Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/323/14
Головуючий у суді І-ї інстанції
УХВАЛА

Іменем України

13.02.2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області у складі:

головуючого
- Сукач Т.О.

суддів
Кривохижі В.І.

Мурашка С.І.

при секретарі
Савченко Н.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Кіровограді цивільну
справу за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю «Кредитні
ініціативи» до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на
рішення Новоархангельського
районного суду Кіровоградської
області від 02 грудня 2013 року і

в с т а н о в и л а :

Рішенням Новоархангельського
районного суду Кіровоградської
області від 02 грудня 2013 року частково
задоволено позов товариства з
обмеженою відповідальністю «Кредитні
ініціативи» до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.
З відповідача на користь ТОВ «Кредитні
ініціативи» стягнуто 79 811,62 грн.
заборгованості за кредитним договором
та 798,12 грн. на відшкодування судових
витрат, пов'язаних із сплатою судового
збору.

У апеляційній скарзі відповідач
ставить питання про скасування рішення
суду як такого, що ухвалене з
порушенням норм матеріального і
процесуального права, просить
постановити нове рішення, яким вимоги
позивач задовольнити частково й
стягнути заборгованість за кредитним
договором в сумі 49 389 грн. Зокрема,
посилається на те, що суд дійшов
помилкового висновку про доведеність
позивачем розміру боргу, правомірність
підвищення банком процентів за
користування кредитом та нарахування
комісії за управління кредитом.

Заслухавши доповідача, пояснення
представника ОСОБА_3 за довіреністю,
ОСОБА_4, який підтримував доводи
апеляційної скарги, заперечення на
скаргу представника ТОВ «Кредитні
ініціативи»,Курдюмова М.М., дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції та доводи
апеляційної скарги, в межах визначених
ст.303 ЦПК України, колегія суддів дійшла
висновку, що скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит і сплатити проценти.

Судом встановлено, що 09.06.2008 року між
товариством з обмеженою
відповідальністю «ПростоФінанс» і
ОСОБА_3 укладено кредитний договір, за
умовами якого товариство надало
відповідачеві кредит у розмірі 176 500
грн. на строк до 10.06.2015 року для
придбання автомобіля «SUBARU Forester», зі
сплатою відсотків за користування
кредитом та комісії за управління
кредитом у розмірі визначеному п.п.
2.1.-2.3. договору. Погашення
заборгованості за цим договором
здійснюється шляхом щомісячного ( не
пізніше 10 числа місяця) внесення
відповідачем платежу згідно графіка
платежів, який є додатком №1 до
кредитного договору (а.с.5-9).

18.05.2012 року між ТОВ
«ПростоФінанс» і ТОВ «Кредитні
ініціативи» укладено договір
купівлі-продажу кредитного портфелю
(договір відступлення), за умовами
якого ТОВ «ПростоФінанс» відступило
ТОВ «Кредитні ініціативи» свої права
грошових вимог до боржників за
кредитними договорами, перелік яких
міститься в додатку до договору
купівлі-продажу, зокрема і кредитним
договором від 09.06.2008 року, укладеним між
ТОВ «ПростоФінанс» і ОСОБА_3(а.с.13-17,20).

За договором факторингу (фінансування
під відступлення права грошової
вимоги) одна сторона (фактор) передає
або зобов'язується передати грошові
кошти в розпорядження другої сторони
(клієнта) за плату (у будь-який
передбачений договором спосіб), а
клієнт відступає або зобов'язується
відступити факторові своє право
грошової вимоги до третьої особи
(боржника) (ч.1ст.1077 ЦК України).

Згідно ст. 514 та ч.1 ст.516 ЦК України до
нового кредитора переходять права
первісного кредитора у зобов'язанні в
обсязі і на умовах, що існували на
момент переходу цих прав, якщо інше не
встановлено договором або законом і
заміна кредитора у зобов'язанні
здійснюється без згоди боржника, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Боржник зобов'язаний здійснити платіж
факторові за умови, що він одержав від
клієнта або фактора письмове
повідомлення про відступлення права
грошової вимоги факторові і в цьому
повідомленні визначена грошова вимога,
яка підлягає виконанню, а також
названий фактор, якому має бути
здійснений платіж (ч.1 ст.1082 ЦК України).

Встановлено, що відповідач був
повідомлений про відступлення права
вимоги, що, зокрема, підтверджується
платіжними документами відповідача
про погашення заборгованості за
кредитним договором на поточний
рахунок нового кредитора - ТОВ
«Кредитні ініціативи» (а.с.48-52).

У п.3.1. кредитного договору сторони
погодилися, що погашення
заборгованості за цим договором
здійснюється шляхом щомісячного
внесення відповідачем платежу згідно
графіка у розмірі 3 163,10 грн., а з лютого
2009 року - 3 762,90 грн. відповідно до
графіка платежів у новій редакції від
26.12.2008 року.

Ураховуючи наведене не можна визнати
обґрунтованими доводи апеляційної
скарги відповідача про те, що суд не
встановив обсяг прав, які перейшли до
позивача.

Судом встановлено, що відповідач
належним чином зобов'язання за
кредитним договором не виконує,
щомісячні платежі на погашення
заборгованості вносить нерегулярно, у
зв'язку з чим станом на 10.09.2013 року має
прострочену заборгованість за
кредитом в сумі 88 811,62 грн., по відсотках
- 1 453,34 грн. та по комісії - 211,80 грн.

Відповідно до ч.1ст.1052 ЦК України у
разі невиконання позичальником
обов'язків, встановлених договором
позики, щодо забезпечення повернення
позики, а також у разі втрати
забезпечення виконання зобов'язання
або погіршення його умов за обставин,
за які позикодавець не несе
відповідальності, позикодавець має
право вимагати від позичальника
дострокового повернення позики та
сплати процентів, належних йому
відповідно до статті 1048 цього Кодексу,
якщо інше не встановлено договором.

З урахуванням зазначеного колегія
суддів вважає, що суд дійшов
правильного висновку про порушення
відповідачем зобов'язань, покладених
на нього кредитним договором та ч.1
ст.1054 ЦК України і обґрунтовано,
стягнув на користь ТОВ «Кредитні
ініціативи» 79 811,62 грн. заборгованості
за кредитним договором та 798,12 грн.
судових витрат.

Безпідставним є доводи
відповідача про неправомірність
застосування позивачем підвищеної
процентної ставки.

Відповідно до ч. 1 ст. 58
Конституції України закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі, крім випадків,
коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи.

Ст. 1056-1 ЦК України передбачено, що
встановлений кредитним договором
розмір процентів не може бути
збільшений банком в односторонньому
порядку, а також що умова договору щодо
права банку змінювати розмір процентів
в односторонньому порядку є нікчемною.
Закон України «Про внесення змін до
деяких законодавчих актів України щодо
заборони банкам змінювати умови
договору банківського вкладу та
кредитного договору в односторонньому
порядку» від 12 грудня 2008 року (далі -
Закон України від 12 грудня 2008 року
№661-VI), яким ЦК України було доповнено
ст. 1056-1, набрав чинності з 09 січня 2009
року.

Пунктом 3.5 Правил надання банками
України інформації споживачу про умови
кредитування та сукупну вартість
кредиту, затверджених постановою
Правління Національного банку України
від 10 травня 2007 року №168 та
зареєстрованих в Міністерстві юстиції
України 25 травня 2007 року за №541/13808
передбачено, що банки мають право
змінювати процентну ставку за кредитом
лише в разі настання події, не залежної
від волі сторін договору, яка має
безпосередній вплив на вартість
кредитних ресурсів банку. Однією з
таких підстав є підвищення облікової
ставки Національного банку України та
нестабільність курсової політики.

Ст. 627 ЦК України передбачено, що
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Згідно ч. 3 ст. 653 ЦК України в разі зміни
договору зобов'язання змінюється з
моменту досягнення домовленості про
зміну договору, якщо інше не
встановлено договором чи не обумовлено
характером його зміни.

Відповідно до вимог ст. 629 ЦК України
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Пунктом 2.8.3., укладеного між сторонами
кредитного договору, передбачено право
кредитора в односторонньому порядку
змінювати розмір процентної ставки.

Зазначене є підставою для висновку, що
умовами кредитного договору, щодо яких
сторони дійшли згоди під час його
укладення, передбачено право банку в
односторонньому порядку збільшувати
розмір процентної ставки за
користування кредитом у разі настання
певних умов з додержанням установленої
кредитним договором процедури
повідомлення позичальника, то
збільшення банком розміру процентної
ставки за цим кредитним договором в
односторонньому порядку є правомірним
за умови, що рішення банку про таку
зміну розміру процентної ставки було
прийнято до набрання чинності Законом
України від 12 грудня 2008 року №661-VI, який
набрав чинності 10 січня 2009 року.

Із матеріалів справи вбачається, що
рекомендованим листом від 08 грудня 2008
року ОСОБА_3 було повідомлено про
збільшення розміру процентної ставки
за користування кредитним коштами до
18,96% річних і направлено новий графік
платежів (а.с.96-101).

Отже, рішення про збільшення розміру
процентної ставки за користування
кредитом, було прийнято кредитором у
грудні 2008 року, тобто до набрання
чинності Законом України від 12 грудня
2008 року №661-VI, про що позичальника було
повідомлено у визначений кредитним
договором спосіб (п.2.8.3. кредитного
договору).

У п.2.3. кредитного договору сторони
договору погодили, що позичальник
щомісячно сплачує комісію зав
управління кредитом в розмірі 0,12 % від
початкової суми кредиту.

Ураховуючи положення ст. 627 ЦК України
щодо свободи договору та те, що у
встановленому законом порядку
відповідач наведений пункт договору не
оспорив, не можна визнати
обґрунтованими доводи відповідача про
безпідставне стягнення з нього на
користь позивача заборгованості по
комісії .

При встановленні зазначених фактів
судом не було порушено норм цивільного
процесуального закону, висновки суду
відповідають обставинам справи, а
також узгоджуються з нормами
матеріального права, які судом
застосовані правильно.

Доводи апеляційної скарги не
ґрунтуються на законі та доказах,
обставини, викладені в ній, судом
першої інстанції досліджувалися та
перевірялися і визнані безпідставними.

Суд ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
що відповідно до ст.308 ЦПК України є
підставою для відхилення апеляційної
скарги і залишення рішення суду першої
інстанції їх без змін.

Керуючись ст.ст.209,307,308,313-315 ЦПК
України колегія суддів судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Кіровоградської області

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
відхилити.

Рішення Новоархангельського
районного суду Кіровоградської
області від 02 грудня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді