РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

17.02.2014 року Пролетарський районний суд
міста Донецька у складі:

головуючого - Панас Н.Л.

при секретарі - Гордєєвій О.Ю.

за участю позивача - ОСОБА_1,

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Донецьку цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2013 року позивач
звернувся до суду з позовом де вказує,
що на підставі договору дарування від
10.05.2008 року він є власником квартири,
розташованої за адресою: АДРЕСА_1. Після
набуття права власності на квартиру
стало відомо, що в ній зареєстрована
відповідачка. Будь-яких усних чи
письмових домовленостей між позивачем
та відповідачкою стосовно її
проживання у квартирі позивача не
існує, також немає домовленості про
збереження за нею житлової площі.
Просив визнати відповідачку такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням у квартирі АДРЕСА_1.

Позивач у судовому засіданні
позовні вимоги підтримав та просив
задовольнити їх у повному обсязі, надав
пояснення, аналогічні викладеним у
позовній заяві, просив по справі
прийняти заочне рішення.

Відповідачка у судове засідання
не з'явилася, будучи належним чином
повідомленою про час та місце розгляду
справи, про причини своєї неявки суду
не повідомила. Тому суд вважає
можливим, у відповідності зі ст. 224 ЦПК
України, розглянути справу у її
відсутності, постановивши заочне
рішення.

Заслухавши позивача, свідків,
перевіривши матеріали справи, суд
вважає, що позов обґрунтований та
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

На підставі положень ч. 1 ст. 319
Цивільного кодексу України власник
володіє, розпоряджається своїм майном
на власний розсуд.

Згідно ст. 405 ЦК України члени
сім'ї власника житла, які проживають
разом з ним, мають право на
користування цим житлом відповідно до
закону. Житлове приміщення, яке вони
мають право займати, визначається його
власником. Член сім'ї власника житла
втрачає право на користування цим
житлом у разі відсутності члена сім'ї
без поважних причин понад один рік,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ним і власником житла або законом.

Допитана у судовому засіданні у
якості свідка ОСОБА_3, попереджена про
кримінальну відповідальність за ст.ст.
384, 385 КК України, пояснила, що позивача
знає тривалий час, відповідачка по
справі - колишня дружина померлого
ОСОБА_4 ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 не
проживає більше 10 років. На теперішній
час за вказаною адресою проживає
ОСОБА_5 До квартири свідок не заходить,
а тому не знає, чи є у квартирі особисті
речі ОСОБА_2

Допитана у судовому засіданні у
якості свідка ОСОБА_6, попереджена про
кримінальну відповідальність за ст.ст.
384, 385 КК України, пояснила, що з матір'ю
позивача ОСОБА_5 підтримує дружні
стосунки більше 20 років. Відповідачку
ОСОБА_2 ніколи не бачила. Також
пояснила, що ОСОБА_2 є першою дружиною
нині померлого ОСОБА_4, а другою була
ОСОБА_5 У квартирі АДРЕСА_1 особистих
речей ОСОБА_2 немає. Зі слів ОСОБА_5
свідку відомо, що ОСОБА_2 не мешкає за
вказаною адресою близько 19 років.

Як встановлено у судовому
засіданні, позивач ОСОБА_1 є власником
квартири АДРЕСА_1, що підтверджується
договором дарування квартири від 10.05.2008
року (а.с. 5-7).

Як вбачається з довідки від 12.12.2013
року, виданої КП «Керуюча компанія
Пролетарського району м. Донецька», за
адресою: АДРЕСА_1 позивач ОСОБА_1 не
зареєстрований, зареєстровані: матір
позивача - ОСОБА_5 та ОСОБА_2 без
спорідненості (а.с. 9).

Згідно відповідей на запит
Центральної міської клінічної лікарні
№ 9 м.Донецька № 1960 від 23.12.2013 року та №
2020 від 27.12.2013 року ОСОБА_2 не зверталася
за медичною допомогою за період з 2009
року по теперішній час (а.с. 15, 20).

З відповіді Відділу державної
реєстрації актів цивільного стану
Пролетарського РУЮ м. Донецька від
25.12.2013 року № 11871/03-26 вбачається, що
актового запису про смерть ОСОБА_2 за
період з 2009 року по теперішній час
немає (а.с. 17).

Згідно наданого акту від 21.01.2014
року, складеного головою комітету
мікрорайону «Об'єдіньонний», ОСОБА_2
зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1,
проте за адресою не проживає з грудня
2000 року. В квартирі відсутні речі
ОСОБА_2 (а.с. 28).

Оголошена та досліджена у
судовому засіданні сукупність доказів
призводить суд до висновку про те, що
відповідачка ОСОБА_2 втратила право
користування жилим приміщенням у
квартирі АДРЕСА_1.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 88
ЦПК України стороні, на користь якої
ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони документально
підтверджені судові витрати. При
подачі позову позивач сплатив судовий
збір у розмірі 229 грн. 40 коп. (а.с. 1). Тому
з відповідачки на користь позивача
підлягає стягненню судовий збір у
розмірі 229 грн. 40 коп..

На підставі вищевикладеного,
ст.ст. 319, 405 Цивільного кодексу України,
керуючись ст.ст. 5, 6, 8, 10, 60, 88, 212-215, 218, 224-226
ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
такою, що втратила право користування
житловим приміщенням в квартирі
АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 229 (двісті
двадцять дев'ять) грн. 40 коп..

Заочне рішення може бути
переглянуте судом, який його
постановив, за письмовою заявою
відповідача, яка подається протягом
десяти днів зі дня отримання копії
рішення.

Рішення може бути оскаржене
сторонами повністю або частково до
апеляційного суду Донецької області
через Пролетарський районний суд міста
Донецька.

Апеляційна скарга подається у
письмовій формі протягом десяти днів
зі дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі,
але не були присутні у судовому
засіданні, під час проголошення
рішення, можуть подати апеляційну
скаргу протягом десяти днів зі дня
отримання копії рішення.

Суддя
Н.Л. Панас