Справа № 368/509/14-ц
провадження № 2/368/243/14
Рішення

Іменем України

(Заочне)

"17" квітня 2014 р. Кагарлицький
районний суд Київської області

в складі: головуючого судді
Шевченко І.І.

при секретарі
Губенко А.П.

з участю представника позивача
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Кагарлик справу
за позовом ОСОБА_2 до Кадомської
сільської ради Кагарлицького району
Київської області, третя особа:
Кагарлицька районна державна
нотаріальна контора Київської області,
Управління Держземагенства у
Кагарлицькому районі про визнання в
порядку спадкування права на земельну
частку (пай) та встановлення факту
родинних відносин, -

в с т а н о в и в:

представник позивача просить
суд встановити факт родинних відносин
між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, а саме, що ОСОБА_2 є
рідним сином ОСОБА_3, встановити факт
родинних відносин між ОСОБА_4 та ОСОБА_3,
а саме, що ОСОБА_4 є рідною матір'ю
ОСОБА_3, встановити факт прийняття
ОСОБА_2 спадщини після ОСОБА_4, визнати
за ОСОБА_2 в порядку спадкування після
ОСОБА_4 право на земельну частку (пай)
розміром 3,85 умовних кадастрових
гектарів який належав їй на підставі
сертифікату на право на земельну
частку (пай) серія КВ № 005420 від 28.06.1996 р.,
посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1
померла ОСОБА_4.

За життя ОСОБА_4 була членом КСГП
«Переможець». У зв'язку з тим, що ОСОБА_4
була членом КСГП «Переможець» їй
належало право на земельну частку (пай)
розміром 3,85 умовних кадастрових
гектарів, що підтверджується
сертифікатом на право на земельну
частку (пай) серія КВ №005420 від 28.06.1996 р.

Згідно п. 2 Указу Президента №720/95 від
08.08.1995 р. «Про порядок паювання земель,
переданих у колективну власність
сільськогосподарським підприємствам і
організаціям» право на земельну частку
(пай) мають члени колективного
сільськогосподарського підприємства,
сільськогосподарського кооперативу,
сільськогосподарського акціонерного
товариства, в тому числі пенсіонери,
які раніше працювали в ньому і
залишаються членами зазначеного
підприємства, кооперативу, товариства,
відповідно до списку, що додається до
державного акта на право колективної
власності на землю.

Отже, ОСОБА_4 мала право на земельної
частки (паю) члена КСГП «Переможець».

Таким чином, до складу спадщини ОСОБА_4
входить право на земельну частку (пай)
розміром 3,85 умовних кадастрових
гектарів.

За життя ОСОБА_4 на все майно, в тому
числі і земельну частку (пай), заповіт
складено не було.

Згідно ст. 527 Цивільного кодексу
Української PCP 1963 року (який діяв на час
відкриття спадщини) спадкоємцями
можуть бути особи, що були живими на
момент смерті спадкодавця, а також діти
померлого, зачаті при його житті і
народженні після його смерті.

Згідно ч. 2 ст. 529 Цивільного кодексу
Української PCP 1963 року онуки і правнуки
спадкодавця є спадкоємцями за законом,
якщо на час відкриття спадщини немає в
живих того з їх батьків, хто був би
спадкоємцем; вони успадковують порівну
в тій частці, яка належала б при
спадкоємстві за законом їх померлому
батькові.

Із спадкоємців ОСОБА_4 залишився онук
ОСОБА_2, який успадковує частку свого
батька ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2,
тобто до смерті ОСОБА_4 Інших
спадкоємців першої або інших черг
після ОСОБА_4 не залишилось.

Отже, оскільки на момент смерті ОСОБА_4
її син ОСОБА_3 помер, відповідно до ч. 2
ст. 529 Цивільного кодексу Української PCP
1963 року, спадщину ОСОБА_4 успадковує її
онук, тобто позивач.

У зв'язку з відкриттям спадщини ОСОБА_4
він у встановлений ч. 2 ст. 549 Цивільного
кодексу Української PCP 1963 року
шестимісячний строк не подавав заяви
до Кагарлицької районної державної
нотаріальної контори про прийняття
спадщини ОСОБА_4 Однак відповідно до ч. 1
ст. 549 Цивільного кодексу Української PCP
1963 року вважається таким, що прийняв
спадщину, так як постійно проживав із
померлою бабою ОСОБА_4 до її смерті та
після, що підтверджується довідкою
Кадомської сільської ради №324 від
14.12.2013 р.

Він звернувся до Кагарлицької районної
державної нотаріальної контори з метою
оформлення права на спадщину на
земельну частку (пай), яка залишилась
після баби ОСОБА_4

У Кагарлицькій районній державній
нотаріальній конторі його попросили
надати оригінал сертифікату на право
на земельну частку (пай) серія КВ № 005420
від 28.06.1996 р. на ім'я ОСОБА_4

Однак, він не зміг надати оригінал
сертифікату на право на земельну
частку (пай), оскільки він був
втрачений.

У зв'язку з чим, державний нотаріус його
повідомила, що оскільки відсутній
сертифікат на право на земельну частку
(пай) серія КВ №005420 від 28.06.1996 р. на ім'я
ОСОБА_4, він не може у встановленому
порядку через державному нотаріальну
контору оформити право на отримання
земельної частки (паю), що належало
ОСОБА_4

У зв'язку з чим питання визнання права
спадкоємців на земельну частку (пай)
необхідно вирішувати в судовому
порядку згідно Цивільного кодексу
України.

Згідно ст. 328 Цивільного кодексу
України (який діє на час розгляду
справи) право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів.

Згідно ст. 392 Цивільного кодексу
України власник майна може пред'явити
позов про визнання його права
власності, якщо це право оспорюється
або не визнається іншою особою, а також
у разі втрати ним документа, який
засвідчує його право власності.

Таким чином, через відсутність
правовстановлюючих документів на
земельну частку (пай), він не може
оформити своє право на спадщину на таку
земельну частку (пай).

Також, державним нотаріусом було
відмовлено в оформленні спадщини,
оскільки не можливо встановити факт
родинних відносин між ОСОБА_4 та ОСОБА_3,
тому що відсутнє свідоцтво про
народження ОСОБА_3 та відсутній актовий
запис про його народження.

Крім цього, не можливо встановити факт
родинних відносин між ним та ОСОБА_3,
оскільки у його свідоцтві про
народження по батькові ОСОБА_3 вказано
як ОСОБА_3, а в свідоцтві про смерть
ОСОБА_3.

У зв'язку з чим йому порекомендували
також звертатись до суду для вирішення
питання про встановлення факту
родинних відносин між ОСОБА_4 та ОСОБА_3,
а саме, що вони є син та мати, а також
факту родинних відносин між ним та
ОСОБА_3, а саме що вони є син та батько.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 256 Цивільного
процесуального кодексу України суд
розглядає справи про встановлення
факту родинних відносин між фізичними
особами.

Згідно ст. 257 Цивільного процесуального
кодексу України заява фізичної особи
про встановлення факту, що має юридичне
значення, подається до суду за місцем
її проживання.

Згідно п. 7 Постанови Пленуму ВСУ №5 від
31.03.1995 р. «Про судову практику в справах
про становлення фактів, що мають
юридичне значення» відповідно до п. 1
ст.273 ЦПК суд вправі розглядати справи
про встановлення родинних відносин,
коли цей факт безпосередньо породжує
юридичні наслідки, наприклад, якщо
підтвердження такого факту необхідне
заявникові для одержання в органах, що
вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва
про право на спадщину, для оформлення
права на пенсію в зв'язку із втратою
годувальника.

Суд не може відмовити в розгляді заяви
про встановлення факту родинних
відносин з мотивів, що заявник може
вирішити це питання шляхом
встановлення неправильності запису в
актах громадянського стану.

Те, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 є син та мати
підтверджується доданими до позовної
заяви документами.

Представник відповідач в особі
Кадомської сільської ради
Кагарлицького району Київської
області в судове засідання не з'явився,
про час і місце розгляду справи був
повідомлений завчасно, про що свідчить
повідомлення про вручення поштового
відправлення, вважається, що судовий
виклик або судове повідомлення вручене
їм належним чином, а тому суд вважає
ухвалити заочне рішення на підставі
наявних в справі матеріалів.

Представник третьої особи в особі -
Управління Держземагенства у
Кагарлицькому районі в судове
засідання не з'явився та подав до суду
заяву, в якій просить справу слухати у
відсутність Управління.

Представник третьої особи в особі
Кагарлицької районної державної
нотаріальної контори Київської
області в судове засідання не
з'явилася, про час і місце розгляду
справи була повідомлена завчасно, про
що свідчить розписка про отримання
судової повістки, а тому суд вважає
ухвалити рішення на підставі наявних в
справі матеріалів.

Суд, вислухавши представника позивача,
яка не заперечує проти проведення
заочного розгляду справи та свідків,
вивчивши матеріали справи, вважає
позовні вимоги позивача задовольнити.

В судовому засіданні суд встановив
наступні обставини та відповідні їм
правовідносини.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним
і обґрунтованим. Обґрунтованим є
рішення ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін. Сторони та інші особи, які
беруть участь у справі мають рівні
права щодо надання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості.

Згідно з ст. 58 ЦПК України належними є
докази, які містять інформацію щодо
предмета доказування. Сторони мають
право обґрунтовувати належність
конкретного доказу для підтвердження
їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Відповідно до ст. 234
Цивільного-процесуального кодексу
України в порядку окремого
провадження розглядаються цивільні
справи про підтвердження наявності або
відсутності юридичних фактів, що мають
значення для охорони прав та інтересів
особи або створення умов здійснення
нею особистих немайнових прав.

Відповідно до ст. 256 ЦПК України суд
розглядає справи про встановлення
фактів родинних відносин між
фізичними особами.

Юридичне значення встановлення
вказаних вище фактів має з огляду на
необхідність встановлення родинних
стосунків, що впливає на можливість
оформлення свідоцтва про право на
спадщину.

Згідно із роз'ясненнями, наданими у
постанові Пленуму Верховного Суду
України № 5 від 31.05.1995 року «Про судову
практику в справах про встановлення
фактів, що мають юридичне значення» суд
вправі розглядати справи про
встановлення родинних відносин, коли
цей факт безпосередньо породжує
юридичні наслідки, наприклад, якщо для
одержання в органах, що вчиняють
нотаріальні дії, свідоцтва про на
спадщину.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4.

За життя ОСОБА_4 була членом КСГП
«Переможець». У зв'язку з тим, що ОСОБА_4
була членом КСГП «Переможець» їй
належало право на земельну частку (пай)
розміром 3,85 умовних кадастрових
гектарів, що підтверджується
сертифікатом на право на земельну
частку (пай) серія КВ №005420 від 28.06.1996 р.

Згідно п. 2 Указу Президента №720/95 від
08.08.1995 р. «Про порядок паювання земель,
переданих у колективну власність
сільськогосподарським підприємствам і
організаціям» право на земельну частку
(пай) мають члени колективного
сільськогосподарського підприємства,
сільськогосподарського кооперативу,
сільськогосподарського акціонерного
товариства, в тому числі пенсіонери,
які раніше працювали в ньому і
залишаються членами зазначеного
підприємства, кооперативу, товариства,
відповідно до списку, що додається до
державного акта на право колективної
власності на землю.

Отже, ОСОБА_4 мала право на земельної
частки (паю) члена КСГП «Переможець».

Таким чином, до складу спадщини ОСОБА_4
входить право на земельну частку (пай)
розміром 3,85 умовних кадастрових
гектарів.

За життя ОСОБА_4 на все майно, в тому
числі і земельну частку (пай), заповіт
складено не було.

Згідно ст. 527 Цивільного кодексу
Української PCP 1963 року (який діяв на час
відкриття спадщини) спадкоємцями
можуть бути особи, що були живими на
момент смерті спадкодавця, а також діти
померлого, зачаті при його житті і
народженні після його смерті.

Згідно ч. 2 ст. 529 Цивільного кодексу
Української PCP 1963 року онуки і правнуки
спадкодавця є спадкоємцями за законом,
якщо на час відкриття спадщини немає в
живих того з їх батьків, хто був би
спадкоємцем; вони успадковують порівну
в тій частці, яка належала б при
спадкоємстві за законом їх померлому
батькові.

Із спадкоємців ОСОБА_4 залишився онук
ОСОБА_2, який успадковує частку свого
батька ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2,
тобто до смерті ОСОБА_4 Інших
спадкоємців першої або інших черг
після ОСОБА_4 не залишилось.

Отже, оскільки на момент смерті ОСОБА_4
її син ОСОБА_3 помер, відповідно до ч. 2
ст. 529 Цивільного кодексу Української PCP
1963 року, спадщину ОСОБА_4 успадковує її
онук, тобто позивач.

У зв'язку з відкриттям спадщини ОСОБА_4
він у встановлений ч. 2 ст. 549 Цивільного
кодексу Української PCP 1963 року
шестимісячний строк не подавав заяви
до Кагарлицької районної державної
нотаріальної контори про прийняття
спадщини ОСОБА_4 Однак відповідно до ч. 1
ст. 549 Цивільного кодексу Української PCP
1963 року вважається таким, що прийняв
спадщину, так як постійно проживав із
померлою бабою ОСОБА_4 до її смерті та
після, що підтверджується довідкою
Кадомської сільської ради №324 від
14.12.2013 р.

Отже, позивач, як спадкоємець за
законом першої черги, що прийняв
спадщину, може успадкувати спадщину
ОСОБА_4

Допитані у судовому засіданні свідки
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 пояснили, що знали
померлих ОСОБА_4 та ОСОБА_3, оскільки
проживали поряд з ними і позивач є
сином ОСОБА_3, ОСОБА_3 є сином ОСОБА_4.

Встановлення факту родинних відносин
для позивача має юридичне значення,
оскільки надасть йому можливість
оформити спадщину.

Таким чином, враховуючи, що факт про
встановлення якого просить
представник позивача, має для нього
юридичне значення, адже тягне
виникнення, зміну або припинення
особистих чи майнових прав,

і законом не визначено іншого порядку
встановлення такого юридичного факту,
суд вважає, що позовна

заява щодо встановлення фактів
родинних відносин підлягає
задоволенню.

Відповідно до п. 27 Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень затвердженого постановою КМУ
№703 від 22.06.2011 р. визначено перелік
документів, що підтверджують
виникнення, перехід та припинення
права власності та інших речових прав
на нерухоме майно.

Враховуючи те, що у позивача відсутні
правовстановлюючий документ,
визначений 27 Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень, державна реєстраційна служба
не може зареєструвати право власності
та видати йому правовстановлюючий
документ на його земельні ділянки.
Тому, позивачу було рекомендовано
звернутись до суду для вирішення
питання про визнання права власності
на земельні ділянки.

При цьому, відповідно до 27 Порядку
державної реєстрації прав на нерухоме
майно та їх обтяжень рішення суду, що
набрало законної сили, щодо права
власності та інших речових прав на
нерухоме майно, є документом що
підтверджує виникнення права
власності на земельні ділянки.

Таким чином, у зв'язку з тим, що у
позивача відсутній втрачений
правовстановлюючий на земельну частку
(пай) позивач не може у встановленому
порядку зареєструвати своє право
власності на отримати документ, що
посвідчує право власності на земельну
частку (пай).

Згідно ст. 328 ЦК України право власності
набувається на підставах, що не
заборонені законом, зокрема із
правочинів.

Згідно ст. 392 ЦК України власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документів, який посвідчує його право
власності.

Суд вважає, що представником позивача
достатньо наведено підстав, щоб
задовольнити його позовних вимог, а
тому суд визнає за ОСОБА_2 в порядку
спадкування після ОСОБА_4 право на
земельну частку (пай) розміром 3,85
умовних кадастрових гектарів який
належав їй на підставі сертифікату на
право на земельну частку (пай) серія КВ
№005420 від 28.06.1996 р.

На підставі викладеного та керуючись
Законом України від 02 вересня 1993 року
«Про нотаріат», ЦК України, постановою
Пленуму Верховного Суду України від 30
травня 2008 року № 7 «Про судову практику
у справах про спадкування»,
«Інструкцією про порядок вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України»
, затверджена наказом Міністерства
юстиції України від 18 червня 1994 року №
18/5, ст. ст. 10, 11, 60, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК
України суд, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Кадомської
сільської ради Кагарлицького району
Київської області, третя особа:
Кагарлицька районна державна
нотаріальна контора Київської області,
Управління Держземагенства у
Кагарлицькому районі про визнання в
порядку спадкування права на земельну
частку (пай) та встановлення факту
родинних відносин - задовольнити.

Встановити факт родинних відносин між
ОСОБА_2 та ОСОБА_3, а саме, що ОСОБА_2 є
рідним сином ОСОБА_3.

Встановити факт родинних відносин між
ОСОБА_4 та ОСОБА_3, а саме, що ОСОБА_4 є
рідною матір'ю ОСОБА_3.

Встановити факт прийняття ОСОБА_2
спадщини після ОСОБА_4.

Визнати за ОСОБА_2 в порядку
спадкування після ОСОБА_4 право на
земельну частку (пай) розміром 3,85
умовних кадастрових гектарів який
належав їй на підставі сертифікату на
право на земельну частку (пай) серія КВ
№005420 від 28.06.1996 р.

Рішення суду набуває законної сили
відповідно до ч.1 ст.223, 233 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Київської області
через Кагарлицький районний суд
протягом десяти днів з дня
проголошення, а особами , які брали
участь у справі і не були присутніми в
судовому засіданні протягом 10 днів з
дня отримання копії рішення.

Суддя: І. І. Шевченко