Справа № 310/8424/13-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

10 лютого 2014 року
Бердянський міськрайонний
суд

У складі: головуючого -
судді Троценко Т. А.

При секретарі:
Корнієнко М. Е.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Бердянську цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, АТ
СК «АХА» про відшкодування моральної
шкоди, завданої джерелом підвищеної
безпеки,

Встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, де
вказав, що 08. 04. 2013 року о 14. 00 год. на
Мелітопольському шосе в районі
автобусної зупинки «Маяк» ОСОБА_2,
керуючи автомобілем «ВАЗ 21061» НОМЕР_4,
порушив п. 12. 3 Правил дорожнього руху
України, скоїв наїзд на нього,
внаслідок чого він отримав легкі
тілесні ушкодження.

В результаті отриманих ушкоджень він
витратив на лікування 499, 00 грн.

Крім того, він отримав моральну шкоду,
яка полягає у тому, що він почував
фізичний біль, переживання, був
позбавлений можливості вести звичний
спосіб життя, приділяти час роботі на
земельній ділянці для вирощування
продуктів харчування, адже він є
пенсіонером, і однієї пенсії на життя
не достатньо. Відповідач до
теперішнього часу не сплатив за
лікування, і це його пригнічує.
Моральну шкоду оцінює у 7000 грн., яку
просить стягнути таким чином: 5000 грн. з
АТ СК «АХА» і 2000 грн. з ОСОБА_2

Він звертався до страхової компанії із
вимогою про відшкодування шкоди, і йому
було виплачено матеріальну шкоду в
розмірі 802, 90 грн., і моральну 40, 14 грн., з
розміром якої він не згоден, тому
просить задовольнити свої позовні
вимоги.

В судовому засіданні позивач підтримав
позов і пояснив, що він переходив
дорогу по пішохідному переходу, і десь
за півтора метра до тротуару його збив
ОСОБА_2, він збив його на швидкості, в
результаті чого він отримав тілесні
ушкодження, заперечує проти того факту,
що він оступився і сам впав на
автомобіль.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні
пояснив, що він не збивав ОСОБА_1, той
переходив дорогу по пішохідному
переходу, і в останній момент оступився
і впав на його автомобіль. Якщо б він
збив його, то автомобіль був би
ушкоджений, а так на ньому немає ніяких
пошкоджень. Він одразу допоміг йому,
дав 100 грн. і відвіз додому. Не згоден
платити моральну шкоду, так як вважає
себе не винним у скоєнні ДТП, а тільки у
тому, що він залишив місце ДТП, і крім
того, в нього немає грошей.

Відповідач АТ СК «АХА» до суду не
явився, представник сповіщений про
дату слухання справи належним чином,
надав заперечення, де зазначив, що
страхова компанія повністю виконала
свої зобов'язання перед ОСОБА_1,
сплатила йому на лікування 802, 90 грн.. що
перевищує обсяг реально потраченої
суми - 499,00 грн., а відшкодування
моральної шкоди не може перевищувати 5 %
від суми відшкодування, що складає 40, 14
грн. Просить у задоволенні позовних
вимог відмовити у повному обсязі.

Зазначає, що посилання позивача на п. 22.3
ст. 22 Закону України «Про обов»язкове
страхування цивільно - правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» є безпідставним,
оскільки зазначена редакція даної
статті не розповсюджується на поліси,
укладені після 05. 02. 2013 року у
відповідності до ЗУ «Про внесення змін
до деяких законів України щодо
обов'язкового страхування цивільно -
правової відповідальності власників
наземних транспортних засобів» № 5090- VІ
від 05. 07. 2012 року.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали
справи, суд приходить до висновку про
необхідність часткового задоволення
позовних вимог ОСОБА_1, виходячи з
наступного.

Як вбачається з досліджених судом
матеріалів адміністративної справи
відносно ОСОБА_2, останній 08. 04. 2013 року о
15 год. 30 хв. на Мелітопольському шосе в
м. Бердянську, керуючи автомобілем ВАЗ
21061 реєстраційний номер НОМЕР_4, скоїв
наїзд на пішохода ОСОБА_1, який проходив
проїжджу частину дороги по пішохідному
переходу, після чого залишив місце
дорожньо - транспортної пригоди, чим
порушив п. 18. 1 Правил дорожнього руху
України.

Постановою судді від 25 квітня 2013 року
ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні
правопорушення, передбачених ст. ст.
122-4, 124 КУпАП і піддано
адміністративному штрафу в сумі 340 грн.

Вказана постанова спростовує
пояснення ОСОБА_2 стосовно того, що він
винен тільки у залишенні місця ДТП,
насправді він порушив п. 18. 1 Правил
дорожнього руху України, яка
передбачає, що водій транспортного
засобу, що наближається до
нерегульованого пішохідного переходу,
на якому перебувають пішоходи, повинен
зменшити швидкість, а в разі потреби
зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам,
для яких може бути створена перешкоди
чи небезпека.

Це дає підстави для стягнення з нього
морального шкоди, яку він заподіяв
ОСОБА_1 у відповідності до вимог п. 1 ч. 2
ст. 23 ЦК України, яка передбачає, що
моральна шкода полягає у фізичному
болю та стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров»я.

Згідно до ч. 3 цієї ж статті розмір
грошового відшкодування моральної
шкоди визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступені вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.

Визначаючи розмір стягнення з ОСОБА_2
моральної шкоди, суд враховував
висновок спеціаліста від 27. 05. 2013 року,
де вказано, що внаслідок ДТП ОСОБА_1
отримав легкі тілесні ушкодження.

Згідно довідки поліклінічного
відділення Бердянської міської
лікарні позивач знаходився на
амбулаторному лікуванні з 09 по 29
квітня 2013 року з діагнозом забита рана
м»яких тканин голови і лоба, забиття
грудної клітини справа.

Суд врахував тривалість лікування,
тяжкість отриманих тілесних ушкоджень,
і вважає, що розумною суму
відшкодування моральної шкоди за
отримані ОСОБА_1 фізичні страждання,
яку необхідно стягнути з ОСОБА_2, є 700
грн.

Позивач жодним доказом не навів
неможливість вести звичний спосіб
життя у зв'язку з отриманою травмою, а
також не довів необхідність стягнення
саме 2000 грн., не вказав, з яких міркувань
вів виходив, визначаючи цю суму.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог до АТ СК «АХА», суд виходив з
наданої відповідачем копії страхового
полісу № АС/ 1823743 від 03. 04. 2013 року, за
яким застрахував цивільну
відповідальність ОСОБА_2, страхового
акту від 11. 07. 2013 року і розрахунку
розміру страхового відшкодування за
шкоду, завдану здоров»ю потерпілого.

Позивач просить стягнути зі страхової
компанії моральну шкоду в розмірі 5000
грн., посилаючись на п. 22.3 ст. 22 Закону
України «Про обов»язкове страхування
цивільно - правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» . Проте він не врахував
положення ЗУ «Про внесення змін до
деяких законів України щодо
обов'язкового страхування цивільно -
правової відповідальності власників
наземних транспортних засобів», яка
виключає застосування п. 22. 3 ст. 22 по
полісів, укладених після 05. 02. 2013.

Страховий поліс було видано ОСОБА_2 03. 04.
2013 року, крім того, страховою компанією
були здійсненні усі необхідні
відрахування позивачу у сумі, яка
навіть перевищує суму реальних витрат
на лікування, і з цієї суми було
відраховано 5% у відшкодування
моральної шкоди, яка також була
виплачена потерпілому.

За таких обставин вимоги до АТ СК «АХА»
являються необґрунтованими і
задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. 23 ЦК України, ЗУ№ 5090- VІ
від 05. 07. 2012 року, ст. ст. 10,60,212-215 ЦПК
України, суд

Вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_2 податковий номер
НОМЕР_3 на користь ОСОБА_1 у
відшкодування моральної шкоди 700 грн., в
решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційний суд Запорізької області
протягом десяти днів з дня його
проголошення через Бердянський
міськрайонний суд.

Суддя: Т. А. Троценко