Справа № 136/2569/13-ц Провадження №
22-ц/772/623/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Кривенко Д. Т.Категорія: 30
Доповідач: Стеблюк Л. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" лютого 2014 р. м. ВінницяКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Вінницької області в
складі:

головуючої :
Стеблюк Л.П.

суддів: Нікушина
В.П.., Денишенко Т.О.

при секретарі:
Іщук О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вінниці справу за
апеляційною скаргою Національної
академії внутрішніх справ на заочне
рішення Липовецького районного суду
Вінницької області від 31.12.2013 року по
справі за позовом Національної
академії внутрішніх справ до ОСОБА_3
про відшкодування витрат за період
навчання -

в с т а н о в и л а :

Національна академія внутрішніх справ
звернулася до суду з вказаним позовом,
мотивуючи його тим, що наказом ректора
Київського національного університету
внутрішніх справ від 22.07.2006 №69 дск
ОСОБА_3 з 01.09.2006 року зараховано
курсантом першого курсу денної форми
навчання Київського національного
університету внутрішніх справ. 29.11.2007
року між КНУВС, комплектуючим органом -
УМВС України у Вінницькій області та з
ОСОБА_3 було укладено договір №Вн-46 про
підготовку фахівця за державним
замовленням та його працевлаштування,
згідно з яким ОСОБА_3 навчався за
рахунок коштів державного бюджету і
після закінчення навчання, повинен
відпрацювати за місцем розподілу не
менше як три роки, а у разі відмови від
подальшого проходження служби на
посадах начальницького складу в
органах внутрішніх справ протягом
перших трьох років після закінчення
навчання - відшкодувати фактичні
витрати за період навчання. З 01.09.2006р. по
18.06.2010р., у відповідності з підписаним
договором відповідач у період навчання
у КНУВС на здобуття вищої освіти за
державним замовленням за напрямком
«Правознавство» перебував на
державному забезпеченні харчуванням,
речовим майном, грошовим утриманням та
житлом із наданням відповідних
комунальних послуг. Відповідно до
наказу КНУВС від 18.06.2010р. №463 ОСОБА_3
присвоєно кваліфікацію юриста та
видано диплом спеціаліста. Після
здобуття вищої освіти відповідно до
умов договору відповідач направлений
для подальшого проходження служби до
УМВС України у Вінницькій області.
Наказом УМВС України у Вінницькій
області від 02.11.2009р. № 199о/с ОСОБА_3
звільнено з органів внутрішніх справ
за власним бажанням, тобто до спливу
встановленого 3-річного терміну
перебування на службі по закінченню
навчання. Укладений з відповідачем
договір зобов'язував його у разі
звільнення з органів внутрішніх справ
після навчання до закінчення
встановленого 3-річного терміну
перебування на службі за підставами п.
2.3.6. цього договору відшкодувати
витрати за період навчання, та
передбачав підстави, за наявності яких
відповідач зобов'язаний відшкодувати
затрати на навчання в повному обсязі: у
разі відмови від подальшого
проходження служби на посадах
начальницького складу в ОВС протягом
перших трьох років після закінчення
навчання. Відповідач був звільнений з
органів внутрішніх справ до закінчення
трирічного терміну перебування на
службі після навчання, а тому не
виконав умови договору про підготовку
фахівця. Витрати пов'язані з його
утриманням у вищому навчальному
закладі склали 25937,74 грн. 74 копійки, тому
позивач змушений був звернутись до
суду з даним позовом та просив суд
стягнути з ОСОБА_3 вищевказані витрати,
у зв'язку із його навчанням.

Заочним рішенням Липовецького
районного суду Вінницької області від
31.12.2013 року в задоволенні позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі Національної
академії внутрішніх справ ставиться
питання про скасування заочне рішення
суду та постановлення нового рішення,
яким задовольнити позовні вимоги
повністю, посилаючись на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що остання
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду
повинно бути законним і обґрунтованим;
законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом;
обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
дослідженні в судовому засіданні.

Статтею 214 ЦПК України передбачено, що
під час ухвалення рішення суд вирішує
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи, та докази на їх підтвердження; 3)
які правовідносини сторін випливають
із встановлених обставин; 4) яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Зазначеним вимогам судове рішення не
відповідає в наступному.

Суд першої інстанції дійшов
помилкового висновку, що позовні
вимоги є передчасними, оскільки
відповідач звільнився 02.11.2011 року і
трьох річний термін протягом якого
відповідач зобов'язаний відшкодувати
у встановленому порядку до державного
бюджету вартість навчання та
компенсувати замовникові всі витрати
спливає лише 01.11.2014 року.

Так, з матеріалів справи вбачається, що
відповідно до наказу ректора
Київського національного університету
внутрішніх справ від 22.07.2006 №69 дск,
ОСОБА_3 з 01.09.2006 року зараховано
курсантом першого курсу денної форми
навчання Київського національного
університету внутрішніх справ.

29.11.2007 року між КНУВС, комплектуючим
органом - УМВС України у Вінницькій
області та ОСОБА_3 було укладено
договір №Вн-46 про підготовку фахівця
за державним замовленням та його
працевлаштування, згідно з яким ОСОБА_3
навчався за рахунок коштів державного
бюджету і після закінчення навчання,
повинен відпрацювати за місцем
розподілу не менше як три роки, а у разі
відмови від подальшого проходження
служби на посадах начальницького
складу в органах внутрішніх справ
протягом перших трьох років після
закінчення навчання - відшкодувати
фактичні витрати за період навчання.

З 01.09.2006р. по 18.06.2010р. - у відповідності з
підписаним договором відповідач у
період навчання у КНУВС на здобуття
вищої освіти за державним замовленням
за напрямком «Правознавство»
перебував на державному забезпеченні
харчуванням, речовим майном, грошовим
утриманням та житлом із наданням
відповідних комунальних послуг.

Відповідно до наказу КНУВС від 18.06.2010р.
№463 ОСОБА_3 присвоєно кваліфікацію
юриста та видано диплом спеціаліста.
Після здобуття вищої освіти
відповідно до умов договору
відповідач направлений для подальшого
проходження служби до УМВС України у
Вінницькій області.

Наказом УМВС України у Вінницькій
області від 02.11.2011 р. № 199о/с ОСОБА_3
звільнено з органів внутрішніх справ
за власним бажанням, тобто до спливу
встановленого 3-річного терміну
перебування на службі по закінченню
навчання.

Порядок відшкодування курсантами та
випускниками витрат, пов'язаних з їх
утриманням у вищих навчальних закладах
передбачено п.2 затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 01.03.2007 №313 «Порядку відшкодування
особами витрат, пов'язаних з їх
утриманням у вищих навчальних закладах
Міністерства внутрішніх справ»,
відповідно до якої відшкодування
здійснюється у розмірі фактичних
витрат, пов'язаних з: грошовим,
продовольчим, речовим забезпеченням;
перевезенням до місця проведення
щорічної основної та канікулярної
відпустки та у зворотному напрямку;
оплатою комунальних послуг і вартості
спожитих енергоносіїв.

Згідно ч. 1, 2 п. 5 Порядку витрати у
повному обсязі відшкодовуються за
період, що перевищує строк строкової
служби (1 рік), а за період, що
зараховується в строк військової
служби - лише витрати, що складають
різницю між витратами на утримання
курсанта та витратами на утримання
військовослужбовця.

Згідно довідки про розрахунок
фактичних витрат, пов'язаних з
утриманням лейтенанта міліції ОСОБА_3 в
КНУВС за період з 01.09.2006р. по 18.06.2010р.,
витрати пов'язані з його утриманням у
вищому навчальному закладі склали 25
937,74 грн., з яких витрати на грошове
забезпечення - 8433,35 грн., витрати на
харчування 9960,05 грн., витрати на речове
забезпечення 1619,01 грн., витрати на
оплату комунальних послуг і вартості
спожитих енергоносіїв 5925,33 грн.

Згідно п.14 Порядку працевлаштування
випускників вищих навчальних закладів,
підготовка яких здійснювалась за
державним замовленням, затвердженого
Постановою КМУ від 22 серпня 1996 р. N 992, у
разі неприбуття молодого фахівця за
направленням або відмови без поважної
причини приступити до роботи за
призначенням, звільнення його з
ініціативи адміністрації за порушення
трудової дисципліни, звільнення за
власним бажанням, звільнення із служби
за контрактом військовослужбовців,
осіб рядового і начальницького складу
у зв'язку з набранням законної сили
обвинувальним вироком суду або
рішенням суду про притягнення до
адміністративної відповідальності за
вчинення адміністративного
корупційного правопорушення, через
службову невідповідність, у зв'язку з
позбавленням військового звання в
дисциплінарному порядку, за порушення
дисципліни, систематичне невиконання
умов контракту військовослужбовцем,
особою рядового і начальницького
складу, протягом трьох років
випускник зобов'язаний відшкодувати
у встановленому порядку до державного
бюджету вартість навчання та
компенсувати замовникові всі витрати.

Згідно статті 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог Цивільного кодексу України,
інших актів цивільного законодавства,
а за відсутності таких умов та вимог
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Статтею 525 ЦК України встановлено, що
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно ст. 611 ЦК України, у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Оскільки, відповідач був
працевлаштованим за направленням на
роботу, але звільнився за власним
бажанням не пропрацювавши 3 років,
колегія суддів приходить до висновку,
що позивачем виконано обов'язок згідно
умов типової угоди, укладеної між
сторонами, а відповідачем, в свою чергу,
порушено взяті на себе зобов'язання, а
тому дані обставини є підставою для
скасування рішення суду з ухваленням
нового про задоволення позову про
стягнення вартості навчання, яке
відповідно до розрахунків, які
приймаються судом, складають 25 937,74 грн.

Відповідно до ч.5 ст. 88 ЦПК України, якщо
суд апеляційної або касаційної
інстанції, не передаючи справи на новий
розгляд, змінює рішення або ухвалює
нове, суд відповідно змінює розподіл
судових витрат. А тому, скасовуючи
рішення першої інстанції і ухвалюючи
нове, яким позов задовольнити,
необхідно з відповідача на користь
позивача стягнути 259,37 грн., понесених
ним документально підтверджених
витрат по сплаті судового збору.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 314, 315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Національної
академії внутрішніх справ
задовольнити.

Заочне рішення Липовецького районного
суду Вінницької області від 31.12.2013 року
скасувати та ухвалити нове.

Позов Національної академії
внутрішніх справ до ОСОБА_3 про
відшкодування витрат за період
навчання задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
Національної академії внутрішніх
справ витрати, пов'язані з утриманням у
вищому навчальному закладі в розмірі 25
937 грн. 74 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
Національної академії внутрішніх
справ 259,37 грн. судового збору.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржено в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуюча:

Судді: /підписи/

з оригіналом вірно: