РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

Справа № 600/59/14-ц

Справа № 2/600/53/2014

05 лютого 2014 року

Козівський районний суд

Тернопільської області

в складі: головуючого судді:
Боднарук Б.В.

при секретарі:
Сташків О.С.

за участю: позивачки: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Козова цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до Ішківської
сільської ради Козівського району про
визнання права власності на житловий
будинок,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом про
визнання права власності, в якому
вказує, що житловий будинок з
господарськими будівлями і спорудами в
АДРЕСА_1, як голові колгоспного двору
належав її матері ОСОБА_3.

Членам вказаного колгоспного двору,
також були позивачка, її чоловік
ОСОБА_4, сини: ОСОБА_2, ОСОБА_5, дочка
ОСОБА_6.

ІНФОРМАЦІЯ_2 мама позивачки ОСОБА_3
померла.

ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6
відмовляються від своєї частки
колгоспного двору в АДРЕСА_1.

Позивачка просить визнати за нею право
власності на житловий будинок,
побудований з цегли, загальною площею
91,3 кв.м., жилою площею 58,0 кв.м., літню
кухню з цегли, загальною площею 23,9 кв.м.,
сарай з цегли, загальною площею 37,9 кв.м.,
гараж з цегли, загальною площею 39,6 кв.м.,
сарай з цегли, загальною площею 19,6 кв.м.
в АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивачка позовні
вимоги підтримала, просить їх
задоволити.

Відповідач Ішківської сільська рада
Козівського району в судове засідання
подала відзив на позов, згідно якого
позовні вимоги ОСОБА_1 визнає, не
заперечує проти їх задоволення,
просять справу розглядати за їх
відсутності.

Суд, заслухавши покази позивачки,
приймаючи до уваги відзив на позов
відповідача, дослідивши надані докази,
прийшов до наступного.

Судом встановлено такі факти та
відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, підтверджується
наявними у справі доказами і не
заперечується сторонами, що членами
колгоспного двору в АДРЕСА_1 є ОСОБА_1,
ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6 (а.с.14).

20 вересня 1989 року ОСОБА_3 як голові
колгоспного двору, видано свідоцтво на
право особистої власності на жилий
будинок в АДРЕСА_1 (а.с.13).

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму
Верховного суду України № 20 від 22
грудня 1995 року «Про судову практику у
справах за позовами про захист права
приватної власності (із змінами,
внесеними згідно з Постановою Пленуму
Верховного Суду України № 15 від 25
травня 1998 року)», спори щодо майна
колишнього колгоспного двору, яке було
придбане до 15 квітня 1991 року, мають
вирішуватися за нормами, що регулюють
власність цього двору. Право власності
на майно, яке належало колгоспному
двору і збереглося після припинення
його існування, мають ті члени двору,
котрі до 15 квітня 1991 року не втратили
права на частку в його майні.

ІНФОРМАЦІЯ_2 мама позивачки ОСОБА_3
померла.

Позивачка звернулася в Козівське
районне бюро технічної інвентаризації
про видачу правовстановлюючих
документів на вказаний житловий
будинок, де їй було роз'яснено, що право
власності на померлих не видається, що
підтверджується довідкою Козівського
районного БТІ №401 від 19 грудня 2013 року
(а.с.12).

Завідувачем Козівської державної
нотаріальної контори 23 листопада 2013
року ОСОБА_1 відмовлено в оформленні
спадкового майна та дано роз'яснення
про те, що відповідно до п. 1 ст. 11 Закону
України «Про власність» від 07 лютого 1991
року № 697-ХІІ, суб'єктами права
приватної власності в Україні є
громадяни України. Статтею 13 вказаного
Закону передбачено, що жилі будинки є
об'єктами права приватної власності.
Такий суб'єкт приватної власності, як
колгоспний двір, не визначений діючим
законодавством України.

У зв'язку з цим Свідоцтво про право на
спадщину на майно колгоспного двору
нотаріусом видане бути не може,
оскільки відповідно до статті 47 Закону
України «Про нотаріат», для вчинення
нотаріальних дій не приймаються
документи, які не відповідають вимогам
законодавства.

Спадкоємцями за законом є позивачка, її
чоловік ОСОБА_4, сини: ОСОБА_2, ОСОБА_5,
дочка ОСОБА_6.

Згідно довідки Ішківської сільської
ради від 27 січня 2014 року № 32, ОСОБА_3
побудувала житловий будинок у 1979 році в
АДРЕСА_1, з нею проживала дочка -
позивачка ОСОБА_1 та проживає по даний
час.

Згідно ст. 1268 Цивільного кодексу
України встановлено, що спадкоємець
заповітом чи за законом має право
прийняти спадщину або не прийняти її.
Спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї.

Згідно ст. 123 ЦК Української РСР (в
редакції 1963 року) розмір частки члена
двору встановлюється виходячи з
рівності часток усіх членів двору,
включаючи неповнолітніх та
непрацездатних.

ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6
відмовляються від своєї частки
колгоспного двору в АДРЕСА_1, що
підтверджується заявами від 03 грудня
2013 року (а.с.15-18).

Відповідно до ч. 2 ст. 1274 ЦК України
спадкоємець за законом має право
відмовитися від прийняття спадщини на
користь будь-кого із спадкоємців за
законом незалежно від черги.

Відповідно до п. 2. ч. 1 ст. 346 ЦК України,
право власності припиняється у разі
відмови власника від права власності.

Згідно ст. 347 ЦК України особа може
відмовитися від права власності на
майно, заявивши про це, або вчинивши
інші дії, які свідчать про її відмову
від права власності

У відповідності до ст. 328 ЦК України
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема, із правочинів.

Оскільки визнання позову не суперечить
вимогам закону, не порушує права,
свободи та інтереси інших осіб, суд
вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про
визнання права власності на житловий
будинок, слід задоволити.

На підставі викладеного керуючись ст.
ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, ст. 16,
ст. 328, ст. 1268, ч. 2 ст. 1274 ЦК України, п. 6
Постанови Пленуму Верховного суду
України № 20 від 22 грудня 1995 року «Про
судову практику у справах за позовами
про захист права приватної власності
(із змінами, внесеними згідно з
Постановою Пленуму Верховного Суду
України № 15 від 25 травня 1998 року)», суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Ішківської сільської
ради Козівського району про визнання
права власності на житловий будинок -
задоволити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право
власності на житловий будинок,
побудований з цегли, загальною площею
91,3 кв.м., жилою площею 58,0 кв.м., літню
кухню з цегли, загальною площею 23,9 кв.м.,
сарай з цегли, загальною площею 37,9 кв.м.,
гараж з цегли, загальною площею 39,6 кв.м.,
сарай з цегли, загальною площею 19,6 кв.м.
в АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається в Апеляційний суд
Тернопільської області через
Козівський районний суд протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя: підпис

З
оригіналом вірно

В.О. ГОЛОВИ СУДУ:
Б.В. БОДНАРУК

Рішення суду не оскаржувалося та
вступило в законну силу 17 лютого 2014
року.

Оригінал рішення знаходиться в
матеріалах справи №600/59/14-ц, яка
зберігається у Козівському районному
суді Тернопільської області.

В.О . ГОЛОВИ СУДУ:
Б.В. БОДНАРУК