АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного
провадження:22-796/2247/2014оловуючий у суді
першої інстанції: Зінченко С.В.оповідач
у суді апеляційної інстанції: Семенюк
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ апеляційного суду м. Києва в
складі:

Головуючого - Семенюк Т.А.

Суддів - Кравець В.А., Музичко С.Г.

при секретарі - Круглик В.В.,

розглянувши в судовому засіданні в м.
Києві цивільну справу за апеляційною
скаргою ВоронцовоїМарини
Володимирівни - представника
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Кредитні
ініціативи» на рішення Солом'янського
районного суду м. Києва від 5 грудня 2013
року у справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Кредитні
ініціативи» до ОСОБА_4, третя особа:
ОСОБА_5 про звернення стягнення на
предмет іпотеки, -

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Солом'янського районного суду
м. Києва від 5 грудня 2013 року у
задоволенні позову відмолено.

Не погоджуючись із рішенням суду,
Воронцова М.В. - представник ТОВ
«Кредитні ініціативи», подала
апеляційну скаргу, в якій просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення про задоволення позовних
вимог, вважаючи, що судом порушені
норми матеріального та процесуального
права, не враховано обставини, які
мають суттєве значення для справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, доводи апеляційної
скарги, заперечення, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду та матеріали справи в межах
апеляційного оскарження, вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Судом встановлено, що у травні 2013 року
позивач звернувся до суду з позовом до
відповідача про звернення стягнення на
предмет іпотеки, посилаючись в
обґрунтування своїх вимог на те, що 28
листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та
ТОВ «Факторингова компанія «Вектор
Плюс» укладено договір факторингу. 28
листопада 2012 року між ТОВ
«Факторингова компанія «Вектор Плюс»
та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено
договір факторингу. 8 листопада 2007 року
між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_5
укладено кредитний договір № 2608/1107/88-036,
відповідно до умов якого Банк надав
позичальнику кредит у сумі 30 000 доларів
США, а позичальник у свою чергу
зобов'язався повернути наданий кредит
і сплатити 11,9 відсотків річних за
користування кредитними коштами. З
метою забезпечення належного
виконання зобов'язання за кредитним
договором 8 листопада 2007 року сторони
уклали договір іпотеки, відповідно до
умов якого, ОСОБА_4 передав Банку в
іпотеку наступне майно: трикімнатну
квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 72,4
кв. м., житловою площею 49,3 кв. м. у
АДРЕСА_1.

Зазначив, що відповідач взятих на себе
зобов'язань належним чином не виконує,
у зв'язку з чим, станом на 1 лютого 2013
року, виникла заборгованість у розмірі
293 840,65 грн.

Просив суд в рахунок погашення
заборгованості звернути стягнення на
предмет іпотеки, а саме: трикімнатну
квартиру, АДРЕСА_1.

Як вбачається з матеріалів справи, 28
листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та
ТОВ «Факторингова компанія «Вектор
Плюс» укладено договір факторингу.

28 листопада 2012 року між ТОВ
«Факторингова компанія «Вектор Плюс»
та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено
договір факторингу.

Судом встановлено, що 8 листопада 2007
року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_5
укладено кредитний договір № 2608/1107/88-036,
відповідно до умов якого Банк надав
позичальнику кредит у сумі 30 000 доларів
США, а позичальник у свою чергу
зобов'язався повернути наданий кредит
і сплатити 11,9 відсотків річних за
користування кредитними коштами.

З метою забезпечення належного
виконання зобов'язання за кредитним
договором, 8 листопада 2007 року сторони
уклали договір іпотеки, відповідно до
умов якого, ОСОБА_4 передав Банку в
іпотеку наступне майно: трикімнатну
квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 72,4
кв. м., житловою площею 49,3 кв. м. у
АДРЕСА_1.

Згідно до ч. 5 договору іпотеки від 8
листопада 2007 року, за згодою сторін
предмет іпотеки оцінюється в 242 800
доларів США, що за курсом Національного
банку України на день укладення цього
договору становить у еквіваленті 1 226 140
грн. (а.с. 44).

Крім того, як вбачається з даного
договору іпотеки від 8 листопада 2007
року, ОСОБА_4 передав спірну квартиру в
іпотеку на забезпечення двох кредитних
договорів - № 2608/1107/88-035 та № 2608/1107/88-036

Згідно до ст. 38 Закону України «Про
іпотеку», суд вправі відмовити у
задоволенні позову іпотеко держателя
про дострокове звернення стягнення на
предмет іпотеки, якщо допущене
боржником або іпотекодавцем, якщо він є
відмінним від боржника, порушення
основного зобов'язання чи іпотечного
договору не завдає збитків
іпотекодержателю і не змінює обсяг
його прав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
розмір заборгованості за кредитним
договором значно менший за вартість
іпотечного майна.

Колегія суддів не може погодитися
з доводами апелянта про те, що судом
першої інстанції неправильно
враховано співмірність заборгованості
за кредитним договором та вартості
майна іпотеки, оскільки суд виходив із
засад справедливості, добросовісності
та розумності, так як вартість
іпотечного майна значно перевищує суму
заборгованості відповідача.

Судом встановлено, що
заборгованість у ОСОБА_5 за кредитним
договором на 1 лютого 2013 року становить
293 840,65 грн., вартість предмету іпотеки
сторони визначили у 242 800 доларів США, що
за курсом Національного банку України
на день укладення цього договору
становить у еквіваленті 1 226 140 грн.

Пунктом 41 постанови № 5 Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справі визначено, що при вирішенні
спору про звернення стягнення на
предмет іпотеки суд має дати оцінку
співмірності суми заборгованості за
кредитом та вартості іпотечного майна,
якщо допущене боржником або
іпотекодавцем, якщо він є відмінним від
боржника, порушення основного
зобов'язання чи іпотечного договору не
завдає збитків іпотекодержателю і не
змінює обсяг його прав.

Згідно до ст. 38 Закону України «Про
іпотеку», суд вправі відмовити у
задоволенні позову іпотеко держателя
про дострокове звернення стягнення на
предмет іпотеки, якщо допущене
боржником або іпотекодавцем, якщо він є
відмінним від боржника, порушення
основного зобов'язання чи іпотечного
договору не завдає збитків
іпотекодержателю і не змінює обсяг
його прав.

Судом встановлено, що із
вимогами про стягнення заборгованості
за кредитним договором до ОСОБА_5, яка є
позичальником, позивач не звертався.

Також колегія суддів не може
погодитися з доводами апеляційної
скарги про те, що вартість іпотечного
майна на теперішній час значно
втратило в ціні, а тому ТОВ «Кредитні
ініціативи» можуть понести збитки,
оскільки належних та допустимих
доказів на підтвердження зазначеного
позивачем не надано.

За положенням ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Інші доводи апеляційної скарги
висновків суду також не спростовують
та не впливають на їх правильність.

Оскільки рішення суду постановлене з
дотриманням норм діючого
законодавства, висновки суду
обґрунтовані, відповідають обставинам
справи, колегія суддів не вбачає
підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Воронцової Марини
Володимирівни - представника
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Кредитні
ініціативи» відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду
м. Києва від 5 грудня 2013 року залишити
без зміни.

Ухвала набирає чинності з моменту її
проголошення, може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді