Справа № 308/2035/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.04.2014

м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд
Закарпатської області в особі:

головуючої-судді - Бенца К.К.,

при секретарі - Надь Н.Ю.,

з участю відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Ужгород
цивільну справу за позовною заявою ПАТ
"Ідея Банк" подану представником
позивача за довіреністю Семенюк С.Я. до
ОСОБА_2 про стягнення боргу за
кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ПАТ "Ідея Банк"
звернувся до Ужгородського
міськрайонного суду з позовною заявою
до ОСОБА_2 про стягнення боргу за
кредитним договором, мотивуючи свої
позовні вимоги тим, що 29.03.2011 року між
ПАТ "Плюс Банк" правонаступником якого
є ПАТ "Ідея Банк" та відповідачем -
ОСОБА_2 було укладено кредитний договір
№ Б97.101.77462 згідно якого банк надав
ОСОБА_2, а останній отримав суму кредиту
в розмірі - 3405 грн., зі сплатою 0,001 %
річних, з погашенням суми кредиту та
сплати процентів у терміни,
передбачені встановленим кредитним
договором графіком щомісячних
платежів. Однак, взяті на себе
зобов'язання, щодо погашення суми
отриманого кредиту та сплати відсотків
за користування кредитними коштами, у
розмірі та строки визначені умовами
кредитного договору відповідачем не
виконано. ОСОБА_2 порушував терміни
погашення кредиту і відсотків за
користування кредитом. Враховуючи, що
відповідач не виконав належним чином
своїх зобов'язань за кредитним
договором, у зв'язку з чим у нього
виникла заборгованість, яка станом на
08.01.2014 року перед позивачем по
кредитному договору становить 20 151,41
гривень, з яких: 3111,75 гривень -
прострочена сума боргу по кредиту; 4020,77
грн. - прострочені відсотки; 4,77 гривень
- строкові проценти; 12744,12 гривень - пеня
за несвоєчасне погашення платежів; 270,00
гривень - віндикаційні витрати.
Посилаючись на викладені обставини, а
також на норми ст.ст. 525,526,530,611,625,629,1049,1050
ЦК України позивач просить суд
стягнути на свою користь з відповідача
ОСОБА_2 загальну заборгованість за
кредитним договором, в сумі 20 151,41
гривень та судові витрати.

В судове засідання представник
позивача не з'явився, про час та місце
розгляду справи був повідомлений у
встановленому законом порядку, згідно
поданої ним письмової заяви просив
розглянути справу у їх відсутності,
позовні вимоги підтримує, не заперечив
проти заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні
позовні вимоги визнав частково, визнав
суму боргу та нараховані відсотки,
інші нарахування заборгованості,
зокрема пеню не визнав, просив частково
задовольнити вимоги.

Вивчивши та перевіривши в судовому
засіданні матеріали справи,
заслухавши заперечення відповідача,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті суд
приходить до наступного.

Згідно ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд
розглядає справи в межах заявлених
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог чи заперечень.

Судом встановлено, що 29.03.2011 року між
ПАТ "Плюс Банк" правонаступником якого
є ПАТ "Ідея Банк" та відповідачем
ОСОБА_2 було укладено кредитний
договір № Б97.101.77462 згідно якого банк
надав ОСОБА_2, а останній отримав суму
кредиту в розмірі - 3405 грн., строком на 12
місяців , зі сплатою процентів за
користування кредитом в розмірі 0,001 %
річних від залишкової суми кредиту на
протязі першого місяця дії цього
договору та 8% річних від залишкової
суми кредиту на протязі решти строку
дії договору та за обслуговування
кредиту банком плату за кредитне
обслуговування 3,10% щомісячно від
початкової суми кредиту , з погашенням
суми кредиту та процентів у терміни,
передбачені встановленим кредитним
договором графіком щомісячних
платежів, що стверджується кредитним
договором № Б97.101.77462 від 29.03.2011р., копія
якого приєднана до матеріалів справи. /
а.с. 15-16/.

Відповідно до п. 1.3. кредитного
договору № Б97.101.77462 від 29.03.2011р.,
кредитні кошти у належній до виплати
частині видаються позичальнику в
готівковій формі через касу банку. Цим
договором позичальник доручає та дає
розпорядження банку: переказати в
безготівковій формі кредитні кошти
страховику в частині суми страхового
платежу, належного страховику, через
транзитний рахунок Банку.

Відповідно до ордеру - розпорядження №1
про видачу кредиту, відповідач ОСОБА_2
отримав кредитні кошти в сумі 3114,57
гривень. / а.с.13/

У зв'язку з невиконанням зобов'язань
відповідачем ОСОБА_2 по погашенню
кредиту та сплаті відсотків за
користування кредитом, утворилась
заборгованість, яка згідно розрахунку
заборгованості наданого позивачем,
станом на 08.01.2014 року по кредитному
договору № Б97.101.77462 від 29.03.2011року в
розмірі 20 151,41 гривень, з яких: 3111,75
гривень - прострочена сума боргу по
кредиту; 4020,77 грн. - прострочені
відсотки; 4,77 гривень - строкові
проценти; 12744,12 гривень - пеня за
несвоєчасне погашення платежів; 270,00
гривень - віндикаційні витрати.

Відповідно до п. 1.1. кредитного
договору № Б97.101.77462 від 29.03.2011року
кредит надавався відповідачу ОСОБА_2
на поточні потреби.

Правовідносини між сторонами по справі
є цивільноправовими та урегульовані
положеннями ЦК України.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірах та
на умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти (ч. 1
ст. 1048 ЦК України).

Договір є обов'язковим для виконання
сторонами (ст. 629 ЦК України).

Договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626
ЦК України).

Визначення поняття зобов'язання
міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства.

Згідно вимог п.1 ч.1 ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Відповідно до п.1.1 вказаного кредитного
договору відповідач зобов'язався
повернути кредит разом з процентними
платежами і комісіями згідно з
умовами цього договору та додатком №
1 від 29.03.2011р. до даного договору.

Відповідно до п.2.1 вказаного кредитного
договору відповідач зобов'язався
повертати кредит разом з процентами та
платою за кредитне обслуговування в 12
щомісячних внесках до 1 числа кожного
місяця, при чому перший внесок у рівній
сумі 294 гривень, починаючи з другого
внеску сплачуються у рівній сумі 399,56
гривень, а останній внесок 403,86 гривень
до 29.03.2012р.

Умовами договору передбачено
застосування пені як виду
цивільно-правової відповідальності за
порушення позичальником строків
погашення кредиту і процентів за
користування ним.

Відповідно до п.2.4 вказаного кредитного
договору банк має право стягнути з
позичальника пеню ( штрафні санкції) ,
що нараховується за кожен день
прострочки на прострочену суму в
розмірі 0,15 % - в період прострочення
оплати від 1 до 60 днів та 0,65 % - в період
прострочення оплати з 61 дня та по день
повного погашення боргу за цим
договором.

Приписами ч.3 ст. 549 ЦК України
встановлено, пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання. Тобто пеня - це
санкція, яка нараховується з першого
дня прострочення й до тих пір поки
зобов'язання не буде виконано. Її
розмір збільшується залежно від
продовження правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України до
вимог про стягнення неустойки (штрафу,
пені) застосовується позовна давність
в один рік.

У відповідності до ст.ст. 610, 611, 612 ЦК
України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання.
У разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема
припинення зобов'язання внаслідок
односторонньої відмови від
зобов'язання, якщо це встановлено
договором або законом, або розірвання
договору. Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Відповідно до умов кредитного договору
№ Б97.101.77462 від 29.03.2011року сторони
погодили строки та розміри погашення
кредиту та виплати відсотків.

Відповідно до умов вказаного
кредитного договору відповідач ОСОБА_2
зобов'язався щомісяця погашати
заборгованість за кредит згідно з
графіком, а також остаточно погасити
кредит в строк остаточного погашення,
зазначеного в п.2.1 вказаного договору.

Оскільки судом встановлено, що
відповідач ОСОБА_2 не виконав
зобов'язання, передбачені
вищезазначеним кредитним договором у
строк, встановлений цим договором, суд
вважає, що у відповідності до ч.1 ст. 612,
ст. 610 ЦК України його слід вважати
таким, що прострочив виконання
зобов'язання.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами, то в разі прострочення
повернення чергової частини
позикодавець має право

вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до ст. 1048 ЦК України.

Відповідно до п.2.2 кредитного договору
№ Б97.101.77462 від 29.03.2011року нарахування
процентів здійснюється 2 рази на
місяць, а плата за кредитне
обслуговування нараховується
щомісяця, до дати сплати щомісячного
внеску.

Так, як своїх зобов'язань за кредитним
договором ОСОБА_2 не виконував належним
чином то у позивача виникло право
вимагати від боржника повернення
кредитних коштів.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 530 ЦК України,
якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до вимог ч.1 ст. 625 ЦК України
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Що стосується розміру неустойки слід
зазначити, що суд, на підставі ст. 551
ч. 3 ЦК України може зменшити розмір
неустойки (пені), якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Відповідно до положення п.5 ч.3 ст. 18 ЗУ "
Про захист прав споживачів"
несправедливими є, зокрема, умови
договору про встановлення вимоги щодо
сплати споживачем непропорційно
великої суми компенсації (понад
п'ятдесят відсотків вартості
продукції) у разі невиконання ним
зобов'язань за договором.

Нарахована банком пеня за порушення
строків повернення кредиту в сумі 12 744,12
гривень більше ніж в чотири рази
перевищує суму простроченого боргу
по кредиту і на думку суду значно
перевищує розмір завданих банку
збитків.

Відповідно до положень ст. 551 ч. 3 ЦК
України та загальних засад
цивільного законодавства, якими є
справедливість та розумність (п. 6 ч.
1 ст. 3 ЦК України) суд, вважає за
можливе, розмір пені зменшити до 3000
гривень.

З урахуванням всіх обставин справи,
враховуючи вимоги ст. 60 ЦПК України -
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог і заперечень,
виходячи із принципів розумності та
справедливості суд приходить до
висновку, що позовні вимоги про
стягнення з відповідача ОСОБА_2 на
користь ПАТ "Ідея Банк" згідно
кредитного договору № Б97.101.77462 від
29.03.2011 року заборгованість в сумі 20 151,41
грн. з врахуванням приписів ч.3 ст.551 ЦК
України підлягають до часткового
задоволення.

Таким чином суд вважає, що на користь
позивача слід стягнути з відповідача
загальну суму заборгованості по
кредитному договору № Б97.101.77462 від
29.03.2011 року в розмірі 10407,29 гривень.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. До складу
судових витрат, відповідно до статті 79
ЦПК України, віднесено витрати на
правову допомогу. Якщо позов
задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, а відповідачеві -
пропорційно до тієї частини
позовних вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 525, 526, 530, 551, 610, 612, 623, 624, 1049, 1050, 1054
ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 169, 212-215, 294
ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позовну заяву ПАТ "Ідея Банк" подану
представником позивача за довіреністю
Семенюк С.Я. до ОСОБА_2 про стягнення
боргу за кредитним договором-
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ "Ідея
Банк" заборгованість за кредитним
договором № Б97.101.77462 від 29.03.2011 року в
сумі 10407,29 (десять тисяч чотиристо сім
гривень 29 коп. ), з яких : 3 111,75 (три
тисячі сто одинадцять гривень, 75 коп.)
грн. - сума простроченого боргу; 4 020,77
(чотири тисячі двадцять гривень, 77 коп.)
грн. - прострочені відсотки; 4,77 (чотири
гривні 77 коп.,) - строкові відсотки; 3 000,00
( три тисячі гривень) - пеня; 270,00 (двісті
сімдесят гривень) - віндикаційні
витрати .

В решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ "Ідея
Банк" суму судового збору в розмірі 104,07
грн. ( сто чотири гривні сім копійок).

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні
у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення. Апеляційна скарга подається
до апеляційного суду Закарпатської
області через Ужгородський
міськрайонний суд Закарпатської
області.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду
К.К. Бенца