу чи заяву не було
подано.

Суддя:
Н.П. Ібадова

11.02.2014