Cправа № 333/9739/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2014 року
м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м.
Запоріжжя у складі:

головуючого судді
Наумової І.Й.,

при секретарі
Кунець В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про звернення
стягнення на предмет іпотеки,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з
вищезазначеним позовом, який уточнив
під час розгляду справи, посилаючись на
те, що 23.05.2013 р. сторони уклали договір
позики, який був посвідчений приватним
нотаріусом Запорізького міського
нотаріального округу ОСОБА_4 за р. №783,
за умовами якого позивач надав
відповідачці (позичальниці) у
власність 78750,00 грн., а відповідачка
зобов'язалась повернути таку ж саме
суму грошових кошті» (суму позики) - п. п.
1,2 договору позики. Згідно з п. 9
договору позики на вимогу позикодавця
позика має бути повернута пози
чальником протягом 60 днів від дня
пред'явлення позикодавцем вимоги про
це. У разі простро чення повернення
позики позичальниця несе
відповідальність у вигляді штрафу в
розмірі 100% від суми позики. На
забезпечення виконання зобов'язань за
договором позики того ж дня сторони
уклали договір іпотеки, який був
посвідчений приватним нотаріусом
Запорізького міського нотаріаль ного
округу ОСОБА_4 23.05.2013 р. за р. №784. За
умовами договору іпотеки відпо
відачка передала йому в іпотеку
трикімнатну квартиру за адресою:
АДРЕСА_1. Позивач зазначає, що вимогу
про повернення позики він надіслав
відповідачці на адресу: м. Запоріжжя,
вул. Дос лідна станція, 3, кв. 4, 25 червня
2013 р. і відповідно до п. 11 договору
позики вимога вважаєть ся отриманою
відповідачкою належним чином 29 червня
2013 року. Проте сума позики так і не була
повернута йому ні впродовж 60 днів від
дня пред'явлення вимоги про повернення
позики (до 28.08.2013 р.), ні станом на дату
подання цієї позовної заяви. 16.09.2013 року
позивач надіслав відповідачці вимогу
про усунення порушення основного зо
бов'язання, відповідно до п. 4.3 договору
іпотеки порушення основного зо
бов'язання підлягало усуненню не
пізніше 60-денного строку з моменту
отримання вимоги, а саме: 25 листопада 2013
р. У цей строк порушення так і не було
усунуто відповідачкою, у зв'язку з чим
позивач змушений звернутися до суду з
позовною заявою про звернення
стягнення на предмет іпотеки. Позивач
просить суд звернути стягнення на
предмет іпотеки шляхом визнання за ним
права власності на квартиру АДРЕСА_1, що
належить на праві власнос ті ОСОБА_2 в
рахунок часткового погашення
заборгованості: за договором позики,
посвідченим приватним нотаріусом
Запорізького міського нотаріального
округу ОСОБА_4 23.05.2013 р. за р. №783 в
розмірі 157500,00 грн., з яких: сума позики:
78750,00 грн., штраф за порушення строку
повернення позики, передбаче ний п. 9
договору позики - 78750,00 грн.; за
договором іпотеки, посвідченим
приватним нотарі усом Запорізького
міського нотаріального округу ОСОБА_4
23.05.2013 р. за р. №784 в розмірі 36106,60 грн., а
разом: 193606,60 грн., за ціною 180633,00 грн.,
визначеною суб'єктом оціночної
діяльності та виселити зі спірної
квартири відповідачів.

В судовому засіданні позивач та
його представник позовні вимоги
підтримали на підставах, викладених в
позові. Позивач зазначив, що у
нотаріуса при передачі грошей та
оформленні договорів особисто була
присутня відповідач, вона добровільно
підписувала зазначені договори і
погодилася з їх умовами.

В судовому засіданні відповідач
ОСОБА_2 зазначила, що вона дійсно
отримала від позивача грошові кошти у
розмірі 78500 грн.. Особисто, разом зі
своїм сином була присутня у нотаріуса
при оформленні договорів. З зазначеної
суми 78500 грн.: 50000 грн. вона брала на
прохання свого сина для потреб його
керівника, які в подальшому і були
віддані останньому; 25000 грн. брала для
потреб своєї родини, на лікування сина;
3500 грн. одразу ж було оплачено за
послуги нотаріуса. Також зазначила, що
з сином вони неодноразово звертались
до керівника сина з вимогами повернути
кошти у розмірі 50000 грн., але
безрезультатно. На протязі трьох
місяців вона сплачувала проценти за
користування коштами і за себе і за
керівника сина у розмірі 3750 грн., але на
даний час в її родині склалися тяжкі
матеріалі умови, її син тяжко захворів
і вона не має можливостей повертати
позику. Додала, що на даний час через
об'яви в газету вона виставила на
продаж належну їй на праві власності
квартиру для погашення боргів за
договором позики.

Відповідач ОСОБА_3, повідомлений
належним чином про час та місце
розгляду справи, в судове засідання не
з'явився, заяв, клопотань від
відповідача до суду не надходило.

Дослідивши матеріали справи,
вислухавши сторони, суд вважає, що
позовні вимоги підлягають задоволенню
у повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено та не
заперечувалось сторонами, що 23.05.2013 р.
між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено
договір позики, який був посвідчений
приватним нотаріусом Запорізького
міського нотаріального округу ОСОБА_4
за р. №783, за умовами якого позикодавець
ОСОБА_1 надав позичальниці ОСОБА_2 у
власність 78750,00 грн., а ОСОБА_2 за умовами
1,2 договору позики зобов'язалась
повернути таку ж саме суму грошових
коштів (суму позики) (а.с.5).

Згідно з п. 9 договору позики, на вимогу
позикодавця позика має бути повернута
пози чальником протягом 60 днів від дня
пред'явлення позикодавцем вимоги про
це. У разі простро чення повернення
позики позичальниця несе
відповідальність у вигляді штрафу в
розмірі 100% від суми позики.

Згідно з д. 11 договору позики, сторони
дійшли згоди, що листування між ними з
будь - яких питань, пов'язаних з цим
договором, здійснюється за адресами,
вказаними у цьому дого ворі.
Рекомендований лист, направлений
однією стороною цього договору іншій
стороні, на адресу, вказану в цьому
договорі, вважається отриманим
адресатом належним чином на четвер тий
календарний день після фактичної
передачі листа відправником на поштове
відділення, що підтверджується
документом про оплату відповідних
послуг пошти. Це правило визначає поря
док пред'явлення усіх вимог,
передбачених цим договором.

На забезпечення виконання зобов'язань
за договором позики 23.05.2013 року між
сторонами було укладено договір
іпотеки, який був посвідчений
приватним нотаріусом Запорізького
міського нотаріаль ного округу ОСОБА_4
23.05.2013 р. за р. №784 (а.с.6-8) та було внесено
до Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно про реєстрацію
обтяження (а.с.9).

Згідно п.1.2. договору іпотеки ОСОБА_2
передала ОСОБА_1 в іпотеку трикімнатну
квартиру за адресою: АДРЕСА_1, право
власності на яку, належить ОСОБА_2.
Право власності за ОСОБА_2 на зазначену
квартиру також підтверджується
інформаційною довідкою з Державного
реєстру прав на нерухоме майно, щодо
об'єкта нерухомого майна (а.с.24-25).

Згідно з п. 1.4 договору іпотеки ринкова
вартість квартири, визначена згідно зі
звітом про незалежну оцінку суб'єкта
оціночної діяльності, дорівнює 180533,00
грн.

Пунктом 4.3 договору іпотеки
передбачено, що у разі порушення
основного зобов'язання та/або умов
цього договору іпотекодержатель
надсилає іпотекодавцеві письмову
вимогу про усунення порушення з
вимогою про виконання порушеного
зобов'язання у не менш 60- денний строк з
моменту отримання вимоги та
попередження про звернення стягнення
на пред мет іпотеки у разі невиконання
цієї вимоги. Якщо протягом
установленого строку вимога
іпотекодержателя залишається без
задоволення, іпотекодержатель вправі
розпочати звернення стя гнення на
предмет іпотеки.

25.06.2013 року на адресу ОСОБА_2 було
надіслано вимогу про повернення позики
(а.с. 46 зв).

16.09.2013 року на адресу ОСОБА_2
приватним нотаріусом ОСОБА_6 було
надіслано заяву про усунення порушення
основного зо бов'язання (а.с.12), яку
відповідач особисто отримала 26.09.2013
року в приміщення ВПЗ Запоріжжя 31, що
підтверджується листом заступника
директора № 26-13-384 від 02.12.2013 року (а.с.13).

За умовами п.4.4 договору іпотеки,
сторони дійшли згоди, що звернення
стягнення на предмет іпотеки
здійснюється за вибо ром
іпотекодержателя, на підставі рішення
суду, виконавчого напису нотаріуса або
шляхом позасудового врегулювання
згідно із застереженням про
задоволення вимог іпотекодержателя, що
міститься в цьому договорі.

Відпо відно до ч. 1 ст. 37 Закону
України «Про іпотеку», договір про
задоволення вимог іпотекодержателя,
який передбачає передачу
іпотекодержателю права власності на
предмет іпотеки в рахунок виконання
основного зобов'язання, є правовою
підставою для реєстрації права
власності іпотекодержателя на
нерухоме майно, що є предметом іпотеки.

Частиною 3 ст. 33 Закону України «Про
іпотеку» передбачено, звернення
стягнення на предмет іпотеки
здійснюється на підставі рішення суду,
виконавчого напису нотаріуса або
згідно з договором про задоволення
вимог іпотекодержателя.

Пунктом 9 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про практику застосування
судами законодавства при вирі шенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин» від 30.03.2012 р. №5
роз'яснено, що право вибору способу
судового захисту, передбаченого
законом або договором (дострокове
стягнення кредиту, стягнення
заборгованості, у тому числі шляхом
звернення стягнення на предмет
іпотеки/застави, одночасне заявлення
відповідних вимог у разі, якщо
позичальник є відмінною від особи
іпотекодавця (майновий поручитель),
одночасне заявлення вимог про
стягнення заборгованості з
позичальника з вимогами про стягнення
заборгованості шляхом звернення
стягнення на предмет застави/іпотеки,
належні іпотекодавцю, який не є
позичальником, розірвання кредитного
договору, набуття права власності на
предмет іпотеки тощо) належить
виключно позивачеві (частина перша
статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК).
Задоволення позову кредитора про
звернення стягнення на предмет
іпотеки/застави не є перешкодою для
пред'явлення позову про стягнення
заборгованості з поручителя за тим
самим договором кредиту у разі, якщо на
час розгляду справи заборгованість за
кредитом не погашена. Задоволення
позову кредитора про стягнення
заборгованості з поручителя не є
перешкодою для пред'явлення позову про
звернення стягнення на предмет
іпотеки/застави з метою погашення
заборгованості за тим самим договором
кредиту у разі, якщо на час розгляду
спору заборгованість за кредитом не
погашена.

Згідно п. 4.10 договору іпотеки, після
прийняття рішення про звернення
стягнення на Предмет іпотеки шляхом
позасудового врегулювання на підставі
застереження про задоволення вимог
іпотекодержателя, що міститься в цьому
договорі, всі мешканці квартири, що є
Предметом іпотеки, зобов'язані на
письмову вимогу іпотекодержателя або
нового власника добровільно звільнити
квартиру протягом одного місяця з дня
отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не
звільняють квартиру у встановлений або
інший погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.

Згідно п. 4.11 договору іпотеки, у разі,
якщо квартира, що є предметом цього
договору, не буде звільнена мешканцями
у строк, встановлений п. 4.10 цього
договору, іпотекодавець сплачує
іпотекодержателю штраф у розмірі 20%
від вартості предмета іпотеки. Ця
вимога також забезпечується іпотекою,
встановленою цим договором.

Відповідно до ч.2 ст. 39 Закону України
«Про іпотеку», одночасно з рішенням про
звернення стягнення на предмет іпотеки
суд за заявою іпотекодержателя вправі
винести рішення про виселення
мешканців, якщо предметом іпотеки є
житловий будинок або житлове
приміщення.

Згідно довідки МКП «Основаніє» № 1679
від 23.12.2013 року, за адресою: АДРЕСА_1
зареєстровані ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 і
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 30-31).

06.12.2013 року на адресу ОСОБА_2 направлено
вимогу про звільнення предмету іпотеки
(квартири) (а.с. 50 зв).

Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо
позичальник своєчасно не повернув суму
позики, він зобов'язаний сплатній
грошову суму відповідно до статті 625
цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст.ст. 526, 527 ЦК
України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник
не звільняється від відповідальності
за неможливість виконання ним
грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 1049 ЦК позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі або речі, визначені родовими
ознаками, у такій самій кількості,
такого самого роду та такої самої
якості, що буди передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Враховуючи, що в судовому засіданні
встановлено, що між сторонами існують
договірні відносини за договором
позики і договором іпотеки,
відповідачем не виконуються вимоги за
договором позики, посилання
відповідача, що нею не було отримано
вимоги щодо повернення позики суд
вважає безпідставними, оскільки вони
спростовуються матеріалами справи і
вважає це як спробу відповідача
уникнути виконання умов договору, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги позивача підлягають
задоволенню.

Суд критично ставиться до пояснень
відповідача, що нею на протязі трьох
місяців сплачувались кошти за
договором позики у розмірі 3750 грн.,
оскільки за умовами даного договору
позики не передбачено щомісячні
платежі.

Суд погоджується з розрахунком
заборгованості, оскільки він
відповідає умовам договору і
обставинам справи. На час розгляду
справи заборгованість відповідача за
договором позики від 23.05.2013 року
складає 193606,60 грн., що складається з
сума позики у розмірі 78750 грн.; штрафу
за порушення строку повер нення суми
позики відповідно до п. 9 договору
позики у розмірі 78750,00 грн.; штрафу за
відмову відпо відачів добровільно
виселитись з квартири, передбачений п.
4.11 договору іпотеки у розмірі 36106,60 грн.

Крім того, після спливу передбаченого
договором місячного строку з моменту
отри мання вимоги, відповідачі
квартиру добровільно не звільнили, у
зв'язку з чим підлягають виселенню в
судовому порядку зі стягненням штрафу,
передбаченого п. 4.11 договору іпотеки.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214-215,
224 ЦПК України, ст. ст. 526, 527, 612, 1049,1050 ЦК
України, ст.ст. 33,37,39 Закону України «Про
іпотеку», суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
звернення стягнення на предмет іпотеки
та виселення - задовольнити повністю.

Звернути стягнення на предмет
іпотеки шляхом визнання за ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер:
НОМЕР_1, право власності на квартиру
АДРЕСА_1, що належить на праві власнос
ті ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер:
НОМЕР_2) в рахунок часткового погашення
заборгованості: за договором позики,
посвідченим приватним нотаріусом
Запорізького міського нотаріального
округу ОСОБА_4 23.05.2013 р. за р. №783 в
розмірі 157500,00 грн., з яких: сума позики -
78750,00 грн., штраф за порушення строку
повернення позики, передбаче ний п. 9
договору позики - 78750,00 грн.; штраф за
п.4.11 договору іпотеки, посвідченим
приватним нотарі усом Запорізького
міського нотаріального округу ОСОБА_4
23.05.2013 р. за р. №784 в розмірі 36106,60 грн., а
разом: 193606,60 грн., за ціною 180633,00 грн.,
визначеною суб'єктом оціночної
діяльності.

Виселити з квартири АДРЕСА_1
ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Апеляційна скарга на рішення суду
може бути подана протягом десяти днів з
дня його проголошення до Апеляційного
суду Запорізької області через
Комунарський районний суд м. Запоріжжя.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя
Наумова І.Й.