АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/499/13-ц
Номер провадження 22-ц/786/785/14
Головуючий у 1-й інстанції Самсонова О.
Доповідач Буленко О. О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Буленка О.О.

Суддів: Бондаревської С.М.,
Омельченко Л.М.

при секретарі: Ачкасовій О.Н.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою представника
ПАТ КБ " ПРИВАТБАНК" - Шуліки А.В.

на рішення Київського районного суду
м.Полтави від 15 січня 2014 року

по справі за позовом ПАТ КБ "
ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним
договором,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Київського районного суду м.
Полтави від 15 січня 2014 року в
задоволенні позовних вимог Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором - відмовлено у зв'язку з
пропуском строку звернення до суду.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк», посилаючись на
неправильне застосування судом норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення скасувати та ухвалити
нове про задоволення позовних вимог.
Посилається на те, що банком не
пропущено строки позовної давності,
оскільки Умовами та Правилами надання
банківських послуг встановлено
необмежений строк дії карткового
рахунку, так як після закінчення
терміну дії картка продовжується на
новий строк, якщо не одна із сторін не
проінформує другу сторону про
припинення договору.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню
з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції, встановивши
неналежне виконання відповідачем
зобов'язань за кредитним договором,
відмовив в задоволенні позову в зв'язку
з пропуском банком строку позовної
давності.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи, 18
травня 2006 року між сторонами укладено
кредитний договір, який складається із
заяви, умов надання банківських послуг
та правил користування платіжною
карткою. Відповідно до вказаного
договору ОСОБА_2 отримала кредит у
розмірі 4000 грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків у розмірі 36,00 % на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом з кінцевим терміном
повернення, що відповідає строку дії
картки / а.с. 7-11/.

Пунктом 8.6. вказаного кредитного
договору передбачено сплату штрафу за
порушення строків сплати будь - яких з
грошових зобов'язань у розмірі 500 грн.+ 5%
від суми позову.

Як вбачається з виписки по картковому
рахунку, банком ОСОБА_2 неодноразово
змінювався кредитний ліміт по
кредитній картці: 28.07.2007 року -
збільшено до 5000 грн., 28.03.2008 року - до 10000
грн, 26.12.2008 року - зменшено кредитний
ліміт до 9700 грн., а 25.01.2009 року - до 8960 грн.

Крім того, як вірно встановлено судом
першої інстанції, відповідачка
належним чином не виконала обов'язків
щодо повернення кредитних ресурсів та
сплати відсотків, в зв'язку з чим станом
на 30.11.2012 року заборгованість ОСОБА_2
перед ПАТ «
ПриватБанк» складає - 31 596, 76 грн., яка
складається з : 8953, 36 грн. -
заборгованість за кредитом, 20662,60 грн. -
заборгованість по процентам за
користування кредитом, 500 грн. - штраф /
фіксована частина/, 1480.80 грн. / процентна
складова// а.с. 4-6/.

Разом з тим, відповідач ОСОБА_2
звернулася до суду першої інстанції із
заявою про застосування правових
наслідків пропуску відповідачем
строків позовної давності.

Згідно з нормою ст.526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання) (ст.
610 ЦК України).

Одним із видів порушення
зобов'язання є прострочення -
невиконання зобов'язання в обумовлений
сторонами строк.

При цьому в законодавстві визначаються
різні поняття як «строк дії договору»,
так і «строк (термін) виконання
зобов'язання» (ст.ст.530,631 ЦК України).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події (ч.1
ст.530 ЦК України).

Наслідки прострочення позичальником
повернення позики визначено у ст.1050 ЦК
України. Якщо договором встановлений
обов'язок позичальника повернути
позику частинами (з розстроченням), то в
разі прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до ст.1048 цього Кодексу (ч.2
ст.1050 ЦК України).

Пунктом 9.12 Умов та правил надання
банківських послуг визначено, що
договір діє протягом 12 місяців з
моменту підписання. Якщо протягом
цього строку жодна із сторін не
проінформує другу сторону про
припинення дії договору, він
автоматично пролонгується на той же
строк.

Однак, поряд зі встановленням порядку
пролонгації строку дії договору
сторони встановили порядок і строки
виконання боржником зобов'язань
(внесення щомісячних мінімальних
обов'язкових платежів), що входять до
змісту зобов'язання, яке виникло на
основі договору (п.п.6.5.,8.6. Умов і Правил
надання банківських послуг та п.5.3.
Правил користування платіжною картою).

В разі виникнення заборгованості,
клієнт зобов'язаний її погасити
протягом 30 днів з моменту її
виникнення. У випадках порушення
держателем умов даного договору банк
має право вимагати дострокового
виконання боргових зобов'язань в
цілому чи у визначеній банком частині
(п.п.6.9.,5.2. Умов і Правил надання
банківських послуг).

Відповідно до визначеного в заяві
порядку проведення повернення
кредитних коштів таке повернення може
здійснюватися шляхом внесення коштів
на карту клієнтом або шляхом списання
коштів з інших карт.

Як вбачається з матеріалів справи,
останнє перерахування особистих
коштів платника ОСОБА_2 на погашення
кредитної заборгованості відбулося
25.12.2008 року року / а.с. 79- 93/.

Із позовними вимогами про стягнення
заборгованості за кредитом позивач
звернувся до суду 25 січня 2013 року.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(ст.257 ЦК України).

Частина 2 ст.258 ЦК України передбачає, що
позовна давність в один рік
застосовується до вимог про стягнення
неустойки (штрафу, пені).

По справі відсутні докази щодо
існування погодженої сторонами іншої
тривалості строку позовної давності
відповідно до ст.259 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної
давності пов'язується не стільки зі
строком дії (припинення дії) договору,
як з певними моментами (фактами), які
свідчать про порушення прав особи (ст.261
ЦК України).

Аналізуючи умови договору сторін та
зміст зазначених правових норм, слід
дійти висновку про те, що у випадку
неналежного виконання позичальником
зобов'язань за кредитним договором,
позовна давність за вимогами кредитора
про повернення кредитних коштів та
процентів за користування кредитом,
повернення яких відповідно до умов
договору визначено періодичними
щомісячними платежами, повинна
обчислюватися з моменту настання
строку погашення чергового платежу.

Зазначена правова позиція
сформульована в постанові Верховного
Суду України від 06 листопада 2013 року по
справі № 6-116цс13.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(ч.4 ст.267 ЦК України).

Таким чином, колегія суддів вважає, що
право вимоги у банку на пред'явлення
позову щодо примусового стягнення в
судовому порядку заборгованості за
кредитним договором виникло з 25 січня
2009 року та існувало в межах загального
строку позовної давності до 25 січня 2012
року.

У зв'язку з наведеним, колегія суддів
вважає доводи апеляційної скарги банку
про те, що, враховуючи пролонгацію
строку дії кредитного договору, ним
дотримано строк позовної давності
безпідставними та такими, що
ґрунтується на довільному тлумаченні
норм матеріального права.

З огляду на те, що рішення суду
відповідає вимогам закону, зібраним по
справі доказам, обставинам справи,
підстав для його скасування з мотивів,
викладених в апеляційній скарзі,
колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 308, 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ПАТ КБ " ПРИВАТБАНК"
- Шуліки А.В. - відхилити.

Рішення Київського районного
суду м. Полтави від 15 січня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня набрання
нею законної сили шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий: __________
О.О.Буленко

Судді: _________ С.М.Бондаревська
___________ Л.М.Омельченко