Провадження № 2/344/1083/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд
Івано-Франківської області в складі:

головуючої - судді Бабій О.М.,

секретарів Іванова О.В.,
Сивухіної Ю.Ю.,

з участю позивача ОСОБА_1, відповідачки
ОСОБА_2, адвоката ОСОБА_3, представника
Органу опіки та піклування виконавчого
комітету Івано-Франківської міської
ради по довіреності від 16.12.2013 року
Грабар О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі Івано-Франківського
міського суду цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, орган, якому
законом надано право захищати права,
свободи та інтереси інших осіб, - Орган
опіки та піклування виконавчого
комітету Івано-Франківської міської
ради, про усунення перешкод у
спілкуванні з дитиною, встановлення
порядку прийняття участі у вихованні
дитини, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з позовом до
ОСОБА_2 про усунення перешкод у
спілкуванні з дитиною ОСОБА_6,
встановлення порядку прийняття участі
у вихованні дитини, мотивуючи тим, що
його син ОСОБА_7 був одружений з ОСОБА_8,
у шлюбі народилась їхня донечка ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1. 25.12.2007 року шлюб між ними
було розірвано і після розлучення
дитина залишилась проживати з мамою.
Спочатку батько ОСОБА_6, позивач та
бабуся ОСОБА_6 - ОСОБА_10 відвідували
дитину, однак відповідачка та її
чоловік не одобрювали цього. До п'яти
років позивач допомагав ОСОБА_8, давав
гроші, купував ліки, одяг, іграшки,
фрукти, солодощі. Однак згодом перед
позивачем та його дружиною почали
закривати двері, не пускати до дитини,
тому вони перестали ходити до внучки
ОСОБА_6, хоча дуже її люблять.
ІНФОРМАЦІЯ_2 мати ОСОБА_6 - ОСОБА_8
померла. Дівчинка на даний час проживає
з батьками покійної. Позивач, як дідусь
та його дружина, як бабуся ОСОБА_6 мають
право спілкуватись з онукою, однак таке
право позивача порушує ОСОБА_2 та її
чоловік, перешкоджають бачитись з
дитиною, не відчиняють двері, не
приймають від них будь-якої допомоги.
Тому позивач змушений був звернутись
до суду.

Позивачка в судовому засіданні позовні
вимоги підтримав в повному обсязі.
Просив позов задовольнити та
зобов'язати відповідачку не чинити
перешкод у побаченнях з дитиною тоді
коли цього захоче позивач без її
присутності, а також тоді коли цього
захоче сама ОСОБА_6. Також позивач суду
пояснив, що він звернувся до суду з
позовом про усунення перешкод тому що
дізнався, що позивачка та її чоловік
хочуть оформити опікунство на ОСОБА_6, а
позивач також хотів би бути її
опікуном. Відповідачка з чоловіком
забороняють йому та ОСОБА_6
спілкуватись, тому він і не підходить
до дитини коли вона гуляє в дворі, бо
боїться щоб дитина не налякалась.

Відповідачка та її адвокат в судових
засіданнях проти задоволення позовних
вимог заперечували, просили в позові
відмовити, оскільки перешкод у
спілкуванні позивача з онукою ОСОБА_6
ні відповідачка, ні її чоловік не
чинять, ОСОБА_6 переживали сильне
емоційне потрясіння у зв'язку зі смертю
матері, вона сама не хоче бачитись та
спілкуватись на даний час з позивачем
та його дружиною. Дитина відвідує
психолога, боїться щоб її нікому не
віддали, їй потрібен спокій, опіка,
ласка, відчувати себе потрібною. Дитина
проживає в сім'ї відповідачки майже з
самого народження, та вважає
відповідачку та її чоловіка своєю
сім'єю, а сім'я позивача для неї чужа.
Крім того, батька ОСОБА_6 позбавлено
батьківських прав щодо неї, він нею
ніколи не цікавився та не допомагав.

Представник органу піки та піклування
виконавчого комітету
Івано-Франківської міської ради в
судовому засіданні суду пояснила, що
ОСОБА_6 має певні психологічні проблеми
у зв'язку зі смертю матері. Дитина не
згадує про бабцю та дідуся ОСОБА_12, не
має бажання з ними спілкуватись на
даний час. Тому на даний час не доцільно
примушувати її спілкуватись з ними та
проводити зустрічі, хоча позивач як її
дідусь має право брати участь у її
вихованні та має право на спілкування з
внучкою. Поки тривали судові засіданні
по даній справі, то опікуном ОСОБА_6
призначено її дідуся ОСОБА_12, всі
документи які потрібні для призначення
особи опікуном були надані, оформлені
належним чином, з ОСОБА_6 шкільним
психологом була проведена бесіда.

Свідок ОСОБА_10, яка є дружиною позивача
та бабусею ОСОБА_6, в судовому засіданні
суду пояснила, що з внучкою ОСОБА_6 її
мама ОСОБА_8 позивачу та свідку
дозволяла бачитись, але тільки в
присутності ОСОБА_8. Коли вона з
позивачем приходять до внучки ОСОБА_6,
то відповідачка та її чоловік не
відкривають двері, вчиняють конфлікти,
лякають дитину. Кожної неділі позивач
приходив до внучки, однак його не
пускають. Останній раз свідок бачила
внучку в серпні 2013 року.

Свідок ОСОБА_13, суду пояснила, що
відповідачка жодних перешкод позивачу
у спілкуванні з внучкою ОСОБА_6 не
чинить, ОСОБА_10 приходили на дні
народження ОСОБА_6 до п'яти років, однак
раптом перестали цікавитись внучкою.
Після того, як покійна ОСОБА_8 та їх син
розірвали шлюб, то вони перестали
приходити. Після смерті ОСОБА_8 вони
знову почали цікавитись життям ОСОБА_6.
Свідок відвідує відповідачку дуже
часто, на всі вихідні, ОСОБА_6 просить її
не віддавати.

Свідок ОСОБА_14, є сусідкою
відповідачки. Свідок суду пояснила, що
жодного разу не бачила щоб ОСОБА_10
приходили до ОСОБА_12, хоча і живуть вони
в сусідніх будинках. Свідок приходить
до відповідачки десь раз або два на
місяць.

Свідок ОСОБА_12, який є дідусем ОСОБА_6 та
чоловіком відповідачки суду пояснив,
що його покійна дочка ОСОБА_8 та внучка
ОСОБА_6 проживали та ОСОБА_6 і на даний
час проживає разом з ним та
відповідачкою. Батько ОСОБА_6 не
допомагав його дочці ОСОБА_8 та внучці
ОСОБА_6. Поки дитині не виповнилось три
роки, то позивач з дружиною приходили
до внучки. Однак чотири роки вони
дитину не відвідували, а після смерті
ОСОБА_8 знову почали цікавитись життям
ОСОБА_6. На даний час дитина емоційно не
стабільна, боїться, просить не
віддавати її позивачу, спілкуватись з
позивачем та його дружиною не хоче,
коли дружина позивача подзвонила, то
ОСОБА_6 відмовилась спілкуватись з нею.
Жодних перешкод у спілкуванні ОСОБА_6 з
її дідусем ОСОБА_1 та бабцею ОСОБА_10
позивачка не чинила та не чинить.

Заслухавши пояснення сторін, покази
свідків, всебічно, повно та об'єктивно
дослідивши матеріали справи, судом
встановлено наступне.

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, є дочкою ОСОБА_7 та
ОСОБА_8. Рішення суду від 12.02.2014 року
ОСОБА_7 позбавлено батьківських прав
щодо малолітньої дочки ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Мати ОСОБА_6 ОСОБА_8
померла ІНФОРМАЦІЯ_2. Позивач ОСОБА_1 та
відповідачка ОСОБА_2 є дідусем та
бабусею ОСОБА_6.

Вказані факти сторони визнаються, а
тому згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України,
доказуванню не підлягають.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду,
оскільки вважає, що саме йому та саме
відповідачкою ОСОБА_2 чиняться
перешкоди у спілкуванні з внучкою
ОСОБА_6.

Відповідно ст.11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних та юридичних
осіб, поданими відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними
позовних вимог і на підставі доказів
сторін та інших осіб, які беруть участь
у справі. Особа, яка бере участь у
справі, розпоряджається своїми правами
щодо предмета спору на власний розсуд.

З довідки про склад сім'ї № 02-02/5236 (а.с.38),
вбачається, що ОСОБА_6 проживає разом з
відповідачкою ОСОБА_2 та її чоловіком
ОСОБА_12 в АДРЕСА_1 та зареєстрована у
вказаній квартирі з народження.

Дівчинка навчається у
загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів.
Івано-Франківська № 10 в 2А класі (а.с.37).

Як вбачається із характеристики на
ОСОБА_6, її вихованням та утриманням
займалась її мама, ОСОБА_8, та бабуся з
дідусем на материнській лінії ОСОБА_2
та ОСОБА_12. Батько дівчинки, ОСОБА_7,
жодного разу не відвідував батьківські
збори і ніколи не цікавився навчанням
дитини. Дідусь та бабуся ОСОБА_10 та
ОСОБА_1 до 25.09.2013 року жодного разу не
відвідували школу і не цікавились
успіхами онуки (а.с.37).

Із листа директора школи № 10 від 24.10.2013
року на ім'я ОСОБА_10 та ОСОБА_1
вбачається, що позивач звертався до
директора школи із заявою, у відповідь
на яку директора вказав, що позивач має
право спілкуватись з онукою ОСОБА_6, і
брати участь у її вихованні, про
зустрічі не повинні порушувати
навчальний процес, відбуватись під час
уроку чи сніданку (а.с.6).

Як вбачається із результатів
психологічного обстеження ОСОБА_6,
батька та бабусю і дідуся по батьковій
лінії дівчинка не зобразила. Своєю
сім'єю вважає дідуся ОСОБА_12, бабусю
ОСОБА_17, прабабусю ОСОБА_6 (а.с.40).

Як вбачається із медичної карточки
ОСОБА_6 № 3917/13, яка витребувана судом з
ОПНЛ №3, в дитини спостерігається
емоційний розлад, наявна тривога і
страх. Дівчинка потребує уваги,
безпеки, хоче подобатись оточуючим.

Отже, як вбачається із вищенаведеного,
утриманням, вихованням дитини
займається відповідачка та її чоловік,
який на даний час, зі слів представника
органу опіки та піклування,
призначений опікуном ОСОБА_6.

Позивач, участі у вихованні внучки
ОСОБА_6 не бере.

Відповідно до ст. 257 СК України, баба,
дід, прабаба, прадід мають право
спілкуватись зі своїми внуками,
правнуками, брати участь у їх
вихованні. Батьки чи інші особи, з якими
проживає дитина, не мають права
перешкоджати у здійсненні бабою, дідом,
прабабою, прадідом своїх прав щодо
виховання внуків, правнуків. Якщо такі
перешкоди чиняться, баба, дідо, прабаба,
прадід мають право на звернення до суду
з позовом про їх усунення.

Позивач таким своїм право скористався
та звернувся до суду із вказаним
позовом.

Однак, з таким позовом звернувся тільки
дідусь ОСОБА_6 - ОСОБА_1 до бабусі ОСОБА_6
- ОСОБА_2, тобто бабусі ОСОБА_10 такі
перешкоди у спілкуванні не чиняться,
також перешкоди у спілкуванні з
внучкою позивачу не чиняться і дідусем
ОСОБА_6 - ОСОБА_12, хоча, ОСОБА_12 і
проживає разом з внучкою ОСОБА_6 та
дружиною ОСОБА_2 в одній квартирі.

Відповідно до ст. 263 СК України, спір
щодо участі баби, діда, прабаби,
прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима
у вихованні дитини вирішується судом
відповідно до статті 159 цього Кодексу.

Згідно ст. 159 СК України, якщо той із
батьків, з ким проживає дитина (в нашому
випадку бабуся), чинить перешкоди тому
з батьків, хто проживає окремо (в нашому
випадку дідусь), у спілкуванні з
дитиною та у її вихованні, другий із
батьків (в нашому випадку дідусь) має
право звернутись до суду з позовом про
усунення цих перешкод. Під час
вирішення спору береться до уваги
ставлення батьків до виконання своїх
обов'язків, особиста прихильність
дитини до кожного з них, вік дитини,
стан її здоров'я та інші обставини, що
мають істотне значення.

Суд бере до уваги те, що дівчинка з
народження проживає з відповідачкою,
яка її виховує, створила належні умови
для проживання та розвитку дитини,
ОСОБА_6 дуже прихильна відповідачки, в
той час як з позивачем не хоче
спілкуватись, що підтверджується
довідками, актом психологічного
обстеження.

Також дитина на даний час емоційно не
стабільна, тому суд вважає, що даний час
примусові зустрічі ОСОБА_6 з позивачем
є недоцільними та таким, що суперечать
інтересам дитини.

В той же час суд наголошує, що у випадку,
якщо ОСОБА_6 виявить бажання
спілкуватись з позивачем, то
відповідачка не вправі забороняти такі
зустрічі чи висувати якісь умови щодо
цього спілкування.

Як вбачається зі змісту ст. 10 ЦПК
України, цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін. Сторони та інші особи, які
беруть участь у справі, мають рівні
права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 60 ЦПК України на сторін
покладено обов'язок доказування і
подання доказів. Це положення є одним
із найважливіших наслідків принципу
змагальності. Кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях, тобто твердженнях, які
самі по собі потребують доведення.

Твердження позивача ґрунтуються на
припущеннях які потребують
доказування, позивачем не надано суду
належних та допустимих доказів того, що
відповідачка забороняє йому
спілкуватись з внучкою ОСОБА_6 коли
вона сама цього хоче.

З урахуванням наведеного суд вважає, що
позовні вимоги позивача є
необґрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню.

На підставі наведеного, відповідно до
ст. ст. 159, 257, 263 Сімейного кодексу
України, ст.ст. 10, 11, 60 61 ЦПК України,
керуючись ст. ст. 212-215
Цивільно-процесуального кодексу
України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
орган, якому законом надано право
захищати права, свободи та інтереси
інших осіб, - Орган опіки та піклування
виконавчого комітету
Івано-Франківської міської ради, про
усунення перешкод у спілкуванні з
дитиною, встановлення порядку
прийняття участі у вихованні дитини
відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається через Івано-Франківський
міський суд протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Довідка: повний текст рішення
виготовлено 22 квітня 2014 року.

Суддя
Бабій О.М.