У х в а л а

17 лютого 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Євтушенко О.І.,

суддів Євграфової Є.П.,
Завгородньої І.М.,

Нагорняка
В.А., Юровської Г.В.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 3 жовтня 2013 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3
про стягнення аліментів, та зустрічним
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення
аліментів на дітей,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2012 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_3, в якому
просила стягнути з відповідача на її
користь аліменти на неповнолітніх
дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1 100 грн на кожну
дитину, до досягнення ними повноліття.

Посилалась на те, що перебувала із
відповідачем у зареєстрованому шлюбі,
від якого мають малолітніх синів
ОСОБА_5 та ОСОБА_6, відповідач не
займається вихованням дітей та не
надає їм матеріальної допомоги, у
зв'язку з чим просила задовольнити
позовні вимоги у повному обсязі.

У грудні 2012 року ОСОБА_3 звернувся до
суду із зустрічним позовом до ОСОБА_4, в
якому просив стягнути з відповідачки
на його користь аліменти на їх
неповнолітніх дітей ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, в
розмірі 1 100 грн на кожну дитину
щомісячно, до досягнення ними
повноліття.

На обґрунтування зустрічних позовних
вимог посилався на те, що перебував із
відповідачкою у зареєстрованому шлюбі,
від якого мають малолітніх синів
ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які перебувають на
його утриманні та вихованні,
відповідачка не надає їм матеріальної
допомоги, а тому просив задовольнити
зустрічні позовні вимоги у повному
обсязі.

Ухвалою Комінтернівського районного
суду Одеської області від 10
грудня 2012 року об'єднано в одне
провадження зустрічний позов
ОСОБА_3 із первісним позовом ОСОБА_4 (а.с.
22).

Рішенням Комінтернівського районного
суду Одеської області від 25
лютого 2013 року позовні вимоги ОСОБА_4
задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3
на користь ОСОБА_4 аліменти на
неповнолітнього сина ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та неповнолітнього сина
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі однієї
третьої частини з усіх видів доходів,
щомісячно, починаючи з 30 жовтня 2012 року
по день досягнення сином ОСОБА_5
повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 року
включно, а потім у розмірі однієї
четвертої частини на сина ОСОБА_6 з усіх
видів заробітку, по день повноліття
дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 року.
Присуджено, що розмір аліментів,
визначений судом у частці від доходу,
не може бути менше ніж 30 % прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку.
У задоволенні іншої частини позовних
вимог ОСОБА_4 відмовлено. У задоволенні
зустрічного позову ОСОБА_3 відмовлено.
Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Ухвалою апеляційного суду Одеської
області від 24 квітня 2013 року апеляційну
скаргу ОСОБА_3 відхилено, рішення
Комінтернівського районного суду
Одеської області від 25 лютого 2013 року
залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 3 жовтня 2013 року
касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилено.
Рішення Комінтернівського районного
суду Одеської області від
25 лютого 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Одеської області від
24 квітня 2013 року залишено без змін.

У лютому 2014 року до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ надійшла заява ОСОБА_3 про
перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 3 жовтня 2013 року, з підстави
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального закону, зокрема ст.
ст. 180, 181 Сімейного Кодексу України.

Як на приклад неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах,
заявник посилається на:

- ухвалу колегії суддів судової палати
у цивільних правах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 11 грудня 2013 року в справі за
позовом про стягнення аліментів, якою
судові рішення попередніх інстанцій
скасовано та справу направлено на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до статті 355 ЦПК України
заява про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11,
постановлення касаційною інстанцією
ухвали про скасування рішень судів
нижчих інстанцій із передачею справи
на новий розгляд не означає
остаточного вирішення спору у справі й
не відбулося застосування норм
матеріального права для вирішення
спору по суті, тому відповідні ухвали
не можуть бути предметом перегляду в
порядку, передбаченому главою 3 розділу
V ЦПК України, і на них не може
здійснюватись посилання на
підтвердження підстави встановленої
пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК
України.

Виходячи з вищевикладеного, колегія
суддів не знаходить підстав для
допуску справи до провадження
Верховного Суду України, оскільки
надана для порівняння ухвала колегії
суддів судової палати у цивільних
правах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 11 грудня 2013 року
не є тим судовим рішенням, що
переглядається Верховним Судом
України, оскільки постановлення
касаційною інстанцією ухвали про
скасування рішення судів нижчих
інстанцій із передачею справи на новий
розгляд не означає остаточного
вирішення спору у справі й не відбулося
застосування норм матеріального права
для вирішення спору по суті, тому
відповідна ухвала не може бути
предметом перегляду в порядку,
передбаченому главою 3 розділу V ЦПК, і
на них не може здійснюватися посилання
на підтвердження підстави,
встановленої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України.

Отже, наведені заявником доводи не
містять ознак, які згідно вимог
вищевказаної норми є підставами для
перегляду судового рішення, а тому у
допуску справи до провадження слід
відмовити.

Керуючись статтями 355, 356, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_3 про стягнення аліментів, та
зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4
про стягнення аліментів на дітей, за
заявою ОСОБА_3 про перегляд ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 3 жовтня 2013 року до
провадження Верховного Суду України
відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.І. Євтушенко
судді:Є.П. Євграфова І.М. Завгородня
В.А. Нагорняк Г.В. Юровська