Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№ 22-ц/778/872/14
Головуючий у 1 інстанції Мінгазов
Суддя-доповідач Спас О.В.
У Х В А Л А

Іменем України

12 лютого 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Запорізької області у складі:

головуючого Спас О.В.,

суддів: Полякова О.З.,

Бабак А.М.,

при секретарі Бабенко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційними скаргами ОСОБА_2, ОСОБА_3

на рішення Запорізького районного суду
Запорізької області від 27 грудня 2013
року

у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи:
Обслуговуючий садово-городній
кооператив (ОСГК) «Соянчне-Нове»,
Сонячна сільська рада Запорізького
району Запорізької області про
зобов'язання звільнити незаконно
зайняту земельну ділянку

В С Т А Н О В
И Л А:

У серпні 2013 року ОСОБА_2, ОСОБА_3
звернулись до суду з позовом до ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи: ОСГК
«Соянчне-Нове», Сонячна сільська рада,
про зобов'язання звільнити незаконно
зайняту земельну ділянку.

В позові зазначили, що на території
Сонячної сільської ради Запорізького
району Запорізької області в ОСГК
«Сонячне-Нове» за державним актом
серії І-ЗА № 021015 виданим Сонячною
сільрадою 28.05.1998 року ОСОБА_2 на праві
приватної власності належить земельна
ділянка НОМЕР_1, ОСОБА_3 згідно
державного акту на право приватної
власності на землю І-ЗП № 040809 від
27.01.2000р. належить земельна ділянка
НОМЕР_2.

Згідно до плану землекористування та
експлікації земель садівницького
товариства «Сонячне-Нове», виконаного
землевпорядного організацією ФОП
«ОСОБА_7» та згідно з картографічним
матеріалам «Інвентаризації земель
Сонячної сільської ради» садового
товариства «Сонячний» 65-96003-ДРЛ 13
виконаної Запорізькою філією
інституту УкрЗемПроект земельні
ділянки НОМЕР_1 та НОМЕР_2, що належать
позивачам, межують з земельною
ділянкою НОМЕР_3, площею 0,1153га, яка
належала ОСОБА_8 на підставі державного
акту на право приватної власності на
землю від 17.08.1998р. сер. І-ЗП № 024175,
виданого на підставі рішення
виконавчого комітету Сонячної
сільської ради від 13.08.1998 року № 107, до
вказаної ділянки НОМЕР_3 увійшла дорога
та «зелена зона» що належать до земель
загального користування.

Вказаний державний акт на право
приватної власності на землю від
17.08.1998р. сер. І-ЗП № 024175 виданий ОСОБА_8
на підставі рішення виконавчого
комітету Сонячної сільської ради від
13.08.1998 року № 107 скасований постановою
колегії суддів Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду №
2а-11/11 від 29.05.12 року, яка залишена без
змін ухвалою Вищого адміністративного
суду України від 23.04.2013 року № К/9991/43228/12.

Позивачі вказують, що ухвалою Вищого
адміністративного суду України
встановлено факт того, що збільшення
розміру земельної ділянки ОСОБА_8
відбулося незаконно через приєднання
до неї земель загального користування.

Позивачі зазначають, що більше десяти
років вони використовували дорогу та
зелену зону для безперешкодного
доступу (проходу, проїзду) до своїх
земельних ділянок, але на початку липня
2010р. громадянами ОСОБА_4 та ОСОБА_5 без
будь-яких пояснень та попереджень було
здійснено незаконні дії щодо захвату
земель загального користування шляхом
встановлення металевого паркану,
бетонної опалубки, споруд, та іншого
майна, викорчування дерев та кущів,
розташованих на землі загального
користування та насадження на двох
земельних ділянках (дороги та зеленої
зони) власних кущів та дерев. Внаслідок
незаконних дій вищеназваних осіб
прохід (проїзд) до земельних ділянок
позивачів став неможливий.

Листом прокуратури Запорізького
району Запорізької області від 20.07.2010р.
№140- 10.ВИХ.10 за наслідками проведення
прокурорської перевірки із залученням
фахівців відділу Держкомзему в
Запорізькому районі повідомлено, що
згідно картографічного матеріалу
«Інвентаризація земель Сонячної
сільської ради Запорізького району»
частина земельної ділянки НОМЕР_3, а
саме дорога, мала належати до земель
загального користування.
Рекомендовано звернутися до суду з
відповідним позовом.

У зв'язку з вищевикладеним позивачі
вважають, що у відповідачів відсутні
будь-які правові підстави користування
земельною ділянкою НОМЕР_3, та
посилаючись на ст. 391 ЦК України просили
суд зобов'язати ОСОБА_4 та ОСОБА_5
звільнити самовільно зайняту земельну
ділянку НОМЕР_3 до якої входять земля
загального користування, а саме: дорога
та зелена зона де зобов'язати
відповідачів демонтувати паркан, інші
споруди.

Позивачі просили суд зобов'язати
голову ОСК «Сонячне-Нове» ОСОБА_6
здійснити дії щодо звільнення
земельної ділянки НОМЕР_3 шляхом
видання розпорядження по кооперативу
про звільнення відповідачами ОСОБА_4,
ОСОБА_5 вказаної земельної ділянки у
тому числі дороги та зеленої зони.

Крім того позивачі вважають, що
вищезазначеними діями ОСОБА_4 та ОСОБА_5
їм було завдано моральної шкоди, яку
вони оцінують: ОСОБА_2 -13000 грн., ОСОБА_3 -
10000 грн., та відповідно просили суд
стягнути на свою користь, та стягнути
солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5, а також
стягнути з них суму сплаченого
судового збору.

Рішенням Запорізького районного суду
Запорізької області від 27 грудня 2013
року у задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 подали апеляційні
скарги, в яких, посилаючись на
незаконність, порушення норм
матеріального та процесуального права,
не відповідність висновків суду
обставинам справи, просять рішення
суду скасувати, та ухвалити нове
рішення, яким їх позовні вимоги
задовольнити в повному обсязі.

Відповідачкою ОСОБА_4 надані
заперечення на апеляційну скаргу, в
яких вона вважає доводи апеляційної
скарги безпідставними і просить
залишити рішення без змін.

Сонячна сільська рада Запорізького
району Запорізької області надала
пояснення на апеляційну скаргу, в яких
підтримала доводи апелянтів.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю-доповідача, пояснення
представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_9,
позивачку ОСОБА_3 та її представника
ОСОБА_10, відповідача ОСОБА_5,
представника відповідачки ОСОБА_4
ОСОБА_11, ОСОБА_6, як відповідача та
представника третьої особи - голову
ОСГК «Соянчне-Нове», перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції та обставини
справи в межах доводів апеляційної
скарги і вимог, заявлених в суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін. Відповідно ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлені
наступні обставини та відповідні
правовідносини.

На території Сонячної сільської ради
Запорізького району Запорізької
області в ОСГК «Сонячне-Нове» за
державним актом серії І-ЗА № 021015
виданим Сонячною сільрадою 28.05.1998 року
ОСОБА_2 на праві приватної власності
належить земельна ділянка НОМЕР_1.

На території Сонячної сільської ради
Запорізького району Запорізької
області в ОСГК «Сонячне-Нове» ОСОБА_3
згідно державного акту на право
приватної власності на землю І-ЗП № 040809
від 27.01.2000р. належить земельна ділянка
НОМЕР_2.

ОСГК «Сонячне-Нове» користується 30,18
гектарі землі в межах згідно з планом
користування за державним актом на
право постійного користування землею
виданого відповідно до рішення
Запорізької районної Ради народних
депутатів від 04.04.1997р. №6.

До складу земельної ділянки НОМЕР_3
ОСГК «Сонячне-Нове» незаконно
включені дорога та зелена зона з земель
загального користування ОСГК, що поряд
з іншими обставинами потягло визнання
протиправним та скасування рішення
виконавчого комітету Сонячної
сільської ради від 13.08.1998р. №107 в
частині передачі у власність спірної
земельної ділянки попередньому
власнику ОСОБА_8 Судовим рішенням
(а.с.15-20) скасовано державний акт на
право приватної власності ОСОБА_8 на
земельну ділянку НОМЕР_3 на території
ОСГК «Сонячне-Нове».

Ухвалюючи рішення суд першої
інстанції з дотриманням вимог ст. ст.
212 - 215 ЦПК України належно оцінив
надані сторонами докази, виконав
вимоги цивільного судочинства і
вирішив справу згідно з законом,
вирішивши питання наявності обставин,
якими обґрунтовувалися вимоги та
заперечення, суті правовідносин, що
випливають із встановлених обставин, у
цілому правильно застосував правові
норми до цих правовідносин і дійшов
вірного висновку про відмову в
задоволенні позову.

Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа
має право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів. Захист цивільних прав - це
передбачені законом способи охорони
цивільних прав у разі їх порушення чи
реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб'єктивних
цивільних прав розуміють закріплені
законом матеріально-правові заходи
примусового характеру, за допомогою
яких проводиться поновлення (визнання)
порушених (оспорюваних) прав та вплив
на правопорушника. Загальний перелік
таких способів захисту цивільних прав
та інтересів передбачений ст. 16 ЦК
України.

Суд першої інстанції правильно
визначив, що вимоги про звільнення
ОСОБА_4, ОСОБА_5 земельної ділянки
НОМЕР_3 у ОСГК «Сонячне-Нове» не
підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 13 Конституції України
земля є об'єктом права власності
Українського народу. Від імені
Українського народу права власника
здійснюють органи державної влади та
органи місцевого самоврядування в
межах, визначених цією Конституцією.

Відповідно до ст. ст. 142 - 145 Конституції
України до матеріальної основи органів
місцевого самоврядування належить,
зокрема, земля, управління якою
здійснюють територіальні громади
через органи місцевого самоврядування
в межах їх повноважень шляхом
прийняття рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЗК України
громадяни України набувають права
власності на земельні ділянки на
підставі придбання за договором
купівлі-продажу, ренти, дарування, міни,
іншими цивільно-правовими угодами;
безоплатної передачі із земель
державної і комунальної власності;
приватизації земельних ділянок, що
були раніше надані їм у користування;
прийняття спадщини; виділення в натурі
(на місцевості) належної їм земельної
частки (паю).

Відповідно до ч. 1 ст. 125 ЗК України право
власності на земельну ділянку та право
постійного користування нею виникає
після одержання її власником або
користувачем документа, що посвідчує
право власності чи право постійного
користування земельною ділянкою, та
його державної реєстрації.

Згідно із ч. 1 ст. 126 ЗК право власності
на земельну ділянку і право постійного
користування земельною ділянкою
посвідчується державними актами.

Частинами першою та другою статті 116 ЗК
України визначено, що громадяни і
юридичні особи набувають права
власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, визначених цим
Кодексом або за результатами аукціону.
Набуття права на землю громадянами та
юридичними особами здійснюється
шляхом передачі земельних ділянок у
власність або надання їх у
користування.

Вибір місця розташування земельної
ділянки та надання дозволу і вимог на
розроблення проекту її відведення
здійснюються в порядку, встановленому
статтею 151 ЗК України.

Протокол №11 засідання правління ОСГК
«Сонячне-Нове» від 02.11.2012р., яким ОСОБА_4
виділено земельну ділянку НОМЕР_3
площею 0,12га не є передбаченою законом
підставою для виникнення у вказаної
особи права користування або власності
на вказану земельну ділянку.

В цій частині зазначення судом першої
інстанції про інший висновок щодо
наявності у ОСОБА_4, ОСОБА_5 права
користування спірною земельною
ділянкою НОМЕР_3 на підставі протоколу
засідання правління ОСГК не відповідає
наведеним нормам матеріального права.

Проте, вказане не тягне скасування
рішення суду в силу приписів ч. 2 ст. 308
ЦПК України за наступних обставин.

Судом встановлено, що особою, яка має
на належних правових підставах згідно
державного акту у постійному
користуванні землі площею 30,18га, до
складу яких входить земельна ділянка
НОМЕР_3, є ОСГК «Сонячне-Нове».

Вказане відповідає ст. ст. 2, 6, 22 Закону
України «Про кооперацію» п.1.1 статуту
ОСГК «Сонячне-Нове».

ОСГК «Сонячне-Нове» за законом та
власним статутом є юридичною особою,
яка у відповідності до ст. ст. 80, 91, 92 ЦК
України наділена цивільною
правоздатністю і дієздатністю, може
бути позивачем та відповідачем у суді.

Правовідносини між позивачами
власниками земельних ділянок НОМЕР_1,
НОМЕР_2, розташованими на території
земель, що находяться у постійному
користуванні ОСГК «Сонячне-Нове»
підлягають врегулюванню шляхом
застосування відповідних норм
Цивільного та Земельного кодексів
України.

Проте, з матеріалів справи вбачається,
що позовні вимоги пред'явлені до
відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5, які не
мають ані права власності, ані права
користування земельною ділянкою
НОМЕР_3, а до ОСГК «Сонячне-Нове», який є
землекористувачем на підставі
відповідного державного акту позов не
заявлений.

Вийти за межі заявлених у суді першої
інстанції позовних вимог апеляційний
суд не може в силу ст. ст. 11, 303 ЦПК
України.

Згідно ст. 152 ЗК України власник
земельної ділянки або землекористувач
може вимагати усунення будь-яких
порушень його прав на землю, навіть
якщо ці порушення не пов'язані з
позбавленням права володіння
земельною ділянкою, і відшкодування
завданих збитків. За ст. 391 ЦК України
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпоряджання
своїм майном.

Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа
має право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів. Відповідно до ст. 16 ЦК
України, звертаючись до суду, позивач
за власним розсудом обирає спосіб
захисту.

Обравши способом захисту вимогу про
звільнення відповідачами ОСОБА_4,
ОСОБА_5 усієї земельної ділянки НОМЕР_3
на території ОСГК «Сонячне-Нове»
позивачі не навели, яким чином
відповідачі перешкоджають їм у
здійсненні прав власників своїх
земельних ділянок у тій частині
земельної ділянки, яка не відноситься
до земель зеленої зони та дороги.

Як вказано вище, правовідносини з
приводу забезпечення прав власників
земельних ділянок щодо користування
землями загального користування ОСГК
«Сонячне-Нове» (зеленої зони, дороги) не
входять у межі розгляду даної справи,
виходячи із змісту пред'явлених у ній
позовних вимог та суб'єктного складу
осіб. Які беруть участь у розгляді
справи.

Відносно позовних вимог до відповідача
ОСОБА_6, якого позивачі просили
зобов'язати, як голову ОСК
«Сонячне-Нове» ОСОБА_6 здійснити дії
щодо звільнення земельної ділянки
НОМЕР_3 шляхом видання розпорядження
по кооперативу про звільнення
відповідачами ОСОБА_4, ОСОБА_5 вказаної
земельної ділянки у тому числі дороги
та зеленої зони є належним той
висновок, що вказаний відповідач як
фізична особа, не є суб'єктом спірних
правовідносин.

Отже позовні вимоги, звернуті до нього
особисто з вимогами про вчинення дій
від імені ОСГК «Сонячне-Нове», головою
якого він є на даний час задоволені
бути не можуть.

Позовні вимоги до керівника
обслуговуючого кооперативу щодо
зобов'язання його вчинити дії у межах
своєї посадової компетенції від імені
юридичної особи, підлягають вирішенню
за позовом до самого кооперативу,
оскільки ці вимоги пов'язані не з
особою керівника, а з відповідною
посадою та колом повноважень і
обов'язків, що з неї випливають, при
цьому займати цю посаду може як ОСОБА_6,
так і інша особа, що на сутність спірних
правовідносин не впливає.

В цій частині необхідно вказати, що
визначені ст. ст. 11, 303 ЦПК України межі
розгляду справи апеляційним судом не
дозволяють виходити за межі позовних
вимог, заявлених в суді першої
інстанції.

Позовних вимог до ОСГК «Сонячне-Нове» у
даній справі не заявлено.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про
неналежне викладення змісту рішення
суду, що є порушенням ст. 215 ЦПК України
мають своє підтвердження, Проте у
даному випадку вказане не призвело до
неправильного вирішенні справи, а тому
апеляційний суд у відповідності до ч. 2
ст. 308 ЦПК України не вбачає підстав для
скасування рішення суду.

Доводи апеляційних скарг ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про те, що суд не взяв до уваги
інші судові рішення, якими встановлені
обставини незаконного включення до
земельної ділянки НОМЕР_3 земель
загального користування ОСГК не
спростовують висновки рішення суду.

Як вказано вище, визначені у якості
відповідачів фізичні особи ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 не можуть відповідати у
правовідносинах з приводу належного чи
неналежного користування землями ОСГК
«Сонячне-Нове», які входять до складу
земель загального користування, у тому
числі дорога та зелена зона.

Відповідно встановленим обставинами
неспроможні потягти скасування
рішення суду першої інстанції і доводи
апеляційних скарг ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про
порушення прав кожного з них, як особи,
яка має на праві приватної власності
земельні ділянки згідно до вказаних
державних актів.

Є правильним і висновок рішення суду
першої інстанції про відсутність
підстав для задоволення позовних вимог
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення з ОСОБА_4
та ОСОБА_5 на відшкодування моральної
шкоди 13000 грн. на користь ОСОБА_2, на
користь ОСОБА_3 - 10000грн.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 1167 ЦК
України особа має право на
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода відшкодовується грішми,
іншим майном або в інший спосіб.

Згідно з пунктом 5 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31 березня
1995 року № 4 "Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди" відповідно до
загальних підстав цивільно-правової
відповідальності обов'язковому
з'ясуванню при вирішенні спору про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди підлягають: наявність такої
шкоди, протиправність діяння її
заподіювача, наявність причинного
зв'язку між шкодою і протиправним
діянням заподіювача та вини останнього
в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен
з'ясувати, чим підтверджується факт
заподіяння позивачеві моральних чи
фізичних страждань або втрат
немайнового характеру, за яких
обставин чи якими діями (бездіяльністю)
вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи
в якій матеріальній формі позивач
оцінює заподіяну йому шкоду та з чого
він при цьому виходить, а також інші
обставини, що мають значення для
вирішення спору.

Визначені нормами матеріального права
вимоги щодо встановлення факту
спричинення моральної шкоди, вини
заподіювача шкоди та інших
обов'язкових складових даного виду
цивільно-правової відповідальності не
доведені позивачами у справі, що
свідчить про порушення останніми вимог
ст. ст. 10, 60 ЦПК України щодо обов'язку
доведення заявлених позовних вимог.

Значна частина доводів апеляційних
скарг ОСОБА_2, ОСОБА_3 в цілому
повторюють фактичні та правові
підстави заявленого позову, який
розглянутий судом першої інстанції з
наданням правової оцінки вказаним
вимогам.

Крім того, у цій ухвалі також дано
правову оцінку позовним вимогам та
наведені обставини, з яких колегія
суддів дійшла висновку про відсутність
передбачених законом підстав для
скасування рішення суду та
неможливість ухвалення нового рішення
про задоволення позовних вимог.

Інших доводів апеляційні скарги не
містять.

Таким чином, при розгляді справи
апеляційним судом встановлено, що
доводи апеляційних скарг не
спростовують висновків оскарженого
рішення.

Немає передбачених законом підстав для
скасування рішення суду першої
інстанції та для постановляння нового
рішення по справі

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313 - 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_2, ОСОБА_3
відхилити.

Рішення Запорізького районного суду
Запорізької області від 27 грудня 2013
року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: