03 березня 2014 року
Московський районний суд м.
головуючого судді Сугачовій
за участю секретаря Стус Ю.О.,
у відкритому судовому засіданні в
приміщенні суду в м. Харкові
розглянувши цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Харківського
регіонального інституту державного
управління Національної академії
державного управління при
Президентові України про визнання
незаконним зменшення заробітної плати,
стягнення заробітної плати, стягнення
Позивач звернувся до суду з
позовом до відповідача, яким остаточно
просить стягнути з останнього на свою
користь заборгованість по заробітній
відповідача на свою користь середній
заробіток за час затримки остаточного
розрахунку по день фактичного
становить на час затримки на 22.10.2013р. та
стягнути моральну шкоду в розмірі
В обґрунтовування доводів
позову, позивач зазначив, що з 06.09.2006 р.
по 30.06.2013 р. працював у Харківському
регіональному інституту державного
управління Національної академії
державного управління при
Президентові України (далі ХарРІ НАДУ)
за основним місцем роботи. 01.07. 2013 р.
звільнено з роботи відповідно до
наказу від 27.06.2013р. за № 299-к. При
звільненні з ним не проведено
остаточний розрахунок в повному
обсязі, т.я. відповідач повинен
нарахувати заробітну плату 01.07.2013р. в
сумі 232,80 грн. Крім того, відповідачем не
виплачена індексація заробітної плати
з січня 2011р. по грудень 2011р. у сумі 3082,82
грн., при цьому, відповідач повинен
дорахувати всі види доплат, які
робилися в 2011-2012 р.р., що розраховуються
на основі середньої заробітної плати у
сумі 487,20 грн. Також позивач вказує, що з
боку відповідача зменшено посадовий
оклад з 2359,80 грн. у грудні 2010р. до 2305,60
грн. у січні 2011 р., про що позивач не був
повідомлений. Внаслідок порушення
відповідачем законодавства про працю,
позивачу нанесена моральна шкода, яку
В судовому засіданні позивач
підтримав викладені обставини,
підтримав вимоги позову у повному
обсязі і просить їх задовольнити.
Відповідач з вимогами позову не
погодився у повному обсязі, надавши
письмові заперечення, із яких
вбачається, що трудове законодавство
перед позивачем не порушувалось, усі
належні йому виплати при звільнені
здійснено у відповідності до чинного
трудового законодавства. Просить у
позові відмовити у повному обсязі.
Суд, вивчивши доводи позивача,
заперечення відповідача, дослідивши
надані сторонами докази, вважає вимоги
позову таким, що задоволенню не
підлягають, виходячи із наступного.
Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
Так, встановлено, що відповідно до
наказу від 06.09.2006р. № 240-к позивач
прийнятий на посаду доцента кафедри
інформатизації державного управління,
як обраний за конкурсом за контрактом.
Відповідно до наказу від 27.06.2013р. №
299-к ОСОБА_1 звільнено з посади доцента
кафедри інформаційних технологій і
систем управління з 01.07.2013р., у зв'язку
із закінченням строку трудового
договору на підставі п.2 ст. 36 КЗпПУ.
01.07.2013р. позивачем отримано
Факт звільнення ОСОБА_1 у
відповідності до норм трудового
законодавства знайшов своє
підтвердження рішенням
Орджонікідзевського районного суду м.
Харкова від 29.08.2013р.
Далі, встановлено, що з 01.09.2010р. у
зв'язку з перерозподілом навантаження
на початок нового навчального року
ОСОБА_1 прийнято на посаду доцента на 0,25
ставки за сумісництвом кафедри
інформатизації державного управління
до проведення конкурсу.
Отже, позивач продовжив працювати
на тій же самій кафедри зі ставкою
доцента 1,25 зі збільшенням
Відповідно до п.п. 2.5 Порядку
проведення індексації грошових
доходів населення, затвердженого
постановою КМУ від 17.07.2003р. № 1078
позивачу проведено нарахування
заробітної плати та інших виплат,
Так, із листа Міністерства праці та
соціальної політики України від
15.02.2010р. та від 30.04.2010р. вбачається
проведення нарахування індексації, де
базовим визначено місяць, у якому
відбулось підвищення грошових доходів
працівника з урахуванням сумісництва
Із листа Міністерства соціальної
політики України від 27.03.2012р. № 76/10/136-12
вбачається, що якщо працівнику у
зв'язку з перерасподілом навантаження,
у вересні 2010р. додатково встановлено 0,25
ставки, то місяць такого підвищення
вважається базовим при проведенні
Із листа Міністерства соціальної
політики України від 12.11.2012р.
вбачається підтвердження законності
встановлення базового місяця при
проведенні індексації у разі
підвищення грошового доходу
працівника за рахунок зростання цього
доходу, враховуючи сумісництво.
Далі, відповідно до постанови КМУ
від 28.02.2002р. за № 228 «Про затвердження
Порядку складання, розгляду,
затвердження та основних вимог до
виконання кошторисів бюджетних
установ» на початок кожного року
затверджується новий штатний розпис з
урахуванням встановленого ліміту
асигнувань та стану власних надходжень
бюджетних установ та в межах
затвердженого фонду заробітної плати.
Відповідно до постанови КМУ від
30.08.2002р. за № 1298 «Про оплату праці
працівників на основі Єдиної тарифної
сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати
праці працівників установ, закладів та
організацій окремих галузей бюджетної
сфери» та наказу Міністерства освіти
та науки України від 26.09.2005р. за № 557
«Про впорядкування умов оплати працi та
затвердження схем тарифних розрядiв
працiвникiв навчальних закладiв,
установ освiти та наукових установ»
працівникам установ, закладів та
організацій освіти, науки, культури,
які мають статус національних закладів
може зберігатися при визначенні
максимальних розмірів посадових
окладів (ставок заробітної плати,
тарифних ставок) та ставок погодинної
оплати праці додатковий коефіцієнт
підвищення посадових окладів, що
застосовувався для зазначених
працівників до набрання чинності цією
Розмір встановлення додаткового
коефіцієнту підвищення посадових
окладів за статус «національний»
встановлено постановою КМУ від 11.07.2002р.
за № 992 «Про умови оплати праці
працівників вищих навчальних закладів,
що мають статус національних», яка
втратила чинність на підставі
постанови КМУ від 22.08.2005р. за № 790 «Про
внесення змін та визнання такими, що
втратили чинність деяких постанов
Кабінету Міністрів України з питань
оплати праці працівників установ,
закладів та організацій окремих
галузей бюджетної сфери».
Листом Міністерства освіти і науки
України від 18.07.2007 р. за № 1/10-1593
визначено, що конкретний розмір
додаткового коефіцієнту підвищення
науково-педагогічним та науковим
працівникам навчального закладу, що
має статус національного, має
встановлювати керівник цього
навчального закладу в межах фонду
заробітної плати, затвердженого
Із постанови КМУ від 30.08.2002р. за № 1298
«Про оплату праці працівників на
основі Єдиної тарифної сітки розрядів
і коефіцієнтів з оплати праці
працівників установ, закладів та
організацій окремих галузей бюджетної
сфери» та наказу Міністерства освіти
та науки України від 26.09.2005р. за № 557
«Про впорядкування умов оплати
працi та затвердження схем тарифних
розрядiв працiвникiв навчальних
закладiв, установ освiти та наукових
установ» вбачається, що працівникам
установ, закладів та організацій
освіти встановлюються, зокрема,
доплати за вчене звання доцента,
старшого наукового спiвробiтника - у
граничному розмiрi 25 % посадового
окладу (ставки заробiтної плати), за
науковий ступiнь кандидата наук - у
граничному розмiрi 15 % посадового окладу
(ставки заробiтної плати).
Далі, 06.09.2006р. між сторонами
укладено контракт № 55/06 про прийняття
ОСОБА_1 на посаду доцента на 1 ставку
кафедри інформатизації державного
Із п. 12 контракту вбачається
визначення умови оплати праці та
соціальне-побутове забезпечення
працівника без встановлення
конкретного розміру додаткового
коефіцієнту підвищення посадових
окладів науково-педагогічним
працівникам за статус «національний»
та доплат за науковий ступінь та вчене
Встановлено, що з 01.07.2007р. по 30.06.2013р.
з позивачем укладалися строкові
трудові договори, якими не
передбачений конкретний розмір доплат
та додаткового коефіцієнту підвищення
науково-педагогічним працівникам за
статусом «національний», що обумовлено
фінансовими можливостями відповідача.
Такі умови закріплено в п.3.10
колективного договору, в п. 1.3 та п. 2.1.,
п.п. 2.1.1 Додатку 8 до колективного
договору «Положення про фонд надбавок
та доплат до тарифних ставок і
посадових окладів в Інституті».
Конкретні розміри доплат за вчене
звання доцента до посадового окладу
(ставки заробiтної плати), за науковий
ступiнь кандидата наук до посадового
окладу (ставки заробiтної плати), розмір
додаткового коефіцієнту підвищення
науково-педагогічним працівникам за
статус «національний» затверджуються
Також встановлено, що відповідачем
штатним розписом на 2011 рік зменшено
розмір додаткового коефіцієнту
підвищення посадових окладів
науково-педагогічним працівникам за
статус «національний», який може
зберігатися, але не є обов'язковим,
виходячи з граничних сум затверджених
асигнувань і фінансових можливостей
ХарРІ НАДУ та для уникнення
заборгованості по заробітній платі.
Далі, у відповідності до Єдиної
тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів
з оплати праці працівників установ,
закладів та організацій окремих
галузей бюджетної сфери з 01.01.2012р., з
01.04.2012р., з 01.07.2012р., з 01.09.2012р., з 01.10.2012р. та
з 01.12.2012р. збільшено посадові оклади.
Згідно акту перевірки додержання
суб'єктами господарювання
законодавства про працю та
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування № 20-01-759/1307, яку
здійснювала Територіальна державна
інспекція з питань праці у Харківської
області у період з 25.07.2013р. по 07.08.2013р.
вбачається, що порушень норм
законодавства про працю та оплату
працю в ХарРІ НАДУ не виявлено.
Отже, суд аналізуючи
вищевикладене надійшов до висновку, що
доводи позивача про порушення з боку
відповідача чинних вимог діючого
трудового законодавства, є
неспроможними, такими що
спростовуються встановленими вище
обставинами та дослідженнями доказами.
Не знайшли свого підтвердження
ствердження ОСОБА_1 про те, що
відповідач всупереч вимог ст..ст. 32, 102
КЗпПУ не повідомив про зміну істотних
умов праці тощо, оскільки як
встановлено розмір посадового окладу
позивача не зменшувався, а в укладених
з ним трудового договору, контракту не
передбачено змін додаткового
коефіцієнту підвищення посадових
Надання з боку позивача постанов
ВСУ, листів Міністерства праці та
соціальної політики України тощо,
носять інформаційний характер, не
можуть розглядатися як підтвердження
доводів позову й не спростовують
встановлене текстом рішення.
Оскільки судом встановлено
необґрунтованість доводів та вимог
позову, у суду відсутні підстави
вважати, що з боку відповідача ОСОБА_1
спричинено моральну шкоду.
Таким чином, суд відмовляє
позивачу у задоволені вимог позову у
Керуючись ст.ст.10,11,27,60,209,212-215,218
ЦПК України, ст. ст. 21, 97, 103, 116, 237-1 КЗпПУ,
ст..ст. 23, 1167 ЦК України, суд, -
В задоволені позовних вимог
відмовити у повному обсязі.
Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Харківського
апеляційного суду через Московський
районний суд м. Харкова, шляхом подачі
протягом десяти днів з дня оголошення
рішення апеляційної скарги.. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя