Єдиний унікальний номер 725/6830/13-ц
Номер провадження 2/725/1478/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.02.2014 року
м. Чернівці

Першотравневий районний суд
м.Чернівців

в складі:

головуючого судді Галичанський О. І.

при секретарі І.М. Симик,

за участю:

представника позивача (прокурора)-
Чабан С.Ф.

особи в інтересах якої подано позов -
ОСОБА_2 ,

представника відповідача -
Чернівецької міської ради ЧМР -
Шкварчука С.Д.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
прокурора м. Чернівці в інтересах
ОСОБА_4, ОСОБА_5 , ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_2
до Чернівецької міської ради , ОСОБА_8,
ОСОБА_9 , третя особа Реєстраційна
служба Чернівецького міського
управління юстиції, садівниче
товариство «Локомотив» про визнання
незаконним та скасування рішення ЧМР,
визнання недійсним державного акту
про право власності на земельну
ділянку, визнання права власності на
спадкове майно за законом, визнання
недійсним договору купівлі -продажу
земельної ділянки, скасування запису
про право власності на земельну
ділянку, -

В С Т А Н О
В И В:

Прокурор м. Чернівці звернувся до суду
із вищевказаним позовом, в якому
посилається на те, що 17 грудня 2002 року
ОСОБА_10 на підставі рішення 6 сесії
Чернівецької міської ради від 01.11.2002
року за № 104 отримала державний акт на
право власності на земельну ділянку
площею 0,0361 га в АДРЕСА_1 для ведення
садівництва. Даний державний акт
зареєстровано в Книзі записів
державних актів на право приватної
власності на землю за № 9650.

07.05.2004 року вона подарувала дану
земельну ділянку ОСОБА_6, що
підтверджується договором дарування,
посвідченого приватним нотаріусом
ОСОБА_12 та зареєстрованого в реєстрі за
№ 3792.

ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_6 помер. Після його
смерті залишилося спадкове майно, а
саме вищевказана земельна ділянка.
Спадкоємцями даного майна за законом
першої черги спадкування є дружина
покійного - ОСОБА_2, малолітні діти
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_15, ІНФОРМАЦІЯ_3 та
батько ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4.

30.06.2009 року Першою чернівецькою
державною нотаріальною конторою
заведено спадкову справу за № 750/2009
щодо майна померлого. Однак, на момент
відкриття спадщини право власності
ОСОБА_6 на земельну ділянку не було
зареєстровано.

ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7
вважають себе такими, що прийняли
спадщину і бажають оформити своє
спадкове право, але через відсутність
реєстрації права власності на земельну
ділянку ОСОБА_6 не можуть цього зробити.

В 2012 році ОСОБА_2 звернулася до
прокуратури міста з проханням
захистити її інтереси та інтереси її
малолітніх дітей в суді, оскільки у
зв'язку з важким матеріальним
становищем вона не може самостійно
захистити свої права та реалізувати
повноваження. На її утриманні
перебуває троє малолітніх дітей, вона
являється єдиною їх годувальницею. В
ході розгляду її звернення
прокуратурою міста встановлено, що
право власності на земельну ділянку її
покійного чоловіка оформлено на
ОСОБА_8, що посвідчено державним актом
серії ЯЕ за № 683994, виданого 09.08.2010 року
та зареєстрованого в Книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі за № 02,
виданого на підставі рішення 50 сесії 5
скликання Чернівецької міської ради
від 30.03.2010 року за № 1269.Разом з тим, як
встановлено перевіркою, земельна
ділянка АДРЕСА_1 на момент винесення
рішення про передачу її у власність
ОСОБА_8 вибула з комунальної власності
та перебувала у приватній власності. За
результатами дослідження, проведеного
спеціалістами Спільного підприємства
«Західно-Український
Експернто-Консультативний Центр»
встановлено, що земельна ділянка
АДРЕСА_1, яка передана у власність
ОСОБА_10 згідно державного акту на право
власності на землю та земельна ділянка,
яка передана у власність ОСОБА_8 згідно
державного акту на право власності на
земельну ділянку одна і та ж.
Перевіркою встановлено, що підстав для
припинення права власності ОСОБА_6 на
земельну ділянку АДРЕСА_1 передбачених
ст. 140 Земельного кодексу України на
момент винесення Чернівецькою міською
радою рішення про надання цієї землі
ОСОБА_8 не було. Крім того, питання
примусового припинення права
власності ОСОБА_6 на спірну земельну
ділянку судами не розглядалось та
рішення не приймались.

На підставі вищевказаного,збільшуючи
свої позовні вимоги в порядку ч.2 ст. 31
ЦПК України, прокурор в інтересах
позивачів просив суд визнати
незаконним п. 1 рішення 50 сесії 5
скликання Чернівецької міської ради
від 30.03.2010 року за № 1269 в частині
надання земельної ділянки АДРЕСА_1 у
власність ОСОБА_8 та скасувати його;
визнати недійсним державний акт серії
ЯЕ № 683994 від 09.08.2010 року на право
власності на земельну ділянку АДРЕСА_1
виданий ОСОБА_8 та зареєстрований в
Книзі записів реєстрації державних
актів на право власності на землю та на
право постійного користування землею,
договорів оренди землі за № 02;
скасувати державну реєстрацію права
власності ОСОБА_8 на земельну ділянку
площею 0,0361 га (кадастровий №
:28:002:0335); визнати право власності
за ОСОБА_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_15, ІНФОРМАЦІЯ_3, та
ОСОБА_7 на спадкове майно за законом, а
саме на земельну ділянку площею 0,0361 га
в АДРЕСА_1 для ведення садівництва;
визнати недійсним договір купівлі
продажу земельної ділянки в
АДРЕСА_1, площею 0,0361 га, за кадастровим
номером :28002:0335, укладеного між
ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_9,
ІНФОРМАЦІЯ_8, який посвідчений
приватним нотаріусом Чернівецького
міського нотаріального округу
Чернівецької області ОСОБА_13 та
зареєстрований в реєстрі за №7938;
скасувати запис про право власності
№668342 Державного реєстру речових прав
на нерухоме майно, проведеного
реєстраційною службою Чернівецького
міського управління юстиції
Чернівецької області на підставі
договору купівлі-продажу земельної
ділянки в АДРЕСА_1, площею 0,0361 га., за
кадастровим номером :28:002:0335,
укладеного між ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_7 та
ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_8, який посвідчений
приватним нотаріусом Чернівецького
міського нотаріального округу
Чернівецької області ОСОБА_13 та
зареєстрований в реєстрі за №7938.

Представник позивач (прокурор) у
судовому засіданні позов підтримав та
підтвердив обставини, викладені в
позовній заяві. Просив задовольнити
позовні вимоги в повному об'ємі.

В судовому засіданні позивачка
ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали,
посилаючись на докази, вказані в
позовній заяві. Просила суд позов
задовольнити.

В судове засідання позивач ОСОБА_7
не з'явився, хоча повідомлявся судом
про час та місце розгляду справи.

Представник відповідача-
Чернівецької мської ради Шкварчук С.Д.
позовні вимоги визнав в повному об'ємі.

Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у
разі визнання відповідачем позову суд
за наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову.

Суд приймає визнання позову
відповідачем, оскільки це не
суперечить Закону, а також правам та
інтересам сторін.

Відповідачі ОСОБА_8,ОСОБА_9 у судове
засідання жодного разу не з'явилися,
хоча своєчасно та належним чином були
повідомлені про попередні судові
засідання. Про причини своєї неявки до
суду не повідомили. Інтереси ОСОБА_8,
відповідно до довіреності мала
представляти ОСОБА_14, яка зверталась до
суду, як іц сама ОСОБА_8 із клопотаннями
відкласти розгляд справи у зв"язку з
перебуванням ОСОБА_14 у відрядженні та
за кордоном. /а.с.53,93/.

Після залучення як співвідповідачки
ОСОБА_9, інтереси останньої також було
довірено представляти ОСОБА_14 /а.с.124-125/,
яка була присутня у судовому засіданні
і знала про час та місце наступного
судового засідання, але в яке не
з"явилась та про причини неявки не
повідомила. За наведених обставин суд
вважає за можливе розглянути справу за
відсутності відповідачки ОСОБА_8,
співвідповідачки ОСОБА_9, її
представниці ОСОБА_14, які були
інформовані судом про день та місце
розгляду цієї справи.

Згідно ч.2 ст. 169 ЦПК УКраїни - неявка
представника у судове засідання без
поважних причин або неповідомлення ним
про причини неявки не є перешкодою для
розгляду справи.

Представник третьої особи
Реєстраційної служби Чернівецького
МУЮ та представник садівничого
товариства «Локомотив» у судове
засідання не з'явилися, хоча
повідомлялися про час та місце
розгляду справи. Про причини своєї
неявки до суду не повідомили, згоди на
участь у справі не надіслали.

Відповідно до ч.3 ст. 36 ЦПК України
-якщо від третьої особи не надійде
повідомлення про згоду на участь у
справі, справа розглядатиметься без
неї.

Внаслідок чого суд вважає, що можливо
розглянути справу за їх відсутності,
оскільки у справі наявні достатні
матеріали про права та взаємовідносини
сторін.

Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватись на припущеннях.

Суд, заслухавши пояснення
сторін, дослідивши матеріали справи,
вважає, що позов підлягає частковому
задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 17 грудня 2002
року ОСОБА_10 на підставі рішення 6 сесії
Чернівецької міської ради від 01.11.2002
року за № 104 отримала державний акт на
право власності на земельну ділянку
площею 0,0361 га в АДРЕСА_1 для ведення
садівництва. Даний державний акт
зареєстровано в Книзі записів
державних актів на право приватної
власності на землю за № 9650./а.с.6-10/.

07.05.2004 року ОСОБА_10 подарувала
належну їй земельну ділянку ОСОБА_6, що
підтверджується договором дарування,
посвідченого приватним нотаріусом
ОСОБА_12 та зареєстрованого в реєстрі за
№ 3792./а.с.11/

Відповідно до ст. 132 ЗК України
угоди про перехід права власності на
земельні ділянки укладаються в
письмовій формі та нотаріально
посвідчуються. Вони вважаються
укладеними з дня їх нотаріального
посвідчення.

ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_6 помер, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_1 /а.с.13/.

Після смерті ОСОБА_6 залишилося
спадкове майно, а саме земельна ділянка
АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 60 СК України - майно
набуте подружжям під час шлюбу
належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності.

Спадкоємцями даного майна за законом
першої черги спадкування є дружина
покійного - ОСОБА_2, малолітні діти
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_15, ІНФОРМАЦІЯ_3 та
батько ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4./а.с.12-13/.

Відповідно до ч.4 ст. 1268 ЦК України -
малолітня, неповнолітня особа…
вважаються такими, що прийняли
спадщину, крім випадків, встановлених
частиною 2-4 ст. 1273 цього кодексу.

Відповідно до ст. 1269 Цивільного
кодексу України - спадкоємець, який
бажає прийняти спадщину, але на час
відкриття спадщини не проживав
постійно із спадкодавцем, має подати
нотаріусу заяву про прийняття
спадщини. Вищезазначені спадкоємці
прийняли спадщину після смерті ОСОБА_6,
оскільки подали до нотаріуса заяву про
прийняття спадщини.

30.06.2009 року Першою чернівецькою
державною нотаріальною конторою
заведено спадкову справу за № у
спадковому реєстрі 47298887 /а.с.14/.

Однак, на момент відкриття спадщини
право власності ОСОБА_6 на земельну
ділянку не було зареєстровано.

Відповідно до ст. 126 Земельного
кодексу України право власності на
земельну ділянку, набуту у власність із
земель приватної власності без зміни
її меж, цільового призначення,
посвідчується цивільно-правовою
угодою щодо відчуження земельної
ділянки, укладеною в порядку,
встановленому законом, у разі набуття
права власності на земельну ділянку за
такою угодою.

На підставі вищевказаного, сама по
собі відсутність державної реєстрації
договору купівлі - продажу не може
свідчити про відсутність підстав для
визнання вказаної земельної ділянки
спільною сумісною власністю подружжя,
оскільки вона отримана під час шлюбу.

В ході розгляду звернення ОСОБА_2
прокуратурою міста встановлено, що
право власності на земельну ділянку її
покійного чоловіка оформлено на
ОСОБА_8, що посвідчено державним актом
серії ЯЕ за № 683994, виданого 09.08.2010 року
та зареєстрованого в Книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі за № 02,
виданого на підставі рішення 50 сесії 5
скликання Чернівецької міської ради
від 30.03.2010 року за № 1269./а.с.15-22/.

Відповідно до ст. 12 Земельного
кодексу України до повноважень міських
рад у галузі земельних відносин
належить розпорядження землями
територіальної громади, передача
земельних ділянок комунальної
власності у власність та користування
громадян та юридичних осіб відповідно
до цього Кодексу.

Згідно ст. 116 Земельного кодексу
України громадяни та юридичні особи
набувають права власності та права
користування земельними ділянками із
земель державної або комунальної
власності за рішенням органів
виконавчої влади або органів місцевого
самоврядування в межах їх повноважень,
визначених цим Кодексом.

Разом з тим, як встановлено
перевіркою, земельна ділянка АДРЕСА_1
на момент винесення рішення про
передачу її у власність ОСОБА_8 вибула з
комунальної власності та перебувала у
приватній.

За результатами дослідження,
проведеного спеціалістами Спільного
підприємства «Західно-Український
Експернто-Консультативний Центр»,
встановлено, що земельна ділянка
АДРЕСА_1, яка передана у власність
ОСОБА_10 згідно державного акту на право
власності на землю серії ПІ-ЧВ № 008279
від 17.12.2002 року та земельна ділянка, яка
передана у власність ОСОБА_8 згідно
державного акту на право власності на
земельну ділянку серії ЯЕ № 683994 від
09.08.2010 року одна і та ж./а.с.23/.

Таким чином, на момент винесення
Чернівецькою міською радою рішення про
надання земельної ділянки АДРЕСА_1 у
власність ОСОБА_8 дана земельна ділянка
вибула з комунальної власності та
перебувала у власності ОСОБА_6

Відповідно до ст. 321 Цивільного
кодексу України право власності є
непорушним. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права чи
обмежений у його здійсненні. Правила,
що містяться в статті 321 Кодексу
повторюють зміст частин 4 та 5 ст. 41
Конституції України.

Статтею 319 Цивільного кодексу України
визначено, що власник володіє,
користується та розпоряджається своїм
майном на власний розсуд.

Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

На підставі ч. 5 ст. 1268 ЦК України
спадщина належить спадкоємцю
незалежно від часу її прийняття з часу
відкриття спадщини.

Отже на підставі вищезазначених норм
законодавства, позовні вимоги щодо
визнання незаконним п. 1 рішення 50 сесії
5 скликання Чернівецької міської ради
від 30.03.2010 року; визнання недійсним
державного акту серії ЯЕ № 683994 від
09.08.2010 року та скасування державної
реєстрації права власності ОСОБА_8 на
земельну ділянку; визнання права
власності за ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_15 та ОСОБА_6 на спадкове майно за
законом, а саме на земельну ділянку
площею 0,0361 га в АДРЕСА_1 підлягають
задоволенню.

Щодо позовної вимог визнати
недійсним договір купівлі продажу
земельної ділянки в АДРЕСА_1,
садівничого товариства «Локомотив»,
площею 0,0361 га, за кадастровим номером
:28002:0335, укладеного між ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_8, суд
вважає, що в їх задоволенні слід
відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 387 ЦК України власник
має право витребувати своє майно від
особи, яка незаконно без відповідної
правової підстави заволоділа ним.

Одним із основних способів захисту
права власності є віндикаційний позов,
який визначають як позов про
повернення свого майна з чужого
незаконного володіння. По суті, це
вимога власника, який не володіє
майном, повернути майно в натурі.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України, якщо
майно за відплатним договором придбане
в особи, яка не мала права його
відчужувати, про що набувач не знав і не
міг знати (добросовісний набувач),
власник має право витребувати це майно
від набувача лише у разі, якщо майно
вибуло з володіння власника не з його
волі.

Статтею 396 ЦК України встановлено, що
особа, яка має речове право на чуже
майно, має право на захист цього права
відповідно до положень глави 29 ЦК
України, в тому числі і на витребування
цього майна від добросовісного
набувача.

Відповідно до п.10 ч.3 Постанови
пленуму Верховного Суду України від 06
листопада 2009 року № 9 «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними» та
частини п'ятої статті 12 ЦК
добросовісність набувача
презюмується, а права особи, яка вважає
себе власником майна, не підлягають
захистові шляхом задоволення позову до
добросовісного набувача з
використанням правового механізму,
встановленого статтями 215, 216 ЦК. Такий
захист можливий лише шляхом
задоволення віндикаційного позову,
якщо є підстави, передбачені статтею 388
ЦК, які дають право витребувати майно у
добросовісного набувача.

Щодо позовної вимоги про скасування
запису про право власності №668342
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, проведеного
реєстраційною службою Чернівецького
міського управління юстиції
Чернівецької області на підставі
договору купівлі-продажу земельної
ділянки в АДРЕСА_1, укладеного між
ОСОБА_8 та ОСОБА_9, суд вважає, що в
задоволенні слід також відмовити.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону
України « Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» - у разі скасування на
підставі рішення суду рішення про
державну реєстрацію прав до Державного
реєстру прав вноситься запис про
скасування державної реєстрації прав.

Пунктом 2.6 Порядку прийняття і
розгляду заяв про внесення змін до за
писів, внесення записів про скасування
державної реєстрації речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень та
скасування записів Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно,
затвердженого Наказом Міністерства
юстиції України від 12.12.2011 р. №3502/5,
передбачено, що для внесення записів
про скасування державної реєстрації
прав, скасування записів Державного
реєстру прав, «заявник подає рішення
суду про скасування рішення державного
реєстратора, що набрало законної сили».

Порядок ведення Державного реє стру
речових прав на нерухоме майно,
затвердженого Постановою КМУ від 26.10.2011
р. № 1141, у пункті 41 закрі пив, що
державний реєстратор вносить записи до
Державного реєстру прав про скасування
державної реєстрації прав у разі
скасування на підставі рішення суду
рішення державного реєстрато ра про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень.

Таким чином, діючим законодав ством
закріплено, що скасування за пису про
реєстрацію права власності можливе
лише у випадку скасування рішення
державного реєстратора про реєстрацію
права власності. Відтак, для скасування
запису про реєстрацію пра ва власності
в будь-якому випадку не обхідно
звертатися з окремим позо вом до суду.

Керуючись ст.ст.319,388, 1268-1269 ЦК
України, ст.ст.3, 10, 57, 58, 59, 60, 61, 64,174, 208, 209,
212-215, 218, 294 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити
частково.

Визнати незаконним п. 1 рішення 50
сесії 5 скликання Чернівецької міської
ради від 30.03.2010 року за № 1269 в частині
надання земельної ділянки АДРЕСА_1 у
власність ОСОБА_8 та скасувати його.

Визнати недійсним державний акт
серії ЯЕ № 683994 від 09.08.2010 року на право
власності на земельну ділянку АДРЕСА_1
виданий ОСОБА_8 та зареєстрований в
Книзі записів реєстрації державних
актів на право власності на землю та на
право постійного користування землею,
договорів оренди землі за № 02.

Скасувати державну реєстрацію права
власності ОСОБА_8 на земельну ділянку
площею 0,0361 га (кадастровий №
:28:002:0335).

Визнати право власності за ОСОБА_2,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_15 та ОСОБА_6 на
спадкове майно за законом, а саме на
земельну ділянку площею 0,0361 га в
АДРЕСА_1.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Чернівецької
області протягом 10 днів з дня його
проголошення, а особами, які не були
присутні при його оголошенні протягом
10 днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці
О. І. Галичанський