Інгулецький районний суд м. Кривого
Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/5272/13-ц
Номер провадження 2/213/294/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2014 року, Інгулецький районний
суд міста Кривого Рогу
Дніпропетровської області, у складі:

головуючого - судді
Попова В.В.,

при секретарі -
Толстіковій А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду, у м. Кривому
Розі, цивільну справу за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про визнання нерухомого
майна об'єктом права спільної
часткової власності , визнання права
власності на частку у спільній
частковій власності, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернулась до суду з
вищевказаним позовом, який уточнила і в
редакції від 26.02.2014 року (а.с. 19-22)
просить суд:

- визнати спільним частковим майном
позивача та ОСОБА_3 придбаних за
договором купівлі продажу від 02.07.2012
року 2/5 частки магазину за адресою:
АДРЕСА_1 у складі: Кімната № 1-пл.423,0
кв.м.; кімната № 3 - 50,6 кв.м.; кімната № 5 -
62.1 кв.м.; кімната № 8 - 102,0 кв.м; кімната №9
- 2,7 кв.м.; кімната №10 -1,3 кв.м., кімната №
11-1,8 кв.м; кімната №12-1,2 кв.м; кімната № 13
-3,1 кв.м; кімната №14 - 1.2 кв.м; кімната №15
-1.3 кв.м; кімната № 16 -1,6 кв.м; кімната № 17
- 3,6 кв.м; кімната № 18 -3,4 кв.м; кімната № 19
- 6,9 кв.м; кімната № 20 - 0,5 кв.м; кімната №
21 - 20,8 кв.м; кімната № 22 -19,3 кв.м; кімната
№ 23 -19,3 кв.м; кімната № 25 -85,8 кв.м;
кімната № 26 - 195,5 кв.м.; кімната № 27 - 16,1
кв.м; кімната № 29 -7,7 кв.м; кімната № I -3,4
кв.м; кімната № II - 3,4 кв.м; загальною
площею 1037,6 кв.м.;

- визнати за позивачем право власності
на 2/3 частки від придбаних за договором
купівлі продажу від 02.07.2012 року 2/5
часток магазину за адресою: АДРЕСА_1 у
складі: Кімната № 1-пл.423,0 кв.м.; кімната
№ 3 - 50,6 кв.м.; кімната № 5 - 62.1 кв.м.;
кімната № 8 - 102,0 кв.м; кімната №9 - 2,7
кв.м.; кімната №10 -1,3 кв.м., кімната № 11-1,8
кв.м; кімната №12-1,2 кв.м; кімната № 13 -3,1
кв.м; кімната №14 - 1.2 кв.м; кімната №15 -1.3
кв.м; кімната № 16 -1,6 кв.м; кімната № 17 - 3,6
кв.м; кімната № 18 -3,4 кв.м; кімната № 19 - 6,9
кв.м; кімната № 20 - 0,5 кв.м; кімната № 21 -
20,8 кв.м; кімната № 22 -19,3 кв.м; кімната № 23
-19,3 кв.м; кімната № 25 -85,8 кв.м; кімната №
26 - 195,5 кв.м.; кімната № 27 - 16,1 кв.м;
кімната № 29 -7,7 кв.м; кімната № I -3,4 кв.м;
кімната № II - 3,4 кв.м; загальною площею
1037,6 кв.м.;

- стягнути з відповідача на користь
позивача витрати по сплаті судового
збору у розмірі 277 грн. 48 коп.

В обґрунтування вищевказаних вимог
позивач зазначила, що з лютого 2001 року
по травень 2003 року вона проживала
однією сім'єю без реєстрації шлюбу з
ОСОБА_2. Факт спільного проживання з
Відповідачем однією сім'єю без
реєстрації шлюбу підтверджується
відповідним актом про місце
проживання.

В період спільного проживання
відповідач, маючи намір здійснювати
підприємницьку діяльність з
виготовлення та реалізації меблів,
запропонував їй за рахунок об'єднання
належних кожному з них коштів придбати
частину магазину, розташованого за
адресою: АДРЕСА_1, орієнтовною вартістю
42 000,00 грн. Вирішуючи питання щодо
придбання нерухомого майна вона
погодилась на пропозицію відповідача
про те, що право власності на придбану
частину магазина буде оформлено на
його ім'я, оскільки він був
зареєстрований як суб'єкт
підприємницької діяльності, а він в
свою чергу, використовуючи придбане
майно за призначення зобов'язався
щомісячно виплачувати їй 1/ 2 від доходу,
отриманого від діяльності, яку він буде
здійснювати у придбаному приміщенні.
Така пропозиція влаштовувала її, вона
погодилась на такі умови і передала
відповідачу 28 000, 00 грн., як свій внесок
для придбання нерухомого майна.
Зважаючи на те, що вони тривалий час
проживали разом з відповідачем однією
сім'єю розписку про отримання коштів
вона від відповідача не взяла.

02 липня 2002 року відповідач на
підставі договору купівлі - продажу
придбав за 41 622, 00 грн. у Командитного
товариства «МиР» 2/5 частки магазина
«А-2», загальною площею 2703,6 кв.м., що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, у
складі:

Кімната № 1-пл.423,0 кв.м.; кімната № 3
- 50,6 кв.м.; кімната № 5 - 62.1 кв.м.; кімната
№ 8 - 102,0 кв.м; кімната №9 - 2,7 кв.м.;
кімната №10 -1,3 кв.м., кімната № 11-1,8 кв.м;
кімната №12-1,2 кв.м; кімната № 13 -3,1 кв.м;
кімната №14 - 1.2 кв.м; кімната №15 -1.3 кв.м;
кімната № 16 -1,6 кв.м; кімната № 17 - 3,6 кв.м;
кімната № 18 -3,4 кв.м; кімната № 19 - 6,9 кв.м;
кімната № 20 - 0,5 кв.м; кімната № 21 - 20,8
кв.м; кімната № 22 -19,3 кв.м; кімната № 23
-19,3 кв.м; кімната № 25 -85,8 кв.м; кімната №
26 - 195,5 кв.м.; кімната № 27 - 16,1 кв.м;
кімната № 29 -7,7 кв.м; кімната № I -3,4 кв.м;
кімната № II - 3,4 кв.м; загальною площею
1037,6 кв.м., які згідно з виконаним
розрахунком становлять 2/5 ідеальні
частки.

За досягнутою раніше між ними
домовленістю договір купівлі - продажу
частини магазину було оформлено на ім'я
відповідача, відповідно право
власності на придбане нерухоме майно
було зареєстровано КП «Криворізьке
бюро технічної інвентаризації» також
на його ім'я. Під час їхнього спільного
проживання будь яких непорозумінь з
приводу використання придбаної ними за
їхні спільні кошти частини нерухомого
майна не виникало, оскільки відповідач,
починаючи з вересня 2002 року, щомісячно,
надавав їй кошти, як її долю доходу від
використання придбаного приміщення.

У травні 2003 року стосунки між ними
повністю припинились, оскільки
відповідач став зустрічатися з іншою
жінкою.

Зважаючи на їхні домовленості з
приводу використання нерухомого майна,
придбаного за рахунок об'єднання
коштів, відповідач продовжив надавати
їй грошової кошти, як її частку доходу
від використання нерухомості, проте
став постійно затримувати їх виплату,
замість щомісячного розрахунку став
виплачувати кошти раз у два, а то й у три
місяці, посилаючись в обґрунтування
затримки у виплаті то на падіння попиту
на меблі, то на фінансові негаразди, то
на інші причини. Всього відповідач
виплатив їй приблизно 28 000, 00 грн.

Починаючи з листопада 2012 року
відповідач перестав виплачувати їй
кошти, отримані від використання
придбаного ними нерухомого майна. Під
час з'ясування причин невиплати їй
частини доходу від використання
нерухомого майна відповідач повідомив
їй, що у подальшому він взагалі не має
наміру виплачувати їй належну частину
доходу від використання магазину,
оскільки він вважає, що за весь період,
за який виплачував їй частину доходу
він у повній мірі відшкодував їй її
витрати, понесені на придбання
нерухомого майна у розмірі її
грошового вкладу, внесеного для
купівлі приміщень магазину. На її
доводи про те, що придбаний ними
спільно у власність об'єкт нерухомого
майна є об'єктом спільної сумісної
власності, а також те, що вона, як
співвласник, має право на отримання
частини доходу від його використання,
відповідач жодним чином не
відреагував, пояснивши, що зважаючи на
розмір виплаченої за період з вересня
2002 року по листопад 2012 року грошової
суми, він вважає всі їхні стосунки з
приводу володіння та використання
приміщень магазину припинились і він
не зобов'язаний у подальшому
виплачувати їй щомісячно частину
доходу від використання нерухомого
майна. Всі її доводи про те, що придбане
нерухоме майно по суті є об'єктом права
спільної сумісної власності, оскільки
воно було придбано за рахунок
об'єднання належних кожному з них
грошових коштів, тому вона має право на
отримання частини доходу від його
використання, залишились без належного
реагування, адже відповідач не змінив
свого ставлення до їх взаємовідносин з
питань використання приміщень
магазину.

Отже позивач вважає, що придбане за
рахунок об'єднання її грошових коштів
та грошових коштів відповідача
нерухоме майно належить їй та
відповідачу на праві спільної
часткової власності. Зважаючи на
розмір її грошового внеску під час
придбання нерухомого майна, вона
вважає, що їй належить 2/3 частки
придбаних на підставі договору купівлі
- продажу від 02.07.2002 року 2/5 часток
магазину А-2 , розташованого за адресою:
АДРЕСА_1.

Вартість придбаного відповідачем за
їхні спільні кошти магазину становить
41 622, 00 грн., отже вартість належних їй 2/3
часток становить 27 748, 00 грн., виходячи з
наступного розрахунку: 41 622, 00 грн. : 3 х 2 =
27 748, 00 грн.

В судове засідання представник
позивача не з'явився, проте надав до
суду письмову заяву, в якій підтримав
позовні вимоги у повному обсязі, просив
суд їх задовольнити та справу
розглянути за його відсутністю.

В судове засідання представник
відповідача не з'явився, проте надав до
суду письмову заяву, в якій вказав, що
визнав позовні вимоги у повному обсязі,
не заперечував проти задоволення
позову, просив суд справу розглянути за
його відсутністю.

Вивчивши матеріали справи у їх
сукупності суд приходить до висновку,
що позов підлягає повному задоволенню
з огляду на наступне.

Відповідно до положень статті 17 Закону
України «Про власність», чинного на
момент придбання частки магазину,
майно, придбане внаслідок спільної
праці членів сім'ї, є їх спільною
сумісною власністю, якщо інше не
встановлено письмовою угодою між ними.

Майно, придбане внаслідок спільної
праці громадян, що об'єдналися для
спільної діяльності, є їх спільною
частковою власністю, якщо інше не
встановлено письмовою угодою між ними.
Розмір частки кожного визначається
ступенем його трудової участі.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995
року «Про судову практику у справах за
позовами про захист права приватної
власності» розглядаючи позови,
пов'язані з спільною власністю
громадян, суди повинні виходити з того,
що відповідно до чинного законодавства
спільною сумісною власністю є: майно,
нажите подружжям за час шлюбу (ст. 16
Закону "Про власність", ст. 22 Кодексу
про шлюб та сім'ю України; майно,
придбане внаслідок спільної праці
членів сім'ї чи майно, що є у власності
осіб, які ведуть селянське (фермерське)
господарство, якщо письмовою угодою
відповідно між членами сім'ї чи членами
селянського (фермерського)
господарства не передбачено інше або
майно, придбане внаслідок спільної
праці громадян, що об'єдналися для
спільної діяльності, коли укладеною
між ними письмовою угодою визначено,
що воно є спільною сумісною власністю
(п.1 ст. 17, ст. 18, п.2 ст. 17 Закону "Про
власність"); квартира (будинок), кімнати
в квартирах та одноквартирних
будинках, передана при приватизації з
державного житлового фонду за
письмовою згодою членів сім'ї наймача у
їх спільну сумісну власність. В інших
випадках спільна власність громадян є
частковою. Якщо розмір часток у такій
власності не було визначено і
учасники спільної власності при
надбанні майна не виходили з рівності
їх часток, розмір частки кожного з них
визначається ступенем його участі
працею й коштами у створенні спільної
власності. Частка учасника спільної
сумісної власності визначається при
поділі майна, виділі частки з спільного
майна, зверненні стягнення на майно
учасника спільної власності за його
боргами, відкритті після нього
спадщини. Оскільки праця є основою
створення і примноження власності
громадян, розмір частки учасника
спільної сумісної власності
визначається ступенем його трудової
участі, якщо інше не випливає із
законодавства України. Розмір часток у
спільній сумісній власності подружжя
визначається за нормами Кодексу про
шлюб та сім'ю. При відсутності доказів
про те, що участь когось з учасників
спільної сумісної власності (крім
сумісної власності подружжя) у
надбанні майна була більшою або меншою
- частки визначаються рівними.

Судом встановлено, що сторони мешкали
разом однією сім'єю з лютого 2001 року по
травень 2003 року (а.с. 8).

Під час проживання однією сім'єю, а саме
02 липня 2002 року, відповідач на підставі
договору купівлі - продажу придбав за 41
622, 00 грн. у Командитного товариства
«МиР» 2/5 частки магазина «А-2»,
загальною площею 2703, 6 кв.м., що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 6).

Відповідно до ч. 1 ст. 174 ЦПК України,
відповідач може визнати позов протягом
усього часу судового розгляду,
зробивши усну заяву. Якщо визнання
позову відповідачем викладено в
адресованих суду письмових заявах, ці
заяви приєднуються до справи.

Відповідно до письмової заяви
відповідача від 15.04.2014 року останній
визнав те, що спірне майно придбалось
за рахунок об'єднання грошових коштів
сторін, позовні вимоги визнав в повному
обсязі (а.с. 42).

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у
разі визнання відповідачем позову суд
за наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову. Якщо визнання відповідачем
позову суперечить закону або порушує
права, свободи чи інтереси інших осіб,
суд постановляє ухвалу про відмову у
прийнятті визнання відповідачем
позову і продовжує судовий розгляд.

Судом встановлено, що визнання
відповідачем позову не суперечить
закону і не порушує права, свободи чи
інтереси інших осіб, відповідає
правилам, які викладені в статті 17
Закону України «Про власність» та ст. 22
Кодексу про шлюб та сім'ю України,
чинних на момент спірних відносин, отже
позов підлягає задоволенню повністю.

На підставі викладеного та керуючись
ст. 17 Закону України «Про власність»,
ст. 22 Кодексу про шлюб та сім'ю України,
ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 174, 212-215 ЦПК України,
суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати спільним частковим майном
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 придбаних за
договором купівлі продажу від 02.07.2012
року 2/5 частки магазину за адресою:
АДРЕСА_1 у складі: Кімната № 1-пл.423,0
кв.м.; кімната № 3 - 50,6 кв.м.; кімната № 5 -
62.1 кв.м.; кімната № 8 - 102,0 кв.м; кімната №9
- 2,7 кв.м.; кімната №10 -1,3 кв.м., кімната №
11-1,8 кв.м; кімната №12-1,2 кв.м; кімната № 13
-3,1 кв.м; кімната №14 - 1.2 кв.м; кімната №15
-1.3 кв.м; кімната № 16 -1,6 кв.м; кімната № 17
- 3,6 кв.м; кімната № 18 -3,4 кв.м; кімната № 19
- 6,9 кв.м; кімната № 20 - 0,5 кв.м; кімната №
21 - 20,8 кв.м; кімната № 22 -19,3 кв.м; кімната
№ 23 -19,3 кв.м; кімната № 25 -85,8 кв.м;
кімната № 26 - 195,5 кв.м.; кімната № 27 - 16,1
кв.м; кімната № 29 -7,7 кв.м; кімната № I -3,4
кв.м; кімната № II - 3,4 кв.м; загальною
площею 1037,6 кв.м.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 2/3
частки від придбаних за договором
купівлі продажу від 02.07.2012 року 2/5
часток магазину за адресою: АДРЕСА_1 у
складі: Кімната № 1-пл.423,0 кв.м.; кімната
№ 3 - 50,6 кв.м.; кімната № 5 - 62.1 кв.м.;
кімната № 8 - 102,0 кв.м; кімната №9 - 2,7
кв.м.; кімната №10 -1,3 кв.м., кімната № 11-1,8
кв.м; кімната №12-1,2 кв.м; кімната № 13 -3,1
кв.м; кімната №14 - 1.2 кв.м; кімната №15 -1.3
кв.м; кімната № 16 -1,6 кв.м; кімната № 17 - 3,6
кв.м; кімната № 18 -3,4 кв.м; кімната № 19 - 6,9
кв.м; кімната № 20 - 0,5 кв.м; кімната № 21 -
20,8 кв.м; кімната № 22 -19,3 кв.м; кімната № 23
-19,3 кв.м; кімната № 25 -85,8 кв.м; кімната №
26 - 195,5 кв.м.; кімната № 27 - 16,1 кв.м;
кімната № 29 -7,7 кв.м; кімната № I -3,4 кв.м;
кімната № II - 3,4 кв.м; загальною площею
1037,6 кв.м.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
витрати по сплаті судового збору у
розмірі 277 грн. 48 коп.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Інгулецький районний суд м. Кривого
Рогу шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
В.В.
Попов.