Справа № 127/5686/14-ц
Провадження № 2/127/2757/14
Вінницький міський суд Вінницької
головуючого судді Вохмінової О.С.
при секретарі Солтисюк К.В.
з участю позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вінниці цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя
особа без самостійних вимог -
Ленінський відділ ДВС Вінницького
міського управління юстиції про
визнання права власності на
автомобіль, звільнення майна з-під
21.03.2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа
без самостійних вимог - Ленінський
відділ ДВС Вінницького міського
управління юстиції про визнання права
власності на автомобіль, звільнення
майна з-під арешту. Мотивував вимоги
тим, що 01.06.2009 року між ним та
відповідачем був фактично укладений
договір купівлі-продажу автомобіля
марки Peugeot Partner, 1998 р.в., держномер НОМЕР_1
за 42 800 грн. ОСОБА_2 видав йому, а також
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 нотаріально оформлену
довіреність на строк 5 років із
наданням права керування та
розпорядження транспортним засобом,
передав ключ та технічний паспорт на
автомобіль. Через деякий час, коли він
звернувся в органи ДАІ з метою
переоформлення автомобіля на своє ім`я,
з`ясувалось, що автомобіль перебуває
під арештом згідно постанови головного
державного виконавця Ленінського
відділу ДВС Вінницького МУЮ Сиридюк
Т.В. від 18.12.2013 року у виконавчому
провадженні №40444595. Вважає, що
автомобіль є його власністю, оскільки
сторонами були виконані всі умови
договору купівлі-продажу, оскільки
досягнуто згоди з усіх істотних умов
договору купівлі-продажу, тому просив
визнати за ним право власності на
спірний автомобіль і звільнити його
В судовому засіданні позивач
ОСОБА_1 позов підтримав.
Відповідач ОСОБА_2 позов визнав і
просив визнати за ОСОБА_1 право
власності на спірний автомобіль марки
Peugeot Partner, 1998 р.в., д/н НОМЕР_1 та звільнити
його з-під арешту, оскільки він
фактично продав автомобіль позивачу.
В судове засідання представник
Ленінського ВДВС ВМУЮ Сиридюк Т.В. не
з`явилась, надала заяву про розгляд
справи у її відсутність, щодо ухвалення
рішення покладалась на думку суду.

Вислухавши пояснення позивача,
відповідача, дослідивши та
проаналізувавши матеріали справи,
оцінивши докази в їх сукупності, суд
прийшов до висновку, що позов
задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що відповідно до
свідоцтва про реєстрацію, власником
автомобіля Peugeot Partner, 1998 р.в, д/н НОМЕР_1, є
ОСОБА_2 (а.с. 8).

Згідно нотаріально посвідченої
довіреності від 01.06.2010 року ОСОБА_2, для
виконання договору доручення,
уповноважив ОСОБА_1 або ОСОБА_3 або
ОСОБА_4, кожного із них незалежно один
від одного, користуватися з правом
тимчасового використання за межами
України, за умови отримання
відповідного свідоцтва в органах ДАІ, а
також розпоряджатися (продати,
обміняти, здавати в оренду) належний
йому на підставі свідоцтва про
реєстрацію ТЗ НОМЕР_2, виданого
Вінницьким МРЕВ ВДАІ УМВС України у
Вінницькій області, транспортним
засобом марки Peugeot Partner, 1998 року випуску,
шасі (кузов) НОМЕР_3, зареєстрованим
12.10.2007 року, реєстраційний НОМЕР_1,
зареєстрований у тому ж МРЕВ (а.с. 13).

За таких обставин, між сторонами
виникли правовідносини
представництва, оскільки повірений
зобов`язується діяти від імені
довірителя, тому при вирішенні спору
суд застосовує відповідні норми глави
17 ЦК України.

Відповідно до ст. 237 ЦК України,
представництвом є правовідношення, в
якому одна сторона (представник)
зобов'язана або має право вчинити
правочин від імені другої сторони, яку
вона представляє. Представництво, яке
ґрунтується на договорі, може
здійснюватись за довіреністю.

Відповідно до ст. 240 ЦК України
представник зобов'язаний вчиняти
правочин за наданими йому
повноваженнями особисто; він може
передати своє повноваження частково
або в повному обсязі іншій особі, якщо
це встановлено договором або законом
між особою, яку представляють, і
представником, або якщо представник
був вимушений до цього з метою охорони
інтересів особи, яку він представляє.

Видачу генеральної довіреності чи
передоручення повноважень на
транспортний засіб без укладення
договору купівлі-продажу не можна
вважати договором про відчуження, що
укладений відповідно до закону та
допускає перехід права власності до
третіх осіб.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач
та відповідач стверджували, що
насправді між ними 01.06.2009 року
укладався договір купівлі-продажу
автомобіля в простій письмовій формі,
відповідно до ст.ст. 207, 655 ЦК України, і
сторони виконали всі істотні умови
договору. Гроші в сумі 42 800 грн. ОСОБА_1
передав ОСОБА_2 при свідках (а.с. 7).

Проте оформлення купівлі-продажу
транспортного засобу має свої
особливості.

Письмова форма договору
купівлі-продажу автомобіля
передбачена й постановою КМ від 07.09.1998
року № 1388 якою затверджений Порядок
державної реєстрації (перереєстрації),
зняття з обліку автомобілів, автобусів,
а також самохідних машин,
сконструйованих на шасі автомобілів,
мотоциклів усіх типів, марок і моделей,
причепів, напівпричепів та
мотоколясок, інших прирівняних до них
транспортних засобів та мопедів» (в
редакції від 23.12.2009 року, що діяла на
момент видачі довіреності - 01.06.2010 року),
згідно п. 2 яких вони є обов`язковими для
всіх юридичних і фізичних осіб.

Відповідно до п. 8 зазначеного Порядку
перед відчуженням транспортний засіб
повинен бути знятий з обліку в
підрозділі ДАІ.

Згідно п. 41 Порядку зняття з обліку
транспортних засобів здійснюється
після їх огляду в підрозділі ДАІ на
підставі заяви власника з поданням
документа, що посвідчує його особу.

Забороняється зняття з обліку
транспортних засобів, стосовно яких є
ухвала суду про накладення арешту або
заборону зняття з обліку чи постанова
слідчого або державного виконавця про
накладення арешту, а також
транспортних засобів, що є речовими
доказами у кримінальній справі і
приєднані до неї постановою особи, яка
проводить дізнання, слідчого,
прокурора або ухвалою суду.

Спірний автомобіль не був знятий з
обліку в органах ДАІ, огляд його перед
продажем не здійснювався, автомобіль
залишився зареєстрованим за ОСОБА_2
Відповідну заяву не подавав і ОСОБА_1,
який мав на те повноваження за
дорученням від власника автомобіля.

Пунктом 42 Порядку передбачено, що у
разі коли транспортний засіб
знімається з обліку у зв'язку з його
відчуженням, у свідоцтві про
реєстрацію (технічному паспорті) або на
копії реєстраційної картки, що
додається до свідоцтва про реєстрацію
на пластиковій основі, робиться запис:
"Транспортний засіб знято з обліку для
реалізації в межах України". Номерні
знаки здаються, а видаються номерні
знаки «транзит».

До вчинення цих дій ОСОБА_2 не мав права
відчужувати автомобіль, а позивач його
придбавати.

Відповідно до п. 8 зазначеного Порядку
правомірність придбання транспортного
засобу підтверджується зазначеними в
них документами, зокрема
довідкою-рахунком, виданою за формою
згідно з додатком № 1 до цього Порядку,
договором та іншими посвідченими в
установленому порядку документами, що
встановлюють право власності на
автомобіль. Бланки довідок-рахунків є
бланками суворого обліку і
виготовляються в порядку,
передбаченому постановою КМ від 19.04.1993
року № 283.

Реєстрація транспортних засобів
здійснюється на підставі заяви
власника, поданої особисто, і
документів, що посвідчують його особу,
правомірність придбання транспортного
засобу, оцінку його вартості, яка
провадиться спеціалістом, що пройшов
необхідну підготовку у порядку,
встановленому МВС, Мін'юстом,
Держпромполітики, Держмитслужбою та
Фондом державного майна і має
відповідні документи, відповідність
конструкції транспортного засобу
встановленим вимогам безпеки
дорожнього руху, а також вимогам, які є
підставою для внесення змін до
реєстраційних документів.

Сукупність зібраних судом доказів
свідчить про те, що в установленому
порядку договір купівлі-продажу
спірного автомобіля між його ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 не укладався, а з огляду на
викладене, посилання позивача як на
підставу набуття права власності на
автомобіль на письмовий договір
купівлі-продажу із зазначенням про
передачу коштів від 01.06.2009 року і
довіреність від 01.06.2010 року є таким, що
суперечить вищезазначеним вимогам
закону.

Визнання позову відповідачем
суперечить закону, тому не є підставою
для задоволення позову ОСОБА_1 (ч. 4 ст. 174
ЦПК України).

З постанови державного виконавця
Ленінського відділу державної
виконавчої служби Вінницького
міського управління юстиції від 18.12.2013
року вбачається, що спірний автомобіль
Peugeot Partner, 1998 р.в, д/н НОМЕР_1, перебуває в
розшуку, крім того, постановою
державного виконавця від 18.12.2013 року на
даний автомобіль накладено арешт (а.с. 9,
10).

Оскільки позов про визнання права
власності на автомобіль задоволенню не
підлягає, вимога про звільнення майна
з-під арешту також є безпідставною.

Керуючись Порядком державної
реєстрації (перереєстрації), зняття з
обліку автомобілів, автобусів, а також
самохідних машин, сконструйованих на
шасі автомобілів, мотоциклів усіх
типів, марок і моделей, причепів,
напівпричепів та мотоколясок, інших
прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів, затвердженим
Постановою КМУ від 07.09.1998 року № 1388 (в
редакції від 23.12.2009 року, що діяла на
момент видачі довіреності - 01.06.2010 року),
ст.ст. 207, 237, 240, 655 ЦК України, ст.ст. 5, 8, 10,
11, 57, 60, 174, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа без самостійних
вимог - Ленінський відділ ДВС
Вінницького міського управління
юстиції про визнання права власності
на автомобіль, звільнення майна з-під
арешту - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Вінницької області через
Вінницький міський суд Вінницької
області протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя: