Провадження № 22-ц/779/336/2014
Головуючий у 1 інстанції Польська М. В.
Суддя-доповідач Мелінишин Г.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого : Мелінишин
Г.П.

суддів:
Ковалюка Я.Ю., Матківського Р.Й.

секретаря:
Бойчука Л.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, СК «Уніка», треті особи, які не
заявляють самостійних вимог щодо
предмету спору - Департамент
соціальної політики
Івано-Франківської обласної державної
адміністрації, ОСОБА_4 про
відшкодування майнової та моральної
шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Івано-Франківського міського
суду від 13 грудня 2013 року,-

в с т а н о в и л а :

В жовтні 2012 року ОСОБА_2 звернувся в суд
із позовом до ОСОБА_3 про відшкодування
майнової та моральної шкоди.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 19
грудня 2011 року з вини ОСОБА_3 трапилася
ДТП, внаслідок чого пошкоджено
автомобіль під його керуванням. Тим
самим завдано матеріальну шкоду в
розмірі 6143 грн. 91 коп. В зв'язку із
неможливістю використовувати
автомобіль йому спричинено також і
моральну шкоду, яку він оцінює в 5 000 грн.
Посилаючись на зазначені обставини
просив задовольнити позов та стягнути
судові витрати.

Ухвалою Івано-Франківської міського
суду від 07 листопада 2013 року до участі в
справі в якості співвідповідача
залучено страхову компанію «Уніка».

Ухвалою Івано-Франківського міського
суду від 05 грудня 2013 року в якості
третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог щодо предмету спору
залучено Департамент соціальної
політики Івано-Франківської обласної
державної адміністрації та ОСОБА_4

Справа cудами слухалася неодноразово.

Останнім рішенням Івано-Франківського
міського суду від 13 грудня 2013 року в
задоволенні позову відмовлено.

На дане рішення ОСОБА_2 подав
апеляційну скаргу, в якій посилається
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права. Зазначає, що
суд першої інстанції прийшов до
помилкового висновку, що ним
недоведено вину відповідача ОСОБА_3 у
вчиненні 19 грудня 2011 року ДТП та
заподіяння збитків внаслідок
пошкодження його автомобіля. При цьому
судом не враховано, що постановою
Івано-Франківського міського суду від
24 січня 2012 року, залишеною без змін
постановою Апеляційного суду від 23
лютого 2012 року, провадження відносно
нього за ст. 124 КУпАП закрито у зв'язку з
відсутністю адміністративного
правопорушення. Під час розгляду цієї
справи встановлено, що ОСОБА_3,
рухаючись по зустрічній смузі зі
сторони торгового центру «Епіцентр» на
перехресті вул. Івасюка - Вовчинецька
включив лівий поворот та здійснюючи
його раптово змінив напрямок руху та
поїхав прямо, тим самим допустив
зіткнення з його автомобілем. А тому ці
обставини відповідно до ст. 61 ЦПК
України не потребують додаткового
доказування.

Також вину ОСОБА_3 у вчиненні ДТП
підтверджено поясненнями свідків
ОСОБА_5 та ОСОБА_6, допитаних при
розгляді справи про адміністративне
правопорушення. Ним було подано заяву
про виклик цих свідків у судове
засідання, однак суд її не задовольнив.

Безпідставно суд відмовив і у
задоволенні позовної вимоги про
стягнення моральної шкоди. При цьому
суд не взяв до уваги, що він був
змушений тривалий час доводити свою
невинуватість у вчиненні
правопорушення, передбаченого ст. 124
КУпАП. Також не міг користуватись
пошкодженим автомобілем, що створювало
для нього та його сім'ї певні
незручності.

З цих підстав просив рішення суду
скасувати, ухвалити нове рішення про
задоволення позову, стягнувши
солідарно з відповідачів на його
користь матеріальну, моральну шкоду та
судові витрати.

В засіданні апеляційного суду апелянт
доводи скарги підтримав, а ОСОБА_4 -
визнала, з наведених у ній мотивів.

ОСОБА_3, представники СК «Уніка» та
Департаменту соціальної політики
Івано-Франківської обласної державної
адміністрації будучи належним чином
повідомленими, не з'явилися у судове
засідання, що не перешкоджає розгляду
справи у їх відсутності.

Вислухавши доповідача, пояснення
сторін, перевіривши матеріали справи,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає до
часткового задоволення з таких
підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції
виходив з того, що позивачем не
доведено вину ОСОБА_3 у заподіянні йому
майнових збитків внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди. А тому
відповідно відсутні підстави для
задоволення позову як до нього, так і до
СК «Уніка». Одночасно будь-яких
висновків щодо вирішення спору в
частині відшкодування моральної шкоди
судове рішення не містить.

Однак такий висновок суду не
узгоджується з нормами матеріального
права та не відповідає обставинам
справи виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК
України цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін. Кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень. При цьому докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі, а доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з матеріалів справи, 19
грудня 2011 року на перехресті вулиць
Івасюка - Вовчинецької у м.
Івано-Франківську за участю автомобіля
«Фольксваген Транспортер», д.н.з.
НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3, та
автомобіля «Форд Мондео», д.н.з. НОМЕР_2,
під керуванням ОСОБА_2, сталася
дорожньо-транспортна пригода. В
результаті ДТП було пошкоджено
автомобіль «Форд Мондео», що
знаходиться в строковому користуванні
ОСОБА_4 як гуманітарна допомога, надана
їй Департаментом соціальної політики
Івано-Франківської обласної державної
адміністрації. У зв'язку із пригодою
складено протокол про адміністративне
правопорушення щодо ОСОБА_2

Встановлено, що постановою
Івано-Франківського міського суду
Івано-Франківської області від 24 січня
2012 року, залишеною без змін постановою
Апеляційного суду Івано-Франківської
області від 23 лютого 2012 року,
провадження у справі відносно
притягнення ОСОБА_2 до
адміністративної відповідальності за
ст. 124 КУпАП закрито у зв'язку з
відсутністю у його діях складу
адміністративного правопорушення
(а.с.7-8,9). Протокол про вчинення
адміністративного правопорушення за
ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_3 не
складався.

Згідно з ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода,
завдана внаслідок взаємодії кількох
джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних
підставах, а саме: шкода, завдана одній
особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою; за
наявності вини лише особи, якій завдано
шкоди, вона їй не відшкодовується; за
наявності вини всіх осіб, діяльністю
яких завдано шкоди, розмір
відшкодування визначається у
відповідній частці залежно від
обставин, що мають істотне значення.

Підставою для настання
цивільно-правової відповідальності за
заподіяння шкоди є правопорушення, що
включає в себе певні елементи: шкода;
протиправність поведінки особи, яка
заподіяла шкоду; причинний зв'язок між
ними; вина. Відсутність хоча б однієї із
цих умов є підставою для відмови у
задоволенні позову про відшкодування
шкоди.

Однак, будь-яких належних та допустимих
доказів щодо підтвердження факту
заподіяння збитків ОСОБА_3 в сукупності
всіх обов'язкових для прийняття судом
рішення про відшкодування завданої
шкоди умов позивачем не подано.

Як вбачається з матеріалів справи
судом першої інстанції було поставлено
на обговорення питання про призначення
автотехнічної експертизи по справі.
Проте позивач заперечив щодо
проведення такої.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 61 ЦПК України
вирок у кримінальній справі, що набрав
законної сили, або постанова суду у
справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

За таких обставин посилання апелянта,
що вина ОСОБА_3 у вчиненні
дорожньо-транспортної пригоди
доведена постановою
Івано-Франківського міського суду від
24 січня 2012 року, а тому відповідно до
ст.61 ЦПК України дані обставини мають
преюдиційну силу і тому не потребували
доказування не заслуговує на увагу.

Що стосується доводів апелянта про
неповноту з'ясування судом дійсних
обставин справи, оскільки за його
заявою у судове засідання не було
викликано свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, то
такі є надуманими.

Як вбачається із матеріалів справи,
звертаючись в суд із позовною заявою
про відшкодування шкоди позивачем
подано заяву про виклик в судове
засідання цих свідків. Разом з тим в
подальшому під час розгляду справи
ОСОБА_2 такого клопотання не заявляв та
не заперечував про закінчення
з'ясування обставин справи та переходу
до судових дебатів за здобутих доказів.

З врахуванням вищенаведеного суд
першої інстанцій обґрунтованого
відмовив у задоволенні позовної вимоги
про відшкодування матеріальної шкоди з
відповідача ОСОБА_3

В той же час, з матеріалів справи
вбачається, що звертаючись із позовом
ОСОБА_2 просив також стягнути із ОСОБА_3
і завдану йому моральну шкоду.

Однак, будь-яких висновків по суті
даної позовної вимоги судом не
зроблено. Тому вказана вимога в
порушення норм ст. 215 ЦПК України та п. 13
постанови Пленуму Верховного Суду
України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове
рішення у цивільній справі» взагалі
судом не вирішена.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини, крім випадків,
встановлених частиною другою цієї
статті.

Зважаючи на те, що позовна вимога про
відшкодування моральної шкоди є
похідною від позовної вимоги про
стягнення матеріальної шкоди, колегія
суддів вважає, що така не підлягає до
задоволення.

В зв'язку із вищенаведеними
обставинами рішення в частині позову
до ОСОБА_3 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди
підлягає до скасування з
постановленням в цій частині нового
рішення про відмову в задоволенні
позову.

Крім того, колегія суддів не може
погодитись і з висновком суду про
відсутність підстав для задоволення
позову до СК «Уніка».

Як правильно з'ясовано судом, згідно
полісу обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів АА/6551952 від 16.09.2011 року ОСОБА_3
застрахував свою цивільно-правову
відповідальність у страховій компанії
«Уніка» (а.с.132).

З матеріалів справи вбачається, що
позивач звертався до СК «Уніка» із
заявою про виплату страхового
відшкодування. Однак, листом від 12.07.2012
року йому відмовлено у виплаті такого
відшкодування у зв'язку з відсутністю
вини ОСОБА_3 у вчиненні ДТП (а.с.82).

Відповідно до ст.979 ЦК України за
договором страхування одна сторона
(страховик) зобов'язується у разі
настання певної події (страхового
випадку) виплатити другій стороні
(страхувальникові) або іншій особі,
визначеній у договорі, грошову суму
(страхову виплату), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі та виконувати інші умови
договору.

До обов'язків страховика, як це
передбачено п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України
«Про страхування», належить здійснення
страхової виплати у разі настання
страхового випадку.

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» страховим випадком є
дорожньо-транспортна пригода, що
сталася за участю забезпеченого
транспортного засобу, внаслідок якої
настає цивільно-правова
відповідальність особи,
відповідальність якої застрахована, за
шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або
майну потерпілого.

Таким чином, закон не пов'язує
визначення події страховим випадком
лише за умови встановлення вини особи
судовим рішенням або із притягненням
її до цивільно-правової
відповідальності, оскільки її
цивільно-правова відповідальність
застрахована.

Тобто в даному випадку визначальним
наявність діючого договору про
страхування такої відповідальності та
факт заподіяння шкоди третім особам.

За змістом п. 22.1 ст. 22, ст. 29 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» страховик при настанні
страхового випадку відшкодовує у
встановленому цим Законом порядку
оцінену шкоду, яка була заподіяна в
результаті дорожньо-транспортної
пригоди життю, здоров'ю, майну третьої
особи відповідно до лімітів
відповідальності страховика. При цьому
відшкодовуються витрати, пов'язані з
відновлювальним ремонтом
транспортного засобу з урахуванням
зносу, розрахованого у порядку,
встановленому законодавством.

Відповідно до звіту про визначення
вартості матеріального збитку від 23
липня 2012 року вартість
відновлювального ремонту належного
позивачу автомобіля становить 6143 грн. 91
коп. (а. с. 10-14).

На спростування розміру цих збитків
будь-яких доказів СК «Уніка» не
представлено.

Тому в цій частині позовні вимоги
ОСОБА_2 до СК «Уніка» підлягають до
задоволення.

Що стосується позовних вимог до
СК «Уніка» в частині відшкодування
моральної шкоди, то колегія суддів
виходить з таких обставин.

Обґрунтовуючи позовні вимоги щодо
стягнення моральної шкоди, ОСОБА_2
посилався на те, що внаслідок
пошкодження ОСОБА_3 його автомобіля,
він змушений тривалий час доводити
свою невинуватість у вчиненні
правопорушення, передбаченого ст. 124
КУпАП, тривалий час не може
користуватись належним йому
автомобілем, що завдало йому моральних
страждань.

Відповідно до п.22.3 ст. 22 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» (в редакції, яка діяла на час
виникнення спірних правовідносин)
потерпілому відшкодовується також
моральна шкода, передбачена пунктами 1,
2 частини другої статті 23 Цивільного
кодексу України. Така шкода
відшкодовується у встановленому судом
розмірі відповідно до вимог статті 23
Цивільного кодексу України. При цьому
страховик відшкодовує не більше ніж 5
відсотків ліміту, визначеного у пункті
9.3 статті 9 цього Закону. Різницю між
сумою відшкодування, визначеною судом,
та сумою, яка має бути відшкодована
страховиком, сплачує особа, яку визнано
винною у скоєнні дорожньо-транспортної
пригоди. Якщо судом встановлено
відшкодувати потерпілому моральну
шкоду, передбачену пунктами 3, 4 частини
другої статті 23 Цивільного кодексу
України, таке відшкодування у розмірі,
визначеному судом, здійснює особа, яку
визнано винною у скоєнні
дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, умовою відповідальності
за заподіяння моральної шкоди є
протиправність поведінки - невиконання
юридичного обов'язку, встановленого
нормою права. При цьому, під
протиправною дією розуміється
поведінка, що заборонена законом, а під
протиправною бездіяльністю -
невчинення особою дій, які вона була
зобов'язана за законом вчинити.

Враховуючи принцип диспозитивності
цивільного процесу,зважаючи на те, що
СК «Уніка» не вчиняла дій, які
заборонені законом і між діями
страховика та шкодою, на яку
посилається ОСОБА_2, відсутній
причинний зв'язок, колегія суддів не
вбачає підстав для покладення
обов'язку з відшкодування моральної
шкоди на СК.

А тому в цій частині в задоволенні
позову до СК «Уніка» слід відмовити.

За таких обставин, оскільки рішення
суду першої інстанції постановлено з
порушенням норм матеріального та
процесуального закону, що призвело до
неправильного вирішення справи, воно
не може залишатися в силі. Тому
відповідно підлягає до скасування з
ухваленням нового рішення про часткове
задоволення позову ОСОБА_2

Розподіл судових витрат слід покласти
на сторін відповідно до ст. 88 ЦПК
України.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313-314, 316, 317 ЦПК
України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково

Рішення Івано-Франківського
міського суду від 13 грудня 2013 року
скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов
ОСОБА_2 до СК «Уніка», треті особи, які
не заявляють самостійних вимог щодо
предмету спору - Департамент
соціальної політики
Івано-Франківської обласної державної
адміністрації, ОСОБА_4 про
відшкодування майнової та моральної
шкоди задовольнити частково.

Стягнути з СК «Уніка» на користь
ОСОБА_2 6143 грн. 91 коп. матеріальної
шкоди.

В задоволенні позовних вимог до
СК «Уніка» про відшкодування моральної
шкоди та до ОСОБА_3 про відшкодування
матеріальної і моральної шкоди
відмовити.

Стягнути з СК «Уніка» на користь
ОСОБА_2 679, 30 грн. судових витрат.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, однак може бути
оскаржено в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:
Г.П. Мелінишин

Судді:
Я.Ю. Ковалюк

Р.Й. Матківський