Справа № 201/479/2014ц
Провадження №2/201/499/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2014 року
Жовтневий районний суд м.
Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Трещова
В.В., при секретарі Горбатенко Д.К.

розглянувши за участю позивача та
представників сторін у відкритому
судовому засіданні в
м.Дніпропетровську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк», ОСОБА_2 про
визнання недійсним договору поруки, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом до
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку «ПриватБанк»,
ОСОБА_2 про визнання недійсним договору
поруки, посилаючись на те, що в
листопаді 2013 року вона дізналась, що 17
травня 2013 року Індустріальним районним
судом м. Дніпропетровська було
розглянуто цивільну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку «ПриватБанк» до
Публічного акціонерного товариства
«Акцент-Банк», ОСОБА_2, ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості, за
результатами якої ухвалено заочне
рішення, яким позовні вимоги ПАТ КБ
«Приватбанк» було задоволено частково.
Ознайомившись з матеріалами даної
цивільної справи, позивач дізналася, що
зобов'язання ОСОБА_2 випливають з
кредитного договору №83552-CRED від 21
серпня 2007 року. Зобов'язання ОСОБА_2 за
даним кредитним договором були
забезпечені шляхом укладання з
відповідачами ПАТ «Акцент-Банк»
договору поруки № 167 від 20 жовтня 2010
року, договором поруки з ОСОБА_1 Однак
про укладення кредитного договору
ОСОБА_2 позивач не знала, і крім того,
договору поруки з ПАТ КБ «ПриватБанк»
позивач не підписувала, тому просила
суд визнати договір поруки недійсним.

В судовому засіданні позивач та
представник позивача позовні вимоги
підтримали в повному обсязі з підстав у
ньому викладених.

Представник відповідача ПАТ КБ
«ПриватБанк» у судовому засіданні
проти задоволення позовних вимог
заперечував, посилаючись на їх
необґрунтованість.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання
не з'явився, про час та місце розгляду
справи повідомлявся належним чином,
про причини неявки суд не повідомив.

Вислухавши позивача, представника
позивача та представника ПАТ КБ
«Приват Банк», дослідивши матеріали
справи, суд приходить до наступного.

Згідно частин 1-3 ст. 10 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

У відповідності до ст.60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі, і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватись на припущеннях.

Судом встановлено, що відповідно до
заочного рішення Індустріального
районного суду м.Дніпропетровська від
17 травня 2013 року, між ПАТ КБ
«ПриватБанк» ТА ОСОБА_2 було укладено
кредитний договір №83552-CRED від 21 серпня
2007 року, відповідно до якого ОСОБА_2
отримав кредит у розмірі 12 000 доларів
США, зі сплатою за користування ним
відсотків 15,00% на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення 17 серпня 2010 року.
Зобов'язання ОСОБА_2 за даним кредитним
договором були забезпечені шляхом
укладання з відповідачами ПАТ
«Акцент-Банк» договору поруки № 167 від
20 жовтня 2010 року, договором поруки №
83552-SOGL/2 від 26 вересня 2007 року з ОСОБА_1 За
результатами розгляду вищезазначеної
цивільної справи було ухвалено заочне
рішення, яким позовні вимоги ПАТ КБ
«Приватбанк» було задоволено частково
(а.с. 9).

30 грудня 2013 року ухвалою
Індустріального районного суду
м.Дніпропетровська було скасовано
заочне рішення Індустріального
районного суду м.Дніпропетровська від
17 травня 2013 року, справу призначено до
розгляду в загальному порядку (а.с. 25)

Згідно пояснень ОСОБА_1 про укладення
кредитного договору ОСОБА_2 позивач не
знала, і крім того, договору поруки з
ПАТ КБ «ПриватБанк» позивач не
підписувала. 28 січня 2014 року позивачем
було заявлено клопотання про
призначення судово-почеркознавчої
експертизи. 17 лютого 2014 року для
вирішення питання про призначення
експертизи Жовтневим районним судом
м.Дніпропетровська був направлений
запит до ПАТ КБ «ПриватБанк» про
надання оригіналу договору поруки №
83552-SOGL/2 від 26 вересня 2007 року. Вказаний
запит суду був отриманий представником
ПАТ КБ «ПриватБанк» 18 лютого 2014 року
(а.с. 47), однак оригінал вказаного
договору поруки відповідачем не було
надано.

Відповідно до вимог ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу. Частиною 3 статті 203 ЦК
України передбачено, що волевиявлення
учасника правочину має бути вільним
і відповідати його внутрішній волі.
Недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається. Якщо недійсність
правочину прямо не встановлена
законом, але одна із сторін або інша
заінтересована особа заперечує його
дійсність на підставах, встановлених
законом, такий правочин може бути
визнаний судом недійсним (оспорюваний
правочин).

Представником ПАТ КБ «ПриватБанк» не
було надано доказів в обґрунтування
своїх заперечень проти позову
відповідно до ст.60 ЦПК, яка закріплює
правило, за яким кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Обов'язок із доказування
покладається також на осіб, яким надано
право захищати права, свободи та
інтереси інших осіб, або державні чи
суспільні інтереси (ст.ст. 27, 46 ЦПК
України). Тобто, процесуальними нормами
встановлено як право на участь у
доказуванні (ст. 27 ЦПК України), так і
обов'язок із доказування обставини при
невизнані них сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

При таких обставинах суд вважає, що
позивачем було доведено, та надано
докази, які б свідчили про те, що
договір поруки слід визнати недійсним
з заявлених позивачем підстав.

В судовому засіданні знайшла
підтвердження та обставина, що договір
поруки № 83552-SOGL/2 від 26 вересня 2007 року
позивач не підписувала, не
зобов'язувалася погашати борг
кредитонабувача ОСОБА_2 і взагалі про
кредит нічого не знала, ніяких
документів особисто чи за дорученням
банку не надавала

Всебічне дослідження усіх обставин
справи та письмових доказів, з
урахуванням допустимості доказів та
узгодженістю і несуперечністю між
собою дають об'єктивні підстави
вважати, що позовні вимоги підлягають
задоволенню повністю.

Судові витрати у відповідності до
вимог ст.88 ЦПК України покладаються на
сторону проти якої постановлено
рішення пропорційно задоволеним
вимогам.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати недійсним договір поруки №
83552-SOGL/2 від 26 вересня 2007 року укладений
між ОСОБА_1 та закритим акціонерним
товариством комерційним банком
«ПриватБанк».

Стягнути на користь ОСОБА_1 з
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку «ПриватБанк» 229
гривень 40 копійок в якості компенсації
витрат по сплаті судового збору.

Рішення суду набирає законної сили в
порядку передбаченому ст. 223 ЦПК
України.

Рішення суду може бути оскаржено
протягом 10 днів з дня його проголошення
шляхом подання апеляційної скарги до
Апеляційного суду Дніпропетровської
області через Жовтневий районний суд
м.Дніпропетровська.

Суддя