Справа №702/105/14-ц
Провадження №2/702/75/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2014 року
м.Монастирище

Монастирищенський районний суд
Черкаської області в складі:

головуючого судді: Ротаєнко
Д.С.

при секретарі: Шковира А.М.

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в
м.Монастирище цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів на утримання дитини,

в с т а н о в и в :

Позивач 10.02.2014 року звернулася в суд із
позовом до відповідача про стягнення
аліментів на утримання дитини.
Підставою своїх вимог вважає те, що з 24
червня 2003 року вона, ОСОБА_1 та ОСОБА_3
перебували у зареєстрованому шлюбі.
ІНФОРМАЦІЯ_3 року від цього шлюбу в них
народився син-ОСОБА_5, що
підтверджується свідоцтвом про
народження серії НОМЕР_1, виданим
відділом реєстрації актів
громадянського стану Цибулівської
селищної ради Монастирищенського
району Черкаської області, актовий
запис №18. Рішенням Монастирищенського
районного суду Черкаської області від
15.03.2013 року шлюб між нею та відповідачем
розірвано. Незважаючи на те, що шлюб між
ними було розірвано 15 березня 2013 року,
вже з 4 березня 2013 року вони проживали
окремо та не вели спільного
господарства. З травня 2013 року дитина
проживає разом із нею в смт.Цибулів
Монастирищенського району Черкаської
області, навчається в Цибулівській
загальноосвітній школі І-III ст. та
повністю перебуває на її утриманні.
Відповідач ухиляється від покладеного
на нього у відповідності до ст.180
Сімейного кодексу України обов'язку
утримувати свою дитину. Це, зокрема,
виявилося у тому, що відповідач
відмовляється добровільно надавати
кошти на утримання сина, а саме: на
придбання одягу, продуктів харчування,
медикаментів тощо. Дитина повністю
знаходяться на її утриманні.
Добровільно виділяти кошти на
утримання сина ОСОБА_5 відмовляється,
витрачає гроші на свої потреби,
інтересами сім»ї не цікавиться.
Відповідно до ст.150 Сімейного кодексу
України батьки зобов'язані піклуватися
про здоров'я дитини, її фізичний,
духовний та моральний розвиток, а також
забезпечити здобуття нею повної
загальної, середньої освіти, готувати
її до самостійного життя. Ухилення
батьків від виконання своїх обов'язків
має місце, коли вони не піклуються про
фізичний та духовний розвиток дитини,
не забезпечують необхідного
харчування, медичного догляду,
лікування дитини, що негативно впливає
на її фізичний розвиток як на складову
виховання; не спілкуються з дитиною в
обсязі, необхідному для її нормального
самоусвідомлення; не виявляють
інтересу до її внутрішнього світу.
Зазначені фактори, як кожен окремо, так
і в сукупності, можна розцінювати, як
ухилення від виховання дитини за умови
винної поведінки батьків, свідомого
нехтування ними своїми обов'язками.
Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу
України батьки зобов»язанні
утримувати дитину до досягнення нею
повноліття. Відповідач не бере участі в
утриманні дитини, і у зв'язку з цим вона
вимушена звернутися до суду. За
відсутності домовленості між батьками
про сплату аліментів на дитину, той із
них, з ким проживає дитина, вправі
звернутися до суду з відповідним
позовом. Частиною 3 ст.181 Сімейного
кодексу України передбачено, що
аліменти на дитину присуджуються в
частці від заробітку (доходу) її матері,
батька (ст.183 Сімейного кодексу
України), і виплачуються щомісячно.
Частиною 2 ст.182 Сімейного кодексу
України встановлено, що мінімальний
розмір на одну дитину не може бути
меншим ніж 30% прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку. На даний час
ОСОБА_5 виповнилось повних 10 років.
Відповідно до ст.7 Закону України «Про
державний бюджет України на 2014 рік» з 1
січня 2014 року прожитковий мінімум для
дітей віком від 6 до 18 років становить
1286 грн. На підставі ст.182 Сімейного
кодексу України при визначенні розміру
частки заробітку (доходу) Відповідача,
яка буде стягуватися як аліменти на
дитину, просить суд взяти до уваги
наступні обставини: вона ніде офіційно
не працює, проте має нерегулярні
підробітки, отримує дохід в розмірі 500
грн. на місяць, що в теперішній час
зовсім недостатньо для свого існування
та ще й для утримання дитини такого
віку. Відповідач працює на будівництві
в м.Києві, отримує заробітну платню у
розмірі, приблизно 3000 гривень, і тому
має реальну змогу сплачувати аліменти
на утримання сина ? частини всіх видів
його заробітку (доходів) щомісячно до
повноліття дитини, які край необхідні
для його існування і становлення. Інших
платежів аліментного характеру
відповідач не має. Відповідно до ст.5 ЗУ
«Про судовий збір» позивачі-за подання
позовів про стягнення аліментів, від
сплати судового збору звільняються.
Просить стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
аліменти на користь ОСОБА_1 на
утримання дитини, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2,
1/4 всіх видів його заробітку (доходів),
але не менше ніж 30% прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку
щомісячно, починаючи з дня подачі
позовної заяви і до досягнення дитиною
повноліття та допустити негайне
виконання рішення суду у межах платежу
за один місяць.

У судовому засіданні позивач
позовні вимоги підтримала повністю,
просить їх задоволити. Не заперечує
факту приймання фінансової участі
відповідача в підготовці сина до
першого вересня та що на даний час син
тиждень проживає біля батька.

У судовому засіданні відповідач
позов не визнав та показав, що син
проживає на даний час з ним, він надавав
дитині матеріальну допомогу. Син не
бажає жити з матір"ю, так як вона
нанесла йому побої і він возив дитину з
цього приводу на освідування.

У відповідності до ст.180
Сімейного Кодексу України обов"язок
утримувати своїх неповнолітніх та
непрацездатних дітей лежить на їх
батьках. При ухиленні батьків від цього
обов"язку кошти на утримання дітей
(аліменти) стягуються в судовому
порядку.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що поскільки сторони суду не
надали доказів того, що з часу подачі
позову до суду - 10.02.2014 року до 27.02.2014
року відповідач ненадавав
матеріальної допомоги, визначитись з
розміром наданої допомоги з пояснень
сторін суду не представилось можливим,
пояснення сторін відповідно до ст.57 ЦПК
УКраїни, не допитаних в якості свідків,
не є доказами, з 27.02.2014 року дитина
проживає біля батька, що
підтверджується довідкою Цибулівської
селищної ради, а тому суд вважає, що
позов не підлягає до задоволення, так
як суду не надано доказів, що лише
позивач чи лише відповідач утримує
дитину.

Судові витрати віднести на
користь держави, так як позивач
звільнений від сплати судового збору.

На підставі викладеного та
керуючись ст.ст.3,5,6,7,8,10,11,14,57,88,158-159, 213-215
ЦПК України, ст.ст.80,84,180,181 Сімейного
кодексу України, суд

в и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення аліментів на
утримання дитини відмовити.

Апеляційна скарга на рішення
подається протягом 10 днів через
Монастирищенський районний суд до
апеляційного суду Черкаської області.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
скарги, якщо скаргу не було подано.

Суддя
Д. С. Ротаєнко