Номер провадження № 22-ц/785/1416/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Ступаков О. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.01.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого Ступакова О.А.

суддів: Бабія А.П., Варикаші О.Д.

при секретарі - Горнова А.О.

розглянувши цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_3 - ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 про усунення від права на
спадщину та визнання права власності
на спадкове майно за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на рішення Біляївського
районного суду Одеської області від 13
листопада 2013 року, -

встановила:

У жовтні 2012 року ОСОБА_2 звернулася з
позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_3 - ОСОБА_4,
ОСОБА_5 в якому просила усунути від
права на спадщину ОСОБА_3, ОСОБА_3 -
ОСОБА_4 після смерті їх батька ОСОБА_7
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Визнати за
позивачкою право власності на спадкове
майно на ? частину домоволодіння
АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог
позивачка посилалася на те, що з 10.01.1987
року вона перебувала у зареєстрованому
шлюбі з ОСОБА_7. який ІНФОРМАЦІЯ_1 року
помер. Після його смерті відкрилася
спадщина, яка складається житлового
будинку з надвірними спорудами,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

З метою отримання свідоцтва про право
на спадщину за законом 14.11.2007 року вона
звернулася до Біляївської
нотаріальної контори Одеської області.

15.09.2011 року державним нотаріусом
Біляївської нотаріальної контори
Одеської області їй було видане
свідоцтво про право на спадщину за
законом на 1/4 частину домоволодіння
АДРЕСА_1. Ще на 1/4 частину домоволодіння
свідоцтво про право на спадщину
отримав син спадкодавця ОСОБА_5 Тоді ж
позивачці стало відомо, що крім неї та
сина з заявами про прийняття спадщини
звернулися дочки померлого: ОСОБА_3,
ОСОБА_4

Позивач вважав, що дочки на спадщину
претендувати не будуть, так як ніколи
не спілкувались з батьком, не приймали
участі в його догляді, не утримували
його, не допомагали їй. коли він хворів,
не допомагали йому матеріально на
здійснення операції на серці. Тільки
син ОСОБА_5 позичив батькові три тисячі
доларів США на операцію. А дочки
взагалі не цікавились здоров'ям батька,
більш того, вони не були присутні на
його похованні. ОСОБА_3, ОСОБА_4 не мають
права на отримання спадщини після
смерті батька. Позивачка зазначала, що
з 2003 року покійний ОСОБА_7 знаходився на
її утриманні, і вона одна здійснювала
за ним догляд, так як він потребував
стороннього догляду.

В серпні місяці 2005 року ОСОБА_7 була
проведена операція на серці в
інституті ім. М.М. Амосова та по день
смерті вона здійснювала догляд за ним.

З червня місяця 2007 року стан здоров'я
ОСОБА_7 погіршився, а ІНФОРМАЦІЯ_1 року
він помер.

На підставі наведеного позивач просив
усунути від права на спадщину ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 після смерті ОСОБА_7 та визнати
за нею право власності в порядку
спадкування за законом на ? частину
домоволодіння АДРЕСА_1.

Відповідачі позов не визнали.

Рішенням Біляївського районного
суду Одеської області від 13 листопада
2013 року в задоволенні позову
відмовлено.

Не погодившись з зазначеним рішенням
суду позивач подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі ставиться питання
про скасування рішення суду в зв'язку з
тим, що воно постановлено з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, невідповідністю висновків суду
обставинам справи з ухваленням нового
рішення про задоволення позовних вимог
в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги, сторони,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду, судова
колегія вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції посилався на те, що
позивачка перебувала зареєстрованому
шлюбі з ОСОБА_7.

Згідно свідоцтва про смерть серії (а.с.9)
ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 рокy.

15.09.2011 року державним нотаріусом
Біляївської нотаріальної контори
Одеської області було дане свідоцтво
про право на спадщину за законом, де
вказано, що спадкоємцями після смерті
ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року є
дочка ОСОБА_3 в 1/4 частці спадкового
майна. дочка ОСОБА_4 в 1/4 частці
спадкового майна, син ОСОБА_5 в 1/4 частці
спадкового майна, дружина ОСОБА_2 в ?
частці спадкового майна на
домоволодіння АДРЕСА_1

Позивач стверджує, що вона не знала про
існування дітей-спадкоємців -
відповідачів по справі до 15.09.2011 року,
тобто до її звернення з заявою про
прийняття спадщини до нотаріальної
ритори.

Але її пояснення спростовуються копією
позовної заяви позивачка від 13.11.2009
року до Біляївського районного суду з
аналогічним позовом до відповідачів,
де 22.11.2010 року вона за своєю заявою
залишила позов без розгляду.

Твердження позивача про те, що ОСОБА_7
потребував стороннього догляду також
спростовуються довідками ПАТ «Завод
Чорноморполіграф» про заробітну плату
за 2005 - 2007 роки. з яких вбачається що він
працював та отримував заробітну плату
по червень 2007 року (а.с.131-133).

Допитані в судовому засіданні свідки
ОСОБА_8 та ОСОБА_9 пояснили що ОСОБА_7
потребував догляду тільки після
операції на серці, а так він самостійно
обходив себе та стороннього догляду не
потребував.

С відок ОСОБА_10. як сусідка,
пояснила, що дочки дійсно приїжджали до
батька, але позивач не впускала до хати
та вигонила з двору.

Згідно з висновком комісійної
судово-медичної експертизи № 277 - після
операції (05.08.2005 року) та до смерті
(ІНФОРМАЦІЯ_1 року) ОСОБА_7 за станом
здоров'я потребував часткової
сторонньої допомоги для робіт, які
пов'язані з фізичною напругою, а свою
життєздатність він міг здійснювати
самостійно (а.с. 188-191).

Колегія погоджується з зазначеними
висновками суду першої інстанції.

Посилання в апеляційній скарзі на
неналежність наданих суду доказів
того, що ОСОБА_7 до смерті працював та
отримував заробітну плату є
помилковими, оскільки позивачем не
надано доказів на підтвердження
зазначених тверджень.

Посилання позивача як при розгляді
справи в суді першої інстанції так і в
апеляційній скарзі, що ОСОБА_7
знаходився у безпорадному стані та
потребував сторонньої допомоги
спростовуються висновком експерта (а.с.
188-191).

За правилами ч. 3 ст. 1224 ЦК не мають право
на спадкування за законом повнолітні
діти, а також інші особи, які ухилялися
від виконання обов'язку щодо утримання
спадкодавця, якщо ця обставина
встановлена судом. Згідно з ч. 5 ст. 1224 ЦК
особа може бути усунена від права на
спадкування за законом, якщо судом буде
встановлено, що вона ухилялася від
надання допомоги спадкодавцеві, який
через похилий вік, тяжку хворобу або
каліцтво був у безпорадному стані.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 1224 ЦК особа
може бути усунена від права на
спадкування за законом, якщо буде
встановлено, що вона ухилялася від
надання допомоги спадкодавцеві, який
через похилий вік, тяжку хворобу або
каліцтво був у безпорадному стані.
Відповідно до змісту зазначеної норми,
суд під час вирішення спору згідно з
вимогами ст. 214 ЦПК повинен установити
як факт ухилення особи від надання
спадкодавцеві допомоги, так і факт
перебування спадкодавця у
безпорадному стані через похилий вік,
тяжку хворобу або каліцтво, а також
потребу спадкодавця в допомозі цієї
особи.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України в п. 6 постанови № 7 від 30 травня
2008 р. «Про судову практику у справах про
спадкування» безпорадним слід
розуміти стан особи, зумовлений
похилим віком, тяжкою хворобою або
каліцтвом, коли вона не може самостійно
забезпечити умов свого життя, потребує
стороннього догляду, допомоги та
піклування.

Ухилення особи від надання допомоги
спадкодавцеві, який потребував
допомоги, полягає в умисних діях чи
бездіяльності особи, спрямованих на
уникнення від обов'язку забезпечити
підтримку та допомогу спадкодавцю,
тобто ухилення пов'язане з винною
поведінкою особи, яка усвідомлювала
свій обов'язок, мала можливість його
виконувати, але не вчиняла необхідних
дій. Отже, таке ухилення
характеризується умисною формою вини.

Крім того, підлягало з'ясуванню судом і
питання, чи потребував спадкодавець
допомоги від спадкоємця за умови
отримання її від інших осіб та чи мав
спадкоємець матеріальну й фізичну
змогу надавати таку допомогу, з
урахуванням конкретних обставин у
кожній справі. За змістом ч. 5 ст. 1224 ЦК
лише при одночасному настанні вказаних
обставин і доведеності зазначених
фактів у їх сукупності спадкоємець
може бути усунений від права на
спадкування за законом.

При розгляді справи судом встановлено
що ОСОБА_7 не знаходився у безпорадному
стані та не потребував сторонньої
допомоги, не надання ОСОБА_3 та ОСОБА_4
коштів на лікування ОСОБА_7 не є
підставою для усунення їх від
спадкування після смерті батька.

На підставі наведеного колегія вважає,
що суд першої інстанції при ухваленні
рішення порушень норм матеріального та
процесуального права не допустив, а
наведені в апеляційній скарзі доводи,
висновки суду першої інстанції не
спростовують.

Керуючись ст. ст. 307 ч.1 п.1, 308, 313-315 ЦПК
України, судова колегія,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.
Рішення Біляївського районного суду
Одеської області від 13 листопада 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення однак може бути оскаржена
до суду касаційної інстанції на
протязі двадцяти днів.

Головуючий
О.А. Ступаков

Судді
А.П. Бабій

О.Д. Варикаша