Головуючий суду 1 інстанції -
Доповідач - Соловей Р.С.
Справа № 425/2713/13-ц
Провадження № 22ц/782/340/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2014 року Колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Луганської області в
складі:

головуючого - судді Соловей
Р.С.,

суддів Медведєвої Л.П., Пащенко
Л.В.

при секретарі Арутюнян Р.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луганську справу

за апеляційною скаргою на рішення
Рубіжанського міського суду
Луганської області від 20 грудня 2013 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«Провідна» про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
завданої джерелом підвищеної
небезпеки,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2013 року позивачка звернулась
до суду з позовом, який в подальшому нею
неодноразово уточнювався (а. с. 21 - 22, 29 -
31) та просила стягнути на її користь з
відповідача Приватного акціонерного
товариства «Страхова Компанія
«Провідна», невідшкодовану частину
завданої в результаті ДТП майнової
шкоди у розмірі 4 544,78 грн., а з
відповідача ОСОБА_3 стягнути на
відшкодування моральної шкоди 1 000 грн.
та всі судові витрати у справі.

Оскаржуваним рішенням позовні вимоги
ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з
ОСОБА_3 на її користь на відшкодування
моральної шкоди 500 грн. та судовий збір
у розмірі 18,97 грн. У задоволенні інших
позовних вимог відмовлено.

Відповідач, не погодившись з рішенням
суду першої інстанції, звернувся з
апеляційною скаргою, в якій просить це
рішення в частині стягнення з нього на
користь позивачки моральної шкоди та
судових витрат скасувати, як незаконне,
необґрунтоване, необ'єктивне, ухвалене
при неправильному встановленні
обставин, що мають значення для справи,
при не неправильному дослідженні
доказів у справі, з неправильним
застосуванням норм матеріального та
процесуального права. Новим рішенням
апелянт просить відмовити позивачці у
задоволенні позовних вимог в частині
відшкодування моральної шкоди та
стягнення з нього судового збору.

В іншій частині та іншими особами, які
брали участь у справі, рішення не
оскаржено.

Вислухавши доповідь судді, пояснення
представника апелянта, дослідивши
письмові докази у справі, обговоривши
доводи апеляційної скарги, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Згідно з ч.1 ст. 303 ЦПК України, під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність
та обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду має бути законним та
обґрунтованим, тобто суд, виконавши всі
вимоги цивільного судочинства, повинен
вирішити справу згідно з законом,
ухваливши рішення на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених доказами, дослідженими в
судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване
рішення відповідає вказаним вимогам.

Судом у справі правильно встановлено
наступні фактичні обставини. 08.05.2013 р.
на вулиці Б. Хмельницького в місті
Рубіжному сталася
дорожньо-транспортна пригода, під час
якої, внаслідок винних дій відповідача
ОСОБА_3, що встановлено постановою
Рубіжанскького міського суду
Луганської області від 23.05.2013 р. про
притягнення останнього до
адміністративної відповідальності за
ст. 124 КУпАП, був пошкоджений автомобіль
ВАЗ 2105, державний номер НОМЕР_1, який
належить позивачці (а. с. 11, 46).

Оскільки відповідальність ОСОБА_3 була
застрахована полісом №АВ/8970901 від
14.01.2013 р. обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності у
ЗАТ СК «Провідна» (правонаступником
якого є ПрАТ СК «Провідна») (а. с. 47),
позивачці була сплачена страхова сума
у розмірі 5 111,22 грн., розрахована як
різниця ринкової вартості автомобіля
позивачки до дорожньо-транспортної
пригоди та вартістю залишків цього
автомобіля (а. с. 75 - 78).

Вказані обставини сторонами не
заперечуються.

Задовольняючи частково позовні вимоги
ОСОБА_2 та стягуючи з відповідача
ОСОБА_3 моральну шкоду у розмірі 500 грн.,
суд керувався приписами ст. ст. 23, 1167 ЦК
України, роз'ясненнями п. 9 Постанови
Пленуму Верховного суду України №4 від
31.03.1995 р. та виходив з доведеності вини
відповідача у скоєнні
адміністративного правопорушення, а
також наявності причинного зв'язку між
винними діями відповідача та
заподіянням позивачці моральної шкоди,
яка полягала у душевних стражданнях, що
остання пережила внаслідок
пошкодження її автомобіля.

Оскільки рішення суду першої інстанції
оскаржено лише в частині часткового
задоволення позовної вимоги про
відшкодування моральної шкоди, то
колегія суддів, відповідно до приписів
ч.1 ст. 303 ЦПК України, перевіряє
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції тільки в цій
частині.

Колегія суддів погоджується з розміром
морального відшкодування визначеного
судом першої інстанції у розмірі 500
грн., зважаючи на те, що рішення в цій
частині є обґрунтованим, достатньо
вмотивованим та об'єктивним. Суд
врахував глибину душевних страждань
позивачки, виходячи при цьому з
конкретних обставин справи, розміру
матеріальних втрат позивачки, а також
із засад розумності, виваженості і
справедливості.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, а також
представник апелянта у судовому
засіданні вважають недоведеним
заподіяння позивачці моральної шкоди,
посилаючись на те, що вона не довела тих
обставин, на які вона посилається: що їй
пошкоджений автомобіль був дорогим як
пам'ять після померлого батька, що вона
позбавлена можливості виїжджати на
відпочинок, зокрема, на озера та у ліс, а
також для роботи на своєму городі.

Однак вказані доводи апелянта та його
представника, на думку колегії суддів,
на увагу не заслуговують як
безпідставні.

Як вбачається із змісту ст. 23 ЦК України
моральна шкода полягає, крім іншого, у
душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України
моральна шкода відшкодовується грішми,
іншим майном або в інший спосіб. Розмір
грошового відшкодування моральної
шкоди визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до роз'яснень викладених в
п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 31 березня 1995 року № 4 «Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» розмір відшкодування моральної
(немайнової) шкоди суд визначає залежно
від характеру та обсягу страждань
(фізичних, душевних, психічних тощо),
яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат (їх тривалості,
можливості відновлення тощо) та з
урахуванням інших обставин. Зокрема,
враховуються стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,
ступінь зниження престижу, ділової
репутації, час та зусилля, необхідні
для відновлення попереднього стану,
добровільне - за власною ініціативою чи
за зверненням потерпілого
спростування інформації редакцією
засобу масової інформації. При цьому
суд має виходити із засад розумності,
виваженості та справедливості.

З матеріалів справи та змісту
оскаржуваного рішення вбачається, що
залишкова вартість автомобіля
позивачки до ДТП становила 9 776,70 грн., а
вартість необхідного відновлювального
ремонту - 27 267,38 грн., що підтверджується
висновками експерта. Отже, автомобіль є
фізично знищеним, оскільки його ремонт
є економічно необґрунтованим.

Таким чином, позивачка фактично
залишилась без транспортного засобу,
який вона могла б використовувати для
будь-яких своїх потреб (у справах чи для
відпочинку). У зв'язку із знищенням
автомобіля позивачка, безспірно,
зазнала змін у звичному способі життя.

Страждання позивачки прямо пов'язані з
пошкодженням автомобіля до його
фізичного знищення, що є наслідком
скоєного відповідачем правопорушення.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що висновки суду першої
інстанції в частині стягнення з
відповідача моральної шкоди, а також
судових витрат, стягнених пропорційно
до розміру задоволених позовних вимог,
є правильними та обґрунтованими.
Вказані висновки доводами апелянта не
спростовуються.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Оскільки оскаржуване рішення суду
відповідає вимогам норм матеріального
права, порушень процесуального
законодавства при розгляді справи та
прийнятті рішення не встановлено,
колегія суддів вважає за необхідне
апеляційну скаргу відхилити, а
оскаржуване рішення залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Рубіжанського міського суду
Луганської області від 20 грудня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
чинності з моменту проголошення, та
може бути оскаржена у касаційному
порядку протягом двадцяти днів
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: