АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 551/1779/13-ц
Номер провадження 22-ц/786/799/14
Головуючий у 1-й інстанції Рябченко В. В.
Доповідач Чічіль В. А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Полтавської області у складі:

Головуючого: судді Чічіля В.А.,

Суддів: Омельченко Л.М., Хіль Л.М.,

за участю секретаря: Цилюрик М.М.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Шишацького районного суду
Полтавської області від 16 січня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про стягнення грошових коштів та
моральної шкоди,-

в с т а н о в и л а :

У грудні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом, у якому зазначав, що у 2012
році познайомився з ОСОБА_2 та на
прохання останньої протягом
жовтня-грудня 2012 року неодноразово
позичав їй грошові кошти на загальну
суму 6 349,00 грн.

Перерахування цих коштів здійснював на
картковий рахунок, що був відкритий у
ПАТ КБ «ПриватБанк» на ім'я
відповідачки, а ОСОБА_2 зобов'язувалась
повернути позичені гроші протягом 2-3
місяців після настання Нового 2013 року,
проте взятих на себе зобов'язань не
виконала.

Вважаючи свої права порушеними,
позивач звертався до Шишацького РВ
УМВС України в Полтавській області,
проте кримінальне провадження закрито
за відсутністю у діях ОСОБА_2 складу
злочину.

Просив стягнути з ОСОБА_2 грошові кошти
у сумі 6 349,00 грн., моральну шкоду у сумі 5
000,00 грн. та судові витрати.

Рішенням Шишацького районного суду
Полтавської області від 16 січня 2014 року
у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційному порядку рішення
місцевого суду оскаржено
ОСОБА_1, в апеляційній скарзі вказує на
те, що суд не взяв до уваги наявні у
матеріалах справи чеки про перерахунок
коштів на банківський рахунок
відповідачки та не надав належної
оцінки свідченням ОСОБА_3, невірно
встановив обставини справи та допустив
порушення і неправильне застосування
норм матеріального та процесуального
права, з цих підстав, просить рішення
суду першої інстанції скасувати, та
ухвалити нове рішення про задоволення
його позовних вимог у повному обсязі.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення місцевого
суду в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
приходить до висновку, що скаргу слід
відхилити.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Згідно ст. 1046 ЦК України за договором
позики одна сторона (позикодавець)
передає у власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів або таку ж кількість речей
такого ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту
передання грошей або інших речей,
визначених родовими ознаками.

За змістом положень ст. 1047 ЦК України
договір позики укладається у письмовій
формі, якщо його сума не менш як у
десять разів перевищує встановлений
законом розмір неоподаткованого
мінімуму доходів громадян, а у
випадках, коли позикодавцем є юридична
особа,- незалежно від суми. На
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Як убачається з матеріалів справи, що
ОСОБА_1 протягом жовтня-грудня 2012 року
перерахував ОСОБА_2 на картковий
рахунок грошові кошти на загальну суму
6 349,00 грн.

Пред'являючи даний позов, ОСОБА_1
обґрунтовував свої вимоги тим, що
вищезазначені кошти ним
перераховувались відповідачці у
позику на її прохання.

У свою чергу, жодною зі сторін не
заперечується, що письмового договору
позики між сторонами не укладалось,
розписки ОСОБА_2 про отримання цих
коштів у якості позики від ОСОБА_1
матеріали справи також не містять.

Таким чином, у порушення ст. ст. 10 ч. 3, 60
ЦПК України, позивачем не надано
доказів на підтвердження наявності між
сторонами правових відносин, що
виникають з укладення договору позики.

З урахуванням цього, місцевий суд
дійшов до обґрунтованого висновку, що
сам факт перерахунку позивачем
грошових коштів на банківську картку
відповідачки не може свідчити про
надання останній позики, оскільки
відповідного договору позики між
сторонами не укладалось, розписки про
отримання грошових коштів на
підтвердження укладання договору не
складалось.

Твердження апелянта, що наявні в
матеріалах справи квитанції
підтверджують укладення договору
позики, не можуть бути взяті до уваги
судовою колегією, оскільки ці
документи не підтверджують отримання
ОСОБА_2 коштів від ОСОБА_1, як
позики.

Крім того, колегія суддів звертає увагу
на те, що ОСОБА_1 у апеляційній скарзі
сам вказує, що спірні кошти
перераховувались ним фактично на
прохання ОСОБА_2 для покриття її витрат,
пов'язаних з лікування родичів та інших
життєвих негараздів (а.с. 40 абз. 3).

Характерно, що далі у скарзі апелянт
зазначає, що ОСОБА_3 повідомила його про
обман зі сторони ОСОБА_2 щодо
викладених вище обставин та те, що
остання взагалі видає себе за іншу
особу (а.с 41 абз. 1).

Щодо закриття кримінального
провадження за повідомленням ОСОБА_1
про вчинення ОСОБА_2 шахрайських дій, то
відомостей про оскарження даної
постанови слідчого чи її скасування
матеріали справи не містять.

Саме до цього зводиться висновок
місцевого суду щодо згоди ОСОБА_1 зі
закриттям вищевказаного кримінального
провадження.

Тому, доводи апелянта щодо
невідповідності висновків суду
дійсним обставинам справи відносно
того, що ОСОБА_1 не відмовлявся від
своєї заяви до правоохоронного органу,
не беруться колегією суддів до уваги,
як безпідставні.

Решта доводів апеляційної скарги є
несуттєвими та фактично зводяться до
переоцінки обставин справи, які
всебічно, повно і об'єктивно
дослідженні судом першої інстанції, та
яким надана належна правова оцінка.

За таких обставин, рішення суду першої
інстанції постановлено з додержанням
вимог матеріального та процесуального
права, підстав для його скасування чи
зміни не вбачається.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст. ст. 303, 304, 307 ч. 1 п. 1, 308, 314, 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Шишацького районного суду
Полтавської області від 16 січня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий у справі:
Чічіль В.А.

Омельченко Л.М.

Хіль Л.М.

З оригіналом згідно:

суддя
Чічіль
В.А.