Справа № 340/897/13-ц
Провадження № 22-ц/779/769/2014
Головуючий у 1 інстанції Данилюк М. П.
Суддя-доповідач Проскурніцький П.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

Головуючого: Проскурніцького П.І.

Суддів: Бойчука І.В., Ясеновенко Л.В.

за участю секретаря: Драганчук У.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "Приватбанк" (далі - ПАТ КБ
"Приватбанк") до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
звернення стягнення на предмет
іпотеки, а саме: на квартиру загальною
площею 29,30 м.кв., яка розташована в
АДРЕСА_1, виселення відповідачів та
інших осіб, за апеляційною скаргою
ОСОБА_3 на рішення Верховинського
районного суду від 20 лютого 2014 року,-

в с т а н о в и л а :

22.10.2013 року представник ПАТ КБ "
ПриватБанк " звернувся до суду із
зазначеним позовом посилаючись на те,
що 20.12.2006 року між Банком та ОСОБА_3 було
укладено кредитний договір, відповідно
до якого банк надав позичальнику
кредит в розмірі 7 000 доларів США, зі
сплатою відсотків за користування
кредитом в розмірі 12% на рік на суму
залишку заборгованості, з кінцевим
терміном повернення 19.12.2016 року.

Відповідач зобов'язувався повернути
кредит та сплатити відсотки за
користування кредитними коштами. В
забезпечення виконання зобов'язань за
даним кредитним договором, Банк та
ОСОБА_2 уклали 20.12.2006 року договір
іпотеки, згідно якого надали в іпотеку
нерухоме майно, а саме - квартиру
АДРЕСА_1, яка належить відповідачу на
праві власності на підставі договору
дарування. Обумовлена сторонами
договору іпотеки ціна предмету іпотеки
дорівнює 50 500 грн.

Оскільки ОСОБА_3 свої зобов'язання не
виконала, то станом на 15.10.2013 року
утворилась заборгованість в розмірі 5
305,69 доларів США. Вважають, що слід
звернути стягнення на квартиру шляхом
продажу вказаного предмета іпотеки
Банком, з укладенням від відповідача
договору купівлі-продажу будь-яким
способом з іншою особою-покупцем.
Виселити відповідача та інших осіб, які
зареєстровані та/або проживають у
квартирі.

Просив задовольнити позов.

Рішенням Верховинського
районного суду від 20.02.2014 року позов
задоволено частково. В рахунок
погашення заборгованості за кредитним
договором від 20.12.2006 року, на загальну
суму 5 305,69 доларів США, звернути
стягнення на предмет іпотеки, а саме -
квартиру АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_2 на
підставі договору дарування квартири
від 14.10.2006 року. Визначити початкову
ціну предмета іпотеки для його
подальшої реалізації не нижче 50 500 грн.
Стягнути в солідарному порядку із
відповідачів судові витрати по справі.
В задоволенні позову про виселення
відповідача та інших осіб, які
зареєстровані та/або проживають у
спірній квартирі - відмовити.

Не погоджуючись із рішенням суду
першої інстанції, ОСОБА_3 подала
апеляційну скаргу, в якій посилається
на те, що суд, зазначаючи в резолютивній
частині рішення початкову ціну
предмета іпотеки для його подальшої
реалізації не менше 50 500 грн., не
врахував, що ціна продажу предмета
іпотеки встановлюється за згодою між
іпотекодавцем і іпотекодержателем або
на підставі оцінки майна суб'єктом
оціночної діяльності, на рівні, не
нижчому за звичайні ціни на цей вид
майна, та не зазначив правових підстав
встановлення саме такої ціни продажу.
При цьому, залишено поза увагою суду
докази, надані відповідачем на
підтвердження того, що з моменту
укладення кредитного договору
вартість предмету іпотеки збільшилась
на 39 000 грн.

Зазначив, що початкова ціна,
встановлена судом першої інстанції,
дорівнює вартості предмету іпотеки,
визначеному в договорі іпотеки від
10.01.2008 року. Офіційний курс долара
станом на 10.01.2007 року складав 505 грн. за
100 доларів США і вартість предмета
іпотеки складала в еквіваленті 10 000
доларів США, що в повному обсязі
забезпечувало виконання зобов'язань за
кредитним договором. На момент
звернення банку з позовом, курс долара
становив 799,30 грн. за 100 доларів США.
Отже, вартість предмета іпотеки в 10 000
доларів США на момент звернення з
позовом становила 79 930 грн. Отже,
заявлені вимоги не є співмірними з
вартістю майна.

Просила скасувати рішення суду першої
інстанції, ухвалити нове рішення, яким
відмовити у задоволенні позовних
вимог.

Колегія суддів, вислухавши доповідача,
перевіривши матеріали справи,
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає до задоволення з
наступних підстав.

Судом першої інстанції правильно
встановлено, що згідно кредитного
договору IFVWGA00000024 від 20.12.2006 року ОСОБА_3
отримала кредит у розмірі 7 000 доларів
США із сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 12% на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом, з кінцевим терміном
повернення 19.12.2016 року.

В забезпечення виконання зобов'язань
за даним кредитним договором, Банк та
ОСОБА_2 уклали 20.12.2006 року договір
іпотеки, згідно якого надали в іпотеку
нерухоме майно, а саме - квартиру
АДРЕСА_1, яка належить відповідачу на
праві власності на підставі договору
дарування. Обумовлена сторонами
договору іпотеки ціна предмету іпотеки
дорівнює 50 500 грн., тому суд першої
інстанції правильно визначив
початкову ціну реалізації предмета
іпотеки. Іпотекодавцем є ОСОБА_2,
рішення в частині початкової вартості
предмета іпотеки оскаржує боржник.

Відповідно до договору іпотеки,
іпотекодержатель має право звернути
стягнення на предмет іпотеки у випадку,
якщо в момент настання термінів
виконання будь-якого із зобов'язань,
передбачених кредитним договором, вони
не будуть виконані.

Згідно розрахунку заборгованості
станом на 15.10.2013 року заборгованість за
кредитним договором становить 5 305,69
доларів США, що за курсом НБУ складає 42
392 грн. 46 коп.

Статтею 47 Конституції України
закріплено, що ніхто не може бути
примусово позбавлений житла інакше, як
на підставі закону за рішенням суду.

Частиною 3 ст.109 Житлового кодексу
України чітко встановлений порядок
виселення громадян з жилого
приміщення, на яке звернуто стягнення:
звернення стягнення на передане в
іпотеку жиле приміщення є підставою
для виселення всіх громадян, що
мешкають в ньому, за винятками,
встановленими законом. Після прийняття
кредитором рішення про звернення
стягнення на передані в іпотеку
житловий будинок чи житлове приміщення
шляхом позасудового врегулювання на
підставі договору, всі мешканці
зобов'язані на письмову вимогу
іпотекодержателя або нового власника
добровільно звільнити житловий
будинок чи житлове приміщення протягом
одного місяця з дня отримання цієї
вимоги, якщо сторонами огоджено
більший строк. Якщо громадяни не
звільняють жиле приміщення у
встановлений або інший погоджений
строноами строк добровільно, їх
примусове виселення здійснюється на
підставі рішення суду.

Судом першої інстанції в задоволенні
позову про виселення відмовлено,
рішення у цій частині позивачем не
оскаржено.

Як встановлено судом першої інстанції,
ОСОБА_3 було направлено повідомлення
щодо виконання нею взятих на себе
зобов'язань за кредитним договором,
пропонувалось негайно погасити
заборгованість за кредитним договором.

З врахуванням зазначеного, судом
першої інстанції правильно частково
задоволено позов.

Відповідно до вимог ч.2 ст.303 ЦПК
України, суд апеляційної інстанції не
вправі переоцінювати докази, які судом
першої інстанції були досліджені у
встановленому законом порядку.
Апеляційна скарга не містить посилання
на нові докази, які б давали підставу
для зміни чи скасування судового
рішення.

Розглянувши справу в межах заявленого
позову та в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку, що рішення судом першої
інстанції постановлене з додержанням
вимог матеріального і процесуального
права.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія
суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Верховинського районного суду
від 20 лютого 2014 року у залишити без
зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена у касаційному порядку,
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:
П.І. Проскурніцький

Судді:
І.В. Бойчук

Л.В. Ясеновенко