АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 2218/1368/2011
Провадження № 22-ц/792/844/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2014 року
м.
Хмельницький

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької
області

в складі: головуючої - судді Грох
Л.М.,

суддів: Варвус Ю.Д., Заїки В.М.,

при секретарі: Гриньовій А.М.,

з участю сторін та представників
сторін,

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2
на рішення Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької
області від 25 лютого 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про
поділ майна та за зустрічним позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна.

Заслухавши доповідача, пояснення
учасників процесу, перевіривши
матеріали справи, ознайомившись з
доводами апеляційної скарги, колегія
суддів

в с т а н о в и л а :

В травні 2008 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з вказаним позовом до ОСОБА_1 про
поділ майна подружжя. В ході розгляду
справи позивач неодноразово змінювала
позовні вимоги та остаточно просила
розділити спільне майно подружжя,
виділивши в натурі ОСОБА_1 автомийку по
АДРЕСА_2, площею 177,1 м.кв., вартістю 1082258
грн.; земельну ділянку
несільськогосподарського призначення
площею 0,12 га для обслуговування пункту
автомийки легкових автомобілів, яка
розташована на території Грузевицької
сільської ради Хмельницького району
Хмельницької області, кадастровий
номер , вартістю 94764 грн.; судно
(човен), модель «Terhi more fun С» з двигуном
моделі «НОМЕР_3», бортовий номер
«НОМЕР_4», вартістю 25588,10 грн.,
автомобіль «Hyundai Tucson», державний номер
НОМЕР_2, кузов НОМЕР_5, 2008 року випуску,
вартістю 126 252 грн. Стягнути з ОСОБА_1 на
її користь 664431,05 грн. грошової
компенсації вартості 1/2 частини
вказаного майна. Виділити ОСОБА_2
квартиру АДРЕСА_1, вартістю 460 012 грн.,
стягнувши з неї на користь ОСОБА_1,
грошову компенсацію в сумі 230 006 грн.

В обгрунтування позовних вимог позивач
зазначала, що перераховане майно вони
придбали, перебуваючи у шлюбі з
відповідачем та у період фактичних
шлюбних стосунків з 1995 року по жовтень
2000 року. В серпні 2008 року шлюб між ними
розірвано, поділити спільне майно
добровільно ОСОБА_1 не бажає.

В ході розгляду справи до участі у
справі залучено в якості
співвідповідача ОСОБА_3, як
співвласника автомийки.

В серпні 2008 року ОСОБА_1 звернувся до
суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2
про поділ майна подружжя, квартири
АДРЕСА_1 та побутового майна.

Ухвалою суду від 25.09.2008 року обидва
позови об'єднанні в одне провадження.

В подальшому ОСОБА_1 зменшив позовні
вимоги, та остаточно просив поділити
спільне майно подружжя за заявою від
20.02.2013 року, залишивши йому тумбу під
телевізор, вартістю 700 грн., ліжко
двоспальне фірми «Командор» з матрацом
«Венето»- 2700 грн., телевізор «LG»-600 грн.,
мікрохвильову піч «LG»-400 грн.,
холодильник «Лібхер»-1000 грн., шафа-купе
«Командор»-1500 грн., ліжко-диван-1700 грн.,
м'яка частина диван-кровать та два м'які
крісла-4500 грн., шафу-купе «Командор»-1500
грн., телевізор плазмовий «Самсунг»-7300
грн., домашній кінотеатр «Піонер»-1900
грн., пральна машина «Сіменс»-1800 грн.,
підставка під телевізор-900 грн., шафа
«Командор» з підсвіткою в прихожій-5500
грн., всього майна, вартістю на 32 000 грн.

У власності ОСОБА_2 просив залишити
котел індивідуального опалення
«Термет»-4500 грн., ноутбук фірми «Дел»-5300
грн., принтер, системний блок,
монітор-5000грн., письмовий стіл з
тумбочкою під комп'ютер- 900 грн., люстра
на 6 ламп-180грн., синтезатор «Ямаха» з
підставкою-1100 грн, шафа настінна білого
кольору в ванній кімнаті-220 грн., тумбe
напольну в ванній кімнаті-150 грн.,
полицю кутову настінну в ванній
кімнаті-200 грн., тумбу під умивальник-160
грн., дзеркало в ванній-50 грн., шафу-купе
«Командор»-1700 грн., стіл комп'ютерний з
2-х тумб-900 грн., люстру на три лампи-120
грн., набір кухонних меблів з фасадом з
дерева -12000грн., плиту кухонну газову
«Арістон»-500 грн., витяжку кухонна
«Фокс»-200 грн., килим, розміром 1,7x2,З м.-300
грн., чотири дерев'яні стільці зі
спинкою-250 грн., стіл обідній
розкладний-800 грн., дзеркало з
підсвіткою-150 грн., диван-ліжко з
дерев'яними підлокітникамим-1800 грн.,
всього майна на 36 480 грн.

Справа розглядалася судами
неодноразово.

Останнім рішенням Хмельницького
міськрайонного суду від 25 лютого 2014
року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
70781,05 грн., що становить половину
вартості земельної ділянки
несільськогоспордарського
призначення площею 0,12 га., для
обслуговування пункту автомийки
легкових автомобілів, яка розташована
на території Грузевицької сільської
ради Хмельницького району
Хмельницької області, кадастровий
номер , судна (човна), модель «Terhi
more fun С» з двигуном моделі «НОМЕР_3»,
бортовий номер «НОМЕР_4», та 1/2 частини
коштів внесених за час шлюбу на
погашення кредиту, отриманого на
придбання автомобіля «Hyundai Tucson»,
державний номер НОМЕР_2. В решті позову
відмовлено.

Позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Залишено у власності ОСОБА_1: тумбу під
телевізор, вартістю 700 грн., ліжко
двоспальне фірми «Командор» з матрацом
«Венето»- 2700 грн., телевізор «LJ»-600 грн.,
мікрохвильову піч «LJ»-400 грн.,
холодильник «Лібхер»-1000 грн., шафа-купе
«Командор»-1500 грн., ліжко- диван-1700 грн.,
м'яка частина диван-кровать та два м'які
крісла-4500 грн., шафу-купе «Командор»-1500
грн., телевізор плазмовий «Самсунг»-7300
грн., домашній кінотеатр «Піонер»-1900
грн., пральна машина «Сіменс»-1800 грн.,
підставка під телевізор-900 грн., шафа
«Командор» з підсвіткою в прихожій- 5500
грн., всього майна, вартістю на 32 000 грн.

У власності ОСОБА_2 залишено: котел
індивідуального опалення «Термет»-4500
грн., принтер, системний блок,
монітор-5000грн., письмовий стіл з
тумбочкою під комп'ютер-900 грн., люстру
на 6 ламп-180грн., шафу настінну білого
кольору в ванній кімнаті-220 грн., тумбу
напольну в ванній кімнаті-150 грн.,
полицю кутову настінну в ванній
кімнаті-200 грн., тумбу під умивальник-160
грн., дзеркало в ванній-50 грн., шафу-купе
«Командор»-1700 грн., стіл комп'ютерний з
2-х тумб -900 грн., люстру на три лампи-120
гри., набір кухонних меблів з фасадом з
дерева-12000 грн., плиту кухонну газову
«Арістон» -500 грн., витяжку кухонну
«Фокс»-200 грн, килим розміром 1,7x2,Зм.- 300
грн., чотири дерев'яні стільці зі
спинкою-250 грн., стіл обідній розкладний
-800 грн., дзеркало з підсвіткою-150 грн.,
диван-ліжко з дерев'яними
підлокітниками -1800 грн., всього майна на
30 080 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 960
грн. різниці вартості майна.

Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не
погоджується з рішенням суду, просить
його скасувати в частині визнання
спільною сумісною власністю придбаної
14 грудня 2004 року ним як приватним
підприємцем земельної ділянки
несільськогосподарського призначення
площею 0,12 га для обслуговування
будівель пункту мийки легкових
автомобілів за межами села Грузевиця
Хмельницького району, призначеної для
здійснення підприємницької діяльності
та зменшити суму коштів, стягнутих з
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2, без
врахування 23399,05 грн. - половини
вартості земельної ділянки, в решті
рішення залишити без змін. Суд не
врахував, що спірна земельна ділянка
придбана ОСОБА_1 як фізичною
особою-підприємцем, хоча й під час
шлюбу, але не за спільні кошти подружжя,
а за кошти, одержані ним від здійснення
підприємницької діяльності. На момент
придбання земельної ділянки ОСОБА_2 не
мала доходів, ніде не працювала, і своєю
працею не сприяла придбанню земельної
ділянки. Вважає, що майно фізичної
особи-підприємця, яке придбане та
використовується в його
підприємницькій діяльності з метою
одержання прибутку, слід розглядати як
його особисту приватну власність
відповідно до ст. 57 СК України, а не як
об'єкт спільної сумісної власності
подружжя.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 не
погоджується з рішенням суду в частині
відмови їй у позові, просить його
змінити та ухвалити нове, яким стягнути
з ОСОБА_1 на її користь 63126 грн. грошової
компенсації вартості ? частини
автомобіля «Hyndai Tucson», державний
реєстраційний номер НОМЕР_2, кузов
НОМЕР_5 2008 року випуску; стягнути з
ОСОБА_1 на її користь 270564,05 грн. грошової
компенсації вартості ? частини
автомийки по АДРЕСА_2. Стягнути з ОСОБА_1
понесені ОСОБА_2 судові витрати в сумі
9832,59 грн. В іншій частині рішення по
первісному позову залишити без змін. У
зустрічному позові ОСОБА_1 відмовити.

Вважає, що суд в частині розподілу
автомобіля невірно вирішив спір,
стягнувши на її користь лише половину
коштів, сплачених в період шлюбу за
кредитним договором ОСОБА_1 з ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль». При цьому суд
не врахував, що автомобіль вони
купували на заощадження сім'ї та кошти
від продажу автомобілів, які в них були
раніше, а цей кредит ОСОБА_1 отримував
траншами з 2004 року для розвитку
бізнесу, при цьому в іпотеці за кредит
була належна їм по ? частини квартира
АДРЕСА_1 а не придбаний автомобіль.

Відмовляючи їй в позові в частині
розподілу автомийки, суд дійшов
помилкових висновків та не врахував
ряд доказів. Автомийка не могла бути
добудованою та прийнятою в
експлуатацію в червні 2000 року, оскільки
згідно договору купівлі-продажу між
ОСОБА_5 та ОСОБА_3 в 2001 році останній
купив об'єкт незавершеного будівництва
готовністю 80%. Крім того, техпаспорт на
автомийку виготовлявся лише на
власника ОСОБА_1 Хмельницьким БТІ у 2003
році. Суд не врахував, що в період
перебування в шлюбі з позивачем ОСОБА_1
в липні 2008 року подав заяву до
Хмельницької РДА про створення комісії
для прийняття автомийки в
експлуатацію. Тому безпірно, що
автомийка була побудована в період
перебування в шлюбі з ОСОБА_1 за спільні
кошти подружжя. Безпідставно суд не
врахував розписки про отримання ОСОБА_2
коштів на обладнання мийки, які
надавала її мати та покази свідків.

Вважає необґрунтованим та
неспівмірним розподіл майна по
зустрічному позову - суд не врахував
інтереси дітей, позбавивши їх
найнеобхіднішого, натомість залишив за
ОСОБА_1 3 шафи та 3 ліжка.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_1
та його представник підтримали свою
апеляційну скаргу з викладених у ній
мотивів та просили відхилити
апеляційну скаргу ОСОБА_2 як
безпідставну.

Представники ОСОБА_2 підтримали її
апеляційну скаргу з викладених у ній
мотивів та просили відхилити
апеляційну скаргу ОСОБА_1 як
необґрунтовану.

Відповідач ОСОБА_3 підтримав
апеляційну скаргу ОСОБА_1 та просив
відхилити апеляційну скаргу ОСОБА_2

Колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає
частковому задоволенню, а в
задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1
слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до ст.309 ч.1 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, а також порушення
або неправильне застосування норм
матеріального права та процесуального
права.

Стаття 57 СК України визначає перелік
майна, що є особистою приватною
власністю одного із подружжя та
підстави її набуття.

Підстави набуття права спільної
сумісної власності подружжя визначені
в ст.60 СК України. Вважається, що кожна
річ, набута за час шлюбу, крім речей
індивідуального користування, є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя.

За ч. І ст.70 СК України у разі поділу
майна, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, частки
майна дружини та чоловіка є рівними,
якщо інше не визначено домовленістю
між ними або шлюбним договором.

Згідно з ч.ч.1-2 ст. 71 СК України майно, що
є об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, ділиться між ними
в натурі. Якщо дружина та чоловік не
домовилися про порядок поділу майна,
спір може бути вирішений судом. При
цьому суд бере до уваги інтереси
дружини, чоловіка, дітей та інші
обставини, що мають істотне значення.
Неподільні речі присуджуються одному з
подружжя, якщо інше не визначено
домовленістю між ними.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1
перебували в зареєстрованому шлюбі з
19.11.1989 року по 20.01.1993 року. 05 жовтня 2000
року ОСОБА_1 повторно зареєстрував
шлюб з ОСОБА_2 Цей шлюб було припинено
19.08.2008 року, коли набрало законної сили
рішення Хмельницького міськрайонного
суду від 06.08.2008 року про розірвання
шлюбу.

В шлюбі у подружжя народилася донька
ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1.

За період перебування у шлюбі сторони
придбали 30.04.2002 року чотирикімнатну
квартиру АДРЕСА_1, при цьому квартира
належить обом з подружжя на праві
спільної часткової власності в рівних
частках, по ? частини кожному.

26.02.2008 року подружжям придбано та
зареєстровано на ім'я ОСОБА_1
автомобіль«Нуundаі Tucson», 2008 року
випуску, державний номер НОМЕР_2,
вартістю 126 252 грн. на отриманий у ВАТ
„Райффайзен Банк Аваль" кредит в сумі
30000 доларів США. ОСОБА_1 в рахунок
погашення кредиту за період з 26.02.2008
року по 19.08.2008 року було сплачено 2274,78
доларів США по тілу кредиту та 1925,22
доларів США нарахованих відсотків за
користування кредитом, що в
еквіваленті по курсу НБУ на час
отримання кредиту складає 21210 грн.
Остаточно суму кредиту ОСОБА_1 погасив
08.12.2009 року, після розірвання шлюбу з
ОСОБА_2

Крім того, подружжям 31.05.2007 року
придбано моторний човен для риболовлі
модель «Terhi more fun С» з двигуном моделі
«НОМЕР_3», бортовий номер «НОМЕР_4»,
вартістю 25588 грн.10 коп. Це судно (човен)
було зареєстровано ОСОБА_1 в Судновій
книзі України 06.07.2007 року і виключено з
неї ним же 22.05.2008 року.

14 грудня 2004 року ОСОБА_1 як приватним
підприємцем зі згоди ОСОБА_2 придбано
земельну ділянку
несільськогосподарського призначення
площею 0,12 га для обслуговування
будівель пункту мийки легкових
автомобілів за межами села Грузевиця
Хмельницького району, що призначена
для здійснення підприємницької
діяльності, вартістю 94 764 грн.

Крім того, подружжям у шлюбі придбано
речі домашнього вжитку (меблі, побутова
техніка) на загальну суму 68480 грн.,
вартість цього майна та його кількість
сторонами не оспорюється.

Також, за спірний період, між першим
розлученням та другими одруженням з
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін
народилася донька ОСОБА_9, батьком якої
є відповідач ОСОБА_1

Крім того, у вказаний період ним було
збудовано приміщення автомийки по
АДРЕСА_2, площею 177,1 м.кв., вартістю 1082258
грн., 1/2 частину якої, як незавершене
будівництво готовністю 80% 12.07.1999 року
ОСОБА_1 продав ОСОБА_5, а той, в свою
чергу 25.04.2001 року продав належну йому 1/2
частину незавершеного будівництва
пункту мийки легкових автомобілів
ОСОБА_3 Реєстрація права власності на
автомийку в рівних частках за ОСОБА_3 та
ОСОБА_1 здійснена 02.12.2008 року на
підставі рішення виконавчого комітету
Грузевицької сільської ради від 27.11.2008
року № 35/а.

Наведені обставини підтверджуються
матеріалами справи.

Не заслуговують на увагу доводи
апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що
спірна земельна ділянка придбана не за
спільні кошти подружжя, а за особисті
кошти, одержані ним від здійснення
підприємницької діяльності.

Так, відповідно до ч.1 ст. 60 СК України
майно, набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини (навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за
дітьми, хвороба тощо) самостійного
заробітку (доходу).

В силу ч.2 ст. 61 СК України об'єктом права
спільної сумісної власності є
заробітна плата, пенсія, стипендія,
інші доходи, одержані одним із
подружжя, - тобто, доходи ОСОБА_1,
одержані ним від здійснення
підприємницької діяльності в період
шлюбу з позивачем, є спільними коштами
подружжя, а не його особистими коштами.

Колегія суддів враховує, що відповідно
до Рішення Конституційного Суду
України від 19.09.2012 року №17-рп/2012, яким
офіційно розтлумачено положення ч.1 ст.
61 СК України, статутний капітал та
майно приватного підприємства,
сформовані за рахунок спільної
сумісної власності подружжя, є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя.

Зважаючи на наведені вимоги закону, а
також враховуючи наявну нотаріально
посвідчену заяву позивача про надання
згоди на придбання земельної ділянки
під автомийку, надану у відповідності
до ч.ч.1-3 ст. 65 СК України, суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку про те, що земельна ділянка
несільськогосподарського призначення
площею 0,12 га для обслуговування пункту
автомийки легкових автомобілів, яка
розташована на території Грузевицької
сільської ради Хмельницького району
Хмельницької області, кадастровий
номер , придбана 14.12.2004 року ОСОБА_1
як приватним підприємцем за кошти,
сформовані за рахунок спільної
сумісної власності подружжя,
користуватися нею спільно сторони не
можуть, а тому на користь позивача
ОСОБА_2 слід стягнути кошти в сумі 47 382
грн., що складають половину вартості
всієї земельної ділянки.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про
те, що автомийка була побудована в
період перебування вдруге в шлюбі з
ОСОБА_1 за спільні кошти подружжя є
безпідставними і не ґрунтуються на
достатніх та допустимих доказах, в той
же час вони спростовуються письмовими
доказами, що містяться в справі.

Так, у 1998 році ОСОБА_1 отримав дозвіл як
приватний підприємець та
архітектурно-планувальне завдання на
будівництво автомийки в АДРЕСА_2 (а.с.238,
т.3, а.с.186, т.4). Згідно з архівним витягом
з рішення виконкому Хмельницької
міської ради від 23.04.1998 року № 51 ОСОБА_1
надано в користування земельну ділянку
площею 0,12 га під влаштування пункту
мийки легкових автомобілів по АДРЕСА_3
(а.с.239, т.3). 24 лютого1999 року інспекцією
державного архітектурно-будівельного
контролю Хмельницької області видано
дозвіл на виконання будівельних робіт
щодо будівництва автомийки (т.4 а.с.113),
на підставі якого він розпочав
будівництво.

Отриманий ОСОБА_1 дозвіл №155.0.68 на
початок роботи пункту автомийки
легкових автомобілів від 12.07.2000 року в
сукупності з даними акта прийняття
об'єкта в експлуатацію від 12.06.2000 року
(а.с.96, т.1), довідки МКП
«Хмельницькводоканал» від 17.12.2013 року
про те, що ФОП ОСОБА_1 відповідно до
об'єкта - мийка легкових машин за
адресою АДРЕСА_3, являється абонентом
водоканалу з 08.12.1999 року (т.4 а.с.118),
квитанціями та рахунками оплати послуг
водоканалу за серпень, вересень,
листопад 2000 року(т.4 а.с.119-120), договором
на користування електричною енергією
по пункту миття легкових машин по
АДРЕСА_3 від 17.12.1999 року (т.4 а.с.121),
рахунками та квитанціями оплати послуг
електропостачання за квітень-травень
2000 року (т.4 а.с.128, 129), звітами суб'єкта
малого підприємництва ОСОБА_1 за 3-4
квартали 2000 року з відображенням
доходів від миття автомобілів (т.4
а.с.135), обґрунтовано свідчать про те, що
зазначений об'єкт був збудований
відповідачем і фактично
експлуатувався ним з літа 2000 року,
тобто, до повторного укладення шлюбу з
ОСОБА_2.

Посилання на 80 % готовності цього
об'єкта у договорі купівлі-продажу 1/2
частини незавершеного будівництва
пункту мийки легкових автомобілів,
укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 25.04.2001
року пояснюється відсутністю
правовстановлюючих документів на це
майно на час укладення угоди.

Відповідно до роз'яснень, що містяться
в пункті 12 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 12 червня 1998
року № 16 "Про застосування судами
деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю
України" (у редакції, яка була чинною на
момент спірних правовідносин), спори
про поділ майна осіб, які живуть однією
сім'єю, але не перебувають у
зареєстрованому шлюбі, мають
вирішуватися згідно з пунктом 1 статті
17 Закону України "Про власність",
відповідних норм ЦК Української PCP та з
урахуванням пункту 5 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 22 грудня 1995
року № 20 '"Про судову практику у справах
за позовами про захист права приватної
власності". Правила статей 22, 28, 29 КпШС
України в цих випадках не
застосовуються.

Згідно з частиною першою статті 17
Закону України "Про власність", який був
чинним на час виникнення спірних
правовідносин щодо поділу автомийки,
майно, придбане внаслідок спільної
праці членів сім'ї, є їх спільною
сумісною власністю, якщо інше не
встановлено письмовою угодою між ними.

Частиною другою статті 112 ЦК
Української PCP 1963 року визначено, що
сумісною власністю є спільна власність
без визначення часток.

За змістом пункту 5 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 22 грудня 1995
року № 29 "Про судову практику у справах
за позовами про захист права приватної
власності" (у редакції, яка була чинною
на час виникнення спірних
правовідносин), розглядаючи позови,
пов'язані з спільною власністю
громадян, суди повинні виходити з того,
що відповідно до чинного законодавства
спільною сумісною власністю є не лише
майно, нажите подружжям за час шлюбу
(статті 16 Закону "Про власність", статті
22 КпШС України), а й майно, придбане
внаслідок спільної праці членів сім'ї,
або майно, придбане внаслідок спільної
праці громадян, що об'єдналися для
спільної діяльності, коли укладеною
між ними письмовою угодою визначено, що
воно є спільною сумісною власністю
(пункту 1 статті 17, статті 18, пункту 2
статті 17 Закону України "Про
власність"), тощо.

Отже, майно, набуте під час спільного
проживання особами, які не перебувають
у зареєстрованому шлюбі між собою, є
об'єктом їхньої спільної сумісної
власності, якщо майно придбане
внаслідок спільної праці таких осіб, як
сім'ї (при цьому спільною працею осіб
слід вважати їхні спільні або
індивідуальні трудові зусилля,
унаслідок яких вони одержали спільні
або особисті доходи, об'єднані в
майбутньому для набуття спільного
майна, ведення ними спільного
господарства, побуту та бюджету) та
інше не встановлено письмовою угодою
між ними.

Таким чином, обґрунтованим є висновок
суду першої інстанції, що без
встановлення факту створення
(будівництва) сторонами автомийки
внаслідок спільної праці, ведення
спільного господарства, побуту та
бюджету, лише з врахуванням факту
перебування у фактичних шлюбних
відносинах, та коштів, набутих
позивачем у борг, неможливо визнання
права на 1/2 частину автомийки за
позивачкою, а відповідно, стягнення
компенсації половини його вартості.

Аналогічну правову позицію викладено
Верховним Судом України у постановах в
справі № 6-135цс13 від 25 грудня 2013 року та
в справі № 6-66цс13 від 18 вересня 2013 року,
яка є обов'язковою для всіх судів
України в силу ч.1 ст. 3607 ЦПК України.

Тому суд першої інстанції обґрунтовано
не прийняв до уваги розписки, надані
ОСОБА_2 своїй матері про отримання
позики для будівництва автомийки
(а.с.214-221, т.2), оскільки вони не свідчать,
що спірне майно збудоване внаслідок
спільної праці сторін як сім'ї. Крім
того, позивачем не доведено належними
доказами, що отримані кошти були
витрачені в інтересах сім'ї і саме для
будівництва автомийки.

Доводи апеляційної скарги про те, що
спірний автомобіль «Нуundаі Tucson»
сторони купували на заощадження сім'ї
та кошти від продажу автомобілів, які в
них були раніше, а кредит ОСОБА_1
отримував траншами з 2004 року для
розвитку бізнесу також не підтверджені
достатніми та допустимими доказами і
не узгоджуються з письмовими доказами,
наявними в справі.

Так, як вбачається з матеріалів справи,
кошти на придбання цього автомобіля в
сумі 30 000 доларів США були отримані
ОСОБА_1 26.02.2008 року (квитанція про
отримання готівки в банку від 26.02.2008
року на суму 30 000 доларів США з
зазначенням еквіваленту у гривні - 151 500
грн. (т.1 а.с.256) за рахунок споживчого
кредиту на підставі укладеного
кредитного договору з ВАТ «Райфайзен
банк «Аваль», укладеного того ж дня (т.3
а.с.113). Тоді ж, 26.02.2008 року ОСОБА_1 внесено
146100 грн. на рахунок Хмельницької філії
TЬB «Український автомобільний
холдинг», а 27.02.2008 року зареєстровано
право власності на вказаний
автомобіль за ОСОБА_1 (а.с.255, т.1).

Водночас за даними УДАІ УМВС у
Хмельницькій області (лист № 5/4667 від
25.04.2013 р., а.с.233-234, т.3) один з автомобілів
відповідача Daimler-Benz д.н. О6257ХМ знятий з
обліку до покупки, 27.10.2007 р., а
автомобіль ВАЗ 21213 д.н. НОМЕР_6 знятий з
обліку після придбання спірного
автомобіля, 24.05.2008 року.

Разом з тим, обґрунтованими є доводи
апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо
розподілу майна (речей домашнього
вжитку) по зустрічному позову ОСОБА_1

Судом в цій частині неповно
встановлено обставини, що мають
значення у справі та не застосовано
норму права, що підлягає застосуванню,
відтак рішення суду в частині
зустрічного позову підлягає зміні з
ухваленням нового рішення.

Так, в силу ч.3 ст. 70 СК України за
рішенням суду частка майна дружини,
чоловіка може бути збільшена, якщо з
нею, ним проживають діти, а також
непрацездатні повнолітні син, дочка, за
умови, що розмір аліментів, які вони
одержують, недостатній для
забезпечення їхнього фізичного,
духовного розвитку та лікування.

Встановлено, що в квартирі АДРЕСА_1
разом з ОСОБА_2 проживають доньки
сторін, одна з яких є неповнолітньою.

Суд першої інстанції, розподіляючи це
майно, не врахував інтереси дітей,
позбавивши їх та ОСОБА_2
найнеобхідніших речей, натомість
безпідставно залишив за ОСОБА_1 по
декілька одиниць меблів одного і того
ж функціонального призначення (шафи та
ліжка).

Оскільки котел індивідуального
опалення „Термет" та плита кухонна
газова „Арістон" служать
приналежністю до головної речі
(квартири) виходячи з можливості її
функціонування за призначенням, їх
слід як і синтезатор та ноутбук, що
подаровані доньці, виключити з
переліку майна, що підлягає розподілу
між сторонами.

Виходячи зі змісту рішення
Хмельницького міськрайонного суду від
04.02.2010 року, яким встановлено порядок
користування сторонами та їх дітьми
квартирою АДРЕСА_1 (а.с.229, т.4) та
існуючого фактичного користування
спірними речами сторонами, колегія
суддів дійшла висновку, що з
врахуванням інтересів дітей частка
ОСОБА_2 в цьому майні підлягає
збільшенню. В порядку поділу майна
слід визнати за ОСОБА_1 право власності
на тумбу під телевізор вартістю 700 грн.,
ліжко двоспальне фірми «Командор» з
матрацом «Венето» - 2700 грн., телевізор
«LG» -600 грн., мікрохвильову піч «LG» -400
грн., шафу-купе «Командор» -1700 грн.,
домашній кінотеатр «Піонер» -1900 грн.,
пральну машину «Сіменс» -1800 грн.,
шафу-купе «Командор» з підсвіткою - 5500
грн., загальною вартістю 15300 грн.

В порядку поділу майна за ОСОБА_2
слід визнати право власності на
холодильник «Лібхер» -1000 грн., ліжко-
диван - 1700 грн., м'яку частину
(ліжко-диван та два м'які крісла) - 4500
грн., 2 шафи-купе «Командор» вартістю 1500
грн. кожна, телевізор плазмовий
«Самсунг» - 7300 грн., підставку під
телевізор - 900 грн., принтер, системний
блок, монітор - 5000 грн., письмовий стіл з
тумбочкою під комп'ютер - 900 грн., люстру
на 6 ламп - 180 грн., шафу настінну в ванній
кімнаті - 220 грн., тумбу напольну в
ванній кімнаті - 150 грн., полицю кутову
настінну в ванній кімнаті - 200 грн.,
тумбу під умивальник - 160 грн., дзеркало
в ванній кімнаті - 50 грн., стіл
комп'ютерний двотумбовий - 900 грн.,
люстру на три лампи - 120 грн., набір
кухонних меблів з фасадом з дерева - 12000
грн., витяжка кухонна «Фокс» - 200 грн,
килим розміром 1,7 x 2,3 м - 300 грн., чотири
дерев'яні стільці зі спинкою - 250 грн.,
стіл обідній розкладний - 800 грн.,
дзеркало з підсвіткою - 150 грн.,
диван-ліжко з дерев'яними
підлокітниками - 1800 грн. загальною
вартістю 41780 грн.

В порядку ч.ч.1,5 ст. 88 ЦПК України в
частині зустрічного позову слід
стягнути з ОСОБА_2 користь ОСОБА_1 152,99
грн. понесених судових витрат
пропорційно (47,81 %) до задоволеної
частини позову.

Щодо решти вимог рішення суду
ґрунтується на повно, всебічно
досліджених матеріалах справи,
постановлено з дотриманням вимог
матеріального та процесуального права
і підстав для його скасування в межах
доводів апеляційних скарг не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 316, 317, 319, 324 ЦПК
України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного
суду Хмельницької області від
25 лютого 2014 року в частині вирішення
зустрічного позову ОСОБА_1 змінити.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

В порядку поділу майна визнати за
ОСОБА_1 право власності на:

тумбу під телевізор вартістю 700 грн.,

ліжко двоспальне фірми «Командор» з
матрацом «Венето» - 2700 грн.,

телевізор «LG» -600 грн.,

мікрохвильову піч «LG» -400 грн.,

шафу-купе «Командор» -1700 грн.,

домашній кінотеатр «Піонер» -1900 грн.,

пральну машину «Сіменс» -1800 грн.,

шафу-купе «Командор» з підсвіткою - 5500
грн.,

загальною вартістю 15300 грн.

В порядку поділу майна визнати за
ОСОБА_2 право власності на:

холодильник «Лібхер» -1000 грн.,

ліжко- диван - 1700 грн.,

м'яку частину (ліжко-диван та два м'які
крісла) - 4500 грн.,

2 шафи-купе «Командор» вартістю 1500 грн.
кожна,

телевізор плазмовий «Самсунг» - 7300 грн.,

підставку під телевізор - 900 грн.,

принтер, системний блок, монітор - 5000
грн.,

письмовий стіл з тумбочкою під
комп'ютер - 900 грн.,

люстру на 6 ламп - 180 грн.,

шафу настінна в ванній кімнаті - 220 грн.,

тумба напольна в ванній кімнаті - 150
грн.,

полиця кутова настінна в ванній
кімнаті - 200 грн.,

тумбу під умивальник - 160 грн.,

дзеркало в ванній кімнаті - 50 грн.,

стіл комп'ютерний двотумбовий - 900 грн.,

люстра на три лампи - 120 грн.,

набір кухонних меблів з фасадом з
дерева - 12000грн.,

витяжка кухонна «Фокс» - 200 грн,

килим розміром 1,7 x 2,3 м - 300 грн.,

чотири дерев'яні стільці зі спинкою - 250
грн.,

стіл обідній розкладний - 800 грн.,

дзеркало з підсвіткою - 150 грн.,

диван-ліжко з дерев'яними
підлокітниками - 1800 грн.,

загальною вартістю 41780 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
152,99 грн. понесених судових витрат.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуюча: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя
апеляційного суду
Л.М.Грох

________________________________________________________________________
__ _____ Головуюча у першій
інстанції: Порозова І.Ю.
Провадження № 22-ц/792/844/14
Доповідач: Грох
Л.М.
Категорія: 5