Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження №22-ц/778/812/14
Головуючий у 1 інстанції: Риженко А.Г.
Суддя-доповідач: Коваленко А.І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого: Боєвої В.В.,

Суддів: Коваленко А.І.,

Дашковської О.В.,

При секретарі: Хомяк К.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_4 на
рішення Новомиколаївського районного
суду Запорізької області від 03 січня 2014
року по справі за позовом ОСОБА_3,
ОСОБА_4 до Барвінівської сільської ради
Новомиколаївського району Запорізької
області про визнання права власності
на нерухоме майно в порядку
спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2013 року ОСОБА_3, ОСОБА_4
звернулися до суду з позовом до
Барвінівської сільської ради
Новомиколаївського району Запорізької
області про визнання права власності
на нерухоме майно в порядку
спадкування за законом.

У позові зазначалось, що ІНФОРМАЦІЯ_1
померла мати позивачів - ОСОБА_5. Після
її смерті залишилась спадщина, до
складу якої входять земельна ділянка
для ведення особистого підсобного
господарства, яка розташована на
території Барвінівської сільської
ради та житловий будинок, розташований
АДРЕСА_1. Позивачі є спадкоємцями за
законом першої черги. З метою
оформлення спадщини позивачі
звернулися до приватного нотаріуса
ОСОБА_6, де ним була заведена спадкова
справа по оформленню спадщини. Для
оформлення спадщини позивачі надали
нотаріусу технічну документацію на
будинок на ім'я їх померлого батька
ОСОБА_7, державний акт на землю на ім'я
батька та свідоцтво про право на
спадщину за законом, за яким ОСОБА_5
успадкувала вищевказане майно від
ОСОБА_7 Після вивчення складу
спадкового майна нотаріус повідомив,
що позивачі не зможуть оформити
спадщину на вказане майно в
нотаріальному порядку, оскільки їх
мати не зареєструвала в установленому
законом порядку свої права на нерухоме
майно, отримане в спадщину після смерті
батька і не має на нього
правовстановлюючих документів, в
зв'язку з чим його можна успадкувати
лише в судовому порядку. 05 листопада 2013
року приватний нотаріус ОСОБА_6 видав
позивачам постанову про відмову у
видачі свідоцтва про право на спадщину
за законом.

Посилаючись на вказані обставини,
позивачі просили суд визнати в порядку
спадкування майна за законом після
смерті матері ОСОБА_5 право приватної
власності за кожним на 1/2 частину
земельної ділянки для ведення
особистого підсобного господарства
площею 0,60 га, розташованої на території
Барвінівської сільської ради
Новомиколаївського району Запорізької
області, посвідчену Державним актом на
право приватної власності на землю
серії І-ЗП №12-05955, виданим 10.11.1998
року № 5955, що належала ОСОБА_7 і
успадкована ОСОБА_5 на підставі
Свідоцтва про право на спадщину за
законом від 23.12.2004 року № 4188 (бланк
серії ВВО № 822249) та на 1/2 частину
житлового будинку АДРЕСА_1, що належав
ОСОБА_7 на підставі дублікату Свідоцтва
про право особистої власності на
житловий будинок, виданого виконкомом
Новомиколаївської селищної ради
Запорізької області 27.09.2004 року,
зареєстрованого в КП
«Новомиколаївське госпрозрахункове
архітектурно-планувальне
технічно-інвентаризаційне бюро» 17.12.2004
року в електронному реєстрі прав
власності на нерухоме майно за
реєстраційним № 7635367, і успадкований
ОСОБА_5 на підставі Свідоцтва про право
на спадщину за законом від 23.12.2004 року №
4186 (бланк серії ВВО № 822248).

Рішенням Новомиколаївського районного
суду Запорізької області від 03 січня 2014
року ОСОБА_3та ОСОБА_4 у задоволенні
позову до Барвінівської сільської ради
Новомиколаївського району Запорізької
області про визнання права власності
на нерухоме майно в порядку
спадкування за законом відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 подали
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права, просять
скасувати рішення суду та ухвалити
нове про задоволення позовних вимог.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю - доповідача, пояснення
апелянтів ОСОБА_3 та ОСОБА_4,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з таких
підстав.

На підставі п.п.2,3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог, або змінити
рішення.

Згідно зі ст. 309 ЦПК України підставами
для скасування рішення суду першої
інстанції і ухвалення нового рішення
або зміни рішення є: неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи; недоведеність обставин, що
мають значення для справи, які суд
вважав встановленими; невідповідність
висновків суду обставинам справи;
порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що
рішення суду першої інстанції не
відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України
щодо законності та обґрунтованості
рішення суду. Процесуальний закон
визнає, що рішення є законним, якщо суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим визнається
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд виходив з того, що після
смерті ОСОБА_5 до складу спадщини поряд
з іншими правами, увійшло також право
володіння та користування житловим
будинком АДРЕСА_1 та земельною ділянкою
для ведення особистого підсобного
господарства площею 0,60 га,
розташованої на території
Барвінівської сільської ради
Новомиколаївського району Запорізької
області, а не право власності на них.

Проте, з такими висновками суду
погодитися не можна, оскільки судом
допущено неправильне застосування
норм матеріального та процесуального
права

Статтею 1216 ЦК України
передбачено, що спакуванням є перехід
прав та обов'язків (спадщини) від
фізичної особи, яка
померла(спадкодавця), до інших осіб
(спадкоємців).

Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

На підставі ч. 5 ст. 1268 ЦК України,
спадщина належить спадкоємцю
незалежно від часу її прийняття з часу
відкриття спадщини.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1
померла мати позивачів - ОСОБА_5. Після
її смерті залишилась спадщина, до
складу якої входять земельна ділянка
для ведення особистого підсобного
господарства, яка розташована на
території Барвінівської сільської
ради, успадкована ОСОБА_5 на підставі
Свідоцтва про право на спадщину за
законом від 23.12.2004 року № 4188 (бланк
серії ВВО № 822249) та житловий будинок,
розташований АДРЕСА_1, успадкований нею
на підставі Свідоцтва про право на
спадщину за законом від 23.12.2004 року № 4186
(бланк серії ВВО № 822248), але право
власності за спадкодавцем не
зареєстроване в установленому порядку.

Позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - діти
померлої, після її смерті є
спадкоємцями першої черги за законом.

Із спадкової справи вбачається, що
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в установлений
законом строк прийняли спадщину після
смерті своєї матері.

Постановою приватного нотаріуса
ОСОБА_6 Новомиколаївського
нотаріального округу Запорізької
області від 05 листопада 2013 року
відмовлено позивачам у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
законом на спадкове майно після смерті
матері, в зв'язку із ненаданням
документів, необхідних для вчинення
нотаріальної дії (а.с. 11).

Відповідно до ст. 67 Закону
України "Про нотаріат" свідоцтво про
право на спадщину видається за
письмовою заявою всіх спадкоємців, які
прийняли спадщину в порядку,
встановленому цивільним
законодавством.

Якщо нотаріусом обґрунтовано
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину, виникає
цивільно-правовий спір, що підлягає
розглядові у позовному провадженні.

Визнання права власності на
спадкове майно в судовому порядку є
винятковим способом захисту, що має
застосовуватися, якщо існують
перешкоди для оформлення спадкових
прав у нотаріальному порядку, в тому
числі й у випадку визначення судом за
позовом спадкоємця додаткового строку
для прийняття спадщини.

В листі Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 "Про судову
практику розгляду цивільних справ про
спадкування" має місце роз'яснення щодо
розгляду цивільних спорів, зокрема, у
випадку неможливості спадкоємцями, які
прийняли спадщину, оформити своє право
на спадщину в нотаріальній конторі з
причин відсутності правовстановлюючих
документів на спадкове майно на ім'я
спадкодавця та/або відсутності
державної реєстрації нерухомого майна
спадкодавцем. За змістом цих роз'яснень
видно, що не міститься прямої заборони
щодо визнання судом права власності за
спадкоємцем на нерухоме майно в разі,
коли спадкодавець на законних
підставах володів та користувався цим
майном, але в силу об'єктивних причин не
встиг за життя здійснити реєстрацію
нерухомого майна в БТІ.

Право власності спадкоємця на спадкове
майно підлягає захисту в судовому
порядку шляхом його визнання у разі,
якщо таке право оспорюється або не
визнається іншою особою, а також у разі
втрати ним документа, який засвідчує
його право власності (ст. 392 ЦК).

При розгляді справ про визнання
права власності на спадкове нерухоме
майно у випадках, якщо спадщина
прийнята, проте спадкоємцем не було
одержано свідоцтво про право на
спадщину (ст. 1297 ЦК) або не здійснено
державну реєстрацію права на спадщину
(ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що
законодавець розмежовує поняття
"виникнення права на спадщину" та
"виникнення права власності на
нерухоме майно, що входить до складу
спадщини", і пов'язує із виникненням цих
майнових прав різні правові наслідки.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК
незалежно від часу прийняття спадщини
вона належить спадкоємцеві з часу
відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст.
1296 ЦК відсутність свідоцтва про право
на спадщину не позбавляє спадкоємця
права на спадщину.

Статтею 1297 ЦК встановлено
обов'язок спадкоємця звернутися за
свідоцтвом про право на спадщину на
нерухоме майно. Проте нормами цієї
статті, так само як й іншими нормами
цивільного права, не визначено
правових наслідків недотримання
такого обов'язку у виді втрати права на
спадщину.

Виникнення у спадкоємця права
на спадщину, яке пов'язується з її
прийняттям, як майнового права
зумовлює входження права на неї до
складу спадщини після смерті
спадкоємця, який не одержав свідоцтва
про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК)
та не здійснив його державної
реєстрації (ст. 1299 ЦК).

Таким чином, спадкодавець ОСОБА_5
отримала свідоцтва про право на
спадщину на зазначене майно, але не
зареєструвала право власності на
нього, а позивачі як спадкоємці за
законом після її смерті, подавши заяву
про прийняття спадщини до нотаріуса в
строк, встановлений ст. 1270 ЦК України
прийняли спадкове майно. Право
позивачів на отримання спадщини по 1/2
частині житлового будинку та по 1/2
частині земельної ділянки не
визнається нотаріусом в зв`язку з
відсутністю правовстановлюючих
документів на це майно та відсутністю
державної реєстрації цього майна, а
відтак це право підлягає судовому
захисту шляхом визнання за
спадкоємцями права власності на 1/2
частку житлового будинку та 1/2 частку
земельної ділянки за кожним відповідно
до ч.2 п.1 ст. 16 ЦК України.

Враховуючи викладене, верховенство
права, передбачене ст. 8 Конституції
України, суд першої інстанції дійшов до
помилкового висновку про відмову в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 та
ОСОБА_4, тому рішення суду на підставі
п.п.3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 316, 317 ЦПК
України, судова колегія, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4
задовольнити.

Рішення Новомиколаївського районного
суду Запорізької області від 03 січня 2014
року у цій справі скасувати та ухвалити
нове рішення наступного змісту.

Позовні вимоги ОСОБА_3, ОСОБА_4
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в порядку
спадкування за законом після смерті
матері ОСОБА_5 право приватної
власності за кожним по 1/2 частині
земельної ділянки для ведення
особистого підсобного господарства
площею 0,60 га, розташованої на території
Барвінівської сільської ради
Новомиколаївського району Запорізької
області, посвідченої Державним актом
на право приватної власності на землю
серії І-ЗП №12-05955, виданим 10.11.1998
року № 5955, що належала ОСОБА_7 і
успадкована ОСОБА_5 на підставі
Свідоцтва про право на спадщину за
законом від 23.12.2004 року № 4188 (бланк
серії ВВО № 822249).

Визнати за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в порядку
спадкування за законом після смерті
матері ОСОБА_5 право приватної
власності за кожним по 1/2 частині
житлового будинку АДРЕСА_1, що належав
ОСОБА_7 на підставі дублікату Свідоцтва
про право особистої власності на
житловий будинок, виданого виконкомом
Новомиколаївської селищної ради
Запорізької області 27.09.2004 року,
зареєстрованого в КП
«Новомиколаївське госпрозрахункове
архітектурно-планувальне
технічно-інвентаризаційне бюро» 17.12.2004
року в електронному реєстрі прав
власності на нерухоме майно за
реєстраційним № 7635367, і успадкованого
ОСОБА_5 на підставі Свідоцтва про право
на спадщину за законом від 23.12.2004 року №
4186 (бланк серії ВВО № 822248).

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржене протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: