Справа №461/533/13- ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2014 року

м.Львів

Галицький районний суд м.Львова

в складі:

головуючого судді Юрківа О.Р.

при
секретарі Чорненькій К.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Львові
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, Галицької районної
адміністрації Львівської міської ради,
Галицького відділу приватизації
державного житлового фонду, за участю
третьої особи Органу опіки та
піклування Галицької районної
адміністрації Львівської міської ради
про визнання недійсним свідоцтва про
право власності на квартиру, -

В С Т А Н О В И В:

позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з
позовом в якому просить визнати
недійсним свідоцтво про право
власності на квартиру №Г-27022 від 28.10.2005
року, виданого Відділом приватизації
державного житлового фонду Галицької
районної адміністрації Виконавчого
комітету Львівської міської ради.

В обґрунтування заявленого позову
покликається на те, що починаючи з
06.02.1996 року проживала у приватизованій
трьохкімнатній квартирі АДРЕСА_1 разом
з чоловіком - ОСОБА_5, котрий помер
ІНФОРМАЦІЯ_2 року, донькою - ОСОБА_6,
котра померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року та
внуком - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після
смерті чоловіка відповідач ОСОБА_2
заявив, що є одноосібним власником
квартири, на підтвердження чого
пред'явив свідоцтво про право
власності на квартиру №Г-27022, виданого
28.10.2005 року Відділом приватизації
державного житлового фонду Галицької
районної адміністрації Виконавчого
комітету Львівської міської ради.
Стверджує, що згоди на приватизацію
спірної квартири відповідачу ОСОБА_2 не
давала і така здійснена без її відома,
та поза її волею. Зважаючи на те, що
понад 16 років проживає у квартирі
АДРЕСА_1 також має право на її
приватизацію. Просить позов
задовольнити.

У судовому засіданні представник
позивача позов підтримав, давши
пояснення аналогічні доводам
викладеним у позові. Просить позов
задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2, його представник,
законний представник та відповідач
ОСОБА_3 в останнє судове засідання не
з'явились, хоча про час та місце
розгляду справи судом були повідомлені
належним чином.

У письмових запереченнях на позов
законний представник та відповідач
ОСОБА_3 позов заперечив. Ствердив, що
дійсно, на підставі свідоцтва про право
власності №Г-27022 від 28.10.2005 року
квартира АДРЕСА_1 належить відповідачу
ОСОБА_2 на праві приватної власності.
Стверджує, що про цю обставину позивач
ОСОБА_1 довідалась ще у 2005 році, що
підтверджується відповідним записом у
будинковій книзі. Вважає, що строк
позовної давності пропущений та
оскільки позивач ОСОБА_1 не просить
його поновити, просить у задоволенні
позову відмовити.

Представник відповідача Галицької
районної адміністрації Львівської
міської ради в останнє судове
засідання не з'явився, без поважних
причин, будучи належним чином
повідомлений про час та місце слухання
справи, наслідки неявки.

В останнє судове засідання представник
відповідача Галицького відділу
приватизації державного житлового
фонду не з'явився, про причини неявки
суд не повідомив, хоча про час та місце
розгляду справи був повідомлений
належним чином.

Суд вважає за можливе розглянути
справу у відсутності учасників які не
зявилися на підставі наявних у ній
даних та доказів, згідно з вимогами ст.
169 ЦПК України.

Представник третьої особи Органу опіки
та піклування Галицької районної
адміністрації Львівської міської ради
у судовому засіданні проти задоволення
позову не заперечив, давши аналогічні
позивачу пояснення, просить позов
задовольнити.

Суд, заслухавши доводи сторін,
дослідивши інші матеріали справи,
оцінивши докази у їх сукупності,
приходить до переконання, що позов
належить задовольнити, з наступних
мотивів.

Судом встановлено, що подружжя ОСОБА_5
та ОСОБА_1 були прописані у
приватизованій квартирі АДРЕСА_2.

Згідно довідки №681, виданої у січні 2005
року ЛКП «Центральне» про склад сім'ї
наймача ізольованої квартири
(одноквартирного будинку) та займані
ними приміщення 06.02.1996 року основний
квартиронаймач - ОСОБА_5 та його дружина
- ОСОБА_1 були перепрописані у
трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1 з
комунальними вигодами, загальною
площею 55,1 кв.м. та з коморою у підвалі
площею 5,4 кв.м. (а.с 24). В цій же квартирі
зареєстрований їх внук - ОСОБА_2, після
свого народження.

Надалі, 12.04.2010 року у цій квартирі була
також зареєстрована ОСОБА_6 - дочка
наймачів, котра там мешкала до дня
смерті - ІНФОРМАЦІЯ_3 року. Згодом,
ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер основний
квартиронаймач - ОСОБА_5

За життя основний квартиронаймач
ОСОБА_5, вдвох з дружиною ОСОБА_1 21.10.2005
року ніби-то звернулись у Відділ
приватизації житлом Галицького району
м.Львова із письмовою заявою, в якій
просили приватизувати квартиру
АДРЕСА_1 на внука - ОСОБА_2, оскільки вже
брали участь у приватизації квартири
АДРЕСА_2. (а.с.91).

На підставі розпорядження Галицької
районної адміністрації Львівської
міської ради №1353 від 28.10.2005 року «Про
передачу квартир у власність громадян»
(а.с.17), письмової заяви ОСОБА_2
відповідача ОСОБА_2, за підписом його
батька - ОСОБА_3 про передачу в особисту
власність квартири АДРЕСА_1, в цей же
день, 28.10.2005 року керівником органу
приватизації було видано свідоцтво
серії №Г-27022 про право власності ОСОБА_2
на спірну квартиру. (а.с. 7).

Суд, перевіривши відповідність
оскаржуваного свідоцтва про право
власності серії №Г-27022, видане 28.10.2005
року Відділом приватизації державного
житлового фонду Галицької районної
адміністрації Виконавчого комітету
Львівської міської ради вимогам
чинного законодавства приходить до
висновку, що таке належить визнати
недійсним, оскільки таке порушує права
позивача ОСОБА_1, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції
України органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Частиною 2 статті 8 Закону України «Про
приватизацію державного житлового
фонду», передача займаних квартир
(будинків) здійснюється у спільну
сумісну або часткову власність за
письмовою згодою всіх повнолітніх
членів сім'ї, які постійно мешкають в
даній квартирі (будинку), в тому числі
тимчасово відсутніх, за якими
зберігається право на житло, з
обов'язковим визначенням
уповноваженого власника квартири
(будинку).

Висновком судово-почеркознавчої
експертизи №3587, складеного 15.11.2013 року
судовим експертом Львівського
науково-дослідного інституту судових
експертиз Міністерства юстиції
України Костів І.В. встановлено, що
підпис від імені ОСОБА_1, який
розташований на оригіналі заяви від
21.10.2005 року виконаний не ОСОБА_1, а іншою
особою. (а.с. 101-102).

Суд приймає до уваги висновок судового
експерта №3587, складеного 15.11.2013 року, як
такий, що повністю відповідає вимогам
п.1.8 Наказу Міністерства юстиції
України №53/5 від 08.10.98 «Про затвердження
Інструкції про призначення та
проведення судових експертиз та
Науково-методичних рекомендацій з
питань підготовки та призначення
судових експертиз та експертних
досліджень».

Аналізуючи наведені обставини справи,
судом достовірно встановлено, що
доводи позивача ОСОБА_1 про те, що, як
член сім'ї відповідача ОСОБА_2 та
постійний мешканець спірної квартири,
не підписувала заяви від 21.10.2005 року про
надання згоди на приватизацію спірної
квартири знайшли своє ствердження у
судовому засіданні і відповідають
матеріалам справи.

Таким чином, свідоцтво про право
власності на квартиру №Г-27022 від 28.10.2005
року, видане Відділом приватизації
державного житлового фонду Галицької
районної адміністрації Виконавчого
комітету Львівської міської ради на
підставі недостовірної заяви від 25.10.2005
року, тобто за відсутності згоди усіх
повнолітніх членів сім'ї, які постійно
мешкають в спірній квартирі, тому є
протиправним.

Не заслуговують на увагу суду доводи
відповідача ОСОБА_2 про те, що позивачем
ОСОБА_1 пропущено строк позовної
давності, з огляду на те, що судом
встановлено, що про порушення своїх
прав позивач ОСОБА_1 довідалась лише
після смерті свого чоловіка -
наприкінці 2012 року. Відповідач ОСОБА_2
та його законний представник ОСОБА_3 в
підтвердження таких своїх доводів не
надали суду доказів, які б свідчили
протилежне.

Більше того, твердження останніх, що
відомості про право власності
відповідача ОСОБА_2 на квартиру
містяться у будинковій книзі, відтак
позивач ОСОБА_1 повинна була знати про
порушення своїх прав, не приймаються до
уваги суду, зважаючи на те, що будинкові
книги зберігаються у комунальних
підприємствах.

З огляду на наведене доводи позивача
ОСОБА_1 знайшли своє ствердження у
судовому засіданні й в повній мірі
відповідають матеріалам справи, відтак
на переконання суду позов належить
задоволити повністю.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 169, 208, 209, 212-216, 218
ЦПК України, ст.ст. 16, 216, 328, 382, 391, 392 ЦК
України,-

В И Р І Ш И В :

позов задовольнити повністю.

Визнати недійсним свідоцтво про право
власності на квартиру АДРЕСА_1 у
м.Львові №Г-27022 від 28.10.2005 року, видане
Відділом приватизації державного
житлового фонду Галицької районної
адміністрації Виконавчого комітету
Львівської міської ради на імя ОСОБА_2.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3
на користь ОСОБА_1 судові витрати: 117,40
грн. судового збору та 3385,60 грн. за
проведення судово - почеркознавчої
експертизи, а всього 3503.00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Львівської області протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні в судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

Суддя
О.Р.Юрків