Номер провадження № 22-ц/785/1427/14
Головуючий у першій інстанції Пащенко
Доповідач Ступаков О. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.01.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого Ступакова О.А.

суддів: Бабія А.П., Станкевича В.А.

при секретарі - Горнова А.О.

розглянувши цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
відшкодування матеріальної та
моральної школи за апеляційною скаргою
ОСОБА_2 на рішення Ізмаїльського
міскрайонного суду Одеської області
від 03 вересня 2013 року, -

встановила:

У березні 2013 року ОСОБА_2 звернувся з
позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, посилаючись на те, що
18.08.2011 року він приїхав до брата, ОСОБА_5,
що проживав АДРЕСА_1 та дізнався, що
брат помер, а в будинку за вказаною
адресою проживають ОСОБА_3 та його
матір ОСОБА_4 Зі слів відповідачів,
ОСОБА_2 стало відомо, що мешкати в
зазначеному будинку їм дозволив
сільський голова, на прохання позивача
виселитися, вони відмовили.

Позивач зазначив, що він був змушений
самостійно виселити ОСОБА_3 та ОСОБА_4,
після чого будинок залишився у
поганому стані, а саме, розібрані дві
печі, димохід, були спиляні стойки, які
тримали дах будинку, колодязь був
завалений шифером, несуща стіна
будинку була завалена, був розбитий
водопровід та інше. Також хтось
отримував пенсію брата з 23.10.2010 року по
квітень 2011 року. Позивач вказує, що він
звертався з заявами до правоохоронних
органів та Ізмаїльської міжрайонної
прокуратури Одеської області, проте
ніяких заходів вжито не було.
Враховуючи вищевказане, ОСОБА_2 просить
стягнути з відповідачів на його
користь матеріальну та моральну шкоду.

Позивач при розгляді справи уточнив
позовні вимоги та просив стягнути з
відповідачів матеріальну шкоду у
розмірі 10 000 грн. та моральну шкоду у
розмірі 10 000 грн.

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнав.

Рішенням Ізмаїльського
міскрайонного суду Одеської області
від 03 вересня 2013 року в задоволенні
позову відмовлено.

Не погодившись з зазначеним
рішенням суду позивач подав апеляційну
скаргу.

В апеляційній скарзі ставиться питання
про скасування рішення суду в зв'язку з
тим, що воно постановлено з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, невідповідністю висновків суду
обставинам справи з ухваленням нового
рішення про задоволення позовних вимог
в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги, сторони,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду, судова
колегія вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції посилався на те, що
згідно ст. 22 ЦК України особа якій
завдані збитки в результаті порушення
її цивільного права, має право на їх
відшкодування.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала. Особа,
яка завдала шкоди, звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що
шкоди завдано не з її вини.

Цивільно - правова відповідальність за
завдану матеріальну шкоду настає при
наявності протиправної поведінки
заподіювача шкоди, встановлення
причинного зв'язку між шкодою та
протиправною поведінкою, вини
заподіювача.

Згідно рішення Ізмаїльського
міськрайонного суду Одеської області
від 26.09.2012 року ОСОБА_2, визначено
додатковий строк для прийняття
спадщини, а саме, житлового будинку з
надвірними спорудами, розташованого за
адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог щодо
стягнення матеріальної шкоди позивач
посилається на постанови про відмову в
порушенні кримінальної справи та
зазначає, що ОСОБА_3 та його матір
ОСОБА_4, своїми діями завдали йому
матеріальної та моральної шкоди, однак
належних та допустимих доказів в
підтвердження того, що саме діями
ОСОБА_3 та його матері ОСОБА_4 йому була
заподіяна матеріальна шкода суду не
надав, та не надав належних та
допустимих доказів заподіяння
позивачу діями відповідачів моральної
шкоди. Крім того, не надав суду докази в
підтвердження належного оформлення
спадщини на своє ім'я.

Колегія погоджується з зазначеними
висновками суду першої інстанції.

Як при розгляді справи в суді першої
інстанції так і до апеляційної скарги
позивачем не надано належних доказів
того, що він прийняв спадщину після
смерті свого брата та є належним
позивачем у справі. Наявність рішення
суду про продовження строку для
прийняття спадщини не свідчить про
прийняття спадщини та вступ у спадкові
права. Також позивачем не надано
належних доказів того, що саме діями
відповідачів був пошкоджений належний
йог брату будинок та належні докази які
б обґрунтовували розмір заявлених
позовних вимог.

На підставі наведеного колегія
вважає, що суд першої інстанції при
ухваленні рішення порушень норм
матеріального та процесуального права
не допустив, а наведені в апеляційній
скарзі доводи, висновки суду першої
інстанції не спростовують.

Керуючись ст. ст. 307 ч.1 п.1, 308, 313-315 ЦПК
України, судова колегія,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.
Рішення Ізмаїльського міскрайонного
суду Одеської області від 03 вересня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення однак може бути оскаржена
до суду касаційної інстанції на
протязі двадцяти днів.

Головуючий
О.А. Ступаков

Судді
А.П. Бабій

В.А. Станкевич