Справа № 171/2399/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"23" квітня 2014 р.
м. Апостолове

Апостолівський районний суд
Дніпропетровської області у складі:

- головуючого - судді Марченко Н.В.,

при секретарі - Ровній Н.А.,

за участі: представника позивача -
Мордюк В.С.,

представника відповідача -
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
«ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Представник ПАТ «ДТЕК «ДНІПРОЕНЕРГО» -
відокремлений підрозділ «Криворізька
ТЕС» ПАТ «ДТЕК «ДНІПРОЕНЕРГО» 09.09.2013
року звернувся до суду з позовом до
відповідача ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за спожиту теплову
енергію. Позов обґрунтовано тим, що
позивач здійснює постачання теплової
енергії за адресою - АДРЕСА_1, це
приміщення належить відповідачеві.
Відповідачеві було запропоновано
укласти договір на постачання
теплової енергії, однак відповідач
відмовився від укладення договору на
постачання теплової енергії, мотивуючи
відмову тим, що в приміщенні відсутні
прилади опалення і він тепло не
споживає. Позивач звертався до суду з
позовом про стягнення заборгованості з
відповідача, однак рішенням
Апостолівського районного суду
Дніпропетровської області від 12.07.13
року в позові було відмовлено,
апеляційним судом вказане рішення
залишено без змін. При цьому в ухвалі
апеляційного ссуду Дніпропетровської
області від 23.10.2012 року зазначено, що в
квартирі відповідача відсутні батареї
та це є наслідком самовільного та
самостійного демонтування
відповідачем приладів опалення. Всі
три судові інстанції при вирішенні
даного спору визнали, що проведений
розрахунок на основі «ДБН «В.2.6-31:2006» є
безпідставним і з порушенням діючого
законодавства. У зв'язку викладеним
директором ДТЕК Криворізька ТЕС було
видано розпорядження від 23.05.2013 року
здійснити донарахування плати за
відпущену теплову енергію на нежитлове
приміщення відповідно до діючого
законодавства. Інженером відділу
реалізації теплової енергії ДТЕК
Криворізької ТЕС було виконано
розрахунок споживання теплової
енергії у вигляді гарячої води
нежитловим приміщенням, розташованим
по АДРЕСА_1 ФО ОСОБА_3 за яким
донарахування становить 9679,81 грн. за
опалювані періоди з жовтня 2009 року по
квітень 2013 року. Таким чином сума
заборгованості складає 16602,93 грн.
Заявою представника позивача від 18.03.14
року уточнено позовні вимоги та надано
інший розрахунок споживання теплової
енергії у вигляді гарячої води
нежитловим приміщенням, розташованим
по АДРЕСА_1, ф/о ОСОБА_3, згідно якого
розмір донарахування становить 10146,65, а
загальний розмір заборгованості 17069,77
грн.. Просили стягнути з відповідача
вказану суму заборгованості за спожиту
теплову енергію.

У судовому засіданні представник
позивача Мордюк В.С., яка діяла на
підставі довіреності позов підтримала
в повному обсязі і просила
задовольнити з підстав, вказаних у
позовній заяві.

У судовому засіданні представник
відповідача ОСОБА_2, який діяв на
підставі довіреності, проти
задоволення позову заперечував,
пояснивши, що відповідач придбав
нежитлове приміщення в якому на момент
придбання не було приладів опалення,
тому не повинен сплачувати вартість
комунальних послуг з теплопостачання,
ніяких претензій від позивач він не
отримував, роз ранок перший є
недійсним, оскільки розпорядження
голови облдержадміністрації № 121-р від
06.04.2000 року «Про затвердження норм
витрат теплоти на опалення житлових
будинків та холодної і гарячої води для
населення міст і районів області»
втратило чинність на підставі
розпорядження голови
облдержадміністрації від 06.09.05 року №
330-р-05. Доданий до заяви про уточнення
позовних вимог не може бути підставою
для задоволення позову, оскільки ним
фактично змінено підставу позову.
Просив в позові відмовити, застосувати
позовну давність.

Суд, вислухавши учасників процесу,
приходить до висновку, що в задоволенні
позову слід відмовити з наступних
підстав.

Судом встановлено, що 18.09.2009 року, на
підставі договору купівлі-продажу
нежитлового приміщення, посвідченого
приватним нотаріусом Апостолівського
районного нотаріального округу ОСОБА_4
та зареєстрованого в реєстрі за № 758,
відповідач ОСОБА_3 придбав у
територіальної громади
Зеленодольської міської ради
нежитлове приміщення, розташоване в
АДРЕСА_1.

З технічного паспорту на нежитлове
приміщення в АДРЕСА_1 , виготовленого КП
«Апостолівське БТІ» станом на 30.10.2008
року, вбачається, що з інженерного
обладнання у даному приміщенні наявна
тільки електрика, але згідно листа КП
«Апостлівське БТІ» - в технічному
паспорті та в інвентаризаційній
справі, при проведенні технічної
інвентаризації, окремим пунктом не
відмічається наявність батарей
опалення і це не є ознакою відсутності
опалення.

Згідно листа Зеленодольської
територіальної громади від 05.11.2009 року
№ 990-2.12 - система опалення в приміщенні
колишньої бібліотеки по АДРЕСА_1, була
в робочому стані. В акті
прийому-передачі нежитлового
приміщення зауважень щодо відсутності
батарей не має .

Відповідно до п.1.7 Договору
купівлі-продажу нежитлового
приміщення від 18.09.2009 року -недоліків,
які перешкоджають використанню
нежитлового приміщення за цільовим
призначенням на момент огляду покупцем
не виявлено і претензій у нього до
продавця щодо якісних характеристик
відчужуваного нежитлового приміщення
не має.

Відсутність приладів опалення у
спірному приміщенні підтверджується і
актом Криворізької теплової
електричної станції ПАТ
«Дніпроенерго»від 21.10.2009 року, однак
він укладений після укладення договору
купівлі-продажу.

За таких обставин, суд вважає, що
відповідачем не надано доказів, що на
момент продажу територіальною
громадою відповідачу спірного
нежитлового приміщення система
постачання теплової енергії в цьому
приміщенні була відсутня.

Відповідно до п.п.5, п.п. 4 п.3 ст.20 ЗУ "Про
житлово-комунальні послуги" споживач
зобов'язаний оплачувати
житлово-комунальні послуги у строки,
встановлені договором або законом, за
власний рахунок ремонтувати та
міняти санітарно-технічні прилади і
пристрої, обладнання, що вийшли з ладу
з його вини;.

Відповідно до п.3 ст.20 Закону України
"Про житлово-комунальні послуги"
споживач зобов'язаний укласти договір
на надання житлово-комунальних послуг,
підготовлений виконавцем на основі
типового договору. Відсутність
договору не звільняє від оплати за
фактично надані послуги, оскільки
послуги надаються безперебійно.

Відповідач, як новий власник спірного
нежитлового приміщення, у
відповідності з вимогами чинного
законодавства, повинен був укласти з
позивачем договір на постачання
теплової енергії в це приміщення, що і
вимагало від нього ВАТ
«Дніпроенерго»листами № 32/2413 від 30.10.2009
року та № 32/2528 від 09.11.2009 року, які
ОСОБА_3 були отримані, але останній
відмовився укладати договір на
постачання теплової енергії, про що
повідомив позивача своїми листами від
20.10.2011 року та від 09.11.2009 року.

Згідно п. 25 Правил надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення (затверджені
постановою Кабміну України від 21.07.2005
року № 630), - відключення споживачів від
мереж централізованого опалення та
постачання гарячої води здійснюється у
порядку, що затверджується центральним
органом виконавчої влади з питань
житлово-комунального господарства.
Самовільне відключення від мереж
централізованого опалення та
постачання гарячої води забороняється.

Відповідач не надав суду доказів того,
що ним було отримано дозвіл
компетентного органу на відключення
від мереж централізованого опалення та
постачання гарячої води.

Оскільки, відповідач самовільно провів
відключення належного йому
нежитлового приміщення від мереж
централізованого опалення та
постачання гарячої води і відмовився
від укладення договору на постачання
теплової енергії, то у позивача були
всі підстави для нарахування
відповідачу сум за спожиту теплову
енергію на підставі ст. ст. 30-32 ЗУ «Про
житлово-комунальні послуги»та Правил
надання послуг з централізованого
опалення, постачання холодної та
гарячої води і водовідведення
(затверджені постановою Кабміну
України від 21.07.2005 року № 630).

Однак, суд вважає, що нарахування
відповідачу сум за спожиту теплову
енергію здійснено з порушенням діючого
законодавства.

Так позивачем на підтвердження
позовних вимог в частині розміру
заборгованості надано розрахунки
теплопостачання приміщення,
розташованого за адресою АДРЕСА_1 при
відключенні від систем центрального
теплопостачання за кожен місяць
опалювального періоду за період з
жовтня 2009 року до квітня 2013 року, які
здійснені інженером підприємства з на
підставі ДБН В.2.6-31:2006 «Конструкції
будівель і споруд. Теплова ізоляція
будівель», кожен з яких направлявся
відповідачеві та отримувався ним, що
підтверджується відповідними
поштовими підтвердженнями.

Рішенням Апостолівського районного
суду Дніпропетровської області від
12.07.12 року у задоволенні позову було
відмовлено та визначено, що позовні
вимоги ПАТ «ДТЕК
Дніпроенерго»задоволенню не
підлягають, оскільки нарахування
позивачем відповідачу заборгованості
за теплову енергію згідно ДБН В.2.6-31:2006
«Конструкції будівель і споруд.
Теплова ізоляція будівель»

Ухвалою колегії суддів Апеляційного
суду Дніпропетровської області від
23.10.12 року, дане рішення залишено без
змін, позивачу роз'яснено, що відмова
позивачу в його позовних вимогах про
стягнення з відповідача
заборгованості за теплову енергію,
розрахунок якої зроблено позивачем на
підставі ДБН В.2.6-31:2006 «Конструкції
будівель і споруд. Теплова ізоляція
будівель», не позбавляє позивача права,
в разі необхідності, звернутися до суду
за вирішенням цього питання з інших
правових підстав.

Розпорядженням директора ДТЕК
Криворізької ТЕС від 23.05.13 року було
здійснено донарахування плати за
відпущену теплову енергію на нежитлове
приміщення АДРЕСА_1, м. Зеленодольськ
(а.с.129-130).

Інженером відділу реалізації теплової
енергії ДТЕК Криворізької ТЕС було
виконано розрахунок споживання
теплової енергії у вигляді гарячої
води нежитловим приміщенням,
розташованим по АДРЕСА_1 ФО ОСОБА_3 за
яким донарахування становить 9679,81 грн.
за опалювані періоди з жовтня 2009 року
по квітень 2013 року (а.с.131-133).

Суд не може погодитись з даним
розрахунком, оскільки при його
складені використано норму витрат
тепла на опалення 1 м2 житла - 0,168
Гкал/рік, що затверджено
розпорядженням голови
облдержадміністрації № 121-р від 06.04.2000
року «Про затвердження норм витрат
теплоти на опалення житлових будинків
та холодної і гарячої води для
населення міст і районів області»,
однак дане розпорядження втратило
чинність на підставі розпорядження
голови облдержадміністрації від 06.09.05
року № 330-р-05 (а.с. 9-10, т.2).

Позивачем надано розрахунок
споживання теплової енергії у вигляді
гарячої води нежитловим приміщенням,
розташованим по АДРЕСА_1, ф/о ОСОБА_3,
згідно якого розмір донарахування
становить 10146,65, а загальний розмір
заборгованості 17069,77 грн. (т.2, а.с. 37-39).

Порядок нарахування вартості
комунальних послуг з теплопостачання
визначено п. 9 - 21 Правил надання послуг
з централізованого опалення,
постачання холодної та гарячої
води і водовідведення та типового
договору про надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення, що затверджені
Постановою КМУ від 21 липня 2005 р. N 630, де
зазначено, зокрема, що У разі
відсутності у квартирі (будинку
садибного типу) та на вводах у
багатоквартирний будинок засобів
обліку води і теплової енергії плата
за надані послуги справляється
згідно з установленими нормативами
(нормами) споживання: з
централізованого опалення - з
розрахунку за 1 кв. метр (куб. метр)
опалюваної площі (об'єму) квартири
(будинку садибного типу) та додатково
за перевищення розрахункової
потужності приладів опалення
(радіаторів) згідно із законодавством.

Однак, суд не може погодитись з даним
розрахунком, оскільки при його
складені використано норму витрат
тепла на опалення 1 м2 житла - 0,155
Гкал/рік, згідно розрахунку
середньо-виведеної норми річної
витрати на опалення житлових будов на 1
м2 загальної площі, що здійснено самим
підприємством Криворізька ТЕС..

Згідно ж пп.1 п.«а» ст.30 Закону України
«Про місцеве самоврядування в
Україні», управління об'єктами
житлово-комунального господарства,
побутового, торговельного
обслуговування, транспорту і зв'язку,
що перебувають у комунальній власності
відповідних територіальних громад,
забезпечення їх належного утримання та
ефективної експлуатації, необхідного
рівня та якості послуг населенню
відноситься до відання виконавчих
органів сільських, селищних, міських
рад.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.7 Закону України
«Про житлово-комунальні послуги»
затвердження норм споживання та якості
житлово-комунальних послуг, контроль
за їх дотриманням відноситься до
повноважень органів місцевого
самоврядування у сфері
житлово-комунальних послуг.

На підставі викладеного, суд приходить
до висновку. що в позові слід відмовити,
оскільки при здійсненні розрахунку
заборгованості застосовано норму
витрат тепла, не передбачену
законодавством.

Керуючись ст. ст. 10,11, 60, 209, 212, 213, 214, 215, 218
ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства «ДТЕК
ДНІПРОЕНЕРГО» до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості - відмовити у повному
обсязі.

Рішення суду може бути оскаржено до
апеляційного суду Дніпропетровської
області протягом 10 днів з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя:Н. В. Марченко