Єдиний унікальний номер 259/5860/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/3075/2014
Головуючий в 1 інстанції
Доповідач - Агєєв О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2014 року
м.Донецьк

Апеляційний суд Донецької області в
складі:

головуючого судді Шевченко В.Ю., суддів
Новосьолової Г.Г., Агєєва О.В.

при секретарі Стрижак О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Донецьку апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на рішення
Куйбишевського районного суду м.
Донецька від 01 жовтня 2013 року по справі
за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «Купер Прайс» до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за
кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

В липні 2013 року ТОВ «Купер Прайс»
звернувся до суду з даним позовом, в
обґрунтування якого зазначив, що
02.06.2008р. між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1
укладено кредитний договір №PL-108/063/2008,
згідно якого банк надав відповідачу
кредит на суму 22 400грн. строком до 02
червня 2010 року. 03.06.2011р. між банком та
ТОВ «Купер Прайс» укладено договір
факторингу № 03062011. У зв`язку з
невиконанням відповідачем взятих на
себе зобов`язань за кредитним
договором, порушення договору в
частині своєчасного виконання
боргового зобов`язання за кредитним
договором станом на 19.06.2013 року виникла
заборгованість у розмірі 30 971грн. 91коп,
яку позивач просив стягнути з
відповідача.

Оскаржуваним рішенням позов ТОВ «Купер
Прайс» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Купер
Прайс» заборгованість за кредитним
договором №PL-108/063/2008 від 02.06.2008 року у
розмірі 30971грн. 91коп., з яких: 16525грн.
58коп. заборгованість за кредитом;
9016грн. 17коп. несплачені відсотки за
користування кредитом; 3 859грн. 87коп.
пеня за несвоєчасну сплату тіла та
відсотків; 1 570грн 29коп. 3% річних за
користування грошовими коштами.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
скасувати рішення суду та ухвалити
нове про відмову у задоволенні позову
через неповне з`ясування судом
обставин, що мають значення для справи,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення норм
матеріального і процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної
скарги зазначає, що висновок суду
першої інстанції про те, що між
сторонами укладено договір із
встановленням кредитного ліміту зі
сплатою відсотків строком до 17.06.2011р. не
відповідає фактичним обставинам
справи; суд залишив поза увагою
відсутність в матеріалах справи
графіку платежів, підписаного
сторонами, який є невід`ємною частиною
кредитного договору; суд не звернув
увагу на сплату ним (апелянтом) у
рахунок погашення боргу 6 660грн. на
поточний рахунок за договором від
26.11.2009р.; суд, з урахуванням кінцевого
терміну повернення кредиту (02.06.2010р.) не
застосував до спірних правовідносин
строк позовної давності, а також
апелянт посилається на те, що оскільки
графіком погашення кредиту
встановлені окремі самостійні
зобов`язання, початок позовної
давності для стягнення цих платежів
необхідно обчислювати з моменту
(місяця, дня) невиконання позичальником
кожного з цих зобов`язань; суд, в
порушення ч.3 ст.509 ЦК України та ст.61
Конституції України, стягнувши пеню та
3% річних за користування грошовими
коштами, застосував до нього (апелянта)
подвійну цивільно-правову
відповідальність; крім викладеного
апелянт посилається на порушення судом
ч.2 ст.258 ЦК України, що полягає у
незастосування до вимог про стягнення
неустойки строку позовної давності в
один рік.

Апелянт в судовому засіданні
апеляційного суду підтримав доводи
апеляційної скарги, просив її
задовольнити.

Представник позивача в судове
засідання апеляційного суду не
з'явився, надіслав до суду факсограмою
заяву про розгляд справи у його
відсутність.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, апеляційний суд
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
вбачається з матеріалів справи, що
02.06.2008р. між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1
укладено кредитний договір №PL-108/063/2008,
відповідно до умов якого банк надав
відповідачу кредит у розмірі 22 400грн. зі
сплатою відсотків у розмірі 2% за кожен
календарний місяць користування
кредитом строком до 02.06.2010р.(а.с.6-11).

03.06.2011р. між ПАТ «ОТП Банк» (який є
правонаступником усіх прав та
обов`язків ЗАТ «ОТП Банк») та ТОВ «Купер
Прайс» укладено договір факторингу
№03062011, відповідно до якого до ТОВ
«Купер Прайс» перейшли всі права банка
щодо права вимоги до боржників за
кредитними договорами, в т.ч. право
вимоги до ОСОБА_1 (а.с.18-31).

Станом на 19.06.2013р. заборгованість
ОСОБА_1 перед позивачем за кредитним
договором №PL-108/063/2008 від 02.06.2008р. року
складає 30 971грн. 91коп., з яких: 16 525грн.
58коп. заборгованість за кредитом; 9
016грн. 17коп. несплачені відсотки за
користування кредитом; 3 859грн. 87коп.
пеня за несвоєчасну сплату тіла та
відсотків; 1 570грн. 29коп. 3% річних за
користування грошовими коштами.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд
першої інстанції виходив з того, що
ОСОБА_1 не виконав свої обов`язки щодо
погашення заборгованості, відповідно
до п.1.5.1 кредитного договору №PL-108/063/2008,
внаслідок чого утворилася
заборгованість у загальному розмірі 30
971грн. 91коп., яку суд стягнув з
відповідача на користь ТОВ «Купер
Прайс».

Колегія суддів погоджується з даним
висновком суду першої інстанції з
наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України, апеляційний
суд під час розгляду справи в
апеляційному порядку перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

За правилами ч.1 ст.610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Статтею ст.1054 ЦК України передбачено,
що за кредитним договором банк або
інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Згідно п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у
зобов'язанні може бути замінений іншою
особою внаслідок передання ним своїх
прав іншій особі за правочином
(відступлення права вимоги).

Відповідно до ст.514 ЦК України, до
нового кредитора переходять права
первісного кредитора у зобов'язанні в
обсязі і на умовах, що існували на
момент переходу цих прав, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.536 ЦК України, за
користування чужими грошовими коштами
боржник зобов'язаний сплачувати
проценти, розмір яких встановлюється
договором, законом або іншим актом
цивільні законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.546 та ст.549 ЦК
України виконання зобов'язання
забезпечується, зокрема, неустойкою,
яка визначається як пеня та штраф і є
грошовою сумою або іншим майном, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення зобов'язання. Сплата
неустойки є правовим наслідком у разі
порушення зобов'язання (п.3 ч.1 ст.611 ЦК
України).

Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлено договором або
законом.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених ст.61 цього
Кодексу. Частиною 4 ст.60 ЦПК України
встановлено, що доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Суд першої інстанції, вірно встановив,
що за кредитним договором №PL-108/063/2008,
відповідач отримав від ПАТ «ОТП Банк»
кредит в сумі 22 400грн., порушив умови
договору щодо виконання зобов`язання з
повернення кредитних коштів (що не
заперечується останнім). Оскільки в
подальшому право вимоги прострочених
за договором сум перейшло за договором
факторингу до позивача по справі ТОВ
«Купер Прайс» суд дійшов
обґрунтованого висновку про
задоволення позову та стягнення суми
заборгованості в т.ч. несплачених
відсотків за користування кредитом, з
урахуванням вимог ст.625 ЦК України та
пені.

Доводи апеляційної скарги про сплату
апелянтом у рахунок погашення боргу 6
660грн. на поточний рахунок за договором
від 26.11.2009р., на яку, на думку, апелянта
повинна бути зменшена заборгованість
за спірним кредитним договором, є
необґрунтованими, оскільки
відповідачем, в порушення ст.60 ЦПК
України, не надано доказів щодо
справляння даних коштів саме на
поточний рахунок НОМЕР_1 як передбачено
кредитним договором №PL-108/063/2008 від
02.08.2008р. укладеного між відповідачем та
Банком (а.с.63-80).

Апелянт в судовому засіданні
апеляційного суду не заперечував проти
того, що перерахування коштів в сумі
6660грн. він здійснив на інший поточний
рахунок, вказаний в додатковому
договорі №1 до основного кредитного
договору від 26.11.2009р., який сторонами
підписаний не був.

Є помилковими доводи апеляційної
скарги про застосування судом до
відповідача подвійної
цивільно-правової відповідальності у
зв`язку із стягненням з нього пені та 3%
річних за користування грошовими
коштами, оскільки дані види
відповідальності за своєю правовою
природою є різними, тому їх
застосування не суперечить вимогам ч.1
ст.61 Конституції України та ч.3 ст.509 ЦК
України.

Розрахунок сум за вищевказаними видами
відповідальності відповідачем не
оскаржується.

Доводи апеляційної скарги про
порушення судом ст.257 ЦК України щодо
вимог про стягнення заборгованості
(основної суми кредиту) та процентів за
не своєчасне повернення кредиту є
необґрунтованими, оскільки
відповідачем під час розгляду справи в
суді першої інстанції не було заявлено
клопотання про застосування строків
позовної давності до даних вимог, а
застосування строку при розгляді
справи в апеляційному порядку не
передбачено законом.

Щодо доводів скарги про застосування
ч.2 ст.258 ЦК України щодо вимог про
стягнення неустойки, слід виходити з
долученого позивачем до заперечень
розрахунку, з якого вбачається що
неустойка розрахована саме з
урахуванням вимог даної норми закону.

Доводи апеляційної скарги про
залишення судом першої інстанції поза
увагою відсутність в матеріалах справи
графіку погашення заборгованості, який
є невід`ємною частиною спірного
договору, не є підставою для скасування
рішення суду. Крім того, вищевказаний
графік міститься в матеріалах справи
(а.с.109, 110).

Інші доводи скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції.

Таким чином, вирішуючи спір, суд першої
інстанції встановив права і обов'язки
сторін, що брали участь у справі,
обставини справи, перевірив доводи і
заперечення сторін, дав їм належну
правову оцінку і зробив вірний
висновок. Рішення ухвалене з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права.

За таких обставин апеляційна скарга
піддягає відхиленню, а рішення суду
першої інстанції - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, апеляційний суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Куйбишевського районного суду
м. Донецька від 01 жовтня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена безпосередньо
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання чинності.

Головуючий:

Судді: