інстанції Кошель Л.М.Провадження №
22-ц/780/1271/14 Доповідач у 2
інстанції ГолубКатегорія 26
УХВАЛА

Іменем України

05 березня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого судді Голуб С.А.,

суддів Таргоній
Д.О., Приходька К.П.,

за участі секретаря
Черепинець А.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Апеляційного
суду Київської області цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 30 грудня 2013 року за позовом
комунальної установи Білоцерківської
міської ради «Інспекція з благоустрою
міста Біла Церква» до ОСОБА_1 про
стягнення суми боргу,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2013 року позивач
звернувся до суду з вказаним позовом
посилаючись на те, що 13 грудня 2011 року
між КП МБР «Інспекція з благоустрою
міста Біла Церква» та ОСОБА_1 було
укладено договір №360 на користування
об'єктом благоустрою. Відповідно до п.
1.1. даного договору, відповідач
використовує об'єкт благоустрою під
тимчасове розміщення не капітального
металевого гаража для зберігання
особистого майна за адресою: АДРЕСА_1.
Ціна послуг за даним договором
визначається відповідно до п.п. 4.3.
додатку №1 «Плата за послуги з
оформлення документації, пов'язаної з
благоустроєм міста» рішення
Білоцерківської міської ради від 11.07.2008
року №800 «Про затвердження Правил
благоустрою території м. Біла Церква»
та становить 100,00 грн. на місяць.
Відповідно до п. 3.1. вказаного договору,
відповідач зобов'язаний проводити
оплату до 10-го числа наступного за
звітним місяцем шляхом перерахування
на поточний рахунок позивача коштів в
розмірі 100% суми. Однак, відповідач
належним чином не виконує зобов'язання
за договором, зокрема, щодо повної та
своєчасної оплати послуг, в зв'язку з
чим утворилась заборгованість за
період з 13 грудня 2011 року до 01 листопада
2013 року у розмірі 2 099,99 грн. Позивач з
метою досудового вирішення спору
звертався до відповідача з відповідною
претензією, однак, відповідач в
добровільному порядку не виконує умови
договору та борг не сплачує. В зв'язку з
цим, позивач просить в судовому порядку
стягнути з відповідача на користь
позивача кошти в розмірі 2 099,99 грн. та
судові витрати по справі.

В судовому засіданні
представник позивача збільшив розмір
позовних вимог змінивши період
нарахувань та суми боргу і просив
стягнути з відповідача на користь
позивача борг за договором № 360 за
період з 13 грудня 2011 року по 30 грудня 2013
року у сумі 2296,76 грн. та судові витрати
по справі в сумі 229,40 грн.

Рішенням Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 30 грудня 2013 року позов
задоволено.

Позивач подав апеляційну скаргу,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм процесуального права,
а саме не встановлення обставин, що
мають значення для справи. Посилається
на те, що позивач не виконав умови
договору, не передав відповідачу
об»єкт благоустрою під тимчасове
розміщення металевого гаража, та не
підготував жодних дозвільних
документів.

Позивач просить рішення суду
першої інстанції скасувати і ухвалити
нове рішення, яким в задоволенні
позову відмовити.

Судова колегія, заслухавши
доповідь судді-доповідача, пояснення С,
перевіривши матеріали справи у межах
доводів апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог вважає, що апеляційна
скарга не підлягає до задоволення з
наступних підстав.

Судом першої інстанції
встановлено, що 13 грудня 2011 року між
позивачем комунальною установою
Білоцерківської міської ради
«Інспекція з благоустрою міста Біла
Церква» та відповідачем ОСОБА_1 було
укладено договір №360 на користування
об'єктом благоустрою.

Відповідно до п. 1.1. договору,
замовник використовує обє'кт
благоустрою під тимчасове розміщення
не капітального металевого гаража для
зберігання особистого майна за
адресою: АДРЕСА_1.

Згідно п. 1.3. договору,
замовник зобов'язується оплачувати
виконавцю таке забезпечення
(використання об'єкту благоустрою)
згідно із умовами даного договору та
утримувати об'єкт благоустрою в
належному стані.

За п.п. 2.1., 2.2. договору, ціна
послуг за даним договором визначається
згідно п.п. 4.3. додатку №1 рішення
Білоцерківської міської ради від
11.07.2008р. №800 «Про затвердження Правил
благоустрою території міста Біла
Церква» та становить 100,00 грн. на
місяць, в т.ч. ПДВ 16,67 грн. на термін дії
договору.

Відповідно до п. 3.1. договору,
замовник проводить оплату виконаних
робіт до 10-го числа наступного за
звітним місцем шляхом перерахування на
поточний рахунок виконавця коштів в
розмірі 100% суми.

Строк договору починає свій
перебіг у момент, визначений у п. 5.1.
Договору (з моменту його підписання) та
закінчується 31.12.2012 року, але договором
передбачено продовження його дії, якщо
до 31.12.2012р. сторони не погодили змін.
Оскільки змін до договору сторанами
ініційовано не було, відтак, строк дії
договору подовжено до 31.12.2013р.

Відповідач належним чином не
виконав зобов'язання за договором.

Позивач з метою досудового
вирішення спору звертався до
відповідача з претензіями вих. №558 від
23.04.2013р., та вих. № 813 від 18.10.2013р., згідно
яких просив останнього сплатити
заборгованість за договором шляхом
перерахування коштів на розрахунковий
рахунок позивача. Проте, відповідач
вимог претензії не виконав та боргу не
сплатив, тому, за ним утворився борг,
станом на 30.12.2013р. в сумі 2 296,76 грн. (за
період з 13.12.2011р. по 30.12.2013р.), що
підтверджується розрахунком
заборгованості №557 від 30.12.2013р.,
довідкою про заборгованість
відповідача № 556 від 30.12.2013р.

29 вересня 2011 року
Білоцерківською міською радою
прийнято рішення № 333-12-VI, яким
визначено розмір плати за тимчасове
встановлення металевого гаража в
розмірі 100 грн. за 1 місяць. Також, 28
лютого 2013 року Білоцерківською міською
радою прийнято рішення № 907-39-VI, яким
також визначено розмір плати за
користування обєктом благоустрою
міста при тимчасовому встановленні
металевого гаража для громадян 100 грн.
за 1 місяць та для пільгової категорії
населення ( інвалідам І та ІІ груп,
ліквідаторам наслідків аварії на ЧАЕС
І та ІІ категорії, учасникам бойових
дій, дітям війни при наявності власного
автомобіля) в розмірі 50 грн. за 1 місяць.
Відповідач не відноситься до вказаних
пільгових категорій.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції керувався нормами
зобов»язального права і виходив з того,
що між сторонами був укладений
договір, умови якого відповідачем не
виконувались, а тому він має виконати
взяті на себе зобов»язання за
договором у примусовому порядку.

Судова колегія погоджується із
таким висновком суду виходячи із
наступних підстав.

За ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України,
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь
другої сторони (кредитора) певну дію
(передати майно, виконати роботу,
надати послугу, сплатити гроші тощо)
або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Як вбачається з ч. 1 ст. 527 ЦК
України, боржник зобов'язаний виконати
свій обов'язок, а кредитор - прийняти
виконання особисто, якщо інше не
встановлено договором або законом, не
випливає із суті зобов'язання чи
звичаїв ділового обороту.

Ч.1 ст. 530 ЦК України визначає,
якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Ст. 610 ЦК України визначено,
що порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України,
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК
України, боржник не звільняється
від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Суд першої інстанції правильно
застосував наведені норми
матеріального права і прийшов до
висновку, що між сторонами на підставі
договору на користування об»єктом
благоустрою виникли правовідносини,
відповідно до яких позивач надав
відповідачу у користування об»єкт
благоустрою, а відповідач
зобов»язувався його використовувати
для встановлення металевого гаража і
вносити щомісячну оплату за
користування у розмірі 100 грн.

Факт укладання такого договору не
оспорювалось і відповідачем.

Разом із тим, заперечуючи проти
позову а також в доводах апеляційної
скарги відповідач посилається на те, що
позивач відповідачу дозвільних
документів та жодного об»єкту
благоустрою не передавав, а також не
надавав послуг із забезпечення
можливості користування об»єктом
благоустрою. Також у судовому
засіданні при розгляді апеляційної
скарги відповідач посилався на те, що
не виконував договір, оскільки вважав
його незаконним.

Однак ці доводи не спростовують
висновків суду.

Відповідно до ст. 626 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов»язків.

Стаття 627 ЦК України встановлює,
що відповідно до статті 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладанні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

Відповідно до ст..628 ЦК України
зміст договору становлять умови
(пункти), визначені на розсуд сторін і
погоджені ними, та умови, які є
обов»язковими відповідно до актів
цивільного законодавства.

Відповідно до ст.. 629 ЦК України
договір є обов»язковим для виконання
сторонами.

Відповідно до ст. 13 закону України
«Про благоустрій населених пунктів» .
До об'єктів благоустрою населених
пунктів належать:

1) території загального користування:

а) парки (гідропарки, лугопарки,
лісопарки, парки культури та
відпочинку, парки - пам'ятки
садово-паркового мистецтва, спортивні,
дитячі, історичні, національні,
меморіальні та інші), рекреаційні зони,
сади, сквери та майданчики;

б) пам'ятки культурної та історичної
спадщини;

в) майдани, площі, бульвари, проспекти;

г) вулиці, дороги, провулки, узвози,
проїзди, пішохідні та велосипедні
доріжки;

ґ) пляжі;

д) кладовища;

е) інші території загального
користування;

2) прибудинкові території;

3) території будівель та споруд
інженерного захисту територій;

4) території підприємств, установ,
організацій та закріплені за ними
території на умовах договору.

2. До об'єктів благоустрою можуть
належати також інші території в межах
населеного пункту

Відповідно до ст. 36 Закону України
«Про благоустрій територій»
фінансування заходів з благоустрою
населених пунктів, утримання та ремонт
об'єктів благоустрою здійснюється за
рахунок коштів їх власників або
користувачів, якщо це передбачено
умовами відповідних договорів, а також
за рахунок пайових внесків власників
будівель і споруд, розміщених на
території об'єкта благоустрою, інших
передбачених законом джерел
фінансування.

На підставі наведеного Закону,
сторони уклали договір про
користування об»єктом благоустрою,
тобто як вбачається із цільового
використання цього об»єкта, цим
об»єктом є частина придомової
території будинку АДРЕСА_1 , на якій
відповідач набував право встановити
тимчасовий не капітальний металевий
гараж і сплачувати щомісячно кошти за
користування цим об»єктом.

Договором передбачені обов»язки
відповідача щодо користування
об»єктом благоустрою, а саме цільове
призначення для встановлення
металевого гаражу, сплачувати кошти за
користування об'єктом благоустрою,
утримувати гараж в належному
естетичному вигляді та утримувати
прилеглу територію в належному
санітарному стані.

У позивача договором встановлений
обов»язок за плату надати відповідачу
послуги із забезпечення можливості
користування об»єктом благоустрою під
тимчасове розміщення не капітального
металевого гаража для зберігання
особистого майна за адресою АДРЕСА_1 ,
здійснювати контроль щодо
використання об»єкта благоустрою в
належному стані.

Вказаним договором не
передбачено виготовлення позивачем
будь-якої документації і передачу цієї
документації відповідачу. Також не
передбачалось складання будь-яких
актів передачі об»єкта благоустрою в
користування.

Позивач оплатив два місяці за
користування об»єктом благоустрою,
після чого припинив виконувати умови
договору.

Таким чином, доводи відповідача в
тій частині, що він не отримав від
відповідача послуг за договором є
голослівними і не доводяться
матеріалами справи.

Судова колегія вважає, що
оскільки відповідач уклав договір із
позивачем, тобто погодився з умовами
договору, не виявляв бажання
розірвати договір або визнати його
недійсним, він не може в
односторонньому порядку відмовитись
від його виконання, а тому має виконати
умови договору і сплатити позивачу
заборгованість за вказаним договором.

За наведених обставин колегія
суддів не вбачає підстав для
задоволення апеляційної скарги, а тому
апеляційну скаргу відхиляє, а рішення
суду першої інстанції залишає без
змін.

Керуючись ст..ст. 303, 307,308 ЦПК
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 30 грудня 2013 року в даній справі
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржене у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: