Головуючий суду 1 інстанції -
Доповідач - Карташов О.Ю.
Справа № 415/3411/13-ц
Провадження № 22ц/782/5791/13
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року лютого «26» дня Колегія
суддів Судової палати з розгляду
цивільних справ апеляційного суду
Луганської області в складі:

головуючий суддя Карташов О.Ю.

судді Борисов Є.А., Маляренко І.Б.

при секретарі Скоробогатовій Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луганську цивільну
справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення

Лисичанського міського суду
Луганської області від 14 листопада 2013
року

по цивільній справі за позовом

ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Террос», третя особа
- ОСОБА_3 про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2013 року ОСОБА_2 звернувся
до суду з вищезазначеним позовом та
просив суд стягнути з ТОВ «Террос» за
разовим договором - замовленням на
перевезення вантажів автомобільним
транспортом, укладеним між ТОВ
«Террос» та приватним підприємцем
ОСОБА_3, основний борг в сумі 16900 грн.,
три відсотки річних та інфляційні
втрати в розмірі 588,50 грн.

В обґрунтування вимог зазначив,
що 05 березня 2013 р. між ним та ОСОБА_3 був
укладений договір « про заміну
кредитора у зобовязанні», за умовами
якого він отримав право вимоги до
боржника за вище вказаним договором -
замовленням на перевезення вантажів
автомобільним транспортом ТОВ
«Террос».

Рішенням Лисичанського міського суду
Луганської області від 14 листопада 2013
року у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставиться
питання про скасування рішення суду
першої інстанції через порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, та ухвалення по справі нового
рішення про задоволення позовних
вимог у повному обсязі.

Заслухавши суддю - доповідача,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
апеляційного суду вважає, що скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України, -
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції у межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, але
апеляційний суд не обмежений доводами
апеляційної скарги, якщо під час
розгляду справи буде встановлено
неправильне застосування норм
матеріального права або порушення норм
процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
рішення.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України,
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції
виходив з недоведеності позовних
вимог, те що в матеріалах справи
відсутні докази належного виконання
третьою особою укладеного з
відповідачем договору з перевезення
вантажу, і відповідно, й виникнення в
неї права вимоги до відповідача, яке
було відступлене позивачу.

Такі висновки суду відповідають
обставинам справи.

Як вбачається з матеріалів справи
та встановлено судом першої інстанції,
що 14 травня 2012 року між ТОВ «Террос» та
ОСОБА_3 було укладено разовий
договір-замовлення на перевезення
вантажів автомобільним транспортом.
Згідно умов даного договору ОСОБА_3
зобов'язався прийняти вантаж у м.
Братислава (Словацька Республіка) та
перевезти його у м. Київ.

У вказаному договорі сторонами було
зазначено назву вантажу (поліпропілен),
його вагу (21 т.), ім'я вантажовідправника
(Slovnaft Perochemicals S.r.o.), розмір плати за
перевезення (16900 грн.) та термін
розрахунків (3-5 банківських днів з
моменту отримання оригіналів
документів). При цьому у вказаному
договорі особу вантажоотримувача
сторонами не було визначено.

05 березня 2013 року ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 уклали договір про заміну
кредитора у зобов'язані, на підставі
якого ОСОБА_3 передала ОСОБА_2 право
вимоги до ТОВ «Террос» у розмірі 16900
грн., що виникло з вище зазначеного
договору-замовлення на перевезення
вантажу автомобільним транспортом від
14 травня 2012 року.

Згідно ст. 10 ЦПК України обставини
цивільних справ встановлюються судом
за принципом змагальності. Суд же,
зберігаючи об'єктивність і
неупередженість, лише створює
необхідні умови для всебічного і
повного дослідження обставин справи.
При дослідженні і оцінці доказів,
встановленні обставин справи і
ухваленні рішення суд незалежний від
висновків органів влади, експертиз або
окремих осіб.

Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи в межах
заявлених вимог і на підставі наданих
сторонами доказів.

Відповідно до ст.ст. ст. 10, 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ЦПК
України. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 57 цього
Кодексу, доказами є будь-які фактичні
дані, на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України,
виключне право оцінки доказів належить
суду, який має оцінювати докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 909 ЦК України
за договором перевезення вантажу одна
сторона (перевізник) зобов'язується
доставити довірений їй другою стороною
(відправником) вантаж до пункту
призначення та видати його особі, яка
має право на одержання вантажу
(одержувачеві), а відправник
зобов'язується сплатити за перевезення
вантажу встановлену плату. Договір
перевезення вантажу укладається у
письмовій формі. Укладення договору
перевезення вантажу підтверджується
складенням транспортної накладної
(коносамента або іншого документа,
встановленого транспортними кодексами
(статутами). Законом можуть бути
передбачені особливості укладення та
виконання договору перевезення
вантажу.

Відповідно до вимог ст. 514 ЦК
України до нового кредитора переходять
права первісного кредитора у
зобовязанні в обсязі і на умовах, що
існували на момент переходу цих прав,
якщо інше не установлено договором або
законом.

Враховуючи субєктний склад та
характер правовідносин, що склалися
між ТОВ «Террос» та ОСОБА_3 на підставі
вище вказаного договору, укладений між
ними договір на перевезення вантажу є
господарським договором (ст.ст. 1-3, 179 ГК
України).

Так, відповідно до ст. 193 ГК України
субєкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобовязання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобовязання
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. До виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Відповідно до припису ст. 307 ГК
України за договором перевезення
вантажу одна сторона (перевізник)
зобовязується доставити ввірений їй
другою стороною (вантажовідправником)
вантаж до пункту призначення в
установлений законодавством чи
договором строк та видати його
уповноваженій на одержання вантажу
особі (вантажоодержувачу), а
вантажовідправник зобовязується
сплатити за перевезення вантажу
встановлену плату. Договір перевезення
вантажу укладається в письмовій формі.
При цьому укладення договору
перевезення вантажу може
підтверджуватися складенням
перевізного документа (транспортної
накладної, коносамента тощо)
відповідно до вимог законодавства.

Вказаною статтею на перевізника
покладено обовязок забезпечувати
вантажовідправників бланками
перевізних документів згідно з
правилами здійснення відповідних
перевезень.

Також, згідно зі ст. 4 Конвенції
«про договір міжнародного
автомобільного перевезення вантажів»
договір перевезення підтверджується
складанням вантажної накладної.

Ст. 5 Конвенції встановлено, що
вантажна накладна складається в трьох
оригінальних примірниках, підписаних
відправником і перевізником. Ці
підписи можуть бути надруковані чи
замінені печатками відправника і
перевізника, якщо це допускається
законодавством країни, в якій складена
вантажна накладна. Перший примірник
передається відправнику, другий
супроводжує вантаж, а третій
залишається у перевізника.

Ст. 9 вищевказаної Конвенції
встановлено, що вантажна накладна є
первинним доказом укладання договору
перевезення, умов цього договору і
прийняття вантажу перевізником.

Відповідно до припису ч. 1 ст. 517 ЦК
України первісний кредитор у
зобовязанні повинен передати новому
кредитору документи, які засвідчують
права, що передаються, та інформацію,
яка є важливою для їх здійснення. При
цьому згідно з ч. 2 цієї статті боржник
має право не виконувати свого обовязку
новому кредиторові до надання
боржникові доказів переходу до нового
кредитора прав у зобовязанні.

Статтею 518 ЦК України закріплено
право боржника висувати проти вимоги
нового кредитора у зобовязанні
заперечення, які він мав проти
первісного кредитора на момент
одержання письмового повідомлення про
заміну кредитора. Якщо боржник не був
письмово повідомлений про заміну
кредитора у зобов'язанні, він має право
висунути проти вимоги нового кредитора
заперечення, які він мав проти
первісного кредитора на момент
пред'явлення йому вимоги новим
кредитором або, якщо боржник виконав
свій обов'язок до пред'явлення йому
вимоги новим кредитором, на момент його
виконання.

Як вбачається з матеріалів справи
позивачем надано міжнародну
товарно-транспортну накладну CMR (а.с. 8),
однак вказана накладна не містить
жодної інформації про те, що вона була
складена на виконання замовлення саме
ТОВ «ТЕРРОС», а не іншої особи, та що
таке замовлення було виконане ОСОБА_3
саме ТОВ «ТЕРРОС».

Також, відповідно до копії
разового договіру-замовлення на
перевезення вантажів автомобільним
транспортом від 14.05.2012 року укладеного
між ТОВ «Террос» та ОСОБА_3 в графе
«провазная плата / порядок розрахунку»
вказано « 16900 на картку приват за
оригіналом», термін та порядок
розрахунків 3-5 банківських днів з
моменту отримання оригіналів
документів від перевізника.

Однак, ПП ОСОБА_3 після виконання
обов'язків відповідно до договору не
надав ТОВ «Террос» оригіналів
наступних документів: разовий
договір-замовлення на перевезення
вантажів автомобільним транспортом з
відбитком «мокрой» печатки та
оригінальною підпису перевізника,
накладної CMR з відміткою о доставці
вантажу, рахунок-факрура із
зазначенням платежу та платіжних
реквізитів, акт виконаних робіт з
підписом та печаткою ПП ОСОБА_3, що
підтверджує факт виконання договору
перевезення.

Отже, судом першої інстанції
вірно встановлено те, що в матеріалах
справи відсутні будь які докази
належного виконання ПП ОСОБА_3 свого
зобов'язання перед відповідачем з
перевезення вантажу, і відповідно, й
виникнення в нього права вимоги до
відповідача, яке було відступлене
позивачу.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують правильність висновків
суду. Ніяких нових доказів чи обставин,
які не були предметом розгляду суду
першої інстанції та могли б вплинути на
рішення, не надано і апеляційному суду.

Колегія суддів вважає, що вирішуючи
спір, суд першої інстанції повно,
всебічно і об"єктивно перевірив доводи
сторін та встановив обставини справи і
відповідні їм правовідносини,
поясненням сторін та наданим доказам
дав належну оцінку, правильно
застосував матеріальний закон і дійшов
обґрунтованого висновку про відмову у
задоволенні позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного судова
колегія приходить до висновку, що
рішення ухвалено відповідно до норм
матеріального і процесуального права і
підстав для його скасування не має.

Керуючись ст.ст. 303, 304 , п.1 ч.1 ст. 307, 308, 313,
314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ апеляційного суду Луганської
області,~

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 ~
відхилити.

Рішення Лисичанського міського суду
Луганської області від 14 листопада 2013
року ~ залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга може бути подана
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили ухвалою апеляційного
суду до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: