Справа № 361/131/14-ц
Провадження № 2/361/532/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2014 року Броварський
міськрайонний суд Київської області в
складі:

головуючої судді
Маценко Н.П.

при секретарі
Телепі Т.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду м. Бровари
цивільну справу за позовом ОСОБА_1, яка
діє в особистих інтересах та інтересах
неповнолітніх дітей ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2,
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_4 до ОСОБА_6, третя особа
служба у справах дітей та сім'ї
Броварської міської ради Київської
області про вселення

в с т а н о в и в:

У січні 2014 року ОСОБА_1 в особистих
інтересах та інтересах неповнолітніх
дітей ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5
звернулася до суду із даним позовом, в
якому просить вселити її та
неповнолітніх дітей у квартиру
АДРЕСА_1.

В обґрунтування своїх вимог позивачка
посилається на те, що із відповідачем
по даній справі вона перебувала у
зареєстрованому шлюбі. За час
перебування у шлюбі в них народився син
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Кролевецького районного суду
Сумської області від 11.09.2007 року шлюб
між нею та ОСОБА_6 розірвано.

Після розірвання шлюбу вони продовжили
проживати однією сім'єю. Від спільного
проживання в них народилося двоє дітей:
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_3 народження.

У 2008 році вона спільно із відповідачем
придбала спірну квартиру, де
зареєструвалася із дітьми відповідача
та дочкою від першого шлюбу ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_4.

Далі зазначає, що у червні 2013 року
відповідач обманним шляхом висилив її
та дітей із спірної квартири,
посилаючись на оренду кращого житла
для їх спільного проживання. 14.07.2013 року
висилив її з орендованого житла. У
зв'язку з цим вона тимчасово проживає у
орендованій квартирі.

Вважає, що вона та неповнолітні діти є
членами сім'ї власника квартири -
відповідача по даній справі, тому вони
мають право на користування житловим
приміщенням та проживання в ньому. З
підстав вселення змушена звернутися до
суду.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1
позовні вимоги підтримала, пояснила, що
навесні 2008 року вони із відповідачем не
перебуваючи у зареєстрованому шлюбі,
придбали у кредит спірну квартиру, куди
в травні 2008 року заселилися та
зареєструвалися в ній.

У червні 2013 року вона разом із
дітьми добровільно залишила спірну
квартиру, переїхала до найманого
житлового будинку по АДРЕСА_2, де мала
намір проживати із відповідачем та
дітьми у кращих умовах. Однак через три
тижні її та старшу дочку ОСОБА_5 було
примусово виселено із будинку, при
цьому відповідач забрав у неї всі
документи на дітей та ключі від спірної
квартири, доступу до якої вона не має.
На даний час їх спільні малолітні діти
проживають із відповідачем у найманому
житловому будинку по АДРЕСА_2. На
розгляді у суді перебуває цивільна
справа щодо визначення місця
проживання малолітні дітей.

Представник позивача ОСОБА_7
позовні вимоги підтримала, пояснила, що
позивачка та її неповнолітні діти
заселилися до спірної квартири на
законних підставах як члени сім'ї
власника житла, понад п'ять років
проживали в квартирі, ОСОБА_1
сплачувала комунальні послуги. Вважає,
що позивачка та її неповнолітні діти
мають право проживати у цій квартирі та
користуватися нею. Просить позов
задовольнити.

Відповідач ОСОБА_6 позовні вимоги
не визнав, пояснив, що позивачка не має
права на проживання у належній йому на
праві власності квартирі, була
зареєстрована до неї як тимчасовий
мешканець, має своє житло у Сумській
області.

Їх спільні із позивачкою малолітні
діти проживають разом з ним у житловому
будинку, який він наймає для сім'ї,
умови їх проживання покращені, діти
відвідують школу та дитячий садочок за
місцем проживання. Підтвердив, що на
даний час на розгляді у суді перебуває
позов про визначення місця проживання
дітей. Просить у позові відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_8
позовні вимоги не визнала, підтримала
пояснення дані відповідачем. Додала, що
позивачка добровільно виселилася із
спірної квартири, не зверталася до
відповідача щодо вселення, фактично її
права є непорушеними, а тому не
підлягають захисту. Щодо дітей, то
останні фактично проживають із
батьком, їх умови проживання значно
покращені.

Представник відповідача ОСОБА_9
позовні вимоги не визнав,пояснив, що
спірну квартиру та житловий будинок,
який наймав відповідач позивачка
залишила добровільно. Права на
проживання у спірній квартирі не має,
просить суд відмовити у задоволенні
позову.

Представник третьої особи Сундук Л.І.
позовні вимоги підтримала, просить суд
їх задовольнити.

Вислухавши пояснення позивачки,
представника позивача, відповідача,
його представників, свідків,
дослідивши письмові матеріали справи,
суд встановив такі факти та відповідні
їм правовідносини.

До членів сім'ї власника будинку
(квартири) належать особи, зазначені в
частині другій статті 64 цього Кодексу.
Припинення сімейних відносин з
власником будинку (квартири) не
позбавляє їх права користування
займаним приміщенням. У разі
відсутності угоди між власником
будинку (квартири) і колишнім членом
його сім'ї про безоплатне користування
жилим приміщенням до цих відносин
застосовуються правила, встановлені
статтею 162 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 64 ЖК України члени
сім'ї наймача, які проживають разом з
ним, користуються нарівні з наймачем
усіма правами і несуть усі обов'язки, що
випливають з договору найму жилого
приміщення. Повнолітні члени сім'ї
несуть солідарну з наймачем майнову
відповідальність за зобов'язаннями, що
випливають із зазначеного договору.

До членів сім'ї наймача належать
дружина наймача, їх діти і батьки.
Членами сім'ї наймача може бути визнано
й інших осіб, якщо вони постійно
проживають разом з наймачем і ведуть з
ним спільне господарство.

Якщо особи, зазначені в частині другій
цієї статті, перестали бути членами
сім'ї наймача, але продовжують
проживати в займаному жилому
приміщенні, вони мають такі ж права і
обов'язки, як наймач та члени його сім'ї.

Статтею 65 ЖК України визначено, що
наймач вправі в установленому порядку
за письмовою згодою всіх членів сім'ї,
які проживають разом з ним, вселити в
займане ним жиле приміщення свою
дружину, дітей, батьків, а також інших
осіб. На вселення до батьків їх
неповнолітніх дітей зазначеної згоди
не потрібно.

Особи, що вселилися в жиле приміщення
як члени сім'ї наймача, набувають
рівного з іншими членами сім'ї права
користування жилим приміщенням, якщо
при вселенні між цими особами, наймачем
та членами його сім'ї, які проживають з
ним, не було іншої угоди про порядок
користування жилим приміщенням.

Згідно зі ст. 160 ЖК України члени сім'ї
наймача, які проживають разом з ним у
будинку (квартирі), що належить
громадянинові на праві приватної
власності, користуються нарівні з
наймачем усіма правами і несуть усі
обов'язки, що випливають з договору
найму.

З матеріалів справи вбачається, що
сторони по даній справі перебували у
зареєстрованому шлюбі.

Рішенням Кролевецького районного суду
Сумської області від 11.09.2007 року
розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_6

Від спільно проживання у сторін
народилося троє дітей: ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2
народження, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3
народження.

З інформаційної довідки з реєстру
прав власності на нерухоме майно та з
витягу про реєстрацію права власності
на нерухоме майно вбачається, що ОСОБА_6
є власником квартири АДРЕСА_1.

Згідно із довідкою форми № 3 від
18.12.2013 року, виданою КП «ЖЕК № 2»
зареєстрованими у квартирі АДРЕСА_1
значаться ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2,
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_4.

З договору оренди від 17.07.2013 року
вбачається, що ОСОБА_6 здає в оренду
спірну квартиру АДРЕСА_1

Відповідно до акту обстеження
житлово-побутових умов проживання,
складеного депутатом БМР зі слів
проживаючих сусідів встановлено, що
ОСОБА_1 дійсно проживала у вищевказаній
квартирі спільно зі своїми дітьми з 2008
року по червень 2013 року, приділяла
увагу моральному, фізичному та
духовному вихованню своїх дітей.

Допитана у судовому засіданні свідок
ОСОБА_11 пояснила, що позивачка з дітьми
проживала у спірній квартирі з 2008 року,
займалася вихованням своїх синів.
Улітку ОСОБА_1 повідомила, що
переїжджає до будинку, а квартиру вони
будуть здавати в найм.

Свідок ОСОБА_12 пояснила, що позивачка
спільно із дітьми заселилася до
спірної квартири у 2008 році, де вони
зробили ремонт, установили нові меблі.
Улітку 2013 року позивачка добровільно
виселилася із квартири, сказавши, що
спільно із дітьми та чоловіком будуть
проживати у будинку на пропозицію
останнього.

Відповідно до ст. 47 Конституції
України, ч. 3 ст. 9 Житлового кодексу
України кожен громадянин має право на
житло та ніхто не може бути обмежений у
праві користування жилим приміщенням.

Вирішуючи питання щодо вселення
малолітніх дітей, суд приходить до
висновку про відмову у задоволенні
позову в цій частині з огляду на ті
обставини, що фактично житлові права
малолітніх дітей не порушені, останні
проживають із батьком у будинку, де
створені нормальні умови для розвитку
навчання та виховання, про що свідчать
акти обстеження умов проживання від
15.11.2013 року, 20.01.2014 року, 23.01.2014 року та не
заперечують самі сторони у судовому
засіданні відвідують навчальні на
виховні заклади.

Відповідно до договору оренди будинку
із правом викупу ОСОБА_6 наймає будинок
АДРЕСА_2, загальна площа будинку
складає 350 кв.м, житлова 95 кв.м.

На даний час між сторонами по даній
справі існує спір щодо визначення
місця проживання малолітніх дітей,
який розглядається у судовому порядку,
що також підтвердили обидві сторони у
судовому засіданні.

Свідок ОСОБА_13 мати відповідача
пояснила, що малолітні діти сторін з
червня 2013 року проживають у приватному
будинку, де для них створені кращі
умови для проживання чим у квартирі.

З огляду на викладені обставини на
даний час, суд не знаходить підстав для
вселення малолітніх дітей до спірної
квартири. При цьому судом враховується
площа житлового будинку де проживають
діти, наявність семи кімнат для
проживання, тому на думку суду,
вселення дітей до квартири погіршить
їх житлові права.

При винесенні даного рішення судом
враховується, що позивачка по даній
справі та її неповнолітня дочка ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_4 значаться зареєстрованими
у спірній квартирі відповідною мають
право користуватися нею та проживати,
оскільки у визначеному законом порядку
вони такого права не втратили. При
цьому останні заселені до спірної
квартири як члени сім'ї власника житла,
відповідно мають право користуватися
нею нарівні із власником з усіма
правами та обов'язками, що випливають.
Факт наявності у власності позивачки ?
частини квартири у м. Кролевець
Сумської області не позбавляє останню
права проживати у спірній квартирі та
не може бути підставою для відмовити у
задоволенні позову.

Щодо решти заперечень наведених
відповідачем, то вони не спростовують
доводів позивачки щодо вселення. З
урахуванням наведених обставин,
оскільки права позивачки та її
неповнолітньої дочки ОСОБА_5 на
користування жилим приміщенням -
спірною кватирою порушені, то вони
підлягають захисту шляхом їх вселення.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 212-215 ЦПК
України, суд -

в и р і ш и в:

позов задовольнити частково.

Вселити ОСОБА_1 та неповнолітню ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_4 у квартиру АДРЕСА_1.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено
протягом десяти днів з дня його
проголошення шляхом подачі
апеляційної скарги через Броварський
міськрайонний суд Київської області.

Суддя
Н. П. Маценко