Првадження № 2/755/3301/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" квітня 2014 р.

м. Київ

Суддя Дніпровського районного суду м.
Києва Галаган В.І., вивчивши матеріали
позовної заяви Управління Пенсійного
фонду України у Дніпровському районі м.
Києва до ОСОБА_2 про стягнення
безпідставно отриманих грошових
коштів, -

в с т а н о в и в:

До Дніпровського районного суду міста
Києва надійшла позовна заява
Управління Пенсійного фонду України у
Дніпровському районі м. Києва до ОСОБА_2
про стягнення безпідставно отриманих
грошових коштів.

Вивчивши матеріали поданої позовної
заяви, вважаю, що подана позовна заява
не підлягає розгляду в судах у порядку
цивільного судочинства з наступних
підстав.

Відповідно до частини першої ст. 15
Цивільного процесуального кодексу
України, суди розглядають в порядку
цивільного судочинства справи про
захист порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів,
що виникають із цивільних, житлових,
земельних, сімейних, трудових відносин,
а також з інших правовідносин, крім
випадків, коли розгляд таких справ
проводиться за правилами іншого
судочинства.

Звертаючись з позовом до суду, позивач
Управління Пенсійного фонду України у
Дніпровському районі м. Києва просить
стягнути з відповідачки на користь
позивача незаконно отриманої суми
переплати пенсії в розмірі 901,54 грн., з
підстав, що містить зміст позовної
заяви.

Відповідно до статті 17 Кодексу
адміністративного судочинства України
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на публічно-правові спори,
зокрема, спори фізичних чи юридичних
осіб із суб'єктом владних повноважень
щодо оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності, а також на спори за
зверненням суб'єкта владних
повноважень у випадках, встановлених
Конституцією та законами України.

За змістом цієї норми предмет
оскарження за правилами
адміністративного судочинства повинен
мати юридичне значення, тобто впливати
на коло прав, свобод, законних
інтересів чи обов'язків, а також
встановлені законом умови їх
реалізації.

Закріплення частиною другою статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України, положення про можливість
оскарження до адміністративних судів
будь-яких рішень, дій чи бездіяльності
суб'єктів владних повноважень, крім
випадків, коли щодо таких рішень, дій чи
бездіяльності Конституцією чи
законами України встановлено інший
порядок судового провадження, не
означає спростування висновку про
юридичне значення рішення, дії чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень як предмета судового
оскарження, так само як не означає і
нівелювання способу захисту
порушеного права, свобод чи законних
інтересів.

Таким чином, вирішуючи питання про те,
чи поширюється компетенція
адміністративного суду на даний спір,
суд має врахувати правовий характер
діяння та/або рішення, що оскаржується
позивачем.

Так, згідно зі статтею 101 Закону України
"Про пенсійне забезпечення", органи, що
призначають пенсії, мають право
вимагати відповідні документи від
підприємств, організацій і окремих
осіб, а також в необхідних випадках
перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Підприємства та організації несуть
матеріальну відповідальність за шкоду,
заподіяну громадянам або державі
внаслідок несвоєчасного оформлення
або подання пенсійних документів, а
також за видачу недостовірних
документів, і відшкодовують її.

Частиною другою статті 4 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
всі публічно-правові спори, крім
спорів, для яких законом встановлений
інший порядок судового вирішення.

Таким чином, даний позов не підлягає
розгляду в порядку цивільного
судочинства, а виходячи із суб'єктного
складу учасників спору, характеру
спірних правовідносин, спір підлягає
вирішенню місцевим судом в порядку
адміністративного судочинства.

З огляду на викладене, не вбачається
підстав для розгляду справи в порядку
цивільного судочинства, наявність
таких підстав не наведено позивачем у
поданій від його імені позовній заяві,
як і відсутнє посилання на конкретні
правові норми, якими, на думку позивача,
мають регулюватись правовідносини, що
виникли між сторонами спору.

За нормою пункту першого ч. 1 ст. 122
Цивільного процесуального кодексу
України суддя відмовляє у відкритті
провадження у справі, якщо заява не
підлягає розгляду в судах в порядку
цивільного судочинства.

Враховуючи наведене та керуючись ч. 1
ст. 122 Цивільного процесуального
кодексу України, суд-

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті провадження по
цивільній справі за позовом Управління
Пенсійного фонду України у
Дніпровському районі м. Києва до ОСОБА_2
про стягнення безпідставно отриманих
грошових коштів.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може
бути подана протягом п'яти днів з дня її
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні в судовому
засіданні під час проголошення ухвали
суду, можуть подати апеляційну скаргу
протягом п'яти днів з дня отримання
копії цієї ухвали.

С у д д я: