Справа №461/3521/13-ц
Провадження № 2/461/204/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2014 року
м.Львів

Галицький районний суд м. Львова

в складі: головуючого-судді
Мисько Х.М.

при секретарі
Коружинець Н.В.

з участю: представників позивача
ОСОБА_1, ОСОБА_2,

відповідача
ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_3
ОСОБА_4,

представник відповідача ОСОБА_5
ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Львові
цивільну справу за позовом ОСОБА_7 до
ОСОБА_3, ОСОБА_5, третя особа: Орган опіки
та піклування Франківської районної
адміністрації Львівської міської ради
про визнання права власності, -

в с т а н о в и в :

позивач ОСОБА_7 звернувся до суду із
позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_5, третя особа:
орган опіки та піклування Франківської
районної адміністрації Львівської
міської ради, в якому просить
відраховувати строк позовної давності
з 11 березня 2010 року, зобов'язати
відповідачів виконати розпорядження
Франківської районної адміністрації
Львівської міської ради №97 від 09
лютого 2000 року, в якому зазначена умова,
що відповідачі зобов'язані надати
право власності неповнолітній дитині
на житло, придбане за новим місцем
проживання у рівних частках із іншими
співвласниками, яка не виконана до
сьогоднішнього дня, під житлом
розуміти квартиру за адресою: АДРЕСА_2
та зобов'язати орган опіки та
піклування Франківської районної
адміністрації Львівської міської ради
проконтролювати виконання
вищевказаного розпорядження.

В судовому засіданні 17 лютого 2014 року
представником позивача ОСОБА_2 була
подана уточнена позовна заява, в якій
позивач просить визнати за ним право
власності на 1/3 квартири АДРЕСА_2 за
рахунок часток його батьків ОСОБА_3,
ОСОБА_5 в рівних частках.

В обґрунтування внесеного позову
покликається на те, що 12 грудня 1998 року
його батьками - відповідачами по
справі, була придбана квартира АДРЕСА_2,
власником якої є його батько - ОСОБА_3
Квартира АДРЕСА_1 належала на праві
спільної сумісної власності йому,
батькові і матері. Оскільки на момент
відчуження квартири АДРЕСА_1 він був
неповнолітньою дитиною, продаж
квартири відбувся з дозволу органу
опіки та піклування, який був наданий
Розпорядженням №97 від 09 лютого 2000 року,
відповідно до якого громадяни ОСОБА_3
зобов'язані надати право власності
неповнолітній дитині ОСОБА_7 на житло,
придбане за новим місцем проживання у
рівних частках з іншими
співвласниками, однак, таке не було
виконано. Вважає житлом, на яке мав би
отримати право власності - квартиру
АДРЕСА_2. Змушений звернутись до суду за
захистом свого права, оскільки вважає,
що батьки можуть відчужити квартиру та
залишити його без житла та місця
реєстрації.

В судовому засіданні представники
позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2 уточнений
позов підтримали, надали пояснення,
аналогічні до викладених у такому та
просили позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник
ОСОБА_4 в судовому засіданні позов
визнали.

Представник відповідача ОСОБА_5 -
ОСОБА_6 в судовому засіданні проти
задоволення позову заперечив, надав
письмові заперечення проти позову, в
яких посилається на рішення
апеляційного суду Львівської області
від 27 вересня 2012 року.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у розгляді справи, дослідивши
інші матеріали справи, права та
обов'язки сторін, суд приходить до
висновку, що позивачу слід поновити
процесуальний строк на звернення до
суду, а позов не підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_5
05 вересня 1987 року уклали шлюб, який
розірвано 11 березня 2010 року (а.с.6). Від
шлюбу у подружжя народився син - ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9).

20 грудня 1998 року ОСОБА_3, відповідно до
договору купівлі-продажу квартири,
купив квартиру АДРЕСА_2 (а.с.11).

04 березня 2000 року був укладений договір
купівлі-продажу квартири за адресою:
АДРЕСА_1, відповідно до якого ОСОБА_3,
ОСОБА_5, які діяли від свого імені та від
імені неповнолітнього сина ОСОБА_7, на
підставі Розпорядження, виданого
Франківською районною адміністрацією
Львівської міської ради від 09 лютого 2000
року №97, продали, а ОСОБА_8 купила
вказану квартиру (а.с.8, 10).

Рішенням Апеляційного суду Львівської
області від 27 вересня 2012 року
встановлено, що квартира АДРЕСА_2
належить на праві спільної сумісної
власності по 1/2 частині ОСОБА_5 та
ОСОБА_3 Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК
України, обставини, встановлені
судовим рішенням у цивільній,
господарській або адміністративній
справі, що набрало законної сили, не
доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці
обставини. Цим же рішенням встановлено,
що ОСОБА_7 невірно обраний спосіб
захисту свого права шляхом визнання за
ним права власності на 1/3 частину
квартири, яка є майном подружжя. Крім
того, із вищеназваних договорів
купівлі-продажу вбачається, що
квартира за адресою: АДРЕСА_2 була
придбана у 1998 році, тобто раніше, ніж
видавалось Розпорядження №97 від 09
лютого 2000 року, яким було надано згоду
від імені неповнолітнього ОСОБА_7 на
продаж приватизованої квартири №103 на
вул. В.Великого, 63, його батькам - ОСОБА_3,
ОСОБА_5, та зобов'язано батьків надати
право власності неповнолітній дитині
на житло, придбане за новим місцем
проживання у рівних частках з іншими
співвласниками. Вказано, що у випадку
невиконання п.2 розпорядження особисті
майнові інтереси дитини підлягають
захисту відповідно до чинного
законодавства (а.с.10).

З огляду на викладене, суд приходить до
висновку, що ОСОБА_7 невірно обрано
спосіб захисту свого права за рахунок
часток своїх батьків, які є
рівноцінними власниками спірної
квартири по вул. І.Франка, 124/5, відносно
якої згаданим рішенням Апеляційного
суду вже вирішено спір щодо права
власності.

Відповідно д ст.321 ЦК України, право
власності є непорушним; ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні;
особа може бути позбалена права
власності або обмежена у його
здійсненні лише у випадках і в порядку,
встановлених законом; примусове
відчуження обєктів права власності
може бути застосоване лише як виняток з
моивів суспільної необхідності на
підставі і в порядку, встановлених
законом, та за умови попереднього та
повного відшкодування їх вартості,
крім випадків, встановлених ч.2 ст.351
цього Кодексу.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.
10, 11, 31, 60, 61, 208, 209, 212, 215, 218 ЦПК України,
ст.16, 321, ч.3 ст.368 ЦК України, ст.60 СК
України, суд, -

в и р і ш и в:

поновити ОСОБА_7 процесуальний
строк на звернення до суду.

У задоволенні позову ОСОБА_7 відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через суд
першої інстанції шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги, а у разі
якщо рішення було проголошено без
участі особи, яка його оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
10-ти днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий суддя
Мисько Х.М.