АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 677/1710/13-ц
Провадження № 22-ц/792/496/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2014 року
м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької
області

в складі:
головуючого-судді Ярмолюка О.І.,

суддів
Гринчука Р.С., Юзюка О.М.,

при
секретарі Байдичі О.В.,

з участю третьої особи
ОСОБА_1,

представника відповідача
Процюка Б.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_3,
треті особи - ОСОБА_4, ОСОБА_1, до
державного підприємства
«Красилівський агрегатний завод» про
усунення перешкод у реєстрації місця
проживання та зобов'язання до
оформлення документів для цієї
реєстрації за апеляційною скаргою
ОСОБА_3 на рішення Красилівського
районного суду Хмельницької області
від 13 січня 2014 року,

встановила:

У вересні 2013 року ОСОБА_3
звернулася до суду з позовом до
державного підприємства
«Красилівський агрегатний завод» (далі
- ДП «КАЗ»), в якому позивачка просила
суд зобов'язати ДП «КАЗ» не чинити їй
перешкод у реєстрації місця проживання
в квартирі АДРЕСА_1 (далі - квартира), та
оформити необхідні документи для цієї
реєстрації.

ОСОБА_3 зазначила, що вона разом з
своїми батьками ОСОБА_4 і ОСОБА_1 була
вселена і проживала у квартирі. 28
серпня 2007 року у зв'язку з вступом на
навчання позивачка знялася з
реєстрації у квартирі та
зареєструвалася у гуртожитку
навчального закладу в м. Києві. Після
закінчення навчання у 2013 році вона
повернулася додому, однак відповідач
безпідставно відмовляється поновити
її реєстрацію за попереднім місцем
проживання.

Суд залучив ОСОБА_4, ОСОБА_1 до
участі у справі як третіх осіб, які не
заявляють самостійних вимог щодо
предмета спору, на стороні позивача.

Рішенням Красилівського
районного суду Хмельницької області
від 13 січня 2013 року в позові відмовлено.

Суд виходив з того, що житлова
площа в гуртожитку по АДРЕСА_1, не
надавалася ОСОБА_3 в установленому
законом порядку, позивачка самовільно
вселилася у квартиру, а тому відсутні
підстави для її реєстрації за вказаною
адресою.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3
просить скасувати рішення суду та
ухвалити нове рішення про задоволення
позову посилаючись на неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, та порушення судом
норм матеріального права.

Третя особа ОСОБА_1 вважає
апеляційну скаргу обґрунтованою.

Заперечуючи проти апеляційної
скарги, представник ДП «КАЗ» Процюк
Б.О., зазначив, що рішення суду є
законним, а тому відсутні підстави для
його скасування.

Позивачка ОСОБА_3 і третя особа
ОСОБА_4, які в установленому законом
порядку оповіщені про час і місце
судового засідання, до суду не
з'явилися.

Заслухавши учасників процесу та
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Однак зазначеним вимогам закону
рішення суду не відповідає.

Суд першої інстанції не в повній
мірі з'ясував обставини, якими
обґрунтовувались позовні вимоги та
заперечення сторін, не застосував
закон (ст. 6 Закону України від 11 грудня
2003 року № 1382-ІV «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні» (далі - Закон №
1382-ІV); Порядок реєстрації місця
проживання та місця перебування
фізичних осіб в Україні та зразків
необхідних для цього документів,
затверджений наказом Міністерства
внутрішніх справ України від 22
листопада 2012 року № 1077 (зареєстровано в
Міністерстві юстиції України 18 грудня
2012 року за № 2109/22421; далі - Порядок), який
підлягав застосуванню, та неправильно
витлумачив застосований закон (ст.ст. 71,
127-129 ЖК Української РСР; Примірне
положення про гуртожитки, затверджене
постановою Ради Міністрів УРСР від 3
червня 1986 року № 208 (далі - Положення).

У зв'язку з неповним з'ясуванням
судом обставин, що мають значення для
справи, порушенням судом норм
матеріального права рішення суду
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення.

Згідно до ч. 5 ст. 88 ЦПК України має
бути змінений розподіл судових витрат.

Встановлено, що другий під'їзд
будинку АДРЕСА_1, є гуртожитком, який
належить ДП «КАЗ» на праві
господарського відання.

Спільним рішенням адміністрації
та профспілкового комітету ДП «КАЗ»
від 19 вересня 1990 року № 7 інженеру
підприємства ОСОБА_4 на склад сім'ї з 3-х
осіб, у тому числі він, дружина ОСОБА_1,
дочка ОСОБА_3, надано жилу площу в
гуртожитку - квартиру. У той же день
адміністрація ДП «КАЗ» видала останнім
спеціальний ордер серії НВ № 13 на
вселення у квартиру.

Після вселення у квартиру ОСОБА_4,
ОСОБА_1, ОСОБА_3 повернули
ордер відповідачеві. На даний час він
зберігається на ДП «КАЗ».

За вказаною адресою було
зареєстровано місце проживання ОСОБА_3

28 серпня 2007 року у зв'язку з
вступом на навчання до Національного
технічного університету України
«Київський політехнічний інститут»
позивачка знялася з реєстрації у
квартирі та зареєструвалася у
гуртожитку навчального закладу в м.
Києві. Після закінчення навчання у 2013
році ОСОБА_3 повернулася до квартири. З
приводу реєстрації місця проживання у
квартирі вона звернулася до ДП «КАЗ»,
однак відповідач відмовив їй у
вирішенні цього питання.

Зазначені обставини визнані
сторонами та підтверджуються наявними
у справі письмовими доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 127 ЖК
Української РСР і п. 2 Положення для
проживання робітників, службовців,
студентів, учнів, а також інших
громадян у період роботи або навчання
можуть використовуватись гуртожитки

В силу приписів ст.ст. 128 ч. 2, 129 ЖК
Української РСР і п.п. 9, 10 Положення
жила площа в гуртожитку надається за
спільним рішенням адміністрації
підприємства, установи, організації чи
органу кооперативної або іншої
громадської організації та
відповідного профспілкового комітету
і комітету комсомолу. На підставі
рішення про надання жилої площі в
гуртожитку адміністрація
підприємства, установи, організації
видає громадянинові спеціальний ордер,
який є єдиною підставою для вселення на
надану жилу площу.

При тимчасовій відсутності
наймача або членів його сім'ї за ними
зберігається жиле приміщення протягом
шести місяців. Якщо наймач або члени
його сім'ї були відсутні з поважних
причин понад шість місяців, цей строк
за заявою відсутнього може бути
продовжено наймодавцем, а в разі спору -
судом. Жиле приміщення зберігається за
тимчасово відсутнім наймачем або
членами його сім'ї понад шість місяців
у випадку тимчасового виїзду з
постійного місця проживання за умовами
і характером роботи або у зв'язку з
навчанням (учні, студенти, стажисти,
аспіранти тощо), у тому числі за
кордоном, - протягом усього часу
виконання цієї роботи або навчання (ч.ч.
1, 2; п. 2 ч. 3 ст. 71 ЖК Української РСР).

Положення цих правил
застосовуються і в разі тимчасової
відсутності у гуртожитку особи, якій у
ньому надавалася жила площа.

Законом установлено, що єдиною
підставою для вселення на надану жилу
площу в гуртожитку є спеціальний ордер,
який видає адміністрація підприємства,
установи, організації на підставі
спільного з профспілковим комітетом
рішення про надання жилої площі в
гуртожитку.

ОСОБА_3 разом із своїми батьками в
установленому порядку вселилася у
квартиру. Вона проживала у жилому
приміщенні як член сім'ї особи, якій був
наданий гуртожиток, і право позивачки
на користування квартирою є похідним
від права її батька ОСОБА_4
користуватися цим приміщенням.

ОСОБА_4 і ОСОБА_1 до цього часу на
законних підставах проживають у
квартирі. ОСОБА_3 була відсутня за
місцем постійного проживання у зв'язку
з навчанням в іншому населеному пункті,
тобто з поважних причин. Після
звершення навчання вона повернулася до
квартири та за згодою батьків
вселилася до неї.

Отже, ОСОБА_3 правомірно набула
право на користування квартирою та не
втратила його. Одруження позивачки з
ОСОБА_5 не позбавляє її цього права.

ОСОБА_3 тривалий час проживає у
квартирі, несе всі обов'язки по її
утриманню та не має іншого житла, тому
позивачка має бути зареєстрована в
цьому житловому приміщенні.

Статтею 3 Закону № 1382-ІV
встановлено, що реєстрація - внесення
інформації до Єдиного державного
демографічного реєстру про місце
проживання або місце перебування особи
із зазначенням адреси, за якою з особою
може вестися офіційне листування або
вручення офіційної кореспонденції.

Згідно до ч. 1 ст. 6 Закону № 1382-ІV
громадянин України, а також іноземець
чи особа без громадянства, які постійно
або тимчасово проживають в Україні,
зобов'язані протягом десяти днів після
прибуття до нового місця проживання
зареєструвати місце проживання.
Реєстрація місця проживання особи
здійснюється в день подання особою
документів.

Як передбачено п. 2.2 Порядку для
реєстрації місця проживання особа або
її законний представник подає до
територіального підрозділу ДМС
України, а після створення центрів
надання адміністративних послу (далі -
центр) - до відповідного центру:
письмову заяву про реєстрацію місця
проживання (додаток 5); документ, до
якого вносяться відомості про місце
проживання; квитанцію про сплату
державного мита або документ про
звільнення від його сплати; талон
зняття з реєстрації місця проживання в
Україні (у разі зміни місця проживання
в межах України). Талон зняття з
реєстрації місця проживання в Україні
не подається у разі оформлення
реєстрації місця проживання з
одночасним зняттям з реєстрації
попереднього місця проживання;
документи, що підтверджують: право на
проживання в житлі - ордер, свідоцтво
про право власності, договір найму
(піднайму, оренди) або інші документи. У
разі відсутності зазначених
документів реєстрація здійснюється за
згодою власника/співвласника житла,
наймача та членів його сім'ї на
реєстрацію місця проживання. У разі
реєстрації місця проживання у центрі
договір оренди житлового приміщення
може бути засвідчено адміністратором
центру; військовий квиток або
посвідчення про прописку (для громадян,
які підлягають взяттю на військовий
облік або перебувають на військовому
обліку); свідоцтво про народження або
свідоцтво про належність до
громадянства України, якщо
реєструється місце проживання дитини,
яка не досягла 16-річного віку; заява про
зняття особи з реєстрації місця
проживання, форма якої наведена в
додатку 8 до цього Порядку (у разі
здійснення реєстрації місця
проживання з одночасним зняттям з
реєстрації попереднього місця
проживання).

ОСОБА_3 не може реалізувати своє
право на реєстрацію місця проживання у
квартирі, оскільки ДП «КАЗ» утримує у
себе спеціальний ордер для вселення її
сім'ї в гуртожиток і не дає згоди на
реєстрацію позивачки у квартирі.

Натомість, ОСОБА_3 не зверталась
до суду з позовом про визнання за нею
права користування жилим приміщенням у
гуртожитку, хоча таке судове рішення
могло бути підставою для реєстрації її
місця проживання в квартирі.

Відсутність указаних документів
позбавляє ОСОБА_3 можливості
звернутися до територіального органу
Державної міграційної служби України з
відповідною заявою про реєстрацію
місця проживання.

Не врахувавши указаних обставин і
норм чинного законодавства, суд першої
інстанції помилково виходив з того, що
позов ОСОБА_3 є безпідставним.

На думку апеляційного суду, ДП
«КАЗ» неправомірно чинить перешкоди в
реєстрації місця проживання ОСОБА_3 у
квартирі, тому вказані порушення прав
позивачки мають бути усунуті.

З відповідача на користь ОСОБА_3
підлягає стягненню судовий збір в
розмірі 114 грн. 70 коп.

Керуючись ст.ст. 88, 307, 309, 314, 316, 319, 324
ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
задовольнити.

Рішення Красилівського районного
суду Хмельницької області від 13 січня
2014 року скасувати та ухвалити нове
рішення.

Зобов'язати державне
підприємство «Красилівський
агрегатний завод» не чинити перешкод
ОСОБА_3 у реєстрації місця її
проживання в квартирі АДРЕСА_1, та
надати згоду (необхідні документи) для
її реєстрації за вказаною адресою.

Стягнути з державного
підприємства «Красилівський
агрегатний завод» на користь ОСОБА_3 114
грн. 70 коп. судового збору.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, проте може
бути оскаржене в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
ним законної сили.

Головуючий: /підпис/
Судді: /підписи/

Згідно з оригіналом: суддя
апеляційного суду
О.І. Ярмолюк

Головуючий у першій інстанції - Федишин
І.В.

Доповідач - Ярмолюк О.І.
Категорія 41