Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2014 року
місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд в
особі судді - Монич О.В.

при секретарі - Пассер М.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Ужгороді
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення боргу ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся в суд з даним
позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу
мотивуючи її тим, що на початку осені 2012
р. ОСОБА_2 під розписку отримала у
ОСОБА_1 позику в сумі 5932,00 грн. Даний
договір позики був написаний в формі
розписки, грошові кошти були отримані
відповідачем в повному обсязі. Згідно
умов договору відображеного в розписці
ОСОБА_2 взяла на себе обов'язок
повернути отримані нею кошти в сумі 5932
грн. до 20.09.2012 р. Однак у вказаний строк
грошові кошти не повернула.

Просить суд стягнути з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1 суму боргу в розмірі
5932,00 грн.

В судове засідання позивач не зявився,
одна надав суду заяву відповідно до
якої позовній вимог підтримую, просить
суд їх задовольнити та розглянути
справу у його відсутності.

Відповідач в судове засідання не
зявилася, будучи належним чином
повідомлена.

Вивчивши письмові докази по справі, суд
приходить до слідуючого висновку.

У судовому засіданні встановлено, що на
початку осені 2012 р. ОСОБА_2 отримала у
ОСОБА_1 позику в сумі 5932,00 грн. та
зобов'язалася повернути отримані нею
кошти в сумі 5932 грн. до 20.09.2012 р., що
підтверджується розпискою.

Однак, у вказаний строк та на
неодноразові вимоги позивача про
повернення боргу відповідач грошові
кошти не повернула.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні(позичальникові) грошові
кошти або інші речі, а позичальник
зобов`язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Договір позики є укладеним з моменту
передання грошей або інших речей,
визначених родовими ознаками.

За змістом ч.2 ст. 1048 Кодексу про форму
договору позики на підтвердження
укладення договору позики та його
умов може бути розписка позичальника
або інший документ, який
посвідчує передачу боргу та умови
розрахунків.

Згідно ст.1049 ЦК України позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі або речі, визначені родовими
ознаками, у такій самій кількості,
такого самого роду та такої самої
якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та порядку, що
встановлені договором.

На підставі наведеного, суд приходить
до висновку, що оскільки позивачем
надана боргова розписка про позику
грошей з якої вбачається, що між
сторонами виникли правовідносини з
приводу отримання в якості позики
грошових коштів, кошти відповідачем
повернуті не були, суд вважає позов
обґрунтований, мотивований та таий, що
підлягає до задоволення.

Вимоги про стягнення судового збору
підлягають задоволенню на підставі ст.
88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.10,60,88,212,213 ЦПК України,
ст.ст. 1046,1048,1049 ЦК України, суд

РІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
боргу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
суму боргу в розмірі 5932,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судові витрати: 215 гр. 00 копійки
судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
проголошення рішення Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду
Монич О.В.