АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження 22-ц/786/664/14
Головуючий у 1-й інстанції Блажко І. О.
Доповідач Карнаух П. М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Полтавської області у складі:

Головуючого: судді Карнауха П.М.,

Суддів: Дряниці Ю.В., Пилипчук Л.І.,

при секретарі - Філоненко О.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Полтаві
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1, Публічного акціонерного
товариства «Райффайзен Банк Аваль»

на рішення Октябрського районного суду
м. Полтави від 26 грудня 2013 року

по справі за позовом ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
"Райффайзен Банк Аваль", Публічного
акціонерного товариства "Райффайзен
Банк Аваль" Полтавська обласна
дирекція про визнання недійсними
договорів, анулювання повідомлення про
персоніфікований облік, стягнення
моральної шкоди, -

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним
позовом до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»,
ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» Полтавська
обласна дирекція, в якому з урахуванням
уточнених позовних вимог остаточно
просила визнати недійсними договори
про надання послуг з мобільним
банкіром, укладених з ПАТ «Райффайзен
Банк Аваль» у 2009, 2010 та 2011 роках,
скасувати відомості персоніфікованого
обліку за 2011 рік щодо неї як працюючої
особи, стягнути солідарно з
відповідачів моральну шкоду у розмірі
10 000,00 грн. та судові витрат.

Рішенням Октябрського районного суду
м. Полтави від 26 грудня 2013 року, позов
ОСОБА_1 до публічного акціонерного
товариства «Райффайзен Банк Аваль», -
задоволено частково.

У позові ОСОБА_1 до публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» Полтавська обласна
дирекція, - відмовлено.

Визнано недійсним договір №28-5/11-21 від 01
березня 2011 року про надання послуг з
мобільним банкіром, укладений між
ОСОБА_1 та публічним акціонерним
товариством «Райффайзен Банк Аваль» в
особі Полтавської обласної дирекції
«Райффайзен Банк Аваль».

Скасовано відомості персоніфікованого
обліку, та внесено зміни за 2011 рік щодо
ОСОБА_1, як працюючої особи.

Стягнуто з публічного акціонерного
товариства «Райффайзен Банк Аваль» на
користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
громадянки України, зареєстрованої у
АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1, - моральну шкоду у розмірі 1 000
(одна тисяча) гривень.

В іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто з публічного акціонерного
товариства «Райффайзен Банк Аваль» на
користь ОСОБА_1 118 (сто вісімнадцять)
грн. 80 (вісімдесят) коп. судового збору,
4489 (чотири тисячі чотириста вісімдесят
дев'ять) грн. 06 коп. за проведення
експертизи, 1250 (одна тисяча двісті
п'ятдесят) грн. за надання правової
допомоги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, з підстав
порушення норм матеріального та
процесуального права, прохає скасувати
рішення місцевого суду в частині
відмови у задоволенні позову про
визнання недійсними договорів за 2009 та
2010 роки та зменшення суми моральної
шкоди.

Вважає, що судом не взято до уваги
висновок експерта, яким встановлено, що
підписи у заявах на відкриття
зарплатного карткового рахунку та
видачу готівки за 2009, 2010 рік належать не
їй, що свідчить про те, що вона не
укладала Договори про надання послуг
мобільного банкіру, а поставити
питання при проведенні експертизи про
дослідження Договору за 2010 рік вона не
могла, оскільки зі слів відповідача він
втрачений; судом не взято до уваги те,
що органами прокуратури відкрито
кримінальне провадження за ст. 367 КК
України по фактам підроблення
договорів, їй здійснено перерахунок
пенсії та утримано 1859,00 грн. та не
допитані свідки за її клопотанням.

Вказує, що внаслідок неправомірних дій
Банку погіршився стан її здоров'я, а
діями відповідача їй завдана
матеріальна та моральна шкода.

В апеляційній скарзі ПАТ «Райффайзен
Банк Аваль» прохає скасувати рішення в
частині стягнення з Банку на користь
позивачки моральної шкоди, посилаючись
на те, що позивач не надала доказів
наявності заподіяння моральної шкоди,
а суд не надав юридичну оцінку
обставинам справи та доказам, на які
Банк послався у запереченнях на позов.

Колегія суддів, вивчивши матеріали
справи, перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, вислухавши пояснення
осіб, які беруть участь у справі,
приходить до висновку про часткове
задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1
та відхилення апеляційної скарги ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль», з наступних
підстав.

У відповідності до ст.213 ЦПК України,
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст.214 цього Кодексу
під час ухвалення рішення суд вирішує
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Як установлено місцевим судом та
вбачається з матеріалів справи, з 18
лютого 2009 року ОСОБА_1 перебуває на
обліку в УПФУ Київського району м.
Полтави як одержувач пенсії за віком
згідно ЗУ «Про службу в органах
місцевого самоврядування».

Станом на січень 2011 року розмір пенсії
позивача становив 1 754 грн. 32 коп.

В ході проведення контрольних заходів
за даними списків управління з
координації та контролю за виплатою
пенсій та індивідуальних відомостей
про застраховану особу системи
персоніфікованого обліку виявлено
факт працевлаштування ОСОБА_1 у січні
2011 року в «Райффайзен банк Аваль» (а.с.
16).

Розпорядженням Управління ПФУ
Київського району м. Полтави від 20
вересня 2011 року проведено перерахунок
пенсії ОСОБА_1 як особі, що працює, та з 01
січня 2011 року її розмір встановлено на
рівні 1 654 грн. 67 коп. (а.с. 17).

20 вересня 2011 року УПФУ Київського
району в м. Полтаві прийнято Рішення №
383 про утримання з пенсії ОСОБА_1
переплати пенсійної виплати в розмірі
20%, яка виникла внаслідок
працевлаштування (а.с. 18, 140).

Як установлено місцевим судом,
загальна сума надмірно виплачених
коштів становила 1 091 грн. 52 коп. У жовтні
2011 року з пенсії позивача утримано 338
грн. 62 коп., в листопаді - 338 грн. 62 коп., в
грудні - 338 грн. 77 коп., в січні 2012 -75 грн. 51
коп. Структура місячної пенсійної
виплати становить 1 695 грн. 73 коп. та
складається з 1 654 грн. 67 коп. основного
розміру пенсії від середнього
заробітку; 41 грн. 06 коп. - індексація
пенсії.

Дане рішення було прийняте у зв'язку з
тим, що нібито у період з 2009 по 2011 роки
між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та
ОСОБА_1 укладено ряд Договорів про
надання послуг з мобільним банкіром,
зокрема, №09-2111-79 від 16 січня 2009 року;
№28-5/11-17 від 26 листопада 2010 року; №28-5/11-21
від 01 березня 2011 року та додаткові
договори до раніше укладених.

Згідно Висновку судово-почеркознавчої
експертизи № 8457 від 27 листопада 2013
року, рукописні записи (буквені та
цифрові) у заявах на відкриття
зарплатного карткового рахунку від 19
березня 2010 року, підписи від імені
ОСОБА_1 у договорі №28/5/11-21 від 01 березня
2011 року про надання послуг мобільним
банкіром, у заявах на видачу готівки
№048/785-1 від 09 квітня 2009 року на суму 348
грн. 50 коп., №048/785-1 від 19 травня 2009 року
на суму 246 грн. 50 коп., №048/785-2 від 02
червня 2009 року на суму 187 грн. 00 коп., №
048/785-1 від 02 липня 2009 року на суму 212 грн.
50 коп., №025/785-9 від 21 серпня 2009 року на
суму 221грн.00 коп., №025/785-2 від 03 листопада
2009 року на суму 433 грн.50 коп., №025/923-7 від
07 грудня 2009 року на суму 331 грн.50 коп.
виконані не ОСОБА_1, а іншою особою (т. 1
а.с.198-236).

Задовольняючи частково позовні вимоги
ОСОБА_1 про визнання недійсним договору
№ 28-5/11-21 від 01 березня 2011 року, місцевий
суд обґрунтовано виходив із того, що
підпис від імені ОСОБА_1 у Договорі
виконаний іншою особою, що
підтверджено висновком експерта, та у
зв'язку з цим суд дійшов висновку про
скасування відомостей
персоніфікованого обліку та внесення
змін за 2011 рік щодо ОСОБА_1 як працюючої
особи та стягнення з відповідача на
користь позивача моральної шкоди у
розмірі 1000,00 грн.

Відмовляючи у задоволенні інших
позовних вимог, зокрема про відмову у
задоволенні позову про визнання
недійсними договорів, укладених у 2009 та
2010 роках, місцевий суд виходив із того,
що позивачем не наведено підстав,
передбачених ст. 203 ЦК України, які
свідчили б про недійсність вказаних
договорів.

Колегія суддів не в повній мірі
погоджується з такими висновками з
огляду на наступне.

Статтею 16 ЦК України закріплено, що
кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу.

Способом захисту цивільних прав та
інтересів може бути визнання правочину
недійсним (п. 2 ч. 1 ст. 16 ЦК).

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України,
правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Згідно із вимогами ч.ч.1, 3, 5 ст.203 ЦК
України, зміст правочину не може
суперечити ЦК України, іншим актам
цивільного законодавства, а також
держави і суспільства, його моральним
засадам. Волевиявлення учасника
правочину має бути вільним та
відповідати його внутрішній волі.
Правочин має бути спрямованим на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 3 ст.215 ЦК
України, підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою-третьою, п'ятою та
шостою ст.203 ЦК України. Якщо
недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним, що
також узгоджується з роз'ясненнями,
викладеними у п. 7 Постанови № 9 Пленуму
ВСУ «Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» від 06.11.2009 року,
за якими правочин може бути визнаний
недійсним лише з підстав, визначених
законом, та із застосуванням
наслідків недійсності, передбачених
законом, а також роз'ясненнями, що
містяться у п. 8, за яким відповідно до
частини першої статті 215 ЦК ( 435-15 )
підставою недійсності правочину є
недодержання стороною (сторонами)
вимог, які встановлені статтею 203 ЦК,
саме на момент вчинення правочину.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК
України.

Враховуючи те, що відповідач ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» не надав
Договорів за 2009-2010 роки, експертиза не
могла дати висновок, чи підписувала іх
ОСОБА_1

Крім того, у відповідності до вимог ст..
60 ЦПК України, відповідач не надав
своїх доказів в заперечення позовних
вимог ОСОБА_1 про укладання таких
договорів, відомостей про отримання
винагороди за виконану роботу тощо.

У зв'язку з чим колегія суддів
приходить до висновку про часткове
задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1
та скасування рішення місцевого суду в
частині відмови у задоволенні позову
про визнання недійсними договорів,
укладених у 2009-2010 роках.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав. Моральна шкода відшкодовується
грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань…, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.

Згідно п.5 Постанови Пленуму ВСУ від 31
березня 1995 року №4 „Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди"
Відповідно до загальних підстав
цивільно-правової відповідальності
обов'язковому з'ясуванню при вирішенні
спору про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди підлягають:
наявність такої шкоди, протиправність
діяння її заподіювача, наявність

причинного зв'язку між шкодою і
протиправним діянням заподіювача та
вини останнього в її заподіянні. Суд,
зокрема, повинен з'ясувати, чим
підтверджується факт заподіяння
позивачеві моральних чи фізичних
страждань або втрат немайнового
характеру, за яких обставин чи якими
діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в
якій грошовій сумі чи в якій
матеріальній формі позивач оцінює
заподіяну йому шкоду та з чого він при
цьому виходить, а також інші обставини,
що мають значення для вирішення спору.

Приймаючи до уваги те, що розмір пенсії
позивача був зменшений внаслідок
укладених у період 2009-2010 року Договорів
про надання послуг з мобільним
банкіром, які вона не підписувала,
місцевий суд дійшов обґрунтованого
висновку про часткове задоволення
позову та стягнення з відповідача на
користь позивача моральної шкоди у
розмірі 1000,00 грн. При цьому колегія
суддів вважає, що при визначенні
розміру моральної шкоди місцевим судом
враховано вимоги розумності,
виваженості та справедливості.

З цих же підстав колегія суддів
приходить до висновку про відхилення
апеляційної скарги ПАТ
«РайффайзенБанкАваль».

Керуючись ст.ст.303,304,307, п. 2,3 ч. 1 ст.
309,314,316,317 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, -
задовольнити частково.

Рішення Октябрського районного суду м.
Полтави від 26 грудня 2013 року скасувати
в частині відмови у задоволенні позову
про скасування договорів № 09-2111-79 від 16
січня 2009 року та № 28-5/11-17 від 26
листопада 2010 року, укладених між ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» і ОСОБА_1 про
надання послуг з мобільним банкіром.

Ухвалити в цій частині нове рішення,
яким визнати недійсними договори №
09-2111-79 від 16 січня 2009 року та № 28-5/11-17 від
26 листопада 2010 року про надання послуг
з мобільним банкіром, укладених між
ОСОБА_1 та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль».

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль», - відхилити.

В іншій частині рішення Октябрського
районного суду м. Полтави від 26 грудня
2013 року, - залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею чинності.

ГОЛОВУЮЧИЙ: /підпис/
П.М.Карнаух

СУДДІ: /підпис/
Ю.В. Дряниця

/підпис/
Л.М.Пилипчук

ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного

суду Полтавської області
П.М.Карнаух