АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2014 року
м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Чернівецької області у складі:

головуючого Одинака О. О.

суддів: Кулянди М.І., Перепелюк Л.М.

секретар Тодоряк Г.Д.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
за кредитним договором за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Глибоцького
районного суду Чернівецької області
від 12 грудня 2013 року,

встановила:

В червні 2013 року публічне акціонерне
товариства «Дельта Банк» (далі - ПАТ
«Дельта Банк») звернулося до суду з
позовом.

Просило стягнути з ОСОБА_1
заборгованість по кредитному договору
в сумі 4536 гривень 3 копійки.

Посилалося на те, що 8 січня 2008 року ПАТ
«Дельта Банк» та ОСОБА_1 уклали
кредитний договір. Відповідно до умов
вказаного договору відповідачці
відкрито картковий рахунок з відкритою
відновлювальною кредитною лінією.

Внаслідок неналежного виконання умов
вищевказаного договору станом на на 18
грудня 2012 року у ОСОБА_1 перед банком
мала місце заборгованість в сумі 4 536
гривень 3 копійки, яка складається з
тіла кредиту в сумі 3012 гривень 20
копійок, простроченого тіла кредиту в
сумі 528 гривень 39 копійок,
заборгованості по комісії в сумі 995
гривень 44 копійки.

Рішенням Глибоцького районного суду
Чернівецької області від 12 грудня 2013
року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ
«Дельта Банк» заборгованість за
кредитним договором від 8 січня 2008 року
в сумі 4 536 гривень 3 копійки.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким у задоволенні позову відмовити.

Посилається на те, що суд першої
інстанції допустив порушення норм
матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб,
які беруть участь у розгляді справи,
обговоривши доводи скарги та
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційну
скаргу слід відхилити з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову суд першої інстанції виходив з
того, що 8 січня 2008 року ПАТ «Дельта
Банк» та ОСОБА_1 уклали кредитний
договір. Відповідно до умов вказаного
договору відповідачці відкрито
картковий рахунок з відкритою
відновлювальною кредитною лінією.

Між сторонами існують цивільні права
та обов'язки відповідно до умов
кредитного договору та вимог ст.ст. 11, 509
ЦК України, тобто зобов'язання у
правовідносинах, в яких одна сторона
має вчинити на користь другої сторони
певну дію або утриматись від певної
дії, а друга сторона має право вимагати
виконання його обов'язку.

1 лютого 2008 року відповідачка зняла з
карткового рахунку 1500 гривень та
вказані кошти нею були повернуті.

8 квітня 2010 року позивачем ОСОБА_1
направлено кредитну картку поштою, яка
26 квітня 2010 року була активована
відповідачем за допомогою її
мобільного телефону.

5 травня 2010 року з допомогою кредитної
картки та використання персонального
пін коду ОСОБА_1 з рахунку останньої
було знято 4000 гривень.

В період з 15 червня 2010 року по 14 червня
2012 року ОСОБА_1 періодично вносились
платежі в рахунок погашення
заборгованості.

Внаслідок неналежного виконання умов
вищевказаного договору станом на на 18
грудня 2012 року у ОСОБА_1 перед банком
мала місце заборгованість в сумі 4 536
гривень 3 копійки, яка складається з
тіла кредиту в сумі 3012 гривень 20
копійок, простроченого тіла кредиту в
сумі 528 гривень 39 копійок,
заборгованості по комісії в сумі 995
гривень 44 копійки.

Такі висновки суду першої інстанції є
правильними.

Так, за змістом ст. ст. 525, 526, 530 ЦК
України зобов'язання мають
виконуватися належним чином та у
встановлений строк. Одностороння
відмова від виконання зобов'язань не
допускається.

За правилами ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасного
виконання грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Підставою, яка породжує обов'язок
сплатити неустойку, є порушення
боржником зобов'язання, яке
визначається ст. 610 ЦК України.

Частиною 1 статті 1049 ЦК України
встановлено, що позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі або речі, визначені родовими
ознаками, у такій самій кількості,
такого самого роду та такої самої
якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно частини 1 статті 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини на які вона посилається як
на підставу своїх вимог.

Відповідно до вимог ст.ст. 213, 215 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним та обґрунтованим, а за змістом
має містити встановлені судом факти і
відповідні їм правовідносини. При
встановленні фактів суд оцінює
належність, допустимість і
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Згідно ст. 214 ЦПК України суд ухвалюючи
рішення повинен вирішити такі питання:

- чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються;

- які правовідносини сторін випливають
із встановлених обставин;

- яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Як вбачається з матеріалів справи і це
правильно встановлено судом першої
інстанції 8 січня 2008 року ПАТ «Дельта
Банк» та ОСОБА_1 уклали кредитний
договір. Відповідно до умов вказаного
договору відповідачці відкрито
картковий рахунок з відкритою
відновлювальної відкличною кредитною
лінією (а.с.5-9).

Із пункту 1.2 статуту ПАТ «Дельта Банк»,
затвердженим рішенням позачергових
загальних зборів акціонерів АТ «Дельта
Банк» №2 від 2012 року вбачається, що ПАТ
«Дельта Банк» є правонаступником
товариства з обмеженою
відповідальністю «Комерційний банк
«Дельта» (а.с.13).

Колегія суддів вважає вірними висновок
суду першої інстанції про те, що
внаслідок неналежного виконання умов
вищевказаного договору станом на 18
грудня 2012 року у ОСОБА_1 перед банком
мала місце заборгованість в сумі 4 536
гривень 3 копійки, яка складається з
тіла кредиту в сумі 3012 гривень 20
копійок, простроченого тіла кредиту в
сумі 528 гривень 39 копійок,
заборгованості по комісії в сумі 995
гривень 44 копійки.

Враховуючи зазначені вище обставини
колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, а тому його слід
залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду першої інстанції не спростовують.

Зокрема помилковими є доводи скарги
про те, що ОСОБА_1 не отримувала кредит
за допомогою картки в сумі 4000 гривен.

З матеріалів справи вбачається, що 8
квітня 2010 року позивачем ОСОБА_1
направлено кредитну картку поштою, яка
26 квітня 2010 року була активована
відповідачем за допомогою її
мобільного телефону. 5 травня 2010 року з
допомогою кредитної картки та
використання персонального пін коду
ОСОБА_1 з рахунку останньої було знято
4000 гривень.

В період з 15 червня 2010 року по 14 червня
2012 року ОСОБА_1 періодично вносились
платежі в рахунок погашення
заборгованості.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Глибоцького районного суду
Чернівецької області від 12 грудня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення.

На ухвалу може бути подана касаційна
скарга до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з моменту її вступу в законну силу.

Головуючий

Судді: