Єдиний унікальний номер 205/9412/13-ц
справа № 2/205/315/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2014 року

м. Дніпропетровськ

Ленінський районний суд м.
Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Залімської Н.В.,

при секретарі Черновол О.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні м. Дніпропетровська цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення суми боргу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач 05 листопада 2013 року звернулася
до Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2
про стягнення суми боргу. В
обґрунтування позовних вимог
посилалася на те, що відповідач 07
вересня 2010 року взяв у неї в борг 1300
євро та 2400 доларів США, а 08 вересня 2010
року позичив ще 2280 доларів США. Однак
відповідач до цього часу борг не
повернув.

Позивач просив суд стягнути з
відповідача на користь позивача суму
боргу в розмірі 51503,40 грн., 3 % річних у
розмірі 4449,20 грн. та судові витрати.

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3
надав суду клопотання з проханням
задовольнити позовні вимоги.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання
не з'явився, про дату, час та місце
слухання справи повідомлявся належним
чином в порядку ч. 9 ст. 74 ЦПК України
через оголошення у пресі. Про причини
своєї неявки суд не повідомив.
Письмових заяв від нього не надходило.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у
разі неявки в судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі, чи в
разі якщо відповідно до положень цього
Кодексу розгляд справи здійснюється
судом за відсутності осіб, які беруть
участь у справі, фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності з ч. 1 ст. 11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

На підставі ч. 2 ст. 59 ЦПК України
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватись на припущеннях.

Суд, дослідивши матеріали справи,
оцінивши надані та здобуті докази,
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню за наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа
має право на захист свого цивільного
права у разі його порушення, невизнання
або оспорювання.

На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що 07 вересня 2010 року
між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено
договір позики коштів, в цей же день
позивач передала відповідачу 1300 євро, а
відповідач зобов'язався повернути
грошові кошти у строк до 08 грудня 2010
року, що підтверджується розпискою (а.с.
5). Також 07 вересня 2010 року між ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 було укладено договір позики
коштів, згідно умов якого позивач
передала відповідачу 2400 доларів США, а
відповідач зобов'язався повернути
грошові кошти у строк до 08 грудня 2010
року, що підтверджується розпискою (а.с.
6).

08 вересня 2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2
було укладено договір позики коштів, в
цей же день позивач передав
відповідачу 2280 доларів США, а
відповідач зобов'язалася повернути
грошові кошти у строк до 08 листопада 2010
року, що підтверджується розпискою (а.с.
7).

Однак відповідач до цього часу
позивачу борг не повернув.

Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання повинно виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог ЦК України, інших
актів цивільного законодавства, а при
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

На підставі ст. 610 ЦК України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема: 1)
припинення зобов'язання внаслідок
односторонньої відмови від
зобов'язання, якщо це встановлено
договором або законом, або розірвання
договору; 2) зміна умов договору; 3)
сплата неустойки; 4) відшкодування
збитків та моральної шкоди.

Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання грошового
зобов'язання.

У відповідності з ч. 2 ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три відсотки
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Статтею 1046 ЦК України передбачено, що
за договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

У відповідності ч. 2 ст. 1047 ЦК України на
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Загальна сума боргу за розписками за
офіційним курсом НБУ станом на 14 жовтня
2013 року становить 51503,40 грн.

3 % річних, нарахованих на загальну суму
боргу за розписками за весь період
прострочення становить 111,20 євро та 405,80
доларів США, що за офіційним курсом НБУ
станом на 14 жовтня 2013 року становить
4449,20 грн.

Зважаючи на викладене, розглядаючи
даний спір в межах заявлених вимог,
оцінюючи здобуті по справі докази щодо
їх належності, допустимості,
достовірності, а також достатності та
взаємності зв'язку у сукупності, суд
вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1
законні, обґрунтовані та повністю
доведені, а, отже, підлягають
задоволенню.

Частиною 1 статті 88 ЦПК України
встановлено, що стороні, на користь
якої ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати.

Позивачем при поданні позову було
сплачено судовий збір у розмірі 559,52
грн. (а.с. 1), тому з відповідача на
користь позивача також слід стягнути
судові витрати, які ним було сплачено
при поданні позову, а саме: судовий
збір.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 15-16, 525-526, 610-612, 625, 1046-1050 ЦК України,
ст. ст. 10-11, 59-60, 88, ч. 2 ст. 197, ст. ст. 212, 213-215,
218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення суми боргу - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
суму 51503,40 грн. (п'ятдесят одна тисяча
п'ятсот три гривні сорок копійок), 4449,20
грн. (чотири тисячі чотириста сорок
дев'ять гривень двадцять копійок) та
судовий збір у розмірі 559,52 грн. (п'ятсот
п'ятдесят дев'ять гривень п'ятдесят дві
копійки).

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя
Н.В. Залімська