АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 553/1914/13-ц
Номер провадження 22-ц/786/668/14
Головуючий у 1-й інстанції Андрущенко С.
Доповідач Дорош А. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2014 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Полтавської області в складі:

Головуючого: Дорош А.І.

Суддів: Бондаревської С.М.,
Омельченко Л.М.

при секретарі: Ачкасовій О.Н.

з участю

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві апеляційну
скаргу ОСОБА_3

на рішення Ленінського районного суду
м. Полтави від 08 січня 2014 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_3 про стягнення боргу,-

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2013 року ОСОБА_1
звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3
про стягнення боргу, посилаючись на те,
що відповідачу, який був її зятем,
22.10.2012 р. вона позичила гроші для
ремонту автомобіля в розмірі 25000 грн.

На підтвердження договору
відповідач написав розписку, в якій
зобов'язався повернути борг протягом
6 місяців, тобто до 22.04.2013 р., але не
повернув, тому просила стягнути з
відповідача борг у розмірі 25000 грн.,
відсотки, передбачені законодавством
у розмірі 937,50 грн. та судові
витрати.

Рішенням Ленінського районного
суду м. Полтави від 08 січня 2014 року
позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення
боргу задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_1 заборгованість в розмірі 25 000
грн., 937,50 грн. відсотків та 259,38 грн.
судових витрат, а всього - 26 196,88 грн.

З рішенням суду першої інстанції
не погодився відповідач ОСОБА_3 та
подав на нього апеляційну скаргу, в
якій просить рішення місцевого суду
скасувати та ухвалити нове рішення про
відмову у задоволенні позовних вимог в
повному обсязі. Свої доводи
обгрунтовує тим, що судом першої
інстанції неповно з'ясовано обставини,
що мають істотне значення для справи,
та невірно застосовано норми
матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Згідно ч.1 п.1 ст. 307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

Згідно ч.1 ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи
та встановлено судом першої інстанції,
що ОСОБА_3 22.10.2012 року отримав у борг у
ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 25000 грн.,
які зобов'язався повернути протягом
півроку, що підтверджується розпискою
позичальника, але своє зобов'язання не
виконав.(а.с.4).

Задовольняючи позов, місцевий суд
виходив з того, що відповідно до ст.
1046 ЦК України за договором позики одна
сторона (позикодавець) передає у
власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів. Відповідно до ст. 1051 ЦК України
позичальник має право оспорити
договір позики на тій підставі, що
грошові кошти насправді не були
одержані ним від позикодавця. Якщо
договір позики має бути укладений у
письмовій формі, рішення суду не
може ґрунтуватися на свідченнях
свідків для підтвердження того, що
гроші насправді не були одержані
позичальником від позикодавця. Отже,
між сторонами відбувся договір позики
грошових коштів, а відповідач не довів
суду того, що кошти ним не були
отримані.

Як встановила колегія суддів, такий
висновок місцевого суду є вірним,
оскільки суд дійшов його після повного,
всебічного та об"єктивного з"ясування
фактичних обставин справи, прав та
обов"язків сторін в даних
правовідносинах, з правильним
застосуванням норм матеріального
права.

Доводи відповідача про те, що є
помилковим висновок місцевого суду, що
він отримав гроші від позивача, не
заслуговують на увагу, оскільки,
виходячи із змісту боргової розписки,
відповідач зобов»язується повернути 25
тис грн. на протязі півроку ОСОБА_1, отже
дії особи зобов»язального змісту
«повернути» грошові кошти вказують на
те, що ця особа їх «взяла», їх
«позичила» і у зв»язку з цим
зобов»язується вчинити дії по їх
поверненню.

Доводи відповідача про те, що розписку
від 22.10.2012 р. він написав під тиском, не
заслуговують на увагу, оскільки
відразу після написання цієї розписки,
усвідомлюючи настання
цивільно-правової відповідальності,
не звернувся до органів міліції, не
заявив про тиск на нього, а звернувся до
Ленінського РВ із заявою про подію лише
06.08.2013 р., як вбачається із матеріалів
перевірки, тобто після звернення 07.05.2013
р. позивача з даним позовом до суду (а.с.
39). Згідно висновку за результатами
розгляду повідомлення від 06.08.2013 р. 0/у
СКР Ленінського РВ ПМУ УМВС України в
Полтавській області старшини міліції
Е.Г. Механчук, перевіркою встановлено,
що ОСОБА_1 22.10.2012 р. надала в борг ОСОБА_3
грошову суму у розмірі 25 000 грн., про що
ОСОБА_3 власноручно в присутності
свідка ОСОБА_5 склав розписку, в якій
зобов»язався повернути борг до 22.04.2014
р., але порушивши боргове зобов»язання,
не зміг повернути борг вчасно, в
зв»язку з чим ОСОБА_1 була змушена
звернутися до суду з позовною заявою
про стягнення боргу. У даному випадку
вбачаються цивільно-правові відносини,
які вирішуються в судовому порядку за
позовною заявою ОСОБА_1

Крім цього, згідно витягу з
кримінального провадження № 0001516
07.11.2013 р. ОСОБА_3 звернувся до
Ленінського РВ із заявою про те, що його
колишня теща ОСОБА_1 шахрайським шляхом
намагається заволодіти його грошовими
коштами в сумі 25 тис. грн. (а.с.68), що
також підтверджує про факт звернення
ОСОБА_3 в органи міліції після
відкриття провадження у даній
цивільній справі.

Доводи апеляційної скарги
не спростовують висновків суду першої
інстанції, рішення суду ухвалене з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, тому підстав для
його скасування не вбачається.

Беручи до уваги вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційну скаргу слід відхилити,
рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308 ч.1,
313-315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 -
відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м.
Полтави від 08 січня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
протягом двадцяти днів з дня набрання
нею законної сили.

С У Д
Д І :