Номер провадження № 22-ц/785/1421/14
Головуючий у першій інстанції Бондар
Доповідач Ступаков О. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.01.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого Ступакова О.А.

суддів: Варикаші О.Д., Станкевича В.А.

при секретарі - Колмаков В.І.

розглянувши цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Публічного
акціонерного товариства Страхова
компанія «Лафорт» про відшкодування
майнової та моральної шкоди за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Приморського районного суду м. Одеси
від 14 листопада 2013 року, -

встановила:

Позивач звернувся з позовом до
відповідачів, в якому просить стягнути
суму матеріальної шкоди у розмірі 17 722
грн. 45 коп., суму вартості
автооварознавчого дослідження у
розмірі 900 грн. та суму моральної шкоди
у розмірі 5 000 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилався на те, що йому на праві
власності належить автомобіль марки
«CHEVROLET», державний номер НОМЕР_1. 03
вересня 2012 року ОСОБА_3, керуючи
автомобілем марки «ВАЗ», державний
номер НОМЕР_2, по вулиці Фонтанська
дорога у місті Одесі, не розрахував
дорожню обстановку, не вибрав безпечну
дистанцію, в результаті чого допустив
зіткнення з вищезазначеним
автомобілем марки «CHEVROLET», яким керував
ОСОБА_2, в результаті чого обидва
транспортні засоби отримали механічні
пошкодження.

ОСОБА_3 постановою Малиновського
районного суду м. Одеси від 17 жовтня 2012
року визнано винним у скоєнні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 124КпАП.

У результаті ДТП автомобіль марки
«CHEVROLET». власником якого є ОСОБА_2, було
пошкоджено та завдано матеріальну
шкоду на загальну суму 17 722 грн. 45 коп..
Крім того, ОСОБА_2 зазнав моральну
шкоду, яка виразилась у душевних та
психічних переживаннях, внаслідок ДТП,
та вимушеного звернення до суду. Суму
моральної у розмірі 5 000 грн.

Рішенням Приморського районного суду
м. Одеси від 14 листопада 2013 року позов
задоволений частково. Стягнуто з
ОСОБА_3 суму матеріальної шкоди у
розмірі 15 650 грн. 34 коп. У задоволені
решти позовних вимог до ОСОБА_3
відмовлено. У задоволені позовних
вимог до ОСОБА_4 та ПАТ СК «Лафорт»
відмовлено.

Не погодившись з зазначеним рішенням
суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі ставиться питання
про скасування рішення суду в зв'язку з
тим, що воно постановлено з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, невідповідністю висновків суду
обставинам справи з ухваленням нового
рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги, сторони,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду, судова
колегія вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позовних вимог, суд першої
інстанції посилався на те, що Судом
встановлено, що позивач є власником
марки «CHEVROLET», державний номер НОМЕР_1.

17 жовтня 2012 року ОСОБА_3, керуючи
автомобілем марки «ВАЗ 21093», державний
номер НОМЕР_2, по вулиці Фонтанська
дорога у місті Одесі не розрахував
дорожню обстановку, не вибрав безпечну
дистанцію, в результаті чого допустив
зіткнення з автомобілем марки «CHEVROLET»,
державний номер НОМЕР_1, яким керував
позивач, що призвело до пошкодження
транспортного засобу останнього.

Постановою Малиновського районного
суду м. Одеси від 17 жовтня 2012 року по
справі 1519/16208/2012 ОСОБА_3 у зв'язку з
порушенням п.п. 13.1. Правил дорожнього
руху, визнано винним у скоєнні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 124КпАП.

Згідно висновку експертного авто
товарознавчого дослідження № 351 від
11.10.2012 року, виконаного фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_5, сума
матеріальних збитків, завданих
автомобілю марки «CHEVROLET», державний
номер НОМЕР_1, внаслідок ДТП становить 17
722 грн. 45 коп., з яких 2 937 грн. 25 коп. - це
розмір втрат товарного вигляду
автомобіля.

Позивач здійснив ремонт належного йому
автомобіля. Зазначене підтверджується
актом виконання робіт Товариством з
обмеженою відповідальністю «Тюнінг -
сервіс клуб маршал» № від 05.10.2012
року, на користь його ОСОБА_2
перерахував грошову суму у розмірі 14 750
грн. 34 коп. Вартість дослідження,
сплаченого позивачем, становить 900 грн.

У відповідності до ст. 1166 ЦК України,
майнова шкода, завдана майну фізичної
або юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ст.1187 ЦК України, джерелом
підвищеної небезпеки є діяльність,
пов'язана з використанням, зберіганням
або утриманням транспортних засобів,
механізмів та обладнання,
використанням, зберіганням хімічних,
радіоактивних, вибухо- і
вогненебезпечних та інших речовин,
утриманням диких звірів, службових
собак та собак бійцівських порід тощо,
що створює підвищену небезпеку для
особи, яка цю діяльність здійснює, та
інших осіб.

Відповідно до ч.2 цієї статті, шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Згідно до п.2 Постанови Пленуму
Верховного суду України від 27.03.1992р. №6
«Про практику розгляду судами
цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди», розглядаючи
позови про відшкодування шкоди, суди
повинні мати на увазі, що відповідно до
статей 440 і 450 ЦК України, шкода,
заподіяна особі і майну громадянина
або заподіяна майну юридичної особи,
підлягає відшкодуванню в повному
обсязі особою, яка її заподіяла, за
умови, що дії останньої були
неправомірними, між ними і шкодою є
безпосередній причинний зв'язок та є
вина зазначеної особи, а коли це було
наслідком дії джерела підвищеної
небезпеки, незалежно від наявності
вини.

Відповідач ОСОБА_3 надав до суду
оригінал полісу обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів серії АА № 6644676,
згідно з яким 04 вересня 2011 року
транспортний засіб марки «ВАЗ 21093»,
державний номер НОМЕР_2 був
застрахований ОСОБА_4 у Приватному
акціонерному товаристві Страхова
компанія «Лафорт».

У відповідності до п.2.1 Правил
дорожнього руху, затверджених
постановою N 1306 Кабінету Міністрів
України від 10 жовтня 2001 р., водій
механічного транспортного засобу
повинен мати при собі, зокрема,
посвідчення водія на право керування
транспортним засобом відповідної
категорії; реєстраційний документ на
транспортний засіб (для транспортних
засобів Збройних Сил, внутрішніх
військ МВС, Держприкордонслужби,
Держспецтрансслужби, Держспецзв'язку,
Оперативно-рятувальної служби
цивільного захисту - технічний талон); у
разі встановлення на транспортних
засобах проблискових маячків і (або)
спеціальних звукових сигнальних
пристроїв - дозвіл, виданий
Державтоінспекцією МВС; на маршрутних
транспортних засобах - схему маршруту
та розклад руху; на великовагових і
великогабаритних транспортних засобах
та транспортних засобах, що здійснюють
дорожнє перевезення небезпечних
вантажів, - документацію відповідно до
вимог спеціальних правил; поліс
(сертифікат) обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів.

Відповідно до п.2.2 даних Правил, власник
транспортного засобу може передавати
такий засіб у користування іншій особі,
що має посвідчення водія на право
керування транспортним засобом
відповідної категорії, передавши їй
реєстраційний документ на цей
транспортний засіб.

Враховуючи викладене, суд першої
інстанції звернув увагу, що в
матеріалах справи відсутній будь-який
документ, який би підтверджував право
ОСОБА_3 на керування, користування чи
розпорядження вищевказаним
транспортним засобом, належним ОСОБА_4.
Таким чином, суд приходить до висновку,
що таке керування здійснювалось
незаконно та без відповідних правових
підстав.

Згідно до ст.16 Закону України «Про
страхування», договір страхування - це
письмова угода між страхувальником і
страховиком, згідно з якою страховик
бере на себе зобов'язання у разі
настання страхового випадку здійснити
страхову виплату страхувальнику або
іншій особі, визначеній у договорі
страхування страхувальником, на
користь якої укладено договір
страхування (подати допомогу, виконати
послугу тощо), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі у визначені строки та
виконувати інші умови договору.

Згідно п. 2.1.3 положення про особливості
укладання договорів обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів, затвердженого
розпорядженням Державної комісії з
регулювання ринків фінансових послуг
України № 673 від 27.10.2011 року, при
укладанні внутрішнього договору
страхування страховик зобов'язаний
дотримуватися такого, зокрема,
посвідчувати факт укладання
внутрішнього договору страхування
полісом обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів, зразок якого затверджено
Уповноваженим органом за поданням
Моторного (транспортного) страхового
бюро України (МТСБУ).

Відповідно до п. 2.1.4. даного положення,
страховик також зобов'язаний
заповнювати поліс обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів відповідно до
порядку заповнення бланка
поліса обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів, який встановлюється МТСБУ.

Між власником транспортного засобу
марки «ВАЗ 21093», державний номер НОМЕР_2
ОСОБА_4 та ПрАТ «СК «Лафорт» 04.09.2011 року
був укладений договір обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності, що підтверджується
відповідним полісом серії №АА /6644676
(договір І типу), згідно якого була
застрахована цивільно-правова
відповідальність за шкоду третім
особам під час дорожньо-транспортної
пригоди, яка сталася за участю
забезпеченого транспортного засобу і
внаслідок якої настає цивільно-правова
відповідальність особи,
відповідальність якої застрахована за
договором. При цьому, згідно до ст. 1.7
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів», забезпечений
транспортний засіб - транспортний
засіб, зазначений у чинному
договорі обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності, за
умови його експлуатації особами,
відповідальність яких застрахована.

Відповідно до п. 17 постанови пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про деякі питання застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів про відшкодування шкоди,
завданої джерелом підвищеної
небезпеки» №4 від 01.03.2013 року,
необхідною умовою виникнення обов'язку
страховика за договором обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності осіб, які на
відповідній правовій підставі
володіють транспортними засобами, є
настання страхового випадку (події,
внаслідок якої завдано шкоди третім
особам під час дорожньо-транспортної
пригоди, що сталася за участю
забезпеченого транспортного засобу і
внаслідок якої настає цивільно-правова
відповідальність особи,
цивільно-правова відповідальність
якої застрахована за договором).

Якщо факт завдання шкоди відповідно до
статті 6 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» не є страховим випадком, то
потерпілий має право вимагати
відшкодування шкоди на підставі
загальних правил, встановлених ЦК.

У п. 5 договору страхування від 04.09.2011
року ОСОБА_3 як інша особа,
цивільно-правова відповідальність
якого застрахована за цим полісом, не
зазначений.

Враховуючи те, що 17 жовтня 2012 ОСОБА_3
керував транспортним засобом марки
«ВАЗ 21093», державний номер НОМЕР_2,
вказаний у полісі серії №АА /6644676 без
законних на те підстав, суд першої
інстанції вважав, що позовні вимоги у
частині стягнення з ОСОБА_4 та ПрАТ СК
«Лафорт» завданої шкоди у рамках
укладеного договору страхування від
04.09.2011 року задоволенню не підлягають,
оскільки обставини ДТП, що сталася
17.10.2012 року не підпадають під
визначення страхового випадку, що
визначено договором 04.09.2011 року, через
відсутність однієї зі складових умов
настання такої події.

На підставі вищенаведеного суд першої
інстанції стягнув з ОСОБА_3 суму
матеріальної шкоди у розмірі 15 650 грн. 34
коп.

Відмовляючи у стягненні з ОСОБА_3
моральної шкоди, суд першої інстанції
зазначив, що матеріалами справи не
підтверджується спричинення позивачу
моральної шкоди.

Позивачем рішення суду першої
інстанції в частині відмови в
задоволення позовних вимог про
стягнення з ОСОБА_4 та ПАТ СК «Лафорт»
матеріальної та моральної шкоди, а
також про стягнення з ОСОБА_3 моральної
шкоди не оскаржується, а тому
відповідно до принципу
диспозитивності відсутні підстави для
задоволення апеляційної скарги про
скасування рішення суду першої
інстанції в зазначеній частині.

Колегія вважає, що суд першої інстанції
прийшов до помилкового висновку про
задоволення позовних вимог позивача
про стягнення з ОСОБА_3 матеріальної
шкоди у розмірі 15650 грн. 34 коп.

Відповідно до матеріалів справи ОСОБА_3
під час здійснення ДТП мав
реєстраційні документи на
транспортний засіб, автомобіль марки
«ВАЗ 21093», державний номер НОМЕР_2,
зазначені обставини не заперечувалися
сторонами при розгляді справи.

Відповідно до п. 2.2. Правил дорожнього
руху - власник транспортного засобу, а
також особа, яка використовує такий
транспортний засіб на законних
підставах, можуть передавати керування
транспортним засобом іншій особі, що
має при собі посвідчення на право
керування транспортним засобом
відповідної категорії. Власник
транспортного засобу може передавати
такий засіб у користування іншій особі,
що має посвідчення водія на право
керування транспортним засобом
відповідної категорії, передавши їй
реєстраційний документ на цей
транспортний засіб.

Відповідно до п. 1.6. Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» (в редакції від 05.07.2011 року) -
власники транспортних засобів -
юридичні та фізичні особи, які
відповідно до законів України є
власниками або законними
володільцями (користувачами)
наземних транспортних засобів на
підставі права власності, права
господарського відання, оперативного
управління, на основі договору оренди
або правомірно експлуатують
транспортний засіб на інших законних
підставах;

Таким чином висновок суду першої
інстанції, що ОСОБА_3 керував
транспортним засобом - автомобілем
марки «ВАЗ 21093», державний номер НОМЕР_2
без законних (правових) на те підстав не
відповідають обставинам справи.

Пунктом 1.7. Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» визначено, що
забезпечений транспортний засіб -
транспортний засіб, зазначений у
чинному договорі обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності, за умови його
експлуатації особами,
відповідальність яких застрахована.

ОСОБА_3 надав суду оригінал полісу
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів серії АА № 6644676, згідно з яким 04
вересня 2011 року транспортний засіб
марки «ВАЗ 21093», державний номер НОМЕР_2
був застрахований ОСОБА_4 у Приватному
акціонерному товаристві Страхова
компанія «Лафорт».

Згідно п. 1.4. Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» (в редакції від
05.07.2012 року) - особи, відповідальність
яких застрахована, - страхувальник та
інші особи, які правомірно володіють
забезпеченим транспортним засобом.
Володіння забезпеченим транспортним
засобом вважається правомірним, якщо
інше не встановлено законом або
рішенням суду.

Статтею 15 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» (в редакції від
07.07.2011 року) діючої на час видання
полісу обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів серії АА № 6644676, від 04 вересня
2011 року (а.с. 51) було передбачено, що
договори обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
можуть укладатися на умовах:
страхування відповідальності за шкоду,
заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх
осіб внаслідок експлуатації
транспортного засобу, визначеному в
договорі страхування, будь-якою особою,
яка експлуатує його на законних
підставах.

Оскільки ДТП яке сталося 03
вересня 2012 року є страховим випадком,
відповідальність по відшкодуванню
шкоди завданою позивачу повинна нести
ПАТ Страхова компанія «Лафорт».

Позивач при розгляді справи в
суді апеляційної інстанції підтвердив
доводи апеляційної скарги ОСОБА_3, що
після настання страхового випадку він
звернувся до ПАТ Страхова компанія
«Лафорт», документи були прийняті,
однак страхова компанія припинила
діяльність і не відшкодувала шкоду.

Як зазначалося вище, позивач
рішення суду першої інстанції про
відмову в задоволенні позовних вимог
про стягнення з ПАТ Страхова компанія
«Лафорт» матеріальної шкоди не
оскаржив.

Відповідно до реєстру судових
рішень, ухвалою господарського суду м.
Київ від 18 жовтня 13 року, справа №
910/20063/13, прийнято заяву про банкрутство
ПАТ Страхова компанія «Лафорт».
Позивач зазначив, що він не звертався
до господарського суду м. Київ з заявою
про визнання його кредитним боржником.

На підставі наведеного, рішення суду
першої інстанції, в частині
задоволення позовних вимог позивача
про стягнення з ОСОБА_3 матеріальної
шкоди у розмірі 15650 грн. 34 коп. підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про відмову позивачу в задоволенні
зазначених вимог. В іншій частині
рішення суду першої інстанції залишити
без змін.

Керуючись ст. ст. 307 ч.1 п.2, 309, 313, 314, 316 ЦПК
України, судова колегія,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.
Рішення Приморського районного суду
м. Одеси від 14 листопада 2013 року
скасувати в частині задоволення
позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення з
ОСОБА_3 матеріальної шкоди у розмірі 15650
грн. 34 коп.

Ухвалити в цій частині нове рішення про
відмову в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_3
матеріальної шкоди у розмірі 15650 грн. 34
коп.

В іншій частині рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення однак може бути
оскаржено до суду касаційної інстанції
на протязі двадцяти днів.

Головуючий
О.А. Ступаков

Судді
О.Д.
Варикаша

В.А. Станкевич