Справа № 161/3458/14-ц
Провадження № 2/161/1642/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р
А Ї Н И

(заочне)

23 квітня 2014 року
м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської
області в складі:

головуючого судді - Присяжнюк Л.М.,

при секретарі - Довжик Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Луцьку
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
«Мостобуд» про стягнення коштів за
затримку розрахунку при звільненні,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом
до ПАТ «Мостобуд» про стягнення коштів
за затримку розрахунку при звільненні.
Вказує, що з 2010 року по 19.10.2012 року
працював у містобудівельному загоні №
60 ПАТ «Мостобуд» на посаді водія, 19.10.2012
року був звільнений. При звільненні з
роботи відповідач заборгував йому 17581,68
грн., заборгованість по заробітній
платі вимушений був стягувати у
примусовому порядку на підставі
судового наказу, а боргу був йому
виплачений в примусовому порядку через
управління ДВС ГУЮ в м. Києві. Проте з
часу звільнення до фактичного
розрахунку з ним пройшло 13 місяців.
Просить стягнути з відповідача 30729,92
грн. за затримку розрахунку при
звільненні за 13 місяців з 19.10.2012 року по
11.12.2013 року.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання
не з'явився, подав заяву, якою просив
справу слухати за його відсутності,
позовні вимоги підтримав, просив їх
задовольнити, проти ухвалення заочного
рішення не заперечив.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, хоча був належним чином
повідомлений про час, дату та місце
розгляду справи, про причини неявки суд
не повідомив, заперечень чи пояснень по
суті заявлених вимог не подав.

Відповідно до ч. 1 ст. 124 ЦПК України суд
ухвалює рішення в порядку заочного
розгляду справи.

Суд, дослідивши та оцінивши подані
докази в сукупності, дійшов до
висновку, що позов підставний та
підлягає до задоволення повністю з
врахуванням наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 19
жовтня 2012 року був звільнений з роботи
за власним бажанням, що
підтверджується копією трудової
книжки серії НОМЕР_1 (а.с.9).

Як вбачається із довідки № 92 від
25.12.2013 року ссередньомісячна заробітна
плата позивача за два останні місяці
перед звільненням становила 2363,84 грн.
(а.с.6).

Судовим наказом Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 25.12.2012 року у справі №
0308/21058/12 стягнуто з боржника - ПАТ
«Мостобуд» Мостобудівельний загін № 60
стягнуто заборгованість по
нарахованій, але не виплаченій
заробітній платі в сумі 17581,68 грн. та
судові витрати (а.с.3). За вказаним
судовим наказом було 25.06.2013 року було
відкрито виконавче виконання (а.с.4).

Ухвалою Луцького міськрайонного
суду Волинської області від 11.06.2013 року
було замінено сторону виконавчого
провадження з боржника
«Мостобудівельного загону № 60 ПАТ
«Мостобуд» у виконавчому провадженні
на ПАТ «Мостобуд».

У відповідності до ч. 3 ст. 61 ЦПК
України, обставини, встановлені
судовим рішенням у цивільній,
господарській або адміністративній
справі, що набрало законної сили, не
доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці
обставини.

Згідно із статтею 47 КЗпП України
власник або уповноважений ним орган
зобов'язаний в день звільнення видати
працівникові належно оформлену
трудову книжку і провести з ним
розрахунок у строки, зазначені в статті
116 цього Кодексу, а саме в день
звільнення. Якщо працівник в день
звільнення не працював, то зазначені
суми мають бути виплачені не пізніше
наступного дня після пред'явлення
звільненим працівником вимоги про
розрахунок.

Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі
невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в статті 116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку. При наявності спору про
розміри належних звільненому
працівникові сум власник або
уповноважений ним орган повинен
сплатити зазначене в цій статті
відшкодування в тому разі, коли спір
вирішено на користь працівника. Якщо
спір вирішено на користь працівника
частково, то розмір відшкодування за
час затримки визначає орган, який
виносить рішення по суті спору.

Згідно із п. 20 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 24.12.1999 № 13
«Про практику застосування судами
законодавства про оплату праці»
визначено, що установивши при розгляді
справи про стягнення заробітної плати
у зв'язку із затримкою розрахунку при
звільненні, що працівникові не були
виплачені належні йому від
підприємства, установи, організації
суми в день звільнення, коли ж він у цей
день не був на роботі, - наступного дня
після пред'явлення ним роботодавцеві
вимог про розрахунок, суд на підставі
ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника
середній заробіток за весь період
затримки розрахунку, а при не
проведенні його до розгляду справи - по
день постановлення рішення, якщо
роботодавець не доведе відсутності в
цьому своєї вини. Сама по собі
відсутність коштів у роботодавця не
виключає його відповідальності. У разі
непроведення розрахунку у зв'язку із
виникненням спору про розмір належних
до виплати сум вимоги про
відповідальність за затримку
розрахунку підлягають задоволенню у
повному обсязі, якщо спір вирішено на
користь позивача або такого висновку
дійде суд, що розглядає справу. При
частковому задоволенні позову
працівника суд визначає розмір
відшкодування за час затримки
розрахунку з урахуванням спірної суми,
на яку той мав право, частки, яку вона
становила у заявлених вимогах,
істотності цієї частки порівняно із
середнім заробітком та інших
конкретних обставин справи.

Згідно рішення Конституційного
Суду України від 22.02.2012 р. № 4-рп/2012 «У
справі за конституційним зверненням
громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного
тлумачення положень статті 233 Кодексу
законів про працю України у
взаємозв'язку з положеннями статей 117,
237-1 цього Кодексу» визначено, що в
аспекті конституційного звернення
положення частини першої статті 233
Кодексу законів про працю України у
взаємозв'язку з положеннями статей 116,
117, 237-1 цього Кодексу слід розуміти так,
що для звернення працівника до суду з
заявою про вирішення трудового спору
щодо стягнення середнього заробітку за
весь час затримки по день фактичного
розрахунку при звільненні та про
відшкодування завданої при цьому
моральної шкоди встановлено
тримісячний строк, перебіг якого
розпочинається з дня, коли звільнений
працівник дізнався або повинен був
дізнатися про те, що власник або
уповноважений ним орган, з вини якого
сталася затримка виплати всіх належних
при звільненні сум, фактично з ним
розрахувався.

Як вбачається із відповіді
Головного управління юстиції у м. Києві
управління державної виконавчої
служби від 13.12.2013 року № ІІІ-5645, 11.12.2013
року кошти в сумі 17581,68 грн., які були
стягнуті з відповідача були
перераховані стягувачу.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що позивачем не пропущено встановлений
законодавством строк на звернення до
суду із заявленими вимогами.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з
відповідача слід стягнути в доход
держави 243,60 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 212-215, 224-226
ЦПК України, на підставі ст.ст. 116, 117
КЗпП України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Публічного
акціонерного товариства «Мостобуд» на
користь ОСОБА_1 30729 (тридцять тисяч
сімсот двадцять дев'ять) гривень 92
копійки за затримку розрахунку при
звільненні за період з 19 жовтня 2012 року
по 11 грудня 2013 року.

Стягнути з Публічного
акціонерного товариства «Мостобуд» на
користь ОСОБА_1 в доход держави 243
(двісті сорок три) гривні 60 копійок.

Заочне рішення може бути
переглянуте судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача. Заяву
про перегляд заочного рішення може
бути подано протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Волинської області через Луцький
міськрайонний суд Волинської області
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду
Присяжнюк
Л.М.