Справа № 137/2257/13-ц Провадження №
22-ц/772/885/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Сільченко О. В.Категорія: 19
Доповідач: Зайцев А. Ю.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" березня 2014 р. м. ВінницяКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду Вінницької
області у складі:

головуючого:
Зайцева А.Ю.,

суддів: Денишенко Т.О., Сала Т.Б.,

при
секретарі: Торбасюк О.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вінниці апеляційну
скаргу представника позивача - ПАТ
«Страхова компанія «ПЗУ Україна» на
рішення Літинського районного суду
Вінницької області від 24.01.2014 року по
справі за позовом Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_2 про
стягнення суми в порядку регресу, -

ВСТАНОВИЛА:

ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна»
звернулось в суд з позовом до ОСОБА_2
про стягнення суми в порядку регресу.
Позовні вимоги мотивувала тим, що 23.01.2012
р. між позивачем та відповідачем був
укладений договір обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів № 1687853, за яким
ПрАТ «ПЗУ Україна» взяло на себе
обов'язок в разі настання
дорожньо-транспортної пригоди за
участю застрахованого транспортного
засобу «Daewoo» д.н. НОМЕР_1, за умови
настання цивільно-правової
відповідальності відповідача,
здійснити виплату страхового
відшкодування на користь третіх осіб,
яким під час такої ДТП заподіяна
шкода. 27.04.2012 р. в м. Києві трапилась
дорожньо-транспортна пригода за участю
застрахованого автомобіля під
керуванням ОСОБА_2 01.06.2012 р. Постановою
Печерського районного суду м. Києва
ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення та
накладено стягнення у вигляді штрафу.
До ПАТ «СК «ПЗУ Україна» звернувся
потерпілий ОСОБА_3 із заявою про
відшкодування шкоди завданої під час
ДТП, що сталася з вини водія ТЗ
забезпеченого полісом страхування
цивільної відповідальності. 19.06.2012 р.
позивач здійснив виплату страхового
відшкодування на користь потерпілого в
розмірі 13597,75 грн.

В позові також зазначено, що порядок
укладання, умови та строки виплати
страхового відшкодування, права та
обов'язки страховика та страхувальника
встановлені та регулюються виключно
Законом України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів», згідно п. 33.1.2 ч.
33.1. ст. 33 якого учасники
дорожньо-транспортної пригоди
зобов'язані вжити заходів для
невідкладного, але не пізніше трьох
робочих днів , повідомлення
страховика, з якими було укладено
договір обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності.
Всупереч зазначеної вимоги закону
відповідач не повідомив письмово
позивача про настання страхового
випадку, отже порушив умови договору
страхування. Дані обставини стали
підставою для звернення до суду з
позовом про стягнення заборгованості в
порядку регресу відповідно до ст.38
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів».

Рішенням Літинського районного суду
Вінницької області від 24.01.2014 року в
задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції представником позивача було
подано апеляційну скаргу в якій
просить скасувати рішення Літинського
районного суду Вінницької області від
24.01.2014 року та ухвалити нове рішення
яким позов задовольнити, посилаючись
на необґрунтованість рішення,
порушення норм матеріального та
процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши законність
і обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, заслухавши думку учасників
судового засідання, дослідивши
матеріали справи, вважає, що апеляційну
скаргу слід задовольнити, а рішення
суду першої інстанції скасувати та
позовні вимоги задовольнити виходячи з
наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не
відповідає зазначеним вимогам закону.

Апеляційним судом встановлено, що
23.01.2012 року між ПАТ «СК «ПЗУ Україна» та
ОСОБА_2 укладено договір обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів. 27.04.2012 р. в м.
Києві трапилась дорожньо-транспортна
пригода за участю автомобіля під
керуванням ОСОБА_2, який постановою
Печерського районного суду м. Києва від
01.06.2012 року визнаний винним у вчиненні
ДТП. ПАТ «СК «ПЗУ Україна» виплатило
потерпілому ОСОБА_3 страхове
відшкодування в розмірі 13597,75 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову суд
першої інстанції обмежився лише
встановленням факту того, що
відповідно до детального рахунку,
наданого оператором мобільного
зв'язку 27.04.12 р. в 19.01.34 год.
зафіксовано вихідний дзвінок
із телефонного номера НОМЕР_3,яким
користується відповідач на
телефонний номер НОМЕР_2, який
належить позивачеві, тривалість
якого склав 4,12 хвилини.

Даний встановлений факт на думку суду
першої інстанції свідчить про
виконання відповідачем вимог ст. 33
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів».

При цьому судом першої інстанції не
надано правової оцінки доводам
позивача, про те, що ОСОБА_2 письмово не
повідомив позивача про настання
страхового випадку.

Так, статтею 33 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», а саме п. 33.1.4. передбачено
невідкладно, але не пізніше трьох
робочих днів з дня настання
дорожньо-транспортної пригоди,
письмово надати страховику, з яким
укладено договір обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності (у випадках,
передбачених статтею 41 цього Закону, -
МТСБУ), повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду
встановленого МТСБУ зразка, а також
відомості про місцезнаходження свого
транспортного засобу та пошкодженого
майна, контактний телефон та свою
адресу. Якщо водій транспортного
засобу з поважних причин не мав змоги
виконати зазначений обов'язок, він має
підтвердити це документально.

Відповідно до абзацу "ґ" підпункту 38.1.1
пункту 38.1 статті 38 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" страховик після виплати
страхового відшкодування має право
подати регресний позов до
страхувальника або водія
забезпеченого транспортного засобу,
який спричинив дорожньо-транспортну
пригоду, якщо він не повідомив
страховика у строки і за умов,
визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1
статті 33 цього Закон.

Відповідач ОСОБА_2 своїх зобов'язань не
виконав, письмово не повідомив
страховика про настання
дорожньо-транспортної пригоди у
встановлений строк та за встановленою
формою, чим порушив обов'язок
передбачений законом, на підставі чого
страховик отримав право на
пред'явлення регресного позову.

Верховний Суд України у постанові від
12.02.2014 року у справі № 6-1ЦС14 висловив
правову позицію, що висновок суду
касаційної інстанції про те, що факт
неповідомлення страховика про ДТП не є
підставою для відшкодування
страхувальником в порядку регресу
сплаченого страховиком страхового
відшкодування, є помилковим. Правова
позиція також містить і посилання на
право страховика подати регресний
позов до страхувальника у разі
недотримання строків і умов
повідомлення страховика про
дорожньо-транспортну пригоду, що мало
місце у даній справі.

Відповідно до ч.1 п.п. 1, 3, 4 ст. 309 ЦПК
України, підставами для скасування
рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення або зміни
рішення є неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Вирішуючи спір суд першої інстанції
неправильно застосував норми
матеріального права, які регулюють
спірні правовідносини. Судом не
враховано, що відповідачем не були
виконані зобов'язання, які передбачені
законом, не повідомлено у
встановленому порядку (письмово за
відповідним зразком) страховика про
ДТП, що є підставою для відшкодування
страхувальником в порядку регресу
сплаченого страховиком страхового
відшкодування .

Враховуючи наведене, колегія суддів
прийшла до висновку, що рішення суду
першої інстанції підлягає скасуванню з
постановленням нового рішення про
задоволення позову у повному обсязі на
підставі доказів наявних в матеріалах
справи, які підтверджують обставини
викладені у позові та свідчать про
виплату страхового відшкодування
страховиком, сума якого підлягає
стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313-314, 316, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника
позивача - ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ
Україна» - задовольнити.

Рішення Літинського районного суду
Вінницької області від 24.01.2014 року по
справі за позовом Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_2 про
стягнення суми в порядку регресу -
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «ПЗУ Україна» суму
в розмірі 13597,75 грн. та судовий збір в
сумі 229,40 грн.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, однак може бути
оскаржено шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
А.Ю. Зайцев

Судді:
Т.О. Денишенко

Т.Б. Сало