Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/87/14
Головуючий у 1 інстанції: Іванченко М.В.
Суддя-доповідач: Савченко О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„11" лютого 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

головуючого: Савченко О.В.

суддів: Гончар М.С., Стрелець Л.Г.

при секретарі: Мосіній О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» на заочне рішення
Пологівського районного суду
Запорізької області від 07 жовтня 2013
року у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, -

В С Т
А Н О В И Л А:

У квітні 2013 року ПАТ КБ «Приватбанк»
звернулось до суду з позовом до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
кредитним договором, мотивуючи свої
вимоги тим, що відповідач за кредитним
договором від 02 листопада 2005 року
отримав кредитні кошти у розмірі 5000 гр.
у вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою
відсотків за користування кредитом в
розмірі 48 % на рік на суму залишку
заборгованості.

Відповідно до Тарифів про умови
кредитування з використанням
кредитної карти, які є складовою
частиною договору, розмір щомісячних
платежів( включаючи плату за
користування кредитними коштами)
встановлюється у розмірі 7% від
заборгованості, але не менше 50 гр. та не
більше залишку заборгованості, строк
внесення платежів - до 25 числа місяця,
наступного за звітним.

Відповідно до п.9.12 Умов надання
банківських послуг, які також є
складовою частиною договору, останній
діє протягом 12 місяців з моменту
підписання, якщо протягом цього
терміну жодна зі сторін не проінформує
іншу сторону про припинення дії
договору, він автоматично лонгується
на такий же термін.

За умовами п. 3.1.3 Правил користування
платіжною карткою, яка була видана
відповідачу зі строком дії до серпня 2008
року, після закінчення строку дії
відповідна картка продовжується
банком на новий строк, якщо раніше( до
початку місяця закінчення строку дії)
не надійшла письмова заява держателя
про закриття карткового рахунку.

Позичальник належним чином умови
погашення кредиту не виконує, однак із
заявою про намір припинити договір до
банку не звертався.

У зв"язку з неналежним виконанням
ОСОБА_2 зобов"язань за договором, станом
на 12 березня 2013 року утворилась
заборгованість у розмірі 24560 гр., з яких
3427 гр. 42 коп. - заборгованість за
кредитом, 19486гр. 87 коп. - заборгованість
по процентам за користування кредитом,
500 грн. - штраф (фіксована частина), 1145 гр.
71 коп. - штраф (процентна складова).

Посилаючись на вказані обставини,
позивач просив стягнути з ОСОБА_2
заборгованість за кредитним договором
у сумі 24560 гр. та судові витрати.

Заочним рішенням Пологівського
районного суду Запорізької області від
07 жовтня 2013 року у задоволені позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк», посилаючись на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, просить рішення
суду скасувати та ухвалити нове , яким
задовольнити позовні вимоги у повному
обсязі.

Заслухавши у засіданні
апеляційного суду доповідача,
пояснення учасника процесу,
перевіривши законність і
обгрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню з наступних
підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні
позову, суд послався на те, що,
заявляючи позов у квітні 2013 року,
позивачем пропущено строк позовної
давності.

При цьому суд виходив з того, що
строк дії укладеного 02.11.2005 року
договору становив 12 місяців і за
умовами п.9.12 Умов та правил надання
банківськиї послуг міг бути
пролонгованим лише до 02.11.2006 року. Крім
того, за умовам договору строк дії
кредитного ліміту співпадає зі
строком дії виданої ОСОБА_2 кредитної
карти, а строк дії останньої був
визначений до серпня 2008 року.

Ухвалюючи заочне рішенні за
відсутності даних про повідомлення
відповідача належним чином, суд,
застосувавши строк позовної давності
без відповідної заяви ОСОБА_2,
виходив з того, що позовна давність за
позовом про повернення споживчого
кредиту в силу ст. 11 Закону України
„Про захист прав споживачів"
застосовується незалежно від
наявності заяви сторони у спорі.

Хоча з обгрунтуванням
зазначених висновків щодо пропущення
позивачем строку позовної давності в
повній мірі погодитися не можна,
передбачених п.4 ст. 309 ЦПК України
підстав для скасування судового
рішення колегія не вбачає, враховуючи,
що припущені порушення не призвели до
неправильного вирішення справи по
суті.

Згідно ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Статтею 257 ЦК України
встановлено загальну позовну давність
тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.ч.3,4 ст. 267 ЦК України
позовна давність застосовується лише
за заявою сторони у спорі, зробленою до
винесення рішення. Сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови у позові.

Із матеріалів справи
вбачається, що відповідач ОСОБА_2 у
судових засіданнях участі не брав і
заяву про застосування строку позовної
давності не надавав.

Між тим, слід зазначити, що п.7 ч.1
ст. 11 Закону України „Про захист прав
споживачів", яким кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув, у системному зв"язку з
самою ч.11 ст. 11 зазначеного Закону
стосується позасудового порядку
повернення споживчого кредиту і
спрямований на те, щоб встановити
судовий контроль за вирішенням таких
вимог кредитодавця з метою захисту
прав споживача як слабшої сторони
договору споживчого кредиту.

Такі висновки викладені у
постанові Верховного Суду України від
20 листопада 2013 року у справі за позовом
кредитної спілки „Аккорд" і в силу
імперативних положень ст. 360-7 ЦПК
України є обов"язковими у
правозастосуванні.

Разом з тим, колегія приймає до уваги,
що заочне рішення, на порушення вимог
ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив, не
маючи даних про належне повідомлення
ОСОБА_2, що, в свою чергу, позбавляло
останнього можливості надати заяву
про застосування позовної давності
під час розгляду справи в суді першої
інстанції.

У зв"язку з цим колегія приймає до уваги
подані відповідачем заперечення проти
апеляційної скарги, в яких він
посилається на сплив позовної
давності, та вважає, що зазначена заява
є підтвердженням того, що відповідач
зробив заяву про застосування позовної
давності.

Крім того, за змістом ст.ст. 1054,1055 ЦК
України за кредитним договором банк
або інша фінансова установа
зобов"язується надати грошові кошти
позичальнику в розмірі та на умовах,
встановлених договором, а позичальник
зобов"язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Судом встановлено, що 02 листопада 2005
року між ЗАТ КБ „Приватбанк",
правонаступником якого є ПАТ КБ
„Приватбанк", та ОСОБА_2 був укладений
кредитний договір, за умовами якого
банк надав відповідачу кредит в
розмірі 5000 гр. встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою за користування кредитом 4 %
в місяць із розрахунку 360 днів. Термін
дії кредитного ліміту відповідає
строку дії карти(а.с.5-9).

При оформленні кредитного договору
позичальник був ознайомлений і
погодився з Умовами і правилами
надання банківських послуг, тарифами
банку, що підтверджується його
підписом на заяві про видачу
кредиту(а.с.5зв.).

Відповідно до ч.1 ст. 207 ЦК України
правочин вважається таким, що вчинений
у письмовій формі, якщо його зміст
зафіксований в одному або кількох
документах.

В заяві про відкриття банківського
рахунку відповідач зазначив про свою
згоду з тим, що вказана заява разом з
Умовами і правилами надання
банківських послуг, Правилами
користування платіжною картою,
Тарифами банка складають договір,
укладений між ним і банком про надання
банківських послуг.

Згідно зі ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України
зобов"язання повинні виконуватися
належним чином і в установлений строк
відповідно до умов договору та вимог
закону.

Обґрунтовуючи підставність позову, ПАТ
КБ „Приватбанк" посилалось на те, що
ОСОБА_2 зобов"язання за кредитним
договором належним чином не виконував,
внаслідок чого станом на 12 березня 2013
року утворилась заборгованість у сумі
24560 гр., з яких 3427 гр. 42 коп. -
заборгованість за кредитом, 19486 гр. 87
коп. - заборгованість по процентам за
користування кредитом, 500 грн. - штраф
(фіксована частина), 1145 гр. 71 коп. - штраф
(процентна складова).

За змістом ст.ст. 610, 612 ЦК України
порушенням зобов"язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов"язання.
Боржник вважається таким, що
прострочив виконання, якщо він не
виконав його у строк, передбачений
умовами договору або встановлений
законом.

Відповідно до ч.ч.1,4 ст. 631 ЦК
України строком договору є час,
протягом якого сторони можуть
здійснювати свої права і виконати свої
обов"язки відповідно до договору.
Закінчення строку договору не звільняє
сторони від відповідальності за його
порушення, яке мало місце під час дії
договору.

Між тим, відмовляючи у
задоволенні позову з підстав того, що
позов заявлений з пропуском строку
позовної давності після закінчення у
серпні 2008 року строку дії договору, суд
не врахував, що поняття „строк дії
договору" та „строк(термін) виконання
зобов"язання" є різними.

Якщо у зобов"язанні встановлений
строк (термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Наслідки прострочення
позичальником повернення позики
визначено ст. 1050 ЦК України. Якщо
договором встановлений обов"язок
позичальника повернути позику
частинами, то в разі прострочення
повернення чергової частини
позикодавець має право вимагати
дострокового повернення частини
позики, що залишилася, та сплати
процентів, належних йому відповідно до
ст. 1048 цього Кодексу.

Як передбачено п. 9.12 Умов і правил
надання банківських послуг, які є
невід"ємною частиною договору, договір
діє протягом 12 місяців з моменту
підписання. Якщо протягом цього
терміну жодні із сторін не проінформує
іншу сторону про припинення дії
договору, він автоматично
пролонгується на такий же термін.

За умовами п. 3.1.3 Правил користування
платіжною карткою, яка була видана
відповідачу зі строком дії до серпня 2008
року, після закінчення строку дії
відповідна картка продовжується
банком на новий строк, якщо раніше( до
початку місяця закінчення строку дії)
не надійшла письмова заява держателя
про закриття карткового рахунку.

Пунктом 6.4 Умов передбачено, що у
випадку незгоди зі змінами правил
таабо тарифів банку, позичальник
зобов"язується надати банку письмову
заяву про розірвання цього договору і
здійснити погашення заборгованості
перед банком (у випадку, якщо вона є), в
тому числі заборгованість, яка виникла
протягом 30 днів з моменту повернення
карт, виданих держателю і його
довіреним особам. При незгоді зі
списанням коштів по картрахунку
письмово проінформувати банк про це
протягом 35 днів з моменту списання.

Отже, укладаючи зазначений договір,
сторони досягли згоди, що по закінченню
строку його дії відповідна картка, як
інструмент обслуговування кредиту,
продовжується банком на новий строк,
якщо раніше не поступило письмової
заяви держателя про закриття
картрахунку, а відтак продовжується
строк дії кредитного договору, тобто
момент досягнення домовленості
вважається таким, що настав.

Ніхто із сторін про намір його
припинити не заявляв і відповідач, в
свою чергу, письмової заяви про
закриття картрахунку до банку не
подавав.

Таким чином, на підставі умов
кредитного договору, строк дії картки
та строк дії кредитного договору
поновлюється кожного разу зі спливом
терміну дії картки.

Разом з тим, як передбачено Тарифами
про умови кредитування з використанням
кредитної карти, які є складовою
частиною договору, розмір щомісячних
платежів ( включаючи плату за
користування кредитними коштами)
встановлювався для ОСОБА_2 у розмірі 7%
від заборгованості, але не менше 50 гр.
та не більше залишку заборгованості,
строк внесення платежів - до 25 числа
місяця, наступного за звітним, тобто
початок позовної давності для
стягнення цих платежів необхідно
обчислювати з моменту(місяця, дня)
невиконання позичальником кожного з
них.

З наявного в матеріалах справи
розрахунку заборгованості за
договором від 02.11.2005 року(а.с.3)
вбачається, що останнє щомісячне
нарахування поточної заборгованості
за кредитом відбулося 19.12.2008 року.

Згідно з ч.5 ст. 261 ЦК України за
зобов"язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання.

Отже перебіг позовної давності за
вимогами кредитора, які випливають з
порушення боржником умов договору про
погашення боргу частинами(щомісячними
платежами) починається стосовно кожної
окремої частини, від дня , коли
відбулося це порушення.

Такий висновок викладений у постанові
Верховного Суду України від 06
листопада 2013 року у справі № 6-116 цс 13 і
відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є
обов"язковим для всіх суб"єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначену норму права, та для
всіх судів України.

За вказаних обставин, початок перебігу
позовної давності почався з дня
порушення відповідачем погашення
щомісячних платежів, останній з яких
мав здійснюватися 19.12.2008 року, однак
позов до суду пред"явлено лише у квітні
2013 року

У зв"язку з викладеним, відмова
суду у задоволенні позову з підстав
спливу строку позовної давності є по
суті правильною, а відповідно до ч.2 ст.
308 ЦПК України не може бути скасоване
правильне по суті і справедливе
рішення суду з одних лише формальних
міркувань.

Наведені в апеляційній скарзі
доводи правильність зазначеного
висновку суду першої інстанції не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 317 ЦПК
України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» відхилити.

Заочне рішення Пологівського
районного суду Запорізької області від
07 жовтня 2013 року по даній справі
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: