Справа № 201/275/14-ц
Провадження 2/201/403/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2014 року Жовтневий
районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Трещова
В.В., при секретарі - Горбатенко Д.К. за
участю прокурора та представника
відповідача розглянувши у відкритому
судовому засіданні в
м.Дніпропетровську цивільну справу за
позовом Заступника прокурора
Житомирської області в інтересах
Управління Міністерства Внутрішніх
справ України в Житомирській області
до ОСОБА_1, третя особа - Баранівська
районна державна адміністрація,
Володарсько-Волинська районна
державна адміністрація, Черняхівська
районна державна адміністрація,
Чуднівська районна державна
адміністрація, Житомирська обласна
державна адміністрація про
витребування майна з незаконного
володіння,-

В С Т А Н О В И В :

Прокурор звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_1 про витребування з його
володіння грошових коштів та передачі
їх на зберігання відділу фінансового
забезпечення та бухгалтерського
обліку Управління МВС України в
Житомирській області. В обґрунтування
позову зазначив, що Управлінням по
боротьбі з організованою злочинністю
УМВС України в Житомирській області у
межах кримінальної справи проведено
обшук офісного приміщення ТОВ
«Поліпромінвест», та складено протокол
обшуку відповідно до якого при
проведенні обшуку вилучено документи
та готівкові кошти в сумі 1005740 Євро та
100000 доларів США. На вилучені кошти
постановою старшого слідчого СУ УМВС
України в Житомирській області від
30.10.2012 накрадено арешт.

16.05.2013 року, під час підготовчого
засідання у кримінальному провадженні,
Богунським районним судом м.Житомира
винесено ухвалу про скасування арешту
на вказані кошти. Підставою для
винесення такої ухвали стало рішення
Жовтневого районного суду
м.Дніпропетровська від 29.04.2013 року, яким
задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та
визнано за позивачем право власності
на спірні грошові кошти. 27.11.2013 року, на
підставі зазначеного рішення та ухвали
ОСОБА_1 отримав у ВФЗБО УМВС України в
Житомирській області вищевказані
грошові кошти. 07.11.2013 року за
апеляційною скаргою заступника
прокурора області апеляційним судом
Дніпропетровської області рішення
Жовтневого районного суду
м.Дніпропетровська від 29.04.2013 скасовано
та винесено нове - про відмову в
задоволенні позову за безпідставністю.
Рішення набрало законної сили.

На підставі викладеного, прокурор
просив витребувати з незаконного
володіння ОСОБА_1 готівкові кошти в
сумі 1005740 Євро та 100000 доларів США та
передати ці кошти на зберігання
відділу фінансового забезпечення та
бухгалтерського обліку УМВС України в
Житомирській області.

Прокурор в судовому засіданні
позов підтримав з підстав у ньому
викладених.

Представник відповідача проти
задоволення позову заперечував,
посилаючись на його безпідставність та
необґрунтованість.

Представники третіх осіб та
представник Управління Міністерства
Внутрішніх справ України в
Житомирській області до суду не
з'явилися про причини неявки суд не
повідомили. За таких обставин,
враховуючи думку прокурора та
представника відповідача, які не
заперечували проти розгляду справи за
відсутністю представників вказаних
осіб, суд вважає можливим розглянути
справу без участі вказаних
представників.

Вислухавши представників, дослідивши
матеріали справи суд приходить до
наступного.

Згідно частин 1-3 ст. 10 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

У відповідності до ст.60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі, і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватись на припущеннях.

Судом встановлено, що в ході досудового
провадження органами досудового
розслідування при проведенні 07 вересня
2012 року обшуку в офісному приміщенні
ТОВ «Поліпромінвест», розташованому за
адресою: м.Дніпропетровськ,
вул.Миколаївська, 25 були вилучені
грошові кошти: 1005740 Євро та 100000 доларів
США, які зберігалися в сейфі ОСОБА_3, що
визнано сторонами справи та
підтверджується копією протоколу
обшуку, наявною в матеріалах справи.

Постановою старшого слідчого відділу
ОВС, ОГ та ЗО СУ УМВС України в
Житомирській області старшого
лейтенанта ОСОБА_4 від 30.10.12 р. накладено
арешт на майно - грошові кошти в сумі
1005740 Євро та 100000 доларів США, які було
здано на зберігання до ВФЗБО УМВС
України в Житомирській області, на
депозитний рахунок, що не оспорюється
сторонами справи.

У вказаній постанові було зазначено,
що підставою для накладення арешту на
грошові кошти стало те, що вони
вилучені за адресою розташування ТОВ
«Поліпромінвест», яке задіяне в
діяльності злочинної схеми по
заволодінню чужим майном, на підставі
чого орган досудового слідства прийшов
до висновку, що зазначені грошові кошти
могли бути отримані злочинним шляхом,
крім того, санкція ч.5 ст.191 КК України
передбачає конфіскацію майна, а також
враховуючи необхідність забезпечення
можливо заявленого у майбутньому
цивільного позову.

З письмових пояснень відповідача та
його представника, та усних пояснень у
судовому засіданні представника
слідує, що ОСОБА_1 протягом тривалого
часу підтримує дружні стосунки з
обвинуваченим ОСОБА_3 В зв'язку з
проведенням ремонту в офісі ОСОБА_1
влітку 2009 року вони домовилися з ОСОБА_3
про те, що ОСОБА_1 передасть йому на
зберігання особисті заощадження своєї
родини, а саме 1005740 Євро та 100000 доларів
США. Вони домовилися, що зберігання
грошових коштів буде проводитися на
безоплатній основі на весь термін
проведення ремонту. Кошти будуть
зберігатися за місцем роботи ОСОБА_3, де
є сейф і охорона. Цю домовленість вони
оформили письмовим договором у вигляді
розписки.

14 серпня 2009 року ОСОБА_1 приїхав
до офісу, розташованого за адресою:
м.Дніпропетровськ, вул.Миколаївська, 25,
в якому працює ОСОБА_3 та передав йому
для зберігання 1005740 Євро та 100000 доларів
США, про що отримав розписку. В вересні
2012 року ОСОБА_1 зателефонував ОСОБА_3 і
повідомив, що його грошові кошти були
вилучені з сейфу при обшуку ТОВ
«Поліпромінвест» працівниками УБОП
України в Житомирській області. На його
пропозицію повернути кошти, ОСОБА_3
повідомив, що не відмовляється
повернути кошти, проте це не можливо,
оскільки на них накладено арешт та вони
перебувають на зберіганні ВФЗБО УМВС
України в Житомирській області, на
депозитному рахунку. В зв'язку з
неможливістю повернення його грошових
коштів, ОСОБА_1 в квітні 2013 року
звернувся до Жовтневого районного суду
м.Дніпропетровська з позовом про
визнання права власності та
зобов'язання вчинити певні дії.
Рішенням Жовтневого районного суду
м.Дніпропетровська від 29 квітня 2013 року
позов ОСОБА_1 був задоволений, визнано
за ОСОБА_1 право власності на вказані
грошові кошти. Внаступному це рішення
скасовано апеляційним судом, у
задоволенні позову відмовлено.

Встановлено, що 16.05.2013 року, під час
підготовчого засідання у
кримінальному провадженні, Богунським
районним судом м.Житомира винесено
ухвалу про скасування арешту на
вказані кошти, що визнано сторонами
справи та підтверджується копією
вказаної ухвали, наявної в матеріалах
справи.

27.11.2013 року, на підставі ухвали
Богунського районного суду м.Житомира
вищевказані грошові кошти повернуті
ОСОБА_1, що не оспорюється сторонами
справи.

Прокурором позов заявлено в інтересах
Управління МВС України в Житомирській
області, третіми особами на стороні
позивача, що не заявляють самостійних
вимог на предмет спору, заявлені:
Барановська районна державна
адміністрація; Володарсько - Волинська
районна державна адміністрація ;
Черняхівська районна державна
адміністрація; Чуднівська районна
державна адміністрація; Житомирська
обласна державна адміністрація.

Статтею 316 ЦК України передбачено, що
правом власності є право особи на річ
(майно), яке вона здійснює відповідно
до закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб. Особливим видом
права власності є право довірчої
власності, яке виникає внаслідок
закону або договору управління майном.

Статтею 317 ЦК України передбачено, що
власникові належать права володіння,
користування та розпоряджання своїм
майном. На зміст права власності не
впливають місце проживання власника
та місцезнаходження майна.

Статтею 318 ЦК України передбачено, що
суб'єктами права власності є
Український народ та інші учасники
цивільних відносин, визначені статтею 2
цього Кодексу. Усі суб'єкти права
власності є рівними перед законом.

Статтею 319 ЦК України передбачено, що
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд. Власник має право
вчиняти щодо свого майна будь-які дії,
які не суперечать закону.При
здійсненні своїх прав та виконанні
обов'язків власник зобов'язаний
додержуватися моральних засад
суспільства. Усім власникам
забезпечуються рівні умови здійснення
своїх прав. Власність зобов'язує.
Власник не може використовувати право
власності на шкоду правам, свободам
та гідності громадян, інтересам
суспільства, погіршувати екологічну
ситуацію та природні якості землі.
Держава не втручається у здійснення
власником права

власності. Діяльність власника може
бути обмежена чи припинена або

власника може бути зобов'язано
допустити до користування його
майном інших осіб лише у випадках і
в порядку, встановлених законом.
Особливості здійснення права
власності на національні, культурні
та історичні цінності встановлюються
законом.

Статтею 321 ЦК України передбачено, що
право власності є непорушним. Ніхто
не може бути протиправно
позбавлений цього права чи
обмежений у його здійсненні. Особа
може бути позбавлена права власності
або обмежена у його здійсненні лише у
випадках і в порядку, встановлених
законом. Примусове відчуження
об'єктів права власності може бути
застосоване лише як виняток з мотивів
суспільної необхідності на підставі
і в порядку, встановлених законом,
та за умови

попереднього та повного відшкодування
їх вартості, крім випадків,
встановлених частиною другою статті 353
цього Кодексу.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

Статтею 346 ЦК України
передбачено, що право власності
припиняється у разі: 1) відчуження
власником свого майна; 2) відмови
власника від права власності; 3)
припинення права власності на майно,
яке за законом не може належати цій
особі; 4) знищення майна; 5) викупу
пам'яток історії та культури; 6)
примусового відчуження земельних
ділянок приватної власності, інших
об'єктів нерухомого майна, що на них
розміщені, з мотивів суспільної
необхідності відповідно до закону; 8)
звернення стягнення на майно за
зобов'язаннями власника; 9) реквізиції;
10)конфіскації; 11)припинення юридичної
особи чи смерті власника. Право
власності може бути припинене в
інших випадках, встановлених законом.

Аналізуючи фактичні обставини справи
суд приходить до висновку про те, що
позивачем не надано суду належних та
достатніх доказів того, що Управління
МВС України в Житомирській області, в
інтересах якого заявлено позов, є
власником витребовуваного у ОСОБА_1
майна (грошових коштів), тобто вказане
управління не є особою якому належать
спірні кошти і відповідно, право на їх
витребування.

Таким чином, оскільки діючим
законодавством не надано право
витребування вказаного майна
Управлінню МВС України в Житомирській
області і прокурором позов заявлено в
інтересах особи, що не має за законом
права вимоги, права зазначеної
юридичної особи не порушені, що є
підставою для відмови в задоволенні
позову.

При цьому суд, також, враховує, що
позивачем не надано суду належних та
достатніх доказів наявності підстав
для припинення права власності
відповідача на спірні кошти в
розумінні вимог ст. 346 ЦК України.

Крім того, при вирішенні позову по суті
суд враховує фактичні обставини
справи, а саме те, що у проміжок часу з
30.10.12 р. по 16.05.13 р. зазначені грошові
кошти знаходилися на зберіганні у
відділі фінансового забезпечення та
бухгалтерського обліку Управління МВС
України в Житомирській області на
підставі постанови від 30.10.12 р. старшого
слідчого відділу ОВС, ОГ і ПО СУ УМВС
України в Житомирській області про
накладення арешту на майно - грошові
кошти та передачу їх на зберігання у
відділ фінансового забезпечення та
бухгалтерського обліку Управління МВС
України в Житомирській області, що не
оспорюється сторонами справи.

16.05.13 р. ухвалою Богунського районного
суду м.Житомира арешт на спірні грошові
кошти накладений постановою слідчог
було скасовано.

Відповідно до ч.1 ст.16 КПК України
позбавлення або обмеження права
власності під час кримінального
провадження здійснюється лише на
підставі вмотивованого судового
рішення, ухваленого в порядку,
передбаченому цим Кодексом.

Будь-яке судове рішення, прийняте в
порядку, передбаченому КПК України, яке
позбавляє ОСОБА_1 права володіння даним
майном, або обмежує це право, на даний
час відсутнє, що не оспорюється
сторонами справи. Наявність рішення чи
вироку суду, якими б було встановлено
приналежність коштів ОСОБА_3, іншим
підозрюваним у кримінальній справі,
або те, що ці кошти були здобуті
злочинним шляхом суду позивачем,
всупереч вимог ст.60 ЦПК України не
доведено.

Таким чином, у зв'язку із скасуванням
арешту зазначених коштів належні та
достатні підстави для витребування у
ОСОБА_1 зазначеного майна, та передачі
коштів на зберігання відділу
фінансового забезпечення та
бухгалтерського обліку Управління МВС
України в Житомирській області
відсутні.

Оцінюючи доводи позивача в частині
посилання на норми ст.387 ЦК України ,
згідно якої власник має право
витребувати своє майно від особи, яка
незаконно, без відповідної правової
підстави заволоділа ним, суд приходить
до наступного.

Обґрунтовуючи свої вимоги про
повернення коштів, позивач посилається
на правила, встановлені ст.1212 ЦК
України про те, що особа зобов'язана
повернути майно і тоді, коли підстава,
на якій воно було набуте, згодом
відпала, стверджуючи, що ОСОБА_1 отримав
зазначені грошові кошти на підставі
рішення від 29.04.13 р. Жовтневого
районного суду м.Дніпропетровська, яке
згодом було скасовано апеляційною
інстанцією.

Суд приходить до висновку про те, що
правовою підставою володіння спірними
коштами відповідачем у даній справі є
правочин - договір зберігання грошових
коштів, який був укладений між ОСОБА_1
та ОСОБА_3 у вигляді письмової розписки.

Частиною 1 ст.202 ЦК України
передбачено, що правочином є дія особи,
спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Статтею 204 ЦК України
передбачено, що правочин є правомірним,
якщо його недійсність прямо не
встановлена законом або якщо він не
визнаний судом недійсним.

Доказів наявності судового
рішення про визнання цього договору
недійсним, розірваним, або припиненим
суду сторонами справи не надано.

Таким чином, суд приходить до
висновку про те, що неправомірність
володіння відповідачем спірними
коштами не доведена належними та
достатніми доказами у справі, що є
додатковою підставою для відмови в
задоволенні позову по суті.

Таким чином, оскільки факт порушення
відповідачем прав свобод чи інтересів
позивача та особи в інтересах якої
заявлено позов не знайшов свого
підтвердження, жодних правових підстав
для задоволення позову судом не
встановлено, а позивачем не надано,
тому суд приходить до висновку про
необхідність відмови у задоволенні
позовних вимог у повному обсязі.

Оскільки в задоволенні позову
відмовлено, заходи забезпечення позову
вжиті ухвалою суду у даній справі слід
скасувати.

Враховуючи , що позивач
звільнений від сплати судового збору у
даній справі, судові витрати,
враховуючи результат вирішення справи,
повинні бути віднесені за рахунок
державного бюджету.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити у
повному обсязі.

Заходи забезпечення позову вжиті
ухвалою суду від 16 січня 2014 року у даній
справі скасувати.

Судові витрати віднести за рахунок
державного бюджету.

Рішення суду може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
суд першої інстанції шляхом подання
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги. Особи, які приймали участь у
справі, але не були присутні при
проголошенні рішення мають право на
оскарження даного рішення протягом 10
днів з дня отримання його копії.

Суддя
В.В.
Трещов