Справа № 2-268/08 Головуючий у 1 інстанції:
Плахтій І.Б. Провадження № 22-ц/773/333/14
Категорія: 48 Доповідач: Антонюк К. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Антонюк К. І.,

суддів - Веремчук Л.М., Овсієнко А.А.,

при секретарі - Перебойчуку Р.В.,

з участю: головного державного
виконавця - Лопушанської І.Ф.,

боржника - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку цивільну
справу за поданням начальника відділу
державної виконавчої служби Луцького
районного управління юстиції про
тимчасове обмеження права виїзду за
межі України ОСОБА_1 за апеляційною
скаргою відділу державної виконавчої
служби Луцького районного управління
юстиції на ухвалу Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 17 січня 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 17 січня 2014 року
в задоволенні подання начальника
відділу державної виконавчої служби
Луцького районного управління юстиції
про тимчасове обмеження права виїзду
за межі України ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі відділ державної
виконавчої служби Луцького районного
управління юстиції, покликаючись на
порушення судом норм процесуального
права, просив скасувати оскаржувану
ухвалу суду та постановити нову ухвалу,
якою задовольнити подання.

В суді апеляційної інстанції головний
державний виконавець Лопушанська І.Ф.
апеляційну скаргу підтримала з підстав
в ній наведених.

Боржник ОСОБА_1 просив апеляційну
скаргу відхилити, залишивши ухвалу
суду першої інстанції без змін.

Колегія суддів, заслухавши пояснення
учасників процесу, перевіривши
законність та обґрунтованість ухвали
суду в межах доводів апеляційної
скарги, приходить до висновку, що
апеляційну скаргу слід відхилити, а
ухвалу суду першої інстанції залишити
без змін виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що
рішенням Луцького міськрайонного суду
від 02.02.2008 року, на підставі якого 04.02.2008
року видано виконавчий лист № 2-268, з
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто
аліменти на утримання неповнолітнього
сина ОСОБА_3 в розмірі 150 грн. щомісячно,
починаючи з 18.07.2007 року і до досягнення
дитиною повноліття.

По виконанню рішення суду відкрито
виконавче провадження ВДВС Луцького
районного управління юстиції 14 березня
2008 року та попереджено боржника про
добровільне виконання рішення суду.

Під час провадження виконавчих дій,
майна на яке можна звернути стягнення
не виявлено.

Заборгованість ОСОБА_1 станом на 01.11.2013
року становить 5877,60 грн.

Відповідно до ст. 33 Конституції України
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території України,
гарантується свобода пересування,
вільний вибір місця проживання, право
вільно залишати територію України за
винятком обмежень, які встановлюються
законом.

Закон України від 21 січня 1994 року «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України» регулює
порядок здійснення права громадян
України на виїзд з України і в'їзд в
Україну, порядок оформлення документів
для зарубіжних поїздок, визначає
випадки тимчасового обмеження права
громадян на виїзд з України і
встановлює порядок розв'язання спорів
у цій сфері.

Так п. 5 ст. 6 цього Закону передбачено,
що громадянинові України, який має
паспорт може бути тимчасово відмовлено
у праві виїзду за кордон, якщо він
ухиляється від виконання зобов'язань,
покладених на нього судовим рішенням,
рішенням іншого органу (посадової
особи), - до виконання зобов'язань.

П. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про
виконавче провадження» надано право
державному виконавцю у процесі
здійснення виконавчого провадження у
разі ухилення боржника від виконання
зобов'язань покладених на нього
рішенням, звертатись до суду з таким
поданням.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України
питання про тимчасове обмеження
боржника - фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Отже, відповідно до вищезазначених
норм закону, боржник у разі ухилення
від виконання зобов'язань, покладених
на нього рішенням суду, може бути
тимчасово обмежений у праві виїзду за
межі України до виконання рішення за
поданням державного виконавця.

Наявність заборгованості по виконанню
рішення суду без встановлення
обставин, які б свідчили про ухилення
боржника від виконання рішення, тобто
дій або бездіяльності боржника, які
полягають у навмисному або іншому
свідомому невиконанні ним зазначених
обов'язків, не є підставою для
застосування зазначених санкцій.

Звертаючись до суду з поданням про
обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за
кордон, державний виконавець
обґрунтовувала вимоги наявністю
заборгованості по виконавчому листу,
неможливістю примусового стягнення
коштів із-за відсутності майна та
відмовою боржника в добровільному
порядку виконувати рішення, які є
недостатніми для підтвердження факту
ухилення.

В поданні державного виконавця, також в
апеляційній скарзі, в поясненнях
державного виконавця в суді
апеляційної інстанції відсутні
покликання на обставини, які б свідчили
про будь-які свідомі діяння боржника,
спрямовані на невиконання рішення
суду при наявності реальної можливості
виконати рішення суду, тобто відсутні
докази ухилення боржника від виконання
зобов'язань.

Покликання державного виконавця щодо
неявки боржника до державного
виконавця є безпідставними, оскільки
не підтверджені належними доказами, а
сааме: не підтверджено, що такі виклики
отримувались ОСОБА_1

За таких обставин, передбачені законом
підстави для застосування до ОСОБА_1
тимчасового обмеження у праві виїзду
за межі України відсутні із-за
відсутності доказів ухилення
зазначеної особи від виконання рішення
суду.

Ухвала суду першої інстанції
постановлена з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
підстав для її зміни чи скасування
немає.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314 ЦПК
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу відділу державної
виконавчої служби Луцького районного
управління юстиції відхилити.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 17 січня 2014 року
в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: