Справа № 449/513/13
Головуючий у 1 інстанції: Борняк Р.О.
Провадження № 22-ц/783/1215/14
Доповідач в 2-й інстанції: Тропак О. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі: головуючого: Тропак О.В.,

суддів: Приколоти Т.І.,
Федоришина А.В.,

за участю секретаря:
Іванової О.О.,

з участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3,
їхнього представника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м.Львові цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 та ОСОБА_3
на рішення Перемишлянського районного
суду Львівської області від 19 вересня
2013 року у справі за позовом ОСОБА_5, за
участю третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору:
Прокуратури Перемишлянського району
Львівської області, Служби у справах
дітей Перемишлянської районної
державної адміністрації про визнання
права власності в порядку спадкування
за законом, -

в с т а н о в и л а :

У вересні 2013 року ОСОБА_5 звернулася в
суд з позовом до третіх осіб, що не
заявляють самостійних вимог на предмет
спору: Прокуратури Перемишлянського
району Львівської області, і Служби у
справах дітей Перемишлянської
районної державної адміністрації про
визнання за нею права власності на
житловий будинок АДРЕСА_1 в порядку
спадкування після смерті її матері
ОСОБА_6 (померлої 2009 року) та бабусі
ОСОБА_7, померлої 2011 року.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що
15 квітня 2013 року вона звернулася до
державної нотаріальної контори
Перемишлянського району про видачу
свідоцтва про право на спадщину за
законом на майно ОСОБА_7, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1. Їй було відмовлено у
видачі свідоцтва, оскільки за
реєстровим номером № 2161 від 21.09.2011 року
вже було видано свідоцтво про право на
спадщину за законом ОСОБА_2, яке пізніше
згідно з рішенням суду від 12.03.2013 року
по справі № 2- 449/2013 визнане недійсним та
скасоване. Проте вона не може здійснити
реєстрацію спадкового майна на
вищеназваний будинок у встановлений
законом спосіб, оскільки зберігається
державна реєстрація на нерухоме майно,
внесене реєстратором на той час- КП
"Золочівське МБТІ".

Рішенням Перемишлянського районного
суду Львівської області від 19 вересня
2013 року позов задоволено.

Вирішено: Визнати за ОСОБА_5 права
власності на житловий будинок АДРЕСА_1
в порядку спадкування після смерті її
матері ОСОБА_6 та баби ОСОБА_7.
Зобов»язати державну реєстраційну
службу внести зміни в реєстраційні
записи, щодо права власності на
спадкове майно, що належить ОСОБА_5,
право власності на житловий будинок за
адресою АДРЕСА_1.

На рішення суду першої інстанції
подано апеляційну скаргу ОСОБА_2 та
ОСОБА_3, які просять скасувати
оскаржуване рішення і ухвалити нове,
яким у задоволенні позову відмовити. В
обґрунтування апеляційної скарги
посилаються на те, що суд першої
інстанції розглянув справу без
визначеного відповідача і не залучив
їх - спадкоємців першої черги
спадкодавців: ОСОБА_7 ( їхньої матері)
та ОСОБА_8 (їхнього батька) до участі в
справі, чим не дав їм можливості
захистити свої права та позбавив їх
своїм рішенням права на спадщину. Крім
цього судом першої інстанції не було
витребувано спадкову справу і не
залучено до участі в справі
нотаріальну контору і реєстраційну
службу, яку оскаржуваним рішенням
зобов"язано вчинити певні дії.
Вважають, що позивач є внучкою
спадкодавців і відповідно є
спадкоємцем 5-ї черги, а вони є
спадкоємцями першої черги і ОСОБА_2 у
відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України
вважається таким, що прийняв спадщину.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення осіб, які беруть участь у
справі, перевіривши матеріали справи,
межі і доводи апеляційної скарги ,
колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу належить задовольнити з
наступних мотивів.

У відповідності до ст.213 ЦПК
України, рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим. Законним є
рішення, яким суд, виконавши всі
вимоги цивільного судочинства, вирішив
справу згідно із законом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються
як на підставу своїх вимог і
заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

У відповідності до ст.215 ЦПК України
рішення суду повинно складатися з
зокрема, з:

2) описової частини із зазначенням:
узагальненого викладу позиції
відповідача; пояснень осіб, які беруть
участь у справі; інших доказів,
досліджених судом;

3) мотивувальної частини із
зазначенням: встановлених судом
обставин і визначених відповідно до
них правовідносин; мотивів, з яких
суд вважає встановленою наявність
або відсутність фактів, якими
обґрунтовувалися вимоги чи
заперечення, бере до уваги або відхиляє
докази, застосовує зазначені в рішенні
нормативно-правові акти; чи були
порушені, не визнані або оспорені
права, свободи чи інтереси, за захистом
яких особа звернулася до суду, а якщо
були, то ким; назви, статті, її частини,
абзацу, пункту, підпункту закону, на
підставі якого вирішено справу, а
також процесуального закону, яким суд
керувався.

Проте, на думку колегії суддів,
оскаржуване рішення в повній мірі не
відповідає вищезазначеним вимогам
цивільного процесуального
законодавства.

Так, у відповідності до ч. 1 ст.26 ЦПК
України у справах позовного
провадження особами , які беруть
участь у справі , є сторони, треті особи,
представники сторін та третіх осіб.

У відповідності до ч.1 ст. 30 ЦПК України
сторонами в цивільному процесі є
позивач і відповідач.

У відповідності до норм чинного
спадкового законодавства,
відповідачами у справах про
спадкування повинні бути інші
спадкоємці а за їх відсутності-
територіальна громада. Однак, в
порушення вищезазначених вимог закону
, суд першої інстанції розглянув дану
справу в порядку позовного провадження
без визначення будь-якого відповідача.

При розгляді справи не знайшли свого
вирішення питання, які у
відповідності до ст..214 ЦПК України
повинен вирішуват суд, а саме не
вирішені питання про те:

1) чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані
(пропущення строку позовної давності
тощо), які мають значення для вирішення
справи, та докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін
випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

У оскаржуваному рішенні не
наведено пояснень осіб, які беруть
участь у справі, не зазначено, які
докази були досліджені судом і у ньому
зовсім відсутня мотивувальна частина.

Необхідно зазначити також, що
позивачем не було надано суду першої
інстанції жодних доказів в
підтвердження: факту відкриття
спадщини ( смерті спадкодавців), того,
що позивач є чиїмось спадкоємцем, як і
не надано доказів того, яке майно
входить в склад спадщини . Не було
надано позивачем і доказів в
підтвердження того, що вона позбавлена
можливості оформити свої спадкові
права на спірний будинок в
нотаріальному порядку. За таких
обставин у суду першої інстанції не
було правових підстав для задоволення
позову.

На думку колегії суддів, ухвалення
оскаржуваного рішення стало можливим
також внаслідок недотримання судом
першої інстанції вимог ч.4 ст.10 ЦПК
України.

Зважаючи на те, що апелянтами подано
докази, які свідчать про те, що вони є
синами ОСОБА_7, а ОСОБА_2 з 01.11.2004 року
зареєстрований у спірному будинку, то є
підстави, достатні для висновку про те,
що оскаржуваним рішенням порушені їхні
права, тому апеляційну скаргу належить
задовольнити, а оскаржуване рішення -
скасувати і ухвалити нове про відмову у
задоволенні позову, пред»явленого до
третіх осіб, які не заявляли
самостійних вимог на предмет спору і не
могли бути відповідачами у цій справі.

У відповідності до ч.1ст.309 ЦПК України,
підставами для скасування рішення
суду першої інстанції і ухвалення
нового рішення або зміни рішення є: 1)
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи; 2)
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими; 3) невідповідність
висновків суду обставинам справи;

4) порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

Оскільки колегія суддів вважає,що при
ухваленні оскаржуваного рішення судом
першої інстанції було допущено
неповноту з»ясування обставин, що
мають значення для справи, не
встановлено обставин, що мають
значення для справи, не зроблено жодних
висновків щодо відповідності чи
невідповідності рішення обставинам
справи, внаслідок їх не встановлення, і
крім цього допущено порушення норм
матеріального і процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення справи, тому рішення суду
належить скасувати з підстав,
встановлених п.п.1,3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України
і ухвалити нове рішення про відмову у
задоволенні позову.

Керуючись ч.3 ст.303, п.2 ч.1 ст.307, п.п.1,3,4 ч.1
ст.309, ст.313, ч.2 ст.314, ст.ст.317, 319 ЦПК
України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 -
задовольнити.

Рішення Перемишлянського районного
суду Львівської області від 19 вересня
2013 року скасувати і ухвалити нове
рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_5, за участю
третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору:
Прокуратури Перемишлянського району
Львівської області, Служби у справах
дітей Перемишлянської районної
державної адміністрації про визнання
за ОСОБА_5 права власності на житловий
будинок АДРЕСА_1 в порядку спадкування
після смерті її матері ОСОБА_6 та баби
ОСОБА_7 і про зобов»язання державної
реєстраційної служби внести зміни в
реєстраційні записи, щодо права
власності на спадкове майно, що
належить ОСОБА_5, право власності на
житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 -
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили рішенням
апеляційного суду.

Головуючий
Тропак О.В.

Судді
Приколота Т.І.

Федоришин А.В.