ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження №
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" лютого 2014 р. Дарницький районний суд
м. Києва у складі:

головуючого судді - Лужецької О.Р.,

при секретарі - Цибулюк М.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про стягнення боргу,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_2 звернулася до
суду з позовом до відповідача, ОСОБА_3
про стягнення боргу.

Свої позовні вимоги мотивує
тим, що 21.06.2013 року відповідач, ОСОБА_3
позичила кошти у позивача, ОСОБА_2 в
розмірі 9 500 гривень та зобов'язувалася
повернути вищезазначені кошти в строк
до 06 липня 2013 року. Отримання коштів
підтверджується розпискою. Вказала, що
всупереч взятим на себе зобов'язанням,
вказані грошові не повернуто, боржник
ухиляється від виконання зобов'язань,
тому позивач звернувся до суду з
вищевказаним позовом та просить
стягнути з відповідача суму боргу у
розмірі 19 000 грн. та судовий збір.

В судовому засіданні представник
позивача позов підтримав у повному
обсязі, не заперечував проти винесення
заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання
не з'явилася, про час та місце розгляду
справи була повідомлена належним
чином, будь - яких клопотань від неї не
надходило.

Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у
разі неявки в судове засідання
відповідача, який належним чином
повідомлений і від якого не надійшло
заяви про розгляд справи за його
відсутності або якщо повідомлені ним
причини неявки визнані неповажними,
суд може ухвалити заочне рішення на
підставі наявних у справі доказів, якщо
позивач не заперечує проти такого
вирішення справи.

Таким чином, суд відповідно до ч. 4 ст.
169, ст. 224 ЦПК України за згодою позивача
суд постановив ухвалу про заочний
розгляд справи на підставі наявних у
справі доказів.

Всебічно проаналізувавши обставини
справи в їх сукупності, оцінивши за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на повному і об'єктивному
розгляді справи, зібрані по справі
докази, керуючись законом, суд дійшов
до висновку, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 21.06.2013 року
позивач передав у борг відповідачу
грошові кошти, про що була складена
розписка та особисто підписана
відповідачем, згідно з якою позивач,
ОСОБА_2 позичила кошти у сумі 9 500
гривень ОСОБА_3 із зобов'язанням
повернути борг в строк до 06 липня 2013
року (а.с.5-7).

З матеріалів справи вбачається, що
21.06.2013 року позивач передав у борг
відповідачу грошові кошти, про що була
складена розписка та особисто
підписана відповідачем, згідно з якою
позивач, ОСОБА_2 позичила кошти у сумі 9
500 гривень ОСОБА_3 із зобов'язанням
повернути борг в строк до 06 липня 2013
року (а.с.5-7).

Як вбачається з розписки у разі
невиконання ОСОБА_3 зобов'язань, вона
зобов'язана виплачувати штрафні
санкції у розмірі 25 % від запозиченої
суми щомісячно (а.с.6).

На теперішній час відповідач суму
боргу не повернула та ухиляється від
повернення позики.

Відповідно до ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Статтею 629 ЦК України також
передбачено, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Згідно ст. 525 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України,
якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч.2 ст.539 ЦК України, якщо строк
(термін) виконання боржником обов'язку
не встановлений або визначений
моментом пред'явлення вимоги, кредитор
має право вимагати його виконання у
будь-який час. Боржник повинен виконати
такий обов'язок у семиденний строк від
дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок
негайного виконання не випливає із
договору або актів цивільного
законодавства.

Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно ч.2 ст.615 ЦК України одностороння
відмова від зобов'язання не звільняє
винну сторону від відповідальності за
порушення зобов'язання.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі,
визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України
договір позики укладається у письмовій
формі, на підтвердження укладання
договору позика та його умов може бути
представлена розписка позичальника,
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Відповідно до ст. 1048 ЦК України
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюються
договором. Якщо договором не
встановлений розмір процентів, їх
розмір визначається на рівні облікової
ставки Національного банку України.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк
(термін).

Відповідно до вимог ч.1 ст.625 ЦК
України, боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК
України, боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання на
вимогу кредитора зобов'язаний
сплатити суму боргу з урахуванням
встановленого індексу інфляції за
весь час прострочення, а також три
проценти річних від простроченої суми,
якщо інший розмір процентів не
встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.2 ст. 1047 ЦК України
на підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України
розписка посвідчує факт передання
грошової суми. В другій розписці не
зазначено, що позивач передав, а
відповідач прийняв грошові кошти, а
тому відповідна розписка не
підтверджує факт передання грошової
суми.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК
України.

Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України
під час ухвалення рішення суд вирішує
чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги та
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи, які правовідносини сторін
випливають із встановлених обставин.

Будь-яких заперечень по суті позовних
вимог відповідачем суду не надано.

На підставі вищевикладеного, суд,
аналізуючи надані докази, враховуючи
встановлені судом і наведені вище
обставини, підтверджених доказами,
вивченими в судовому засіданні,
оцінивши їх належність, допустимість,
достовірність, а також достатність і
взаємний зв'язок у їх сукупності,
встановивши правовідносини, які
випливають із встановлених обставин,
та правові норми, які підлягають
застосуванню до цих правовідносин,
приходить до висновку, що відповідач не
виконав зобов'язань за розпискою від
21.06.2013 року, а тому позов підлягає
задоволенню в повному обсязі.

Згідно ст.88 ЦПК України з
урахуванням задоволення позову,
стягненню з відповідача також підлягає
судовий збір в розмірі 229, 40 грн.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
ст.ст. 525, 526, 527, 530, 1047, 1050ЦК України,
ст.ст.10, 11, 60,212, 213, 215, 292, 294 ЦПК України,
суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення
боргу - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, що
зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 на
користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, що
зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 суму
боргу в розмірі 9 500 (дев'ять тисяч
п'ятсот) гривень та штраф в розмірі 9 500
(дев'ять тисяч п'ятсот) гривень.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, що
зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 на
користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, що
зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1
судовий збір в розмірі 229 (двісті
двадцять дев'ять) гривень 40 копійок.

За письмовою заявою відповідача, яка
може бути подана протягом десяти днів з
моменту отримання копії заочного
рішення до суду першої інстанції,
заочне рішення може бути переглянуто
судом, який постановив рішення.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення,
рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва через
Дарницький районний суд м. Києва шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ
О.Р.ЛУЖЕЦЬКА