Справа № 344/1001/13-ц
Провадження № 22-ц/779/566/2014
Головуючий у 1 інстанції Бабій О.М.
Суддя-доповідач Горблянський Я.Д.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого
Горблянського Я.Д.

суддів
Беркій О.Ю., Пнівчук О.В.

секретаря
Петріва Д.Б.

з участю:
представника апелянта - Рокетської С.В.

представника відповідача ОСОБА_3-
ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ПАТ КБ
«ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
та судових витрат за апеляційною
скаргою ПАТ КБ «ПриватБанк» на рішення
Івано-Франківського міського суду від
20 червня 2013 року,-

в с т а н о в и л а :

В січні 2013 року представник ПАТ КБ
«ПриватБанк»» звернувся в суд з
позовними вимогами до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором від 10.08.2007 року, мотивуючи
тим, що через неналежне виконання
зобов'язань відповідачем, утворилась
заборгованість в сумі 23987,44 грн.

Рішенням Івано-Франківського міського
суду від 20.06.2013 року в задоволенні
позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням,
представник ПАТ КБ «ПриватБанк» подав
апеляційну скаргу, оскільки вважає
його незаконним, прийнятим з
порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Доводи апеляційної скарги зводяться до
того, що відмова в задоволенні позову з
підстав пропущення банком строків
позовної давності є неправильною.

Суд не вірно трактував вимоги ЦК
України стосовно початку перебігу
строку позовної давності щодо позовних
вимог про стягнення заборгованості та
неустойки. Так, сторони в письмовій
формі домовились, що кредитний договір
діє з моменту його укладення до повного
виконання зобов'язань сторонами, які
відповідач не виконував, оскільки
вчасно не погасив кредитну
заборгованість, а тому застосування
загального строку позовної давності є
безпідставним.

Посилання суду, на те, що відповідач не
був ознайомлений з умовами
кредитування спростовується, тим, що
договір містить всі істотні умови
необхідні для його укладення, зміст їх
є чітким та зрозумілим, договір
підписаний банком і відповідачем. Про
ознайомлення та згоду відповідача з
Умовами надання кредиту свідчить зміст
підписаної ним заяви позичальника.

За наведених доводів просить рішення
суду скасувати та ухвалити нове, яким
задовольнити позовні вимоги банку в
повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи,
вислухавши пояснення представників
сторін, оцінивши зібрані докази,
колегія суддів приходить до висновку
про відмову в задоволенні апеляційної
скарги.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин; чи
слід позов задовольнити або в позові
відмовити; як розподілити між
сторонами судові витрати; чи є
підстави допустити негайне виконання
судового рішення; чи є підстави для
скасування заходів забезпечення
позову.

Даним вимогам законодавства
оскаржуване рішення відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
вимога позивача про стягнення
заборгованості за кредитним договором
подана з пропущенням терміну позовної
давності, про що заявлено відповідачем,
та обгрунтовано застосував наслідки
спливу позовної давності до спірних
правовідносин.

З матеріалів справи вбачається, що
10.08.2007 року ПАТ КБ «ПриватБанк» надав
ОСОБА_3 кредит у розмірі 3500 грн. у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою 36%
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом та кінцевим терміном
повернення, що відповідає строку дії
картки. Даний договір складається із
заяви, Умов надання банківських послуг,
правил користування платіжною карткою
і Тарифів. У примітці до п. 3.5. Умов
надання банківських послуг
передбачено, що пам'ятка клієнта
оформляється і є невід'ємною частиною
договору тільки у разі оформлення і
видачі карти за кредитною схемою.

Однак, надана представником позивача
суду апеляційної інстанції копія
пам'ятки не передбачає жодних строків
продовження дії договору та строку
продовження дії кредитної картки, а
тільки носить інформаційний загальний
характер, а в умовах і правилах надання
банківських послуг, які знаходяться у
справі, не вказано жодної дати їх
прийняття та терміну дії, відсутній
підпис відповідача на даних умовах про
ознайомлення з цими умовами.

Як вбачається з позовних вимог та
розрахунків, наданих позивачем,
внаслідок неналежного виконання
договірних зобов'язань станом на 31.12.2012
року у відповідача утворилась
заборгованість в сумі 23987,44 грн., з яких
7003,61 грн. - заборгованість за кредитом,
1170,96 грн. - заборгованість по процентам,
3657,42 - заборгованість по комісії, 500 грн.
та 111,45 грн. - штрафи.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлено
загальну позовну давність тривалістю у
три роки.

Згідно ч. 3 ст. 267 ЦК України, позовна
давність застосовується судом лише за
заявою сторони у спорі, зробленою до
винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
( ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Відповідно до п. 9.12 Умов та правил
надання банківських послуг договір діє
протягом 12 місяців з моменту
підписання.

Відповідно до п. 3.1.1. Правил
користування платіжною картою строк
дії карти зазначено на лицевій стороні
карти (місяць і рік). Карта дійсна до
останнього календарного дня вказаного
місяця. Водночас, із Правил
користування платіжною картою
випливає, що договір є чинним у межах
строку дії карти.

Тобто, в даному випадку строк дії
договору обмежується строком дії
картки, який визначений липнем 2009 року
(а.с.7). ПАТ «КБ «Приватбанк» звернулось
до суду з вимогами про стягнення
кредитної заборгованості у січні 2013
року, пропустивши при цьому трирічний
строк позовної давності. Дій щодо
визнання свого боргу, які могли б бути
підставою для переривання цього
строку, ОСОБА_3 не вчинив, а банк жодного
разу до подання позовної заяви не
звертався до останнього з вимогою про
повернення заборгованості, що
встановлено судом першої інстанції і
не спростовано представником банку.

Посилання апелянта, на незаконне
застосування наслідків строку
позовної давності без врахування п.9.12.
Умов та правил надання банківських
послуг колегія сприймає критично. Так,
п. 9.12 Умов передбачає автоматичне
пролонгування не терміну дії
кредитного ліміту, який відповідає
строку дії карти визначеного у Заяві, а
лише дії умов щодо надання банківських
послуг, які регулюють відносини між
банком та клієнтом щодо відкриття та
обслуговування карткового рахунку
клієнта, а також інших банківських
послуг.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає оскаржуване рішення суду по
суті правильним і таким, що ухвалене з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права.

Підстав для скасування цього рішення,
за доводами апеляційної скарги не
встановлено.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст.303,307,308,313-315,317 ЦПК України, колегія
суддів ,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» - відхилити.

Рішення Івано-Франківського міського
суду від 20 червня 2013 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Судді:
Я.Д. Горблянський

О.Ю. Беркій

О.В. Пнівчук