Єдиний унікальний номер 2-1604/12
Номер провадження 2/2408/1604/12
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.02.2014 року Першотравневий
районний суд м.Чернівців

в складі:

головуючого судді Войтун О. Б.

при секретарі Сіцінській А.І.

за участю:

позивача:
ОСОБА_1

представників позивача:
ОСОБА_2

ОСОБА_3

прокурора:
Романюка В.І.

відповідача:
ОСОБА_4

представників відповідача:
ОСОБА_5

ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Чернівці
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_4, третя особа Перша Чернівецька
державна нотаріальна контора про
визнання заповіту недійсним та
нікчемним, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з
позовною заявою про визнання
заповіту від 10 грудня 2010 року, який
складений від імені ОСОБА_7, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1 року недійсним та
нікчемним.

У позовній заяві посилалась на те, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла її тітка
ОСОБА_7. Після її смерті залишилося
спадкове майно у вигляді двохкімнатної
квартири АДРЕСА_2. На зазначену
квартиру 25 травня 1993 року ОСОБА_7 на їм'я
позивачки був складений заповіт. Після
смерті ОСОБА_7 позивачкою булла подана
заява про прийняття спадщини.

Пізніше, як було з'ясовано 10 грудня 2010
року в Першій Чернівецькій державній
нотаріальній конторі на ім'я ОСОБА_4 був
складений заповіт від імені померлої
ОСОБА_7 на вказану квартиру. Вважає, що
даний заповіт є нікчемним та
недійсним. Вважає, що ОСОБА_7 не мала
наміру складати заповіт та фактично не
підписувала його. Вказує, що ОСОБА_7 не
мала позбавляти позивачку спадщини, а
відповідачка постійно впливала на
ОСОБА_7 і домоглася скласти
сфальсифікований заповіт на користь
відповідачки.

Просила суд визнати заповіт від 10
грудня 2010 року, складений від імені
ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року у
м. Чернівці на ім'я ОСОБА_4, який
посвідчений нотаріусом Першої
Чернівецької державної нотаріальної
контори, недійсним.

Позивачка та її представники в
судовому засіданні позов підтримали
повністю, дали пояснення аналогічні
змісту позовної заяви. Просили позов
задовольнити. Пояснили, що на їх думку
ОСОБА_7 не могла дати такого заповіту
на ім'я відповідачки. Вказували, що
ОСОБА_7 могла писати, і не було підстав у
неї доручати підписувати від її імені
заповіт.

Представники відповідачки ОСОБА_4 в
судовому засіданні позов не визнали в
своїх поясненнях та письмових
запереченнях просили в позові
відмовити. Вказували, що ОСОБА_7
висловила свою дійсну волю щодо
складання заповіту. Заповіт було
складено в присутності свідків у
нотаріальній конторі відповідно до
вимог законодавства, а тому немає
підстав для визнання його недійсним та
нікчемним.

Представник третьої особи Першої
Чернівецької державної нотаріальної
контори ОСОБА_27 в судовому засіданні
вказав що посвідчував спірний заповіт.
Що до процедури посвідчення спірного
заповіту вказав, що ОСОБА_7 приходила до
нотаріальної контори та цікавилась з
приводу складання заповіту. В день
складання заповіту, вона прийшла до
нього та повідомила що не писемна. Тоді
він запропонував написати та підписати
заповіт разом зі свідками. Вказав, що
ОСОБА_7 прийшла зі свідками. Під час
складання заповіту волевиявлення
ОСОБА_7 було особисте і безумовне.
Наслідки складання заповіту були
роз'яснені ОСОБА_7 заповіла все що їй
належить ОСОБА_4. Вказав, що жалілась на
свою племінницю.

Так судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1
року померла її тітка позивачки
ОСОБА_7.(а.с.16) Після її смерті
залишилося спадкове майно у вигляді
двохкімнатної квартири АДРЕСА_2. Судом
встановлено, що на зазначену квартиру 25
травня 1993 року ОСОБА_7 на їм'я позивачки
був складений заповіт. Після смерті
ОСОБА_7 позивачкою була подана заява
про прийняття спадщини.(а.с.7) Як було
з'ясовано 10 грудня 2010 року в Першій
Чернівецькій державній нотаріальній
конторі на ім'я ОСОБА_4 був складений
заповіт від імені померлої ОСОБА_7 на
вказану квартиру.(а.с.68)

Крім того, судом були допитані свідки, а
саме:

Свідок ОСОБА_10 пояснила суду, що є
сусідкою ОСОБА_1казала, що не бачила ні
одного разу щоб ОСОБА_4 доглядала за
ОСОБА_7 і купувала їй ліки. Вони з
ОСОБА_1 часто бачаться так як живуть в
сусідніх під'їздах. ОСОБА_1 часто
приходила до неї за порадами, що до
догляду за людиною похилого віку.
Вказала, що не може сказати що робилось
в їхній сім'ї. Вказала, що ОСОБА_1 і на
даний час там проживає і до останньої
хвилини вона жила з тією жінкою. Із
ОСОБА_7 були у хороших, сусідських
стосунках, кожен раз віталися, вона
була дуже люб'язною жінкою. Конфліктів
ніяких не помічала. Стосовно заповіту
нічого сказати не могла.

Свідок ОСОБА_12 пояснив суду, що часто
бачив, що ОСОБА_7 приходила до ОСОБА_1,
так як він працював на прохідній і
часто бачив її. ОСОБА_1 казала, що
проживає разом із ОСОБА_7. Він не вникав
у їхні конфлікти. Чув що ОСОБА_7 мала
скласти заповіт, але точно нічого
сказати не може.

Свідок ОСОБА_13 пояснила суду, що ОСОБА_1
знає з 2006 року, вони працюють в одному
колективі. Вказала, що ОСОБА_1 мила і
доброзичлива, завжди допомагає людям,
вона завжди хвилювалась і піклувалась
про бабусю. ОСОБА_1 робила все для того
аби бабусі було зручно. Нікому не
секрет що ОСОБА_1 живе разом із нею,
доглядає її. Із ОСОБА_7 не знайома. Щось
точніше про заповіт сказати не може.

Свідок ОСОБА_14 пояснив суду, що
підвозив покійну ОСОБА_7 і ОСОБА_4, так
як вони разом були прихожанами
місцевого монастиря, фактично це було в
зимку 2010 року, пані ОСОБА_7 була в досить
похилому віці і у неї була проблема з
руками і він відвіз їх на вулицю Руську,
ОСОБА_4 вийшла перша, ОСОБА_7 сиділа на
задньому сидінні, потім він відчинив їй
двері тому що їй було важко вийти, так
як у неї ліва рука була в гіпсі, а права
рука була в поганій координації рухів,
і була опухла, саме тому вона не могла
відчинити двері і він їй допоміг.
Особисто він з нею не знайомий, просто
підвіз на вулицю Руську в район
Гравітона. Після того її не бачив.

Свідок ОСОБА_15 пояснила суду, що знає
ОСОБА_4 давно, вони ходять в один
монастир, після вечірньої служби вона
просила відвозити її і пані ОСОБА_7
додому. Частіше вона відвозила їх коли
у пані ОСОБА_7 була ліва рука у гіпсі, а
права опухла і вона просила відкривати
їй двері. Було таке що вони з початку
їхали до ОСОБА_4, вона передавала якісь
продукти, речі прала, потім вона
підвозила їх до під'їзду і вона
допомагала пані ОСОБА_7 підніматися на
верх, постійно вона відкривала двері
тому що у ОСОБА_7 була опухла рука. Коли
вона їх підвозила пані ОСОБА_7 постійно
жалілася на життя, казала що вона у
власній квартирі не може готувати
нормально, ходити до ванної кімнати,
включати світло тому що якась родичка
знущається над нею. Казала, що вона
дякує Богу що вона познайомилась із
ОСОБА_4 і вона дуже допомагає їй
фізично. Вона сказала, що написала
заповіт на ОСОБА_4. Казала про якийсь
випадок із міліцією, що та родичка
потім не хотіла відчиняти двері коли
приїхала міліція. Вказала, що пані
ОСОБА_7 сказала, що склала заповіт на
ОСОБА_4. Також вказала, що ОСОБА_4
пропонувала ОСОБА_7 переїхати до неї,
але вона сказала що вже стара і хоче
бути у себе вдома. ОСОБА_7 казала їй що
ОСОБА_4 допомагає їй, ОСОБА_4 прала її
речі і готувала їсти.

Свідок ОСОБА_17 пояснив суду, що ОСОБА_6 є
її колегою по роботі, він попросив її,
ОСОБА_26 і ОСОБА_18 бути свідками при
складанні заповіту у нотаріуса. Коли
вони були у нотаріуса він там бачив
жінку похилого віку із поломаною рукою.
Там був складений заповіт, спочатку 2
рази прочитав заповіт ОСОБА_26, а потім
він підписався і пішов. Та жінка не була
проти складання заповіту, вона була при
свідомому розумі. Вона не
підписувалась під заповітом напевно
тому що у неї була зламана рука, але він
точно не пам'ятає. Із сім'єю ОСОБА_4 він
не знайомий особисто і нічого не знає
про їх стосунки.

Свідок ОСОБА_18 пояснив суду, що йшов по
вулиці Кобилянській і зустрів ОСОБА_6,
він попросив його піти свідком при
складанні заповіту. Вони піднялися до
нотаріуса, в коридорі сиділа мама
ОСОБА_6, ОСОБА_17 і ОСОБА_26. Вони зайшли
четверо до нотаріуса, він, ОСОБА_6,
ОСОБА_26, ОСОБА_17 і жінка похилого віку.
Нотаріус склав заповіт, дав прочитати
його жінці похилого віку, так як вона
погано бачила і погано розуміла
українську мову то заповіт їй читав
ОСОБА_26 2-3 рази, жінка намагалась сама
розписатись, але у неї була зламана
ліва рука, а права була опухла і хтось
за неї розписався, не пам'ятає хто.
Після того їй дали заповіт для
ознайомлення і він розписався. Там все
було добровільно, скарг ніяких не було.
Потім жінка дістала із сумки гроші,
розрахувалась із нотаріусом і вони
пішли. Жінка знала на кого
переписується квартира і не була проти
складання заповіту на ОСОБА_4. Особисто
із сім'єю він не був знайомий, лише із
ОСОБА_6, але та жінка казала що не хоче
складати заповіт на родичів.

Свідок ОСОБА_16 пояснив суду, що два роки
тому коли він працював дільничним
Першотравневого району, до нього 2-3
рази поступали заяви про розподіл
майна по АДРЕСА_2, яка квартира точно не
пам'ятає. Вказав, що опитував власницю
квартири, ОСОБА_7 і вона сказала йому що
на даний момент вона не визначилась
кому буде переписувати дану квартиру
ОСОБА_1 чи ОСОБА_4, тоді була присутня
позивачка, і вона може це підтвердити.
Наскільки він пам'ятає було 2 звернення
про втрату паспорту і 2-3 про розподіл
майна. Пояснення ОСОБА_7 давала вже в
лежачому стані і присутня при цьому
була ОСОБА_1.

Свідок ОСОБА_19 пояснила суду, що ОСОБА_7
отримувала у неї пенсію особисто,
розписувалась за пенсію сама, а останні
3-4 місяці вона приносила пенсію додому.
Вказала, що ОСОБА_1 ховалась і не хотіла
відчиняти двері, бо вона чула як вона
ходить по квартирі. З 2009 року червня
місяця по 11 число 1 місяця 2013 року вона
працювала на почтовому відділенні,
розносила пенсію. Останнім часом
ОСОБА_7 дуже погано виглядала і чогось
боялась і за останні 3-4 місяці вона вже
не бачила її на вулиці.

Свідок ОСОБА_20 пояснила суду, що ОСОБА_1
із ОСОБА_7 були у дуже хороших
стосунках, ніяких конфліктів вона не
помічала, оскільки часто була у них
вдома. Їй відомо ті обставини коли у
ОСОБА_7 була зламана рука, в перший
тиждень після накладання гіпсу вона
виходила на вулицю, могла піти в
магазин і повернутися додому, адже вона
живе на першому поверсі і особисто
бачила. ОСОБА_4 вона бачила всього два
рази, на вулиці коли вона піднімалась
до ОСОБА_7. З приводу заповіту вказала,
що ОСОБА_7 завжди говорила, що
складатиме його на ОСОБА_1, а вже ближче
до її смерті дізналась від сусідів, що
вона переписала квартиру на ОСОБА_4.

Свідок ОСОБА_21 пояснила суду, що з
ОСОБА_1 вони знайомі дуже добре, ще до її
заміжжяу. Вона дуже добре бачила
відносини ОСОБА_7 із ОСОБА_1, вони були
дуже дружні і теплі. Не один раз
помічала з якою турботою відносилась
ОСОБА_1 до ОСОБА_7. Вказала розповідала
ОСОБА_1 що вже в березні 2012 року вона
почала помічати, що в квартирі
з'являються чужі люди, зникли документи
і у відносинах між ОСОБА_1 і ОСОБА_7
повіяло холодом.

Свідок ОСОБА_22 пояснила суду, що в
даному будинку вона проживає з 79 року і
може сказати що ОСОБА_1 жила зі своєю
бабусею ОСОБА_7 з 1993 року тут і
доглядала її, особливо тоді коли вона
хворіла. Вказала, що ОСОБА_4 ніколи
раніше не бачила, так як вона живе на
першому поверсі і їй часто приходиться
бачити хто заходить чи виходить із
підїзду, ОСОБА_4 ніколи не бачила.
Нарікань і скарг у ОСОБА_7 на ОСОБА_1 не
було. Зазначила, що давно, коли ОСОБА_1
тільки почала жити із ОСОБА_7, вона
казала що залише квартиру ОСОБА_1 і
після того розмов про це ніяких не було.
Коли у ОСОБА_7 була проблема із руками
за нею також доглядала ОСОБА_1.

Свідок ОСОБА_26 пояснив суду, що він по
особистим справам був у нотаріуса який
знаходиться по вул. О.Кобилянської.
Поки він стояв у черзі, чув розмову
ОСОБА_7 і ОСОБА_6, вона жалілася на своє
життя, що вона сама не може ні
приготувати їсти, ні попрати речі. В
перший день вони не встигли пройти до
нотаріуса, тому він прийшов на
наступний день і вони там також були і
спитали його чи може він піти в якості
свідка при складанні заповіту, він
погодився. Вказав, що Нотаріус склав
заповіт і дав його прочитати ОСОБА_7,
так як вона не могла його прочитати,
попросили це зробите його. Він прочитав
заповіт 2 рази і дав жінці заповіт на
підпис, вона сказала що у неї болить
рука і вона не може розписатись, тоді
нотаріус запитав у неї чи вона не проти
скласти доручення, щоб за неї розписала
інша людина, вона була згідна. З
проханням бути свідком до нього
звернулась бабуся і вона казала, що за
нею ніхто не доглядає, племінниця до не
приходить, а сама вона не в змозі за
собою доглядати. Коли вони чекали своєї
черги у нотаріуса ОСОБА_7 показала
рукою на ОСОБА_4 і сказала що на неї
скаладає заповіт.

Суд заслухавши пояснення сторін
дослідивши письмові докази по справі
прийшов до переконливого висновку, що
позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання
заповіту недійсним та нікчемним
задоволенню не підлягає.

Так, посилання позивачки на те, що
спадкодавець не мала наміру складати
заповіт та фактично його підписувати
не відповідає дійсним обставинам
справи, оскільки сам заповіт складався
в присутності двох свідків ОСОБА_18,
ОСОБА_17 та ОСОБА_26 підписаний.

Як вбачається з допиту нотаріуса
ОСОБА_27 він підтвердив, що під час
складання заповіту 10 грудня 2010 року
померла ОСОБА_7 була особисто присутня
у нього в кабінеті, більше того, вона
приходила до нього декілька разів з
бажанням скласти заповіт на ОСОБА_4
Проте, у зв'язку із зайнятістю
нотаріуса та величезними чергами
реалізувати своє право змогла лише 10
грудня 2010 року. При цьому нотаріусом
було зазначено, що ним особисто було
роз'яснено ОСОБА_7 права. Крім того,
нотаріус вказав на те, що ОСОБА_7 казала,
що у неї болить рука та вона не в змозі
особисто підписати заповіт. Крім того,
ОСОБА_27 зазначив, що на руці у неї був
гіпс. При посвідченні заповіту
нотаріус вимагає не лише поставити
свій підпис, але й зазначити своє
прізвище та ініціали. При переломі
лівого ліктьового та плечового
суглобів заставити особу самостійно
підписуватися було б рівноцінним
порушенню всіх моральних засад. У
зв'язку з цим, нотаріус роз'яснив
померлій зміст ч. 4 ст. 207 ЦК України, а
ОСОБА_7 особисто обрала особу, яка
підписала заповіт та двох свідків. При
цьому, нотаріус добре запам'ятав ОСОБА_7
і ще раз підтвердив доводи, висвітлені
ОСОБА_4 в запереченнях проти позову та
письмових поясненнях.

З показів свідків ОСОБА_18, ОСОБА_17 та
ОСОБА_26 на судовому засіданні останні
підтвердити той факт, що ОСОБА_7 була
присутня при посвідченні заповіту, її
волевиявлення було вільним та
відповідало її внутрішній волі. Крім
того, покази їхні були однакові і
розходжень щодо хронології подій і
всіх фактичних обставин справи у них не
було. Так, було ними зазначено, що текст
правочину підписаний іншою особою за
особистим проханням померлої, оскільки
ОСОБА_7 не могла власноручно підписати
заповіт у зв'язку з переломом руки.

Суд вважає, що невідповідності та
розходження у показах відносно того, що
ОСОБА_17 вказав, що нотаріус знаходиться
на вулиці Шевченка, а не на
Кобилянській вулиці не впливають на
суть тверджень що до обставин
складання самого заповіту.

З показів свідка ОСОБА_14 видно, що він
чітко вказав на фізичний стан ОСОБА_7, а
саме на те, що вона не могла самостійно
відчинити дверцята, так як ліва рука у
неї була в гіпсі, а права підпухла. Про
це стверджувала і ОСОБА_15, підтвердивши
також, що ОСОБА_4 доглядала за померлою.

Аналізуючи покази свідків ОСОБА_13,
ОСОБА_10, ОСОБА_12, які вони давали під
час судового розгляду по справі,
оскільки вони висвітлювали лише ту
ситуацію, яку знали зі слів позивачки.
Особисто зі ОСОБА_7 вони ніколи не
спілкувались. Стосовно заповіту їм
нічого не відомо. Свідок ОСОБА_22 також
не надала будь-якої інформації
стосовно заповіту.

Суд відноситься критично до показів
ОСОБА_3 оскільки вона є матір'ю
позивачки і на думку суду
заінтересована в позиції ОСОБА_1.

Аналізуючи покази свідка ОСОБА_16, то з
них видно що на момент відбирання
пояснень у ОСОБА_7 остання на той момент
не визначилась на кого буде писати
заповіт з чого суд робить висновок, що
однозначно, вона не мала намір
залишати в силі заповіт 1993 року на
ОСОБА_1 Крім того, вході розгляду справи
та аналізуючи документи було
встановлено, що заяву в Першотравневий
РВ УМВС України подавала ОСОБА_1, у
зв'язку з тим, що виявила відсутність
паспорту.

З показів свідка ОСОБА_19 вбачається, що
ОСОБА_7 не отримувала у неї пенсію, коли
була з гіпсом на руці. Взагалі гіпсу на
руці поштарка у померлої ніколи не
бачила. З матеріалів справи підпис за
отримання пенсії (нібито ОСОБА_7) стоїть
за 11 грудня 2010 року, коли померла ще не
зняла гіпс з руки. Цей факт визнають і
обидві сторони. Доказів того, що саме
ОСОБА_7 11 грудня 2010 року поставила
підпис у відомостях за пенсію судом не
здобуто, що підтверджено висновками
почеркознавчої експертизиякою не було
встановлено, кому ж саме належить
підпис у відомостях про пенсійні
виплати.(Т.2 а.с.223).

Суд не бере до уваги твердження
позивачки про те, що ОСОБА_7 могла
самостійно вчиняти підпис, оскільки з
досліджених судом пенсійних
відомостей в кількості 8 штук з вересня
2010 року по лютий 2011 року оскільки жодна
з них не датується 10 грудня 2010 року
(день посвідчення заповіту), а отже і не
може бути доказом того, що в день
посвідчення заповіту померла могла
ставити підпис на будь-яких документах.

Покази свідка ОСОБА_20 про те, що сусіди
та ОСОБА_1 за тривалий період до смерті
знали про наявність заповіту,
спростовуються показами свідків
ОСОБА_18, ОСОБА_17 та ОСОБА_26 та норатіуса
ОСОБА_27, які особисто були присутні під
час складання заповіту і підтвердили
про безумовне волевиявлення ОСОБА_7
скласти заповіт на ОСОБА_4 Це свідчить
про те, що, якби заповіт і був вчинений
проти волі самої ОСОБА_7, вона від
грудня до травня мала достатньо часу
для зміни та скасування заповіту.

Крім того свідок ОСОБА_21 вказала і на ту
обставину, що ОСОБА_1 жалілася,що в
березні 2011 року в останньої
погіршилися відносини із ОСОБА_7 через
вплив сторонніх людей. Що свідчить про
те, що відносини між ОСОБА_1 та померлою
не були приязними постійно, про що
стверджує в позові сама позивачка.

Відповідно до ч.1 ст.1257 ЦК України,
заповіт, складений особою, яка не мала
на це права, а також заповіт, складений
з порушенням вимог щодо його форми та
посвідчення, є нікчемним. Так, згідно ч.2
ст. 215 ЦК України, недійсним є правочин,
якщо його недійсність встановлена
законом (нікчемний правочин). У цьому
разі визнання такого правочину
недійсним судом не вимагається. З саме
з цих підстав на думку суду вимога про
визнання заповіту нікчемним
задоволенню не підлягає.

Посилання позивачки на те, що
спадкодавець не мала наміру складати
заповіт та фактично його підписувати
не відповідає дійсним обставинам
справи. Текст правочину підписаний
іншою особою за особистим проханням
померлої, оскільки ОСОБА_7 не могла
власноручно підписати заповіт у
зв'язку з переломом руки.

Відповідно до ч.2 ст.1247 ЦК України, якщо
особа не може особисто підписати
заповіт, він підписується відповідно
до ч.4 ст.207 ЦК України. Відповідно до ч.4
ст. 207 ЦК України, якщо фізична особа у
зв'язку з хворобою або фізичною вадою
не може підписатися власноручно, за її
дорученням текст правочину у її
присутності підписує інша особа.
Підпис іншої особи на тексті правочину,
що посвідчується нотаріально,
засвідчується нотаріусом або
посадовою особою, яка має право на
вчинення такої нотаріальної дії, із
зазначенням причин, з яких текст
правочину не може бути підписаний
особою, яка його вчиняє.

Відповідно до Наказу Міністерства
Юстиції України від 03.03.2004 року «Про
затвердження Інструкції про порядок
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України», у разі якщо за фізичну особу,
яка внаслідок фізичної вади, хвороби не
може власноручно підписати правочин,
заяву або інший документ, підписується
інша фізична особа, нотаріус
установлює особу громадянина, що бере
участь у нотаріальній дії, і особу
громадянина, який підписався за нього.

Згідно статті 45 Закону України «Про
нотаріат» від 2 вересня 1993 року, якщо
фізична особа внаслідок фізичної вади
або хвороби не може власноручно
підписати документ, то за її дорученням
у її присутності та в присутності
нотаріуса цей документ може підписати
інша особа. Про причини, з яких фізична
особа, яка звернулася за вчиненням
нотаріальної дії, не могла підписати
документ, зазначається у
посвідчувальному написі. Правочин за
особу, яка не може підписати його, не
може підписувати особа, на користь або
за участю якої його посвідчено.

На підставі викладеного, суд приходить
до переконливого висновку, що
оспорюваний заповіт було складено у
відповідності до вимог Наказу
Міністерства Юстиції України від 03.03.2004
року «Про затвердження Інструкції про
порядок вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України», Закону України
«Про нотаріат» від 2 вересня 1993 року та
Цивільного кодексу України, воля
ОСОБА_7 була безумовною, про засвідчили
присутні під час підписання заповіту
свідки, внаслідок чого суд вважає, що
позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про
визнання заповіту недійсним та
нікчемним до задоволення не
підлягають.

На підставі наведеного та керуючись
ст.ст.3,4,57-58,60,64,74,130,208-209,212-215,218,223,224-228,294,295
ч.4 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_4, третя особа Перша Чернівецька
державна нотаріальна контора про
визнання заповіту недійсним та
нікчемним - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Чернівецької області через
Першотравневий районний суд м.
Чернівці шляхом подачі в 10-денний
строк з дня проголошення рішення
апеляційної скарги. А уразі якщо
рішення було постановлено без участі
особи, яка її оскаржує, апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії рішення.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці
О. Б. Войтун