УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2014 року м. КиївКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Мазур Л.М., Маляренка А.В.,
Писаної Т.О.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5 про розірвання шлюбу,

та зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4,
третя особа - Виконавчий комітет
Ужгородської міської ради, про поділ
спільного майна подружжя,

за касаційною скаргою ОСОБА_4 на
рішення Ужгородського міськрайонного
суду Закарпатської області від 16
вересня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Закарпатської
області від 28 листопада 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2012 року ОСОБА_4 звернулася до
суду із позовом до ОСОБА_5, в якому
просила:

- розірвати шлюб, зареєстрований між
нею та відповідачем 05 вересня 1992 року у
Відділі державної реєстрації актів
цивільного стану по місту Ужгороду
Ужгородського міськрайонного
управління юстиції Закарпатської
області за актовим записом № 592;

- визначити місце проживання ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, разом із нею.

На обґрунтування позовних вимог
посилалась на те, що з 05 вересня
1992 року перебували з відповідачем у
зареєстрованому шлюбі, від якого мають
синів ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, та
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вказала, що подружні стосунки із
відповідачем не склалися, а подальше
збереження сім'ї неможливе, у зв'язку з
чим просила розірвати шлюб, укладений
між нею та відповідачем 05 вересня 1992
року, та визначити місце проживання
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом із нею.

У грудні 2012 року ОСОБА_5 звернувся до
суду із зустрічним позовом до ОСОБА_4,
який уточнив у процесі розгляду справи,
і остаточно просив виділити йому:

- двокімнатну квартиру на АДРЕСА_2 яка
придбана на його ім'я 15 вересня 2009 року;

- підвальне приміщення, яке знаходиться
АДРЕСА_1 площею 86,1 кв. м, придбане на
підставі договору купівлі-продажу від
23 вересня 2008 року на ім'я ОСОБА_4;

- автомобіль марки «Тоyota Camri», д.н.з.
НОМЕР_5;

- визнати за ним право здійснювати
підприємницьку діяльність у
квітковому магазині, який розташований
на автобусній зупинці на АДРЕСА_1;

- стягнути із відповідачки на його
користь грошову компенсацію в сумі 100 000
грн.

Виділити ОСОБА_4:

- автомобіль марки «Renault Trafik» СП8С, д.н.з.
НОМЕР_3;

- автомобіль марки «Renault Master»;

- залишити за відповідачкою право
здійснювати підприємницьку діяльність
у квітковому магазині, який
розташований на зупинці «Водоканал»
АДРЕСА_3

На обґрунтування зустрічних позовних
вимог посилався на те, що за час
спільного проживання із відповідачкою
у зареєстрованому шлюбі ними було
придбано у спільну сумісну власність
як нерухоме так і рухоме майно.

Вказав, що не можуть дійти згоди з
відповідачкою щодо розподілу майна, а
тому просив задовольнити зустрічні
позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного
суду Закарпатської області від
13 грудня 2012 року зустрічну позовну
заяву ОСОБА_5 прийнято до спільного
розгляду з позовною заявою ОСОБА_4

Рішенням Ужгородського міськрайонного
суду Закарпатської області від 16
вересня 2013 року позов ОСОБА_4
задоволено частково.

Розірвано шлюб, укладений 05 вересня 1992
року між ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 та зареєстрований у Відділі
державної реєстрації актів цивільного
стану по місту Ужгороду Ужгородського
міськрайонного управління юстиції
Закарпатської області за актовим
записом № 592.

У задоволенні іншої частини позовних
вимог ОСОБА_4 відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_5 задоволено
частково.

Виділено ОСОБА_4:

- мікроавтобус марки «Рено Трафік»,
д.н.з. НОМЕР_3, вартістю 109 266 грн;

- мікроавтобус марки «Рено Мастер»,
д.н.з. НОМЕР_4, вартістю 4 052 грн
61 коп.;

- грошові кошти, які знаходяться на
депозитному рахунку у КС «Мрія» на суму
320 361 грн 96 коп.

Визнано за ОСОБА_4 право на здійснення
підприємницькою діяльністю у
квітковому магазині, який розташований
на зупинці «Водоканал» по АДРЕСА_3
вартістю 219 273 грн, а всього майна на
суму 652 953 грн 57 коп.

Виділено ОСОБА_5:

- двокімнатну квартиру по АДРЕСА_2
вартістю 233 064 грн.;

- підвальне приміщення, яке знаходиться
на АДРЕСА_1 вартістю 167 428 грн;

- автомобіль марки «Тойота Кемрі», д.н.з.
НОМЕР_5, вартістю 213 058 грн.

Визнано за ОСОБА_5 право на здійснення
підприємницької діяльності у
квітковому магазині, який розташований
на зупинці за адресою: АДРЕСА_1
вартістю 176 188 грн, а всього майна на
суму 789 738 грн.

У задоволенні іншої частини зустрічних
позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Ухвалою апеляційного суду
Закарпатської області від 28 листопада
2013 року апеляційну скаргу ОСОБА_4
відхилено, рішення Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 16 вересня 2013 року
залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, мотивуючи
свої доводи порушенням судами першої
та апеляційної інстанцій норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права, просить скасувати ухвалу суду
апеляційної інстанції та рішення суду
першої інстанції в частині відмови у
задоволенні первісних позовних вимог
щодо визначення місця проживання
дитини та в частині часткового
задоволення зустрічних позовних вимог
і направити справу в цих частинах на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали цивільної справи,
перевіривши доводи касаційної скарги
та заперечення ОСОБА_5 на касаційну
скаргу, колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційна скарга
підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під
час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Суди попередніх інстанцій, ухвалюючи
рішення про розірвання шлюбу,
керувалися вимогами ч. 3 ст. 105, ст. 112 СК
України та обґрунтовано виходили із
того, що сторони не підтримують
шлюбно-сімейних відносин, а подальше
спільне проживання і збереження шлюбу
суперечило б інтересам один одного та
інтересам їхньої дитини.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_4 про визначення місця
проживання сина разом із нею, суди
попередніх інстанцій дійшли
обґрунтованого висновку, що ОСОБА_6 на
час розгляду справи проживає разом з
батьком у квартирі на АДРЕСА_2 і не
обмежений у спілкуванні з матір'ю, а
тому відповідно до вимог ч. 2 ст. 29 ЦК
України та ч. 3 ст. 160 СК України вправі
самостійно обирати собі місце
проживання.

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення зустрічних позовних вимог
ОСОБА_5, суди попередніх інстанцій,
взявши до уваги те, що з ОСОБА_5
залишається проживати неповнолітній
син ОСОБА_6, та врахувавши
висновок будівельно-технічної
експертизи від 15 квітня 2013
року № 0004/2013, проведеної ПП
«Експерт-Ужгород», дійшли
обґрунтованого висновку, що виділ Ѕ
частки в квартирі, підвалі та магазинах
є неможливим, а тому розподіл повинен
проводитися шляхом компенсації одній
із сторін вартості її частки, що не
суперечить вимогам ч. ч. 1, 3 ст. 70 та ч. 2
ст. 71 СК України.

Судами правильно та в межах заявлених
позовних вимог визначено рухоме та
нерухоме майно, що перебуває у спільній
сумісній власності подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦК України
співвласники майна, що є у спільній
сумісній власності, володіють і
користуються ним спільно, якщо інше не
встановлено домовленістю між ними, а
тому суди попередніх інстанцій
визнаючи за сторонами право на
здійснення підприємницькою діяльністю
у квіткових магазинах, дійшли
правильного висновку, що вказані
магазини не є власністю сторін,
оскільки перебувають лише у їх
користуванні, а власником зазначених
комплексів є Ужгородська міська рада,
тому поділу підлягає лише право
користування цим майном у виді
здійснення підприємницької діяльності
у цих магазинах, за умови отримання в
Ужгородській міській раді всіх
необхідних для цього документів.

Докази та обставини, на які посилається
заявник в касаційній скарзі, були
предметом дослідження судами
попередніх інстанцій та додаткового
правового аналізу не потребують,
оскільки при їх дослідженні та
встановленні судами були дотримані
норми матеріального та процесуального
права.

Доводи касаційної скарги фактично
зводяться до переоцінки доказів і
незгоди заявника з висновками судів
попередніх інстанцій по їх оцінці та не
спростовують висновків судів
попередніх інстанцій, обґрунтовано
викладених в мотивувальній частині
оскаржуваних рішень.

Частиною 3 статті 332 ЦПК України
визначено, що суд касаційної інстанції
відхиляє касаційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Оскільки судами попередніх інстанцій
повно та всебічно з'ясовано дійсні
обставини справи, надано належну
оцінку зібраним у ній доказам, ухвалено
законне і обґрунтоване рішення, подану
касаційну скаргу слід відхилити, а
оскаржувані рішення судів першої та
апеляційної інстанцій залишити без
змін.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Ужгородського міськрайонного
суду Закарпатської області від 16
вересня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Закарпатської області від 28
листопада 2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

Л.М. Мазур А.В. Маляренко Т.О. Писана