Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№ 22-ц/778/670/14
Головуючий у 1 інстанції: Наумов
Суддя-доповідач: Бабак А.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Спас О.В.

Суддів
Бабак А.М.

Полякова
О.З.

При секретарі: Бабенко
Т.І.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою

Публічного акціонерного товариства
«Перший український міжнародний банк»
на заочне рішення Енергодарського
міського суду Запорізької області від
07 жовтня 2013 року

у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Перший
український міжнародний банк» до
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за
кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2013 року Публічне акціонерне
товариство «Перший український
міжнародний банк» (далі ПАТ«Перший
український міжнародний банк»)
звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3
про стягнення заборгованості за
кредитним договором.

В обґрунтування позову зазначав,
що 28.07.2008 року між ЗАТ "Перший
Український Міжнародний Банк" та
ОСОБА_3 був укладений кредитний договір
№ 6593999, відповідно до умов якого
останньому були надані грошові кошти у
розмірі 22 379,00 доларів США для придбання
автомобіля HONDA CIVIC, 2008 року випуску,
строком до 28.07.2015 року включно.

Відповідно до п. 1.3. вказаного
кредитного договору встановлено
процентну ставку за користування
кредитом у розмірі 13,49% річних, а у разі
страхування придбаного за кредитні
кошти автомобіля у ЗАТ «Страхова
компанія «Веско», відповідно до пп. 1.3.1.
Кредитного договору процентна ставка
складає - 7,77% річних.

Починаючи з 16.11.2012 року ОСОБА_3 має
прострочену заборгованість з
погашення кредиту, а з 10.10.2012 року - зі
сплати процентів за користування
кредитом, у зв'язку з чим 21.06.2013 року
йому була направлена вимога про
дострокове повернення кредиту та
процентів за користування кредитом.

В якості забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором з
ОСОБА_3 було укладено договір застави
транспортного засобу предметом якого є
автомобіль HONDA CIVIC, 2008 року випуску,
реєстраційний номер НОМЕР_1, який було
придбано за кредитні кошти.

Відповідно до п 4.3.1. кредитного
договору відповідач зобов'язаний
протягом строку дії кредитного
договору щорічно, до дати закінчення
періоду страхування, за який сплачено
страховий платіж, поновлювати дію
договорів страхування, укладення
яких передбачено кредитним договором,
на умовах попередньо погоджених з
позивачем. Страхова сума договорами
страхування, що будуть укладатись на
новий строк, має бути не меншою, ніж
сума поточної заборгованості
позичальника за основною сумою кредиту
і не меншою дійсної вартості майна на
момент укладення таких договорів
страхування.

На підтвердження виконання умов цього
пункту ОСОБА_3 був зобов'язаний до дати
закінчення періоду страхування, за
який сплачено страховий платіж,
надавати банку, і вигодонабувачу по
одному оригінальному примірнику цих
договорів страхування, а також
документів, що підтверджують сплату
страхових платежів в повному обсязі за
період, на який було поновлено дію
договорів страхування.

Відповідач останній раз
застрахував автомобіль 10.11.2011 року
згідно з договором страхування
наземного транспорту № 3730а/11зпПБ/э,
строк дії якого скінчився 10.11.2012 року
ОСОБА_3 не поновив дію вищевказаного
договору страхування, внаслідок чого
предмет застави залишився без
страхового захисту.

Згідно з п. 5.4. Кредитного договору за
кожний випадок порушення відповідачем
зобов'язань щодо поновлення дії
договору страхування, останній
зобов'язаний сплатити на вимогу Банку
його користь штраф у розмірі 10% від
мінімальної страхової суми, на яку
згідно з вимогами зазначеного пункту
договору має бути укладений договір
страхування.

Згідно з п. 10 вищевказаного договору
страхування страхова сума становить
145000,00 грн. Таким чином, сума штрафу за
порушення відповідачем обов'язків щодо
поновлення дії договору страхування
складає 14 500,00 грн.

Станом на 15.08.2013 року загальний розмір
заборгованості ОСОБА_3 за кредитним
договором складає 10 822,58 дол. США та 18
470,84 грн., в тому числі: сума
заборгованості по кредиту - 9 765,37 дол.
США; заборгованість за непогашеними в
строк процентами за користування
кредитом за період з 10.10.2012 року по
15.08.2013 року -1057,21 дол. США; за порушення
строків виконання зобов'язань за
кредитним договором - 2182,09 грн.; штраф
за порушення обов'язку дострокового
повернення кредиту, передбаченого п.
4.3.5 кредитного договору - 1 788,75 грн.;
штраф за невиконання умов страхування -
14 500,00 грн.

Правонаступником всіх прав та
зобов'язань ЗAT "Перший Український
Міжнародний Банк» є ПАТ «Перший
Український Міжнародний Банк», тип
якого змінено за рішенням зборів
акціонерів від 22.04.2009 року.

Посилаючись на вказані обставини,
позивач просив суд стягнути з ОСОБА_3
заборгованість за кредитним договором
в сумі 10 822,58 доларів США та 18 470,84 грн.

Заочним рішенням Енергодарського
міського суду Запорізької області від
07 жовтня 2013 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ
«Перший Український Міжнародний банк»
заборгованість за кредитним договором
у сумі 10 822,58 доларів США, що згідно з
офіційним курсом НБУ на 15.08.2013 року
становить 86504,88 грн. та складається із
заборгованості за кредитом у сумі 9 765,37
доларів США, заборгованості за
процентами за користування кредитом за
період з 10.10.2012 року по 15.08.2013 року - 1057,21
долар США.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ
«Перший Український Міжнародний банк»
пеню в сумі 2 182,09 грн., штраф за
порушення обов'язку дострокового
повернення кредиту в сумі 1788,75 грн.,
штраф за невиконання умов договору
страхування в сумі 14 500 грн., а всього 18
470,84 грн. та витрати по сплаті судового
збору у сумі 1049,76 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду в
частині стягнення суми заборгованості
за кредитом у гривневому еквіваленті,
ПАТ «Перший Український Міжнародний
банк» подав апеляційну скаргу, в якій
посилаючись на те, що рішення суду є
незаконним та необґрунтованим,
ухвалено з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
оскільки вирішуючи спір суд стягнув
суму заборгованості за кредитним
договором з ОСОБА_3 у гривневому
еквіваленті до долара США, в той час як
позов заявлений про стягнення боргу в
іноземній валюті - долар США, у валюті в
якій надався кредит ОСОБА_3 та Банк мав
право на укладення договорів в
іноземній валюті - долар США. Просить
другий абзац заочного рішення змінити,
виклавши його в такій редакції:
«Стягнути із ОСОБА_3 на користь ПАТ
«Перший Український Міжнародний Банк»
заборгованість за кредитним договором
№ 6593999 від 28.07.2008 року у сумі 10 822,58 дол.
США, у тому числі: заборгованість за
сумою кредиту - 9765,7 дол. США;
заборгованість за процентами за
користування кредитом за період з
10.10.2012 року по 15.08.2013 - 1057,21 дол. США. В
іншій частині рішення залишити без
змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників процесу, перевіривши
законність і обґрунтованість ухвали
суду першої інстанції та обставини
справи в межах доводів апеляційної
скарги і вимог, заявлених в суді першої
інстанції, колегія суддів прийшла до
висновку, що апеляційна скарга ПАТ
«Перший Український Міжнародний Банк»
підлягає відхиленню з наступних
підстав.

Відповідно ч.1 ст. 303 ЦПК України, під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, та оскільки апелянт
оскаржує рішення суду в частині
стягнення суми заборгованості за
кредитним договором у гривневому
еквіваленті до долара США, у
відповідності до ч.3 п.15 постанови
Пленуму Верховного Суду України № 12
від 24.10.2008 року «Про судову практику
розгляду цивільних справ в
апеляційному порядку», рішення
переглядається лише в цій частині.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що
28 липня 2008 року між ЗАТ «Перший
український міжнародний банк»,
правонаступником якого є ПАТ «Перший
Український Міжнародний Банк» та
ОСОБА_3 був укладений кредитний договір
№ 6593999, відповідно до умов якого
останньому були надані грошові кошти у
розмірі 22 379,00 доларів США для придбання
автомобіля HONDA CIVIC, 2008 року випуску,
строком до 28.07.2015 року включно, зі
сплатою процентів за користування
кредитом 13,49% річних.

Задовольняючи позов ПАТ «Перший
Український Міжнародний Банк» та
стягуючи суму боргу за кредитним
договором 10822,58 доларів США, суд у
рішенні суду зазначив, що ця сума у
гривневому еквіваленті станом на 15.08.2013
року становить 86504,88 гривень.

Судова колегія вважає, що висновок суду
є правильним.

Розглядаючи спір, суд повно, всебічно
та об'єктивно у відповідності до вимог
ст. 212-214 ЦПК України з'ясував обставини
справи на які посилалися сторони,
дослідив надані ними докази і
відповідно їх оцінив, дав належну
правову оцінку правовідносинам, які
склалися між учасниками процесу та
закон, що їх регулює.

Відповідно до ч. 2 ст. 192 та ч. 3 ст. 533 ЦК
України використання іноземної валюти,
в тому числі при здійснені розрахунків
на території України за зобов'язаннями,
допускається у випадках, в порядку та
на умовах, встановлених законом.
Законодавчим актом, який регулює
правовідносини у сфері валютного
регулювання і валютного контролю, є
Декрет Кабінету Міністрів України "Про
систему валютного регулювання і
валютного контролю".

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що
за кредитним договором банк
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 2 Закону України "Про банки
і банківську діяльність" кошти - це
гроші у національній або іноземній
валюті.

Статті 47 та 49 цього Закону визначають
операції банків із розміщення
залучених коштів від свого імені, на
власних умовах та на власний ризик як
кредитні операції, незалежно від виду
валюти, яка використовується. Вказані
операції здійснюються на підставі
банківської ліцензії.

Відповідно до ст. 5 Декрету Кабінету
Міністрів України "Про систему
валютного регулювання і валютного
контролю" операції з валютними
цінностями здійснюються на підставі
генеральних та індивідуальних
ліцензій Національного банку України.
Операції з валютними цінностями банки
мають право здійснювати на підставі
письмового дозволу (генеральної
ліцензії) на здійснення операцій з
валютними цінностями відповідно до п. 2
ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів
України "Про систему валютного
регулювання і валютного контролю".

Вимога щодо необхідності отримання
індивідуальної ліцензії на здійснення
операцій з валютними цінностями
встановлена п. в) ч. 4 ст. 5 Декрету
Кабінету Міністрів України "Про
систему валютного регулювання і
валютного контролю", якщо терміни і
суми кредитів перевищують встановлені
законодавством межі. Однак на сьогодні
такі терміни і суми кредитів в
іноземній валюті законодавцем не
визначено.

Згідно з п. 1.5 Положення про порядок
видачі Національним банком України
індивідуальних ліцензій на
використання іноземної валюти на
території України як засобу платежу,
затвердженого постановою Правління
Національного банку України від 14
жовтня 2004 року № 483 та зареєстрованого
в Міністерстві юстиції України 9
листопада 2004 року за № 1429/10028,
використання іноземної валюти як
засобу платежу без індивідуальної
ліцензії дозволяється, якщо
ініціатором або отримувачем за
валютною операцією є уповноважений
банк (ця норма стосується лише тих
операцій уповноваженого банку, на
здійснення яких Національний банк
України видав йому ліцензію та
письмовий дозвіл на здійснення
операції з валютними цінностями).

Таким чином, за відсутності
нормативних умов для застосування
індивідуального ліцензування щодо
вказаних операцій єдиною правовою
підставою для здійснення банками
кредитів в іноземній валюті згідно зі
ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів
України "Про систему валютного
регулювання і валютного контролю" є
наявність у банку генеральної ліцензії
на здійснення валютних операцій,
отриманої у встановленому порядку.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції,
дійшов обґрунтованого висновку про те,
що згідно з ліцензією № 8, виданою
Закритому акціонерному товариству
«Перший Український Міжнародний Банк»
02 жовтня 2006 року та дозволом № 8-1, ЗАТ
«Перший український міжнародний банк»
має право здійснювати банківські
операції, зокрема, надавати кредити в
іноземній валюті, тому вірно
застосував положення ч.3 ст. 533 ЦК
України та роз'яснення, що містяться в
п.12 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
та правомірно стягнув суму боргу в
іноземній валюті - долар США.

Доводи апелянта про те, що судом
неправомірно застосований гривневий
еквівалент до стягненої у валюті суми
боргу безпідставні.

В ч.2 п.14 постанови Пленуму Верховного
Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року
«Про судове рішення у цивільній
справі» містяться роз'яснення про те,
що у разі пред'явлення позову про
стягнення грошової суми в іноземній
валюті суду слід у мотивувальній
частині рішення навести розрахунки з
переведенням іноземної валюти в
українську за курсом, встановленим
Національним банком України на день
ухвалення рішення.

Таким чином, зазначення в рішенні суду
про стягнення суми боргу 10822,58 доларів
США, що у гривневому еквіваленті станом
на 15.08.2013 року становить 86504,88 гривень є
правильним та відповідає закону.

Вірний висновок суду і про стягнення
суми боргу станом на 15.08.2013 року.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач звернувся з позовом про
стягнення суми боргу із ОСОБА_3, яка
виникла станом на 15 серпня 2013 року (а.с.
1-4), в ході розгляду справи позовні
вимоги не змінювалися, а тому судом
першої інстанції правомірно сума боргу
стягнута станом на 15 серпня 2013 року, що
відповідає ст. 11 ЦПК України та
знаходиться в межах заявлених позовних
вимог.

Вихід за межі позовних вимог
апеляційним судом неможливий, як
встановлено ст. ст. 11, 303 ЦПК України.

За таких обставин, судова колегія
дійшла висновку, що рішення суду є
законним та обґрунтованим, ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду, а тому підстав для його
скасування та ухвалення нового рішення
колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Перший
український міжнародний банк»
відхилити.

Заочне рішення Енергодарського
міського суду Запорізької області від
07 жовтня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, проте може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: