Справа № 598/1801/13-ц
провадження № 2/598/20/2014
РІШЕННЯ

іменем України

"29" січня 2014 р. Збаразький
районний суд Тернопільської області в
складі: головуючої судді
Щербатої Г.Р.

при секретарі
Довбуш М.Ю.

за участю представника позивача Русин
Н.О., відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в місті Збаражі
справу за позовом Збаразького міського
комунального підприємства по
благоустрою «Добробут» до ОСОБА_2 про
стягнення зайво виплаченої заробітної
плати,

встановив:

Позивач Збаразьке міське комунальне
підприємство по благоустрою
«Добробут» звернулося в суд із позовом
до відповідача ОСОБА_2 про стягнення
зайво виплаченої заробітної плати в
сумі 8349 грн. 20 коп. та премію в сумі 327
грн. 76 коп. Посилається на те, за
результатами планової ревізії
фінансово-господарської діяльності,
проведеною Тернопільською об'єднаною
державною фінансовою інспекцією від
23.04.2013 року встановлено, що нарахування
заробітної плати та премії начальнику
підприємства ОСОБА_2 проводилося з
розрахунку 0,5 ставки посади інженера в
порушення п.1 Постанови Кабінету
Міністрів України від 19.05.1999 року № 859, а
тому вважає, що вказані кошти
відповідач зобов'язаний повернути
підприємству, відповідно до ст. 127
КЗпроП України.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримала і
пояснила, що кошти в сумі 8349 грн. 20 коп.
та 327 грн. 76 коп. підлягають поверненню
відповідачем підприємству з підстав,
передбачених нормами ст.127 КЗпроП
України та акту ревізії
фінансово-господарської діяльності
Збаразького міського комунального
підприємства по благоустрою
«Добробут», проведеною Тернопільською
об'єднаною державною фінансовою
інспекцією.

Відповідач позовні вимоги не визнав і
пояснив, що згідно розпорядження
міського голови м. Збараж з 25.05.2011 року
був призначений на посаду начальника
Збаразького міського комунального
підприємства по благоустрою
«Добробут» та за ним залишено 0,5 ставки
посади інженера по благоустрою. На
даній посаді відповідач працював до
20.03.2013року, добросовісно виконував
покладені на нього трудові обов'язки
начальника та по сумісництву інженера
по благоустрою, за отримував заробітну
плату та премію.

Дослідивши та оцінивши докази по
справі, суд вважає, що позов до
задоволення не підлягає.

Згідно ст.ст. 3,10, 11, 60 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, в межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі, які мають
рівні права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості.

Відповідно до ст. 127 КЗпроП України
відрахування із заробітної плати
можуть провадитись тільки у випадках,
передбачених законодавством України.

Відрахування із заробітної плати
працівників для покриття їх
заборгованості підприємству, установі
і організації, де вони працюють, можуть
провадитись за наказом
(розпорядженням) власника або
уповноваженого ним органу:

1) для повернення авансу, виданого в
рахунок заробітної плати; для
повернення сум, зайво виплачених
внаслідок лічильних помилок; для
погашення невитраченого і своєчасно не
поверненого авансу, виданого на
службове відрядження або переведення
до іншої місцевості; на господарські
потреби, якщо працівник не оспорює
підстав і розміру відрахування. У цих
випадках власник або уповноважений ним
орган вправі видати наказ
(розпорядження) про відрахування не
пізніше одного місяця з дня закінчення
строку, встановленого для повернення
авансу, погашення заборгованості або з
дня виплати неправильно обчисленої
суми;

2) при звільненні працівника до
закінчення того робочого року, в
рахунок якого він вже одержав
відпустку, за не відроблені дні
відпустки. Відрахування за ці дні не
провадиться, якщо працівник
звільняється з роботи з підстав,
зазначених в пунктах 3, 5, 6 статті 36 і
пунктах 1, 2 і 5 статті 40 цього Кодексу, а
також при направленні на навчання та в
зв'язку з переходом на пенсію;

3) при відшкодуванні шкоди, завданої з
вини працівника підприємству,
установі, організації

Судом встановлено, що з березня 2005 року
по 25 травня 2011 року відповідач ОСОБА_2
працював інженером по благоустрою
Збаразького міського комунального
підприємства по благоустрою
«Добробут».

Розпорядженням Збаразького міського
голови від 25.05.2011 року №61 ОСОБА_2
призначений на посаду начальника
Збаразького міського комунального
підприємства по благоустрою
«Добробут» та за ним залишено 0,5 ставки
посади інженера по благоустрою, на якій
він працював до дня звільнення 20
березня 2013 року.

Як вбачається із акту ревізії
фінансово-господарської діяльності
Збаразького міського комунального
підприємства по благоустрою
«Добробут» за період з 01.11.2009 року по
28.02.2013 року проведеною Тернопільською
об'єднаною державною фінансовою
інспекцією, проведеною перевіркою
встановлено, що нарахування заробітної
плати начальнику підприємства ОСОБА_2
проводилося, згідно розпорядження
Збаразького міського голови від 25.05.2011
року №61, з порушенням п.1 Постанови
Кабінету Міністрів України від19.05.1999
року № 859 та іншого діючого
законодавства, в результаті чого за
період з травня 2011 року по грудень 20012
року ОСОБА_2 зайво нарахована та
виплачена заробітна плата, чим
підприємству завдано матеріальної
шкоди на загальну суму 12886 грн. 38 коп. У
вказаному акті також зазначено, що
порушення допущено з вини міського
голови м. Збаража, яким видане
відповідне розпорядження.

Проаналізувавши докази представлені
сторонами, суд вважає, що позовні
вимоги є безпідставні і до задоволення
не підлягають, оскільки представник
позивача не навела жодних підстав та
довела фактів, передбачених нормами
ст.127 КЗпроП України, для відрахування
із заробітної плати відповідача на
покриття його заборгованості
підприємству, де він працював.

Керуючись ст. 127 КЗпроП України,
ст.ст. 3, 10, 11, 60 ЦПК України суд,-

вирішив:

В позові Збаразького міського
комунального підприємства по
благоустрою «Добробут» до ОСОБА_2 про
стягнення зайво виплаченої заробітної
плати відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Тернопільської області через
Збаразький районний суд протягом
десяти днів після його проголошення.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
Щербата Г.Р.