Справа № 355/1349/13-ц Головуючий у І
інстанції Коваленко К.В.Провадження №
22-ц/780/1299/14 Доповідач у 2 інстанції
МатвієнкоКатегорія 47
РІШЕННЯ

Іменем України

10 квітня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області в
складі:

Головуючого - судді : Матвієнко Ю.О.,

суддів Волохова Л.А.,
Мельника Я.С.,

при секретарі Микитенко
Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду Київської області цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Баришівського районного суду
Київської області від 09 грудня 2013 року
у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1
про стягнення неустойки (пені) за
прострочення сплати аліментів на
дитину, що продовжує навчання,

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з позовом, в якому просила
стягнути з ОСОБА_1 на свою користь
неустойку (пеню) у розмірі одного
відсотка від суми несплачених
аліментів на утримання дитини до
закінчення нею навчання, за кожен день
прострочення за період з 01.10.2009 року по
19.06.2012 року в розмірі 190 855 грн. 25 коп. та
судові витрати на суму 1908 грн. 55 коп.
Свої вимоги ОСОБА_2 обґрунтовувала тим,
що внаслідок ухилення ОСОБА_1 від
сплати аліментів на утримання їхньої
повнолітньої непрацездатної дочки
ОСОБА_3 за вищевказаний період, по
аліментам виникла заборгованість в
розмірі 27 581 грн. 20 коп. Відповідно до ст.
196 СК України при виникненні
заборгованості з вини особи, яка
зобов»язана сплачувати аліменти за
рішенням суду, одержувач аліментів має
право на стягнення неустойки (пені) у
розмірі одного відсотка від суми
несплачених аліментів за кожен день
прострочення. На підставі наведеної
правової норми та згідно зробленого
нею розрахунку позивач просила суд
стягнути з відповідача на свою користь
неустойку (пеню) в розмірі 190 855 грн. 25
коп.

Рішенням Баришівського районного
суду Київської області від 09 грудня 2013
року позов задоволено. Стягнуто з
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму пені у
розмірі одного відсотка від суми
несплачених аліментів на утримання
дитини за кожен день прострочення в
розмірі 190 855 грн. 25 коп. та 1 908 грн. 55 коп.
судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду,
ОСОБА_1 подав на нього апеляційну
скаргу, в якій, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, а також на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, просив рішення суду
скасувати та ухвалити по справі нове
рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог або про зменшення
розміру неустойки до справедливого
розміру.

Заслухавши доповідь судді
доповідача, пояснення учасників
процесу, перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів приходить до висновку
про часткове задоволення апеляційної
скарги, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції
встановлено, що 05 жовтня 2009 року
ухвалою Баришівського районного суду
Київської області у цивільній справі №
2-641/2009 р. за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
стягнення аліментів на утримання
дитини, яка продовжує навчання, була
затверджена мирова угода між
сторонами, яка ніким не оскаржувалася і
набрала законної сили. На підставі
даної ухвали Баришівським районним
судом Київської області було видано
виконавчий лист № 2-641, який позивачем
було пред»явлено до виконання у відділ
державної виконавчої служби
Баришівського районного управління
юстиції у Київській області.

Також встановлено, що в зв»язку з
невиконанням відповідачем обов»язків
по сплаті аліментів за період з 01.10.2009
року по 19.06.2012 року за виконавчим листом
утворилася заборгованість за
аліментами в розмірі 27 581 грн. 20 коп., яка
була погашена ОСОБА_1 лише в
березні-квітні 2013 року, що
підтверджується наявними в справі
копіями квитанцій № 11735 241.1 від 13.03.2013
року, №11735 345.1 від 16.04.2013 року та №11735 581.1
від 23.04.2013 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України
при виникненні заборгованості з вини
особи, яка зобов»язана сплачувати
аліменти за рішенням суду, одержувач
аліментів має право на стягнення
неустойки (пені) у розмірі одного
відсотка від суми несплачених
аліментів за кожен день прострочення.

Зважаючи на те, що з вини ОСОБА_1,
який був зобов»язаний сплачувати
аліменти за рішенням суду, виникла
заборгованість за аліментами, беручи
до уваги те, що ним суду не було надано
доказів на підтвердження того факту, що
ця заборгованість виникла не з його
вини, законним та обґрунтованим є
висновок суду першої інстанції про
задоволення позову та стягнення
неустойки.

Разом з тим, на думку колегії суддів,
розмір неустойки, визначений судом
першої інстанції, підлягає зменшенню,
оскільки така можливість передбачена
ч. 2 ст. 196 СК України, відповідно до якої
розмір неустойки може бути зменшений
судом з урахуванням матеріального та
сімейного стану платника аліментів.
Враховуючи скрутний матеріальний стан
платника аліментів ОСОБА_1, який не
отримує доходів, факт чого не було
спростовано позивачем, колегія суддів
дійшла висновку про зміну рішення суду
в частині розміру неустойки шляхом її
зменшення до 30 000 грн.

Оскільки позов ОСОБА_2
задовольняється частково, то судові
витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України
підлягають стягненню з ОСОБА_1 на її
користь пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог - в розмірі
300 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити частково.

Рішення Баришівського районного
суду Київської області від 09 грудня 2013
року змінити в частині розміру
неустойки (пені) та розміру судових
витрат. Стягнути з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_2 неустойку (пеню) по несплаченим
аліментам в розмірі 30 000 грн. та 300 грн.
судових витрат.

В іншій частині рішення
Баришівського районного суду
Київської області від 09 грудня 2013 року -
залишити без змін.

Рішення суду апеляційної
інстанції набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржене до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: