Єдиний унікальний номер 225/2950/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/3463/2014
Головуючий в I інстанції Нємиш Н.В.
суддя доповідач Безрученко Ю.О.
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2014 року Апеляційний
суд Донецької області в складі:

Головуючого судді Краснощокової
Н.С.

суддів Безрученко Ю.О.,
Могутової Н.Г.

при секретарі Папченко М.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Донецьку апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на рішення Дзержинського
міського суду від 25 лютого 2014 року по
цивільній справі за позовом
Дзержинського комунального
підприємства «Дзержинськжитлосервіс»
до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

В травні 2013 року позивач ДКП
«Дзержинськжитлосервіс» звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання
особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням. В
обґрунтування своїх вимог зазначив, що
відповідач зареєстрований за адресою:
АДРЕСА_1, але впродовж тривалого часу не
мешкає за місцем реєстрації,
помешкання порожнє, за призначенням не
використовується, знаходиться в
занедбаному стані, квартплата та плата
за комунальні послуги не сплачується, у
зв'язку з чим утворилась
заборгованість в сумі 718,12 грн. Позивач
просив суд визнати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3,
втратившею право користування
житловим приміщенням за адресою:
АДРЕСА_1.

Рішенням Дзержинського міського суду
від 25 лютого 2014 року позов ДКП
«Дзержинськжитлосервіс» до ОСОБА_1 про
визнання особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням
задоволено. Визнано ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_3, такою, що втратила право
користування житловим приміщенням за
адресою: АДРЕСА_1.

Не погодившись з таким рішенням ОСОБА_1
подала апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати рішення та ухвалити
нове, яким відмовити в задоволенні
позову в повному обсязі. В
обґрунтування скарги зазначає, що
відсутня за місцем реєстрації з
поважної причини, оскільки навчається
в м. Краматорську, що підтверджено
відповідною довідкою, і тимчасово
проживає в гуртожитку. Крім того,
відповідно до наданих суду квитанцій,
вона сплачувала за житлово-комунальні
послуги. До спірної квартири вона
навідувалась, що можуть підтвердити
свідки. Стан квартири, не дозволяє
відповідачці проживати в ній без
відповідного ремонту.

В судовому засіданні апеляційного суду
ОСОБА_1 підтримала доводи апеляційної
скарги та просила її задовольнити.

В судовому засіданні апеляційного суду
представник ДКП
«Дзержинськжитлосервіс» Субічева Є.В.,
діюча на підставі довіреності (а.с. 70),
заперечувала проти апеляційної скарги
та просила її відхилити.

Заслухавши доповідача, сторін, що
з'явилися, перевіривши матеріали
справи та доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що відповідно
до вимог ст. ст. 71 і 72 ЖК України
відповідачка втратила право на
користування спірним житлом, оскільки
не проживає в ньому понад шість місяців
без поважних причин.

З таким висновком суду в оскаржуваній
його частині не можна погодитися.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Так, відповідно до частини 1 ст. 303 ЦПК
України передбачено, що під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції в
оскаржуваній його частині зазначеним
вимогам закону не відповідає.

Суд може визнати особу такою, що
втратила право користування жилим
приміщенням, лише з однієї вказаної
позивачем підстави, передбаченої ст. 71
або ст. 107 ЖК України.

Згідно з частиною 1 і 2 ст. 71, ст. 72 ЖК при
тимчасовій відсутності наймача або
членів його сім'ї за ними зберігається
житлове приміщення протягом шести
місяців. Якщо наймач або члени його
сім'ї були відсутні з поважних причин
понад шість місяців, цей строк за
заявою відсутнього може бути
продовжено наймодавцем, а в разі спору -
судом. Визнання особи такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням внаслідок відсутності
цієї особи понад встановлені строки,
провадиться в судовому порядку.

З матеріалів справи вбачається, що
квартира за адресою: АДРЕСА_1, де
зареєстрована ОСОБА_1, знаходиться на
балансі ДКП «Дзержинськжитлосервіс»
(а.с.4).

Відповідно до довідки ДКП
«Дзержинськжитлосервіс» від 03 квітня
2013 року за адресою: АДРЕСА_1 проживає
ОСОБА_1 (а.с.3).

Відповідно до Актів ДКП
«Дзержинськжитлосервіс» від 12 квітня
2013 року та 07 серпня 2013 року вказана
квартира пустує з 2010 року, за
призначенням не використовується,
знаходиться в занедбаному стані,
квартплата та плата за комунальні
послуги не сплачується, що також
підтверджено письмовими поясненнями
сусідки відповідачки ОСОБА_3,
поясненнями свідку ОСОБА_4 (а.с.5, 17, 18).

Апеляційний суд у відповідності до ч. 2
ст. 303 ЦПК України досліджує як докази,
наявні в матеріалах справи, які не були
досліджені судом першої інстанції та
не вирішено питання про відмову в їх
дослідженні в порушення норм
процесуального законодавства, так і
нові докази, оскільки вони мають
суттєве значення для правильного
вирішення справи по суті, прийшов до
висновку, що такі докази про сплату
житлово - комунальних послуг за 2010 рік
спростовують висновки суду першої
інстанції про несплату відповідачкою
послуг за житлово-комунальні послуги з
2010 року (а.с.60-61).

Відповідно довідки Державного
навчального закладу «Міжрегіональне
вище професійне будівельне училище м.
Краматорська» від 29 січня 2014 року
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, дійсно навчалась у
державному навчальному закладі
«Міжрегіональне вище професійне
будівельне училище м. Краматорська» та
отримала спеціальність «Будівництво
та експлуатація будівель і споруд».
Строк навчання з 01 вересня 2011 року до 27
червня 2013 року. Проживала в гуртожитку
державного навчального закладу
Міжрегіональне вище професійне
будівельне училище м. Краматорська» за
адресою: м. Краматорськ, вул. Паркова
буд. 62, де не була зареєстрована у
зв'язку з тим, що як учень пільгової
категорії з числа дітей-сиріт (на
державному отриманні) вона не мала
можливості знятися з місця реєстрації
за адресою: АДРЕСА_1 з причин того, що
вона є власником не приватизованої
квартири (а.с.28).

Відповідно до листів Виконавчого
комітету Дзержинської міської ради від
09 березня 2010 року, 16 липня 2010 року, 15
листопада 2010 року квартира
відповідачки досліджена і відповідно
дефектного акту складено розрахунок на
ремонт квартири повторного заселення.
Враховуючи скрутний
фінансово-економічний стан на
підприємстві та дефіцит коштів
місцевого бюджету, виділити кошти на
ремонт квартири в 2010 році не являється
можливим (а.с.39-41).

Крім того, суд першої інстанції на
вищезазначені вимоги закону увагу не
звернув та не врахував, що відповідачка
не втратила права користування
житловим приміщенням, відсутня в
квартирі з поважних причин, оскільки з
01 вересня 2011 року до 27 червня 2013 року
перебувала на навчанні у державному
навчальному закладі та проживала в
гуртожитку цього закладу (а.с. 28), що
перешкоджало її проживанню в квартирі,
натомість інтересу до житла вона не
втрачала і тривалий час захищає свої
права.

Більш того, з аналізу статей 71,72 ЖК
вбачається, що при вирішенні питання
про втрату права користування житловим
приміщенням з'ясуванню підлягає як
термін відсутності, так і поважність
причин такої відсутності.

Слід також зазначити, що звертаючись до
суду з позовом КП
«Дзержинськжитлосервіс»
обґрунтовували свої вимоги тим, що
відповідачка не цікавиться спірною
квартирою, яка знаходиться в
занедбаному стані.

Однак, з матеріалів справи вбачається,
що ОСОБА_1 25 лютого 2010 ркоу отримала
ордер на житлове приміщення № 1406 (а.с.
29), 03 березня 2010 року була зареєстрована
в спірному житловому приміщенні, а саме
в квартирі АДРЕСА_1 (а.с. 30-31).

Також вбачається, що на свої звернення
ОСОБА_1 неодноразово на протязі 2010 року
отримувала від міського голови відмову
про виділення грошових коштів на
ремонт спірної квартири (а.с. 57-59).

Втім, суд першої інстанції, належним
чином не перевірив як термін
відсутності відповідачки, так і
поважність причин такої відсутності,
взагалі ухилилися від з'ясування
вказаних обставин, що свідчить про
недотримання встановленого ст. 212 ЦПК
України принципу оцінки доказів,
відповідно до якого суд на підставі
всебічного, повного й об'єктивного
розгляду обставин справи аналізує і
оцінює докази як кожен окремо, так і в
їх сукупності, у взаємозв'язку, в
єдності і протиріччі, і ця оцінка
повинна спрямовуватися на
встановлення достовірності чи
відсутності обставин, які
обґрунтовують доводи і заперечення
сторін.

Слід зазначити, що сам по собі факт
відсутності відповідачки понад шість
місяців в квартирі АДРЕСА_1 без
з'ясування поважності причин такої
відсутності не дає підстави вирішувати
питання визнання її такою, яка втратила
права на користування житловим
приміщенням.

Ураховуючи те, що фактичні обставини,
які мають значення для правильного
вирішення справи, судом першої
інстанції не встановлені, судове
рішення не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК
України щодо законності й
обґрунтованості, зазначені вище
порушення призвели до неправильного
вирішення спору, що в силу ст. 309 ЦПК
України є підставою для скасування
ухваленого судового рішення з
постановленням нового рішення про
відмову в задоволенні позову, оскільки
відсутність відповідачки в спірній
квартирі понад шість місяців зумовлена
поважними причинами, а саме її
навчанням в іншому місті.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313-314, 316 ЦПК
України, Апеляційний суд

ВИРІШИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Дзержинського міського суду
від 25 лютого 2014 року скасувати.

Відмовити в задоволенні позову
Дзержинського комунального
підприємства «Дзержинськжитлосервіс»
до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржено безпосередньо
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання чинності.

Судді: