Справа №468/491/14-ц 22.04.2014 22.04.2014 22.04.2014
Провадження №22-ц/784/1318/14 Суддя
по 1 інстанції - Бойко Л.Л.
Доповідач апеляційного суду - Шолох
Ухвала

Іменем України

22 квітня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючого - Шолох З.Л.,

суддів - Довжук Т.С., Коломієць В.В.,

при секретарі судового засідання -
Свіщук О.В.,

за участю:

- представника позивача ОСОБА_2 -
ОСОБА_3,

- представника відповідача -
Білика С.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на ухвалу судді Баштанського районного
суду Миколаївської області від 27
березня 2014 року у справі за

позовом

ОСОБА_2 до ліквідаційної комісії
сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю
«Христофорівське», третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору: дочірнє підприємство
«Інком-Агро 2000», про визнання відкритих
торгів з продажу майна недійсними та
покладення зобов'язання видати майно
на суму нарахованого майнового паю,

встановила:

У березні 2014 року ОСОБА_2 ( з
урахуванням позовної заяви в новій
редакції, поданій на виконання ухвали
суду про усунення недоліків) звернувся
з позовом до ліквідаційної комісії
сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю
«Христофорівське» (далі - СТОВ
«Христофорівське») про визнання
відкритих торгів з продажу майна
недійсними та покладення зобов'язання
видати майно на суму нарахованого
майнового паю.

В обґрунтування позову зазначав,
що з 1984 року він був членом КСП «Вогні
комунізму», правонаступником якого є
відповідач.

У 2000 році йому нарахований
майновий пай на суму 1528 грн., що
складало 0,20 % у загальному
майні підприємства, який він так і не
отримав.

З листопада 2005 року СТОВ
«Христофорівське» знаходиться в стані
припинення за рішенням засновників. У
2014 році він дізнався про те, що 30
листопада 2012 року ліквідаційною
комісією СТОВ «Христофорівське»
проведено прилюдні торги з реалізації
майна товариства, яке придбано ДП
«Інком -Агро 2000».

Посилаючись на викладені
обставини та порушення його майнових
прав, позивач просив визнати вказані
торги недійсними та зобов'язати
відповідача видати майно на його
майновий пай.

Ухвалою судді Баштанського
районного суду Миколаївської області
від 27 березня 2014 року відмовлено у
відкритті провадження.

В апеляційній скарзі позивач,
посилаючись на порушення судом норм
процесуального права, просив вказану
ухвалу скасувати, а справу направити до
суду для відкриття провадження у
справі.

Заслухавши суддю - доповідача,
пояснення осіб, які брали участь у
справі, дослідивши матеріали справи в
межах доводів апеляційної скарги,
колегія судів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню, виходячи
з наступного.

Відмовляючи у відкритті провадження у
справі, суддя виходив з положень
п. 7 ч.1 ст. 12 ГПК України та вважав,
що справа не підлягає розгляду в
порядку цивільного судочинства,
оскільки відноситься до
господарської юрисдикції.

Між тим, такий висновок суду не
узгоджується з матеріалами справи та
не відповідає вимогами
процесуального закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди
розглядають у порядку цивільного
судочинства справи щодо захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин, а також з
інших правовідносин, крім випадків,
коли розгляд таких справ проводиться
за правилами іншого судочинства.

Як роз'яснено у ч.2 п. 3 постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 1 березня 2013
року № 3 «Про деякі питання юрисдикції
загальних судів та визначення
підсудності цивільних справ», суди
мають виходити з того, що критеріями
розмежування справ цивільної
юрисдикції від інших є, по-перше,
наявність у них спору про право
цивільне (справи за позовами, що
виникають із будь-яких правовідносин,
крім випадків, коли розгляд таких
справ проводиться за правилами
іншого судочинства), по-друге,
суб'єктний склад такого спору (однією
із сторін у спорі є, як правило, фізична
особа).

У пункті 15 цієї ж постанови
роз'яснено, що відповідно до п.2 ч. 1 ст. 12
ГПК справи про банкрутство підвідомчі
господарським судам.

Поняття банкрутства, порядок
відновлення платоспроможності
суб'єкта підприємницької діяльності -
боржника або визнання його банкрутом,
порядок та умови застосування
ліквідаційної процедури, повного або
часткового задоволення вимог
кредитора визначається Законом
України від 14 травня 1992 року «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом» .

За цим Законом банкрутство - це
визнана господарським судом
неспроможність боржника відновити
свою платоспроможність та погасити
встановлені у порядку. визначеному цим
Законом, грошові вимоги кредиторів не
інакше як через застосування
ліквідаційної процедури (ст. 1
вказаного Закону).

За змістом п. 7 ч.1 ст. 12 ГПК України та
роз'яснень пункту 4 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
від 24 жовтня 2011 року № 10 (з наступними
змінами), до компетенції
господарських судів віднесено розгляд
усіх справ про банкрутство, а також
справ у спорах з майновими вимогами до
боржника, стосовно якого порушено
справу про банкрутство, за певними
винятками (п.7 ч.1 ст. 12 ГПК). Зазначені
справи відповідно до ч.2 ст. 41 ГПК
розглядаються в порядку провадження,
передбаченому цим Кодексом, з
урахуванням особливостей,
встановлених Законами України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
та «Про банки і банківську
діяльність».

Із матеріалів справи вбачається,
що ОСОБА_2, посилаючись на порушення
своїх прав у зв'язку з неотриманням
майновою паю звернувся до
ліквідаційної комісії
сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю
«Христофорівське» (далі - СТОВ
«Христофорівське») про визнання
відкритих торгів з продажу майна
недійсними та покладення зобов'язання
видати майно на суму нарахованого
майнового паю.

Із витягу з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних осіб
підприємців від 24 лютого 2014 року
вбачається, що СТОВ «Христофорівське»
знаходиться у стані припинення за
рішенням засновників. Дані про те, що
вказана юридична особа знаходиться у
процесі провадження про банкрутство
(санації) відсутні.

Статтею 104 ЦК України передбачений
порядок припинення юридичної особи,
зокрема і шляхом ліквідації.

Особливий порядок припинення
юридичної особи в процесі відновлення
її платоспроможності або банкрутства,
який передбачений ч. 3 ст. 104 ЦК України
та врегульований Законом України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
у даному випадку не застосовувався.

Отже, висновок суду про те, що
підприємство перебуває у стані
банкрутства, а тому справа підпадає
під юрисдикцію господарського суду, є
помилковим.

За таких обставин, у зв'язку з
порушенням районним судом норм
процесуального права, ухвала суду
підлягає скасуванню згідно п. 4 ч.1 ст. 311
ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 303, 311, 315 ЦПК України,
колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити.

Ухвалу судді Баштанського районного
суду Миколаївської області від 27
березня 2014 року скасувати, а справу
направити до суду першої інстанції для
вирішення питання про відкриття
провадження у справі.

Ухвала апеляційного суду вступає в
законну силу з дня проголошення і в
касаційному порядку оскарженню не
підлягає.

Головуючий
Судді: