УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого
Горелкіної Н.А., суддів:
Євграфової Є.П.,
Євтушенко О.І., за
участю представника відповідача
Вакуленко О.М., Завгородньої І.М.,
Іваненко Ю.Г., розглянувши в судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_5 до
публічного акціонерного товариства
«Укрсоцбанк» про захист прав
споживачів та визнання частково
недійсним договору кредитування за
касаційною скаргою публічного
акціонерного товариства «Укрсоцбанк»
на рішення Іллічівського міського суду
Одеської області від 10
липня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Одеської області від 28
жовтня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2013 року позивач звернулась до
суду з даним позовом, в обґрунтування
якого зазначила, що між сторонами
укладений договір про надання
відновлювальної кредитної лінії №
661/Ф03.14/278, відповідно до умов якого
позивач отримала грошові кошти у
розмірі 150 000 гривень зі сплатою 14,5%
річних та комісій.

У 2008 році отримала повідомлення банку
про збільшення відсоткової ставки з 14,5%
річних та комісій до 21% річних,
починаючи з 1 вересня 2008 року.

Посилаючись на те, що додаткової угоди
про зміну процентної ставки між
сторонами укладено не було, позивач
просила суд визнати незаконним
збільшення відсоткової ставки за
користування кредитом, зобов'язати
ПАТ «Укрсоцбанк» здійснити
перерахунок зарахованих коштів в
рахунок погашення відсотків за
користування кредитом по ставці 21%
річних в рахунок погашення тіла
кредиту, починаючи з 1 вересня 2008 року
та визнати недійсними пункти 2.13., 2.13.1,
2.13.2, 2.13.3 договору про надання
відновлювальної кредитної лінії.

Рішенням Іллічівського міського суду
Одеської області від 10 липня
2013 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Одеської області від
28 жовтня 2013 року позов задоволено
частково.

Визнано незаконним збільшення ПАТ
«Укрсоцбанк» процентної ставки за
користування кредитом, отриманим на
підставі договору №661/Ф03.14/278 від 19
грудня 2007 року.

Зобов'язано АКБ СР «Укрсоцбанк»
зробити перерахунок надлишково
зарахованих коштів в рахунок погашення
відсотків за користування кредитом
№661/Ф03.14/278 від 19 грудня 2007 року по
ставці 21% річних в рахунок погашення
тіла кредиту, починаючи з 1 вересня 2008
року.

В решті позову відмовлено.

Вирішено питання стягнення судових
витрат.

У касаційній скарзі ПАТ «Укрсоцбанк»
просить скасувати судові рішення в
частині задоволення позову та ухвалити
нове рішення яким у задоволені позову
відмовити, мотивуючи свою вимогу
порушенням судами норм процесуального
права та неправильним застосуванням
норм матеріального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
представника відповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню,
виходячи з наступного.

Судами встановлено, що 19 грудня 2007 року
між сторонами укладено договір про
надання відновлювальної кредитної
лінії № 661/Ф03.14/278, відповідно до умов
якого позивач отримала грошові кошти у
розмірі 150 000 гривень зі
сплатою 14,5% річних та комісій.

19 серпня 2008 року ПАТ «Укрсоцбанк» своїм
листом № 09-12/96/2812 повідомив позивача
про зміну розміру процентної ставки за
користування кредитом з 1 вересня 2008
року, як передбачено у п. 2.13.1 договору, з
одночасним роз'ясненням послідуючих
дій позичальника у разі непогодження
із збільшенням розміру процентної
ставки.

Матеріали справи не містять відомостей
про отримання позивачем вказаного
повідомлення.

Відповідно до п. 2.13.1 договору про намір
змінити розмір процентів за надання
кредиту або комісій, кредитор
зобов'язаний повідомити позичальника
не пізніше ніж за десять днів до дати
початку їх застосування, а також надати
для укладення відповідну додаткову
угоду.

Згідно з п.2.13.2 договору у разі, якщо
позичальник погодиться зі зміненим
розміром процентів за кредитом, він
зобов'язаний протягом десяти днів
підписати надану кредитором додаткову
угоду про внесення змін до договору
кредитування.

У червні 2012 року позивач отримала
виписку, з якої дізналася, що банк з 1
вересня 2008 року в односторонньому
порядку, без підписання додаткової
угоди підвищив процентну ставку за
договором з 14,5 % річних та комісій до 21%
річних та комісій.

Згідно зі статтею 629 ЦК України, договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 639 ЦК України встановлено, що
якщо сторони домовилися укласти
договір у певній формі, він вважається
укладеним з моменту надання йому цієї
форми.

Відповідно до ст. 651 ЦК України зміни до
договору вносяться лише за згодою
сторін, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ст. 652 ЦК України у разі
істотної зміни обставин, якими сторони
керувалися при укладенні договору,
договір може бути змінений або
розірваний за згодою сторін, якщо інше
не встановлено договором або не
випливає із суті зобов'язання.

Згідно п. 7.1 кредитного договору всі
зміни та доповнення до нього мають бути
вчинені в письмовій формі та підписані
належним чином уповноваженими на те
представниками сторін.

Встановивши, що сторони договору
домовились, що тільки за умов
підписання додаткової угоди може бути
змінена процентна ставка, але така
угода сторонами не укладалась, суди
дійшли обґрунтованого висновку про
визнання незаконним збільшення банком
процентної ставки за користування
кредитом та зобов'язання здійснити
перерахунок надлишково сплачених
коштів в рахунок сплати тіла кредиту.

Крім того, ухвалюючи рішення про
відмову у задоволенні позову в частині
вимог про визнання недійсними пунктів
2.13, 2.13.1, 2.13.2, 2.13.3 договору про надання
відновлювальної кредитної лінії з
підстав невідповідності вимогам
Закону України «Про внесення змін до
деяких законодавчих актів України щодо
заборони банкам змінювати умови
договору банківського вкладу та
кредитного договору в односторонньому
порядку», суди вірно виходили з того, що
при підписанні вказаного договору
позивач усвідомлювала зміст його умов,
чим прийняла обов'язок його виконувати,
а також правильно керувалися тим
Законом, який діяв на час укладення
договору та вважали безпідставними
доводи позивача щодо заборони банком
змінювати умови договору в
односторонньому порядку.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги про порушення
судами норм матеріального та
процесуального права не ґрунтуються на
матеріалах справи, зводяться до іншої
оцінки фактичних обставин справи, яка
відрізняється від зробленої судом
оцінки, і висновків суду не
спростовують.

Оскаржувані судові рішення ухвалені з
додержанням норм процесуального й
матеріального права, а тому
передбачених ст. 338 ЦПК України підстав
для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Укрсоцбанк»
відхилити.

Рішення Іллічівського міського суду
Одеської області від 10 липня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Одеської області від 28 жовтня
2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Н.А.
Горелкіна

Судді:

Є.П. Євграфова

О.І. Євтушенко

І.М. Завгородня

Ю.Г. Іваненко