У Х В А Л А

іменем україни

23 квітня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Кузнєцова В. О.,

суддів: Ізмайлової Т. Л.,
Наумчука М. І.,

Мостової Г. І.,
Остапчука Д. О.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «ОТП
Факторинг Україна» до ОСОБА_3, ОСОБА_4,
Управління Міністерства внутрішніх
справ України в Закарпатській області,
третя особа - відділ державної
виконавчої служби Іршавського
районного управління юстиції, про
звільнення майна з-під арешту, за
касаційною скаргою Товариства з
обмеженою відповідальністю «ОТП
Факторинг Україна» на ухвалу
апеляційного суду Закарпатської
області від 17 грудня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2013 року Товариство з
обмеженою відповідальністю
«ОТП Факторинг Україна» (далі - ТОВ «ОТП
Факторинг Україна») звернулося до суду
з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Закарпатській області, у якому
просило зняти арешт з іпотечного
нерухомого майна - майнового комплексу,
що розташований за адресою: АДРЕСА_1, що
належить на праві власності ОСОБА_4

Рішенням Іршавського районного суду
Закарпатської області від
29 квітня 2013 року позов задоволено.

Звільнено з-під арешту, накладеного
08 грудня 2008 року постановою слідчого
відділу УСБУ в Закарпатській області,
передане в іпотеку нерухоме майно, а
саме: майновий комплекс, що
розташований за адресою:
АДРЕСА_1, що належить на праві власності
ОСОБА_4

Ухвалою апеляційного суду
Закарпатської області від 17 грудня
2013 року рішення Іршавського
районного суду Закарпатської області
від 29 квітня 2013 року
скасовано, провадження у даній справі
закрито. Роз'яснено заявнику, що
зазначене питання підлягає вирішенню в
порядку кримінального судочинства.

У поданій касаційній скарзі ТОВ «ОТП
Факторинг Україна», посилаючись на
порушення судом норм процесуального
права та неправильне застосування норм
матеріального права, постановлену у
справі ухвалу апеляційного суду
просить скасувати та залишити в силі
рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, обговоривши доводи касаційної
скарги та перевіривши матеріали
справи, дійшла висновку, що скарга
підлягає частковому задоволенню на
таких підставах.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

За правилами ст. 335 ЦПК України суд
касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову, суд першої інстанції виходив із
того, що накладення арешту на об'єкт
іпотеки в межах кримінальної справи
перешкоджає іпотекодержателю
реалізувати свої права шляхом
звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та закриваючи провадження у
справі, апеляційний суд виходив із
того, що оскільки арешт на спірне майно
накладено постановою слідчого в межах
кримінальної справи в порядку,
передбаченому КПК України, а не шляхом
опису майна судовим виконавцем у
порядку, передбаченому ЦПК України, то
заявлена вимога про зняття арешту з
іпотечного нерухомого майна підлягає
вирішенню за правилами кримінального
судочинства.

Проте з такими висновками
апеляційного суду погодитись не можна
з огляду на наступне.

Судами встановлено, що 03 квітня 2007
року між Закритим акціонерним
товариством «ОТП Банк»,
правонаступником якого є ТОВ «ОТП
Факторинг Україна», та ОСОБА_3 було
укладено кредитний договір
№ СМ-SME800/027/2007, згідно з умовами
якого банк надав останньому кредит у
розмірі 78 тис. євро зі сплатою 5,5 %
річних за користування кредитом на
строк до 03 квітня 2014 року.

Із метою забезпечення виконання
вказаного договору 03 квітня 2007 року
між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та
ОСОБА_4 було укладено іпотечний договір
№ PM-SME800/027/2007, згідно з умовами якого
останній передав банку в іпотеку
належне йому на праві власності майно -
майновий комплекс, що розташований за
адресою: АДРЕСА_1.

Згідно з виконавчим написом за № 817,
вчиненим 24 квітня 2008 року приватним
нотаріусом Мукачівського районного
нотаріального округу ОСОБА_5 у рахунок
погашення заборгованості за кредитним
договором від 03 квітня 2007 року №
СМ-SME800/027/2007, звернуто стягнення на
вказане нерухоме майно.

Постановою державного виконавця
ВДВС Іршавського районного управління
юстиції від 31 травня 2012 року ВП № 30945543
виконавчий документ повернуто
стягувачу у зв'язку з тим, що постановою
слідчого відділу УСБУ в Закарпатській
області від 08 грудня 2008 року накладено
заборону на реалізацію вказаного
іпотечного майна (а. с. 14-15).

Відповідно до ст. 126 КПК України, у
редакції чинній на момент накладення
арешту на спірне майно, в процесі
розслідування кримінальної справи
арешт може бути накладений на майно
обвинуваченого чи підозрюваного або
осіб, які несуть за законом матеріальну
відповідальність за його дії лише з
метою забезпечення цивільного позову і
можливої конфіскації майна.

Згідно зі ст. 174 КПК України арешт
майна може бути скасовано повністю чи
частково ухвалою слідчого судді під
час досудового розслідування чи суду
під час судового провадження за
клопотанням підозрюваного,
обвинуваченого, їх захисника чи
законного представника, іншого
власника або володільця майна, якщо
вони доведуть, що в подальшому
застосуванні цього заходу відпала
потреба або арешт накладено
необґрунтовано.

Оскільки ТОВ «ОТП Факторинг Україна»
не є учасником кримінального
провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 за
ознаками злочинів, передбачених ч. 4 ст.
190, ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 358 КК
України, то воно не має процесуального
права на оскарження постанов слідчого,
у тому числі і про накладення арешту на
майно у порядку, визначеному КПК
України.

Оскільки позовні вимоги стосувались
питання про звільнення з-під арешту
майна, право на яке у позивача як
іпотекодержателя виникло із цивільних
правовідносин, то у такому випадку
позивач має право на захист свого
порушеного права у спосіб, визначений
ст. 15 ЦПК України, ст. ст. 15, 16 ЦК України.

Крім того, за відсутності в
матеріалах справи постанови слідчого
відділу УСБУ в Закарпатській області
від 08 грудня 2008 року про арешт спірного
нерухомого майна висновок
апеляційного суду про те, що питання
про звільнення з-під арешту майна має
вирішуватися у порядку кримінального
провадження, є передчасним.

Відповідно до п. 2 ст. 342 ЦПК України,
розглянувши касаційну скаргу на ухвалу
суду, суд касаційної інстанції
скасовує ухвалу і передає питання на
новий розгляд до суду першої або
апеляційної інстанції, якщо було
порушено порядок, встановлений для
його вирішення.

З урахуванням того, що при
постановленні ухвали суду апеляційної
інстанції було порушено порядок,
встановлений для вирішення вказаного
питання, зазначена ухвала підлягає
скасуванню, а справу слід направити на
новий розгляд до суду апеляційної
інстанції.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 342 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«ОТП Факторинг Україна» задовольнити
частково.

Ухвалу апеляційного суду
Закарпатської області від 17 грудня
2013 року скасувати, справу
направити на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не
підлягає.

Головуючий
В. О. Кузнєцов

Судді:
Т. Л. Ізмайлова

Г. І. Мостова

М. І. Наумчук

Д. О. Остапчук