провадження № 2/340/2/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2014 року
селище Верховина

Верховинський районний суд
Івано-Франківської області

у складі: головуючого-судді
Данилюк М.П.,

з участю: секретаря
Фурманюк В.М.,

представника позивача
ОСОБА_1

відповідачки
ОСОБА_2

представників відповідачів
ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в селищі
Верховина справу за позовом ОСОБА_5 до
ОСОБА_2, ОСОБА_6 про визнання недійсним
заповіту та припинення права на частку
у спільному майні, суд, -

В С
Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_5 звернулася в суд
із позовом до відповідачів ОСОБА_2 та
ОСОБА_6 про визнання заповіту недійсним
та припинення права на частку у
спільному майні.

В своєму позові позивачка вказує,
що ІНФОРМАЦІЯ_5 року померла її сестра
ОСОБА_8. Після її смерті відкрилася
спадщина, яка складається з житлового
будинку, що знаходиться в с.Білоберізка
Верховинського району та земельної
ділянки. Оскільки спадкоємців першої
черги не було, право на спадкування
отримала друга черга спадкоємців у
відповідності до ст.ст. 1258,1261 ЦК
України. У визначені законодавством
терміни всі рідні брати й сестри
звернулися до Верховинської державної
нотаріальної контори із заявами про
прийняття спадщини. При цьому сестра
ОСОБА_9 та брат ОСОБА_10відмовилися від
своєї частки спадщини на її користь.

Після смерті сестри, при написанні
заяви про прийняття спадщини їм стало
відомо, що від імені її чоловіка
ОСОБА_11, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 року,
був складений заповіт, на підставі
якого спадкоємцем його майна є ОСОБА_2.

ОСОБА_8 зверталася до суду з позовом про
визнання заповіту недійсним, однак
провадження у справі було закрито у
зв'язку із її смертю.

Вважає, що заповіт ОСОБА_11 підлягає до
скасування з наступних підстав.

Заповіт ОСОБА_11 складений 12 березня 2007
року, а помер ІНФОРМАЦІЯ_6 року.
Останнім часом ОСОБА_11 важко хворів з
28.02.2007 року по 12.03.2007 року перебував в
лікарні, що підтвердується довідкою
Білоберезької дільничної лікарні. У
зв'язку з хворобою, ОСОБА_11 приймав
лікарські препарати, які могли
впливати на можливість усвідомлення
ним своїх дій. Одразу після виписки з
лікарні був складений заповіт, який
секретарем Білоберізької сільської
ради посвідчувався вдома. Таким чином
заповіт був складений особою у момент,
коли вона не усвідомлювала значення
своїх дій та (або) не могла керувати
ними.

Викликає сумнів і достовірність
підпису спадкодавця на заповіті,
оскільки з наявних документів, які
підписував ОСОБА_11 вбачається, що його
особистий підпис відрізняється від
того, який є на заповіті.

Що стосується реального поділу
спадкового майна, то спільне
користування майном є неможливим, а
добровільно поділити спадкове майно не
можуть так як частки у спадщині кожного
із спадкоємців є рівними і кожний із
них має право на виділ своєї частки в
натурі.

Житловий будинок складається з 3-х
приміщень: одна житлова кімната в
розмірі 18,5 кв.м., кухні та веранди.
Загальна площа будинку - 34,9 кв.м., а тому
реальний розподіл будинку між
спадкоємуями є неможливий. Оскільки
інші спадкоємці за законом відмовилися
від своєї частки на користь позивачи,
фактично їй належить 3/4 частини
спадкового майна, а відповідачу ОСОБА_6
- 1/4, та офіційна вартість майна є
незначною, в силу свого розташування
майно не має значної ринкової вартості,
вважає за можливе ставити вимогу про
припинення права ОСОБА_6 на частку у
спільному майні. Вартість частки
відповідача ОСОБА_6 у спадковому майні
вона виплатить. Просить позов
задовольнити.

В судовому засіданні представник
позивачки ОСОБА_1 позовні вимоги
позивачки підтримала в повному обсязі,
просить позов задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 та її
представник ОСОБА_3, в судовому
засіданні позовні вимоги позивачки не
визнали, ОСОБА_2 суду пояснила, що за
життя заповідача та його дружини, її
сім'я проживала в житловому будинку
ОСОБА_11 винаймаючи житло. Після
будівництва власного житла, вона

перейшла проживати до свого власного
будинку, але постійно допомагала сім'ї
ОСОБА_11 так як вони були перестарілі і
не мали власних дітей. Їх житлові
будинки знаходилися поряд так як
заповідач із дружиною виділили їм
земельну ділянку під будівництво
власного житлового будинку.

Перебуваючи в лікарні в 2007 року,
ОСОБА_11 сам зголосився написати на неї
заповіт, так як вона часто провідувала
його в лікарні, і його покійна дружина
ОСОБА_8 сама пішла до сільської ради та
запросила додому секретаря сільської
ради для складання заповіту на просьбу
ОСОБА_11, якого виписали 12.03.2007 року із
лікарні додому. Він був при яснім
розумі та при пам'яті і говорив, що не
бажає, щоб хтось із родини його дружини
газдував на його господарстві так як
вони за життя до них не приходили і не
спілкувались, проживали як чужі люди.
Заповідач перед написання заповіту,
заповіт обговорював із своєю дружиною
і тільки із їх спільної волі був
складений на неї, ОСОБА_2, заповіт.
Присутня при складанні заповіту не
була, однак вважає, що заповідач був при
пам'яті і ясному розумі, говорив в той
день із ними, тому, що чоловік забирав
його із лікарні додому. В покійної
ОСОБА_8 була своя земельна ділянка, яку
вона відчужила своїй сестрі ОСОБА_9 , а
та в свою чергу продала земельну
ділянку, а земельна ділянка біля
житлового будинку була на покійного
ОСОБА_11, житловий будинок був його ще до
одруження, однак обидвоє ОСОБА_11
проживали спільно в господарстві та
вели господарство, в веденні якого її
сім'я допомагала довгий період.

Обидвоє ОСОБА_11 при складанні
заповіту розуміли свої вчинки і давали
їм належну оцінку. Просить в
задоволенні позову про визнання
заповіту недійсним відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_6 -
ОСОБА_4 позовні вимоги в частині
визнання заповіту недійсним
підтримала, в частині припинення права
ОСОБА_6 на спадкове майно не визнала,
суду пояснила, що після смерті її тітки
ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 року,
відкрилася спадщина, на яку претендує і
її батько. Батько бажає поселитися в
спадковий будинок, так як вони не мають
спільно де проживати, а тому вважає, що
заповіт на чужу людину ОСОБА_11 склав не
усвідомлюючи значення свох дій, тому,
що на день складання заповіту хворів і
не розумів, наслідки складеного ним
заповіту. Тітка, ОСОБА_8, після смерті
чоловіка, зверталася до суду
намагаючись визнати заповіт недійсним,
однак при поїздці до суду в автобусі
померла і справа була закрита. Просить
залишити за ними спадкове майно, яке
залишилося після ОСОБА_8 так як вона
проводила похорони тітки і батько має
право на спадкове майно.

Суд, вислухавши сторони, свідків
ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_9, ОСОБА_15,
вивчивши матеріали справи , вважає
позовні вимоги ОСОБА_5 такими, що не
підлягають до задоволення за наступних
підстав.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні
ствердив, що до складання заповіту на
ОСОБА_2 попередньо ОСОБА_11 говорив із
ним і сказав, що якщо він не
погоджується на те, щоб на нього
записав заповіт, то він складе заповіт
на ОСОБА_2, які колись проживали в нього
і на момент його життя допомагали йому
в господарстві. Розмова проходила за
два -три дні до виписки із лікарні, коли
він його відвідував. Заповідач був при
повній пам'яті і усвідомлював свої дії.

Свідок ОСОБА_14 суду пояснив, що
працює в Білоберізській сільській раді
з 2004 року і ОСОБА_11 був його хресним
батьком.

Йому відомо що по просьбі ОСОБА_11 до
сільської ради неодноразово приходила
його дружина ОСОБА_8 і після того
секретар сільської ради пішла до їх
господарства і склала заповіт по
просьбі ОСОБА_11, а після ОСОБА_8 і ОСОБА_2
спільно ходили до сільської ради та до
нотаріуса і реєстрували заповіт, але на
кого складався заповіт, то йому
невідомо. Відомо, що ОСОБА_2 довгий
період допомагали сім'ї ОСОБА_11 по
господарству, а також раніше жили в їх
господарстві до побудови власного
житлового будинку.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні
ствердила, що працює секретарем
Білоберізької сільської ради і до неї
ОСОБА_8 неодноразово зверталася, щоб
прийти по просьбі її чоловіка ОСОБА_11
додому так як останній бажає скласти
заповіт. Однак, вона перебувала на
курсах і не мала можливості прийти до
господарства ОСОБА_11 Після проходження
курсів, та на просьбу ОСОБА_8 вона
прийшла до ОСОБА_11, який бажав скласти
заповіт. 12.03.2007 року вона прийшла додому
і в присутності ОСОБА_8 та за словами
ОСОБА_11 склала заповіт, який він по
своїй волі заповів все своє майно
ОСОБА_2 Цей заповіт вона оголосила і
заповідач підписав його особисто. При
складанні заповіту заповідач був при
пам'яті, вільно виражав свою волю.
Вважає, що заповіт був укладений
згідно її повноважень та відповідно до
вимог закону.

У матеріалах справи відсутні
матеріали щодо стану здоров'я
померлого ОСОБА_11, однак на обліках
Верховинської ЦРЛ в психіатричному
кабінеті не перебував.

На вимогу суду Білоберізькою
дільничною лікарнею видавались дві
довідки про стан здоров'я ОСОБА_11 на
момент складання заповіту, які
відрізняються одна від одної різними
діагнозами. Із оглянутого в судовому
засіданні журналу обліку прийому
хворих у стаціонарі під № 79 від 28.02.2007
року записаний діагноз хворого
ОСОБА_11, який співпадає із довідкою на
(а.с. 28), та перебував на стаціонарному
лікуванні із 28.02.2007 року по 12.03.2007 року.
Історії хвороби на хворого ОСОБА_11 із
лікарні пропали. Судом приймається до
уваги тільки довідка про стан здоров'я
ОСОБА_11 видана 17.11.2011 року (а.с. 28), із
якої не вбачаються важкі форми
захворювання, які б могли вплинути на
усвідомлення його дій при складанні
заповіту 12.03.2007 року.

Відповідно до ст. 1234 ЦК України
право на заповіт має фізична особа з
повною цивільною дієздатністю. Право
на заповіт здійснюється особисто.
Вчинення заповіту через представника
не допускається.

Відповідно до ст. 1251 ЦК України
передбачено, якщо у населеному пункті
немає нотаріуса, заповіт, крім
секретного, може бути посвідчений
уповноваженою на це посадовою,
службавою особою відповідного органу
місцевого самоврядування.

Із оспорюваного Заповіту (а.с. 8)
вбачається, що ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженець та житель АДРЕСА_1 на
випадок його смерті зробив таке
розпорядження: "Все належне мені майно
де б воно не було і з чого б воно не
складалося заповідаю ОСОБА_2
ІНФОРМАЦІЯ_3. Даний заповіт складено і
посвідчено на дому у зв'язку з хворобою
заповідача 12.03.2007 року о 18 год." Заповіт
підписаний власноручно. Заповіт
посвідчено ОСОБА_15 секретарем
Білоберізьської сільської ради
Верховинського району
Івано-Франківської області.,
зареєстровано в реєстрі за № 32. При
складанні заповіту особу заповідача
встановлено, дієздатність її
перевірено: паспорт: ОСОБА_11 сер. НОМЕР_2
вид. Верховинським РВ УМВС України в
Івано-Франківській області 22.07.1998 року
і.н. НОМЕР_1.

Заповіт складений відповідно до
вимог ст. 1247 ЦК України та особою яка
уповноважена на складання такого
заповіту відповідно до ст. 1251 ЦК
України.

Із свідоцтва про право власності
на нерухоме майно (а.с. 11) власником
будинку АДРЕСА_1 являється ОСОБА_11,
форма власності приватна (житловий
будинок А 34,9 кв.м, прибудова Б. сарай В,
погріб В1, сарай Г. 19.02.2007 р. та із витягу
про реєестрацію права власності на
нерухоме майно номер витягу 21787063 від
05.02.2009 р. (а.с. 12).

Також у ОСОБА_11 на праві власності
належить 0,1954 га земельної ділянки, що
посвідчено Державним актом на право
приватної власності на землю від 25.05.1999
року , акт зареєстровано в Книзі
записів державних актів на право
приватної власності на землю за № 40.
(а.с. 18).

Із свідоцтва про одруження (а.с. 22)
вбачається що обидвоє спадкодавців
перебували в шлюбі, а тому після смерті
ОСОБА_11, який вчинив заповіт на користь
ОСОБА_2 всього свого належного майна,
правом на спадщину мала і ОСОБА_8,
дружина, тобто на 1/2 частину житлового
будинку, як перестаріла особа. Обидві
сторони звернулися до Державної
нотаріальної контори про прийняття
спадщини.

Законодавство України закріплює право
фізичної особи призначити спадкоємців
шляхом складання заповіту і
розподілити спадкове майно, майнові
права та обов'язки на свій розсуд.
Разом з тим, у статті 1241 Цивільного
кодексу України визначено право певних
осіб на отримання частки спадкового
майна, незалежно від змісту заповіту
закон гарантує визначену частку
спадщини, яка називається обов'язковою
часткою. Таким чином, свобода
спадкового розпорядження обмежується
правом осіб, які закликаються до
спадкування незалежно від волі
спадкодавця в силу прямої вказівки
закону. До кола обов'язкових
спадкоємців законодавство України
відносить осіб, які потребують
особливого, підвищеного захисту. Це:

· малолітні діти спадкодавця
(особи у віці до 14 років);

· неповнолітні діти спадкодавця
(особи віком від 14 до 18 років);

· повнолітні непрацездатні діти,
удівець (вдова), батьки спадкодавця
(непрацездатними є особи по досягненя
пенсійного віку, встановленого
законодавством України та інваліди І,
ІІ, ІІІ груп).

Цей перелік є вичерпним і не підлягає
розширеному тлумаченню.

При вирахуванні часток спадкоємців по
заповіту необхідно наголосити на тому,
що частки спадкоємців за заповітом
зменшуються на ту частку, на яку буде
видано свідоцтво про право на спадщину
за законом на обов'язкову частку .

Якщо спадкоємцю, який має право на
обов'язкову частку у спадщині, не бажає
приймати спадщину, то він повинен
подати нотаріусові заяву про те, що
вимоги статті 1241 ЦК йому роз'яснено і на
одержання свідоцтва про право на
спадщину на обов'якову частку він не
претендує (додаток №3), так як його
частка у спадщині забезпечена за
рахунок іншого спадкового майна. У
такому випадку спадкоємець має право
одержати свідоцтво про право на
спадщину за законом або за заповітом на
заповідане йому майно і не одержувати
свідоцтво про право на спадщину на
обов'язкову частку.При оформленні
спадкових прав нотаріус визначає
частку у спадщині за правилами
спадкування за законом. Для цього
визначається коло спадкоємців за
законом, обсяг спадкового майна та
частка кожного зі спадкоємців у
спадщині. Як роз'яснюється в п.19
Постанови Пленуму ВСУ «Про судову
практику у справах про спадкування»:
«При визначенні обов'язкової частки у
спадщині враховуються всі спадкоємці
за законом першої черги, до яких слід
віднести спадкоємців, що відмовилися
від прийняття спадщини; не прийняли
спадщину, усунені від права на
спадкування бо померли до відкриття
спадщини, але є спадкоємці за правом
представлення». Тобто при обчисленні
розміру обов'язкової частки слід
урахувати всіх спадкоємців за законом,
які могли б спадкувати, якщо порядок
спадкування не був би змінений
заповітом.

Із листа державного нотаріуса
Верховинської державної нотаріальної
контори за вих № 70/02-14 від 15.02.2013 р. (а.с.
53) вбачається, що ОСОБА_8 подала заяву
про прийняття спадщини за законом, а
ОСОБА_2 подала заяву на прийняття
спадщини за заповітом. однак свідоцтва
про право на спадщину на спадкове майно
після померлих: ОСОБА_11 та ОСОБА_8 їх
спадкоємцям не видавалось.

Враховуючи викладене, суд дійшов
висновку про те, що зміст заповіту від
12.03.2007 року повністю відповідає
волевиявленню ОСОБА_11, яке було
вільним, а тому підстави для визнання
його недійсним відсутні.

Так як ОСОБА_6 звернувся із заявою
до нотаріальної контори про прийняття
спадщини після смерті його сестри
ОСОБА_8 , то підстав припинення права на
частку у спадщині, яка відкрилася після
смерті ОСОБА_8, що померла ІНФОРМАЦІЯ_5
року підстав немає.

Із вище наведеного суд прийшов до
переконання, що позовні вимоги ОСОБА_5
не підлягають до задоволення.

На підставі ст.ст.
3,16,30,203,213,215,1217,1223,1233,1235,1236,1241,1247,1251,1259 ЦК
України та керуючись ст.ст. 197, 209, 212-215, 218
ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог
ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_6 про визнання
недійсним заповіту ОСОБА_11, складеного
12 березня 2007 року на користь ОСОБА_2 та
посвідченого 12.03.2007 року секретарем
Білоберізбкої сільської ради,
припинення права ОСОБА_6, жителя
АДРЕСА_1 на частку у спадщині, яка
відкрилася після смерті ОСОБА_8, що
померла ІНФОРМАЦІЯ_5 року, стягнення
судових витрат - відмовити.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Івано-Франківської області через
Верховинський районний суд шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий
___________________ Данилюк М. П.