Справа № 635/9415/13-ц
Провадження № 2/635/347/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2014 року
смт.
Покотилівка

Харківський районний суд
Харківської області в складі

головуючого судді Назаренко О.В.,

за участі секретаря Миронович К.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру
аліментів,

УСТАНОВИВ:

10.10.2013 року до суду подано позов
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, в якому позивач
просить суд збільшити мінімальний
розмір аліментів, встановивши його у
твердій грошовій сумі в розмірі 500
гривень на місяць.

В судовому засіданні позивач
підтримала позовні вимоги пояснивши,
що відповідно до рішення суду
мінімальний розмір аліментів
визначено як половина
неоподаткованого доходу громадян,
тобто 8 гривень 50 коп., відповідач не
працює, має заборгованість по сплаті
аліментів, а позивач не має можливості
отримати соціальну допомогу, тому
просила суд позов задовольнити.

Відповідач позов не визнав,
пояснивши що не працює тривалий час і
не може сплачувати аліменти.

Вислухавши в судовому засіданні
пояснення сторін та дослідивши надані
суду докази суд не знаходить підстав
для задоволення позову з наступних
мотивів.

Відповідно до заявлених позовних
вимоги і пояснень позивача в судовому
засіданні однозначно вирішити, в чому
полягає суть заявлених позовних вимог
не можливо, оскільки зміст прохальної
частини позову має подвійний зміст.
Така обставина дає суду привід вважає
необхідним вирішити спірні
правовідносини виходячи із змісту
позовних вимог, які полягають в тому, що
позивач просить суд як визначити
аліменти у твердій грошовій сумі, так і
просить суд змінити мінімальний розмір
аліментів, визначений постановою
Харківського районного суду
Харківської області від 01.07.2003 року на
тверду грошову суму в 500 гривень.

Судом встановлено, що постановою
Харківського районного суду
Харківської області від 01.07.2003 року, яка
ухвалена відповідно до норм КПШС
України та процесуального
законодавства, що діяло до 1.01.2004 року, з
ОСОБА_2 на користь позивача стягнуто
аліменти в розмірі 1/4 від усіх видів
заробітку, але не менше половини
неоподаткованого мінімуму доходів
громадян. Слід зазначити, що відповідно
до норм СК України з 1.01.2004 року
мінімальний розмір аліментів
визначено не менше 30% від прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку.
Зокрема зазначена норма міститься в ч. 2
ст. 182 СК України, в якій зазначено, що
мінімальний розмір аліментів на одну
дитину не може бути меншим, ніж 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, за винятком
випадків, передбачених ст. 184 СК
України. Іншими нормами закону
мінімальний розмір аліментів на
теперішній час не визначається, а тому
мінімальний розмір аліментів, які
повинен відповідач сплачувати на
користь позивача, в твердій грошовій
сумі не визначається при стягненні
аліментів у частині від заробітку
платника аліментів. Таким чином суд не
вправі змінити мінімальний розмір
аліментів, що сплачуються за
постановою Харківського районного
суду Харківської області від 01.07.2003
року, визначивши його у твердій
грошовій сумі ні в 500 гривень, ні в іншій
конкретній твердій грошовій сумі.

Щодо зміни розміру аліментів, які
сплачуються за постановою
Харківського районного суду
Харківської області від 01.07.2003 року
шляхом визначення її у твердій
грошовій сумі, суд виходить із
наступного.

Відповідно до ст. 184 СК України
якщо платник аліментів має
нерегулярний, мінливий дохід, частину
доходу одержує в натурі, а також за
наявності інших обставин, що мають
істотне значення, суд за заявою
платника або одержувача може визначити
розмір аліментів у твердій грошовій
сумі. Розмір аліментів, визначений
судом у твердій грошовій сумі, підлягає
індексації відповідно до закону. Якщо
розмір аліментів, визначений судом у
твердій грошовій сумі, менше
мінімального розміру, передбаченого
частиною другою ст. 182 цього Кодексу, то
дитині призначається відповідно до
закону державна допомога в розмірі
різниці між визначеним розміром
аліментів і 30 відсотками прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ст. ст. 10,11,60 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд сприяє всебічному і повному
з'ясуванню обставин справи: роз'яснює
особам, які беруть участь у справі, їх
права та обов'язки, попереджує про
наслідки вчинення або невчинення
процесуальних дій і сприяє здійсненню
їхніх прав у випадках, встановлених цим
Кодексом. Суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданим
відповідно до цього Кодексу, в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі. Особа, яка бере
участь у справі, розпоряджається
своїми правами щодо предмета спору на
власний розсуд. Таке право мають також
особи (за винятком тих осіб, які не
мають цивільної процесуальної
дієздатності), в інтересах яких
заявлено вимоги. Суд залучає
відповідний орган чи особу, яким
законом надано право захищати права,
свободи та інтереси інших осіб, якщо
дії законного представника суперечать
інтересам особи, яку він представляє.
Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

В судовому засіданні достовірно
встановлено, що відповідач ніде не
працює і за даними державної
виконавчої служби з 24.03.2002 року по 01.08.2013
року жодного разу не сплачував
аліменти. Виходячи з цього суд вважає,
що позивачем не надано доказів того, що
відповідач має нерегулярний, мінливий
дохід, частину доходу одержує в натурі,
оскільки встановлено що відповідач
взагалі не має доходу. Суду не надано
позивачем доказів того, що відповідач
отримав будь-які доход за зазначений
період. Відповідач заперечив, що
отримував які-небудь доходи зазначений
період. Крім того, з наданого
розрахунку державної виконавчої
служби встановлено, що розмір
аліментів, які зобов'язаний сплачувати
відповідач з 1.01.2009 року становить суму
більше 500 гривень. Станом на 01.08.2013 року
відповідач щомісячно повинен
сплачувати 807 гривень 67 коп. Наведені
обставини свідчать про те, що позивач
бажає зменшити суму аліментів, які
повинен сплачувати відповідач, що не
відповідає інтересам дитини. Цей
висновок суду ґрунтується на
положеннях ст. 8 Закону України «Про
охорону дитинства», в якій зазначено,
що кожна дитина має право на рівень
життя, достатній для її фізичного,
інтелектуального, морального,
культурного, духовного і соціального
розвитку. Батьки або особи, які їх
замінюють, несуть відповідальність за
створення умов, необхідних для
всебічного розвитку дитини, відповідно
до законів України.

Підсумовуючи наведене суд вважає,
що вимоги позивача про визначення
розміру аліментів у твердій грошовій
сумі не обґрунтовані і не надано
доказів про наявність підстав для
задоволення такої вимоги. Вимога про
визначення аліментів у твердій
грошовій сумі в 500 гривень суперечить
закону і інтересам дитини, оскільки
позивач безпідставно зменшує
аліментні зобов'язання відповідача, а
вимога про визначення мінімального
розміру аліментів у твердій грошовій
сумі, які слід сплачувати за постановою
суду не ґрунтується на нормах закону.
Такі обставини дають суду підстави
вважати позовні вимоги
необґрунтованими, не доведеними і
такими, що не підлягають задоволенню, а
тому суд повністю відмовляє позивачу в
задоволені позовних вимог і на
підставі ст. 88 ЦПК України судові
витрати суд відносить за рахунок
держави.

Керуючись ст. ст. 10,11,60,61,88,212-215 ЦПК
України, суд

ВИРІШИВ:

ОСОБА_1 в задоволенні позовних
вимог - повністю відмовити.

Судові витрати віднести за
рахунок держави.

На рішення суду може бути подано
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня проголошення рішення суду, а
особами, без участі яких постановлено
рішення протягом 10 днів з дня отримання
копії рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляцію не
буде подано.

У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Головуючий суддя:
Назаренко
О.В.