АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: 22-ц/790/1902/14
Головуючий 1 інстанції -
Справа: № 637/477/13-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2014 року судова колегія судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого -
Ізмайлової Г.Н.

суддів -
Коростійової В.І., Пшенічної Л.В.

за участі секретаря -
Остапович Л.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Шевченківського районного
суду Харківської області від 22 січня 2014
року по справі за позовом ОСОБА_1 до
товариства з обмеженою
відповідальністю «Безмятежне» про
визнання договору оренди землі
недійсним та усунення перешкод у
визнанні права володіння та
користування земельною ділянкою,-

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2013 р. ОСОБА_1 звернувся до суду
зі вказаним позовом.

Зазначив, що йому на підставі
державного акту на право приватної
власності на землю належить земельна
ділянка площею 6,9841 га, розташована на
території Безмятежненської сільської
ради Шевченківського району
Харківської області.

24 липня 2008 р. ним укладено з ТОВ
«Безмятежне» договір оренди вказаної
земельної ділянки строком на п`ять
років, який не відповідає вимогам ст.15
Закону України «Про оренду землі» щодо
відсутності в ньому істотних умов. Так,
в договорі не вказано кадастровий
номер земельної ділянки, не зазначено
умов передачі у заставу та внесення до
статутного фонду права оренди
земельної ділянки. Крім того,
незаконність договору пов`язує з
указаним у п.8 договору розміром
орендної плати 2% від грошової оцінки
земельної ділянки замість 3%,
передбачених Указом Президента
України від 02.02.2002 р. №92/2002 «Про
додаткові заходи щодо соціального
захисту селян - власників земельних
ділянок та земельних часток (паїв)».
Також вважає вказаний договір
нікчемним, оскільки після його
укладення 24 липня 2008 р. державну
реєстрацію було здійснено лише 25
червня 2011 р.

На його неодноразові вимоги звільнити
земельну ділянку відповідач не
здійснював будь-яких заходів, в зв`язку
з чим він вимушений звернутися до суду
з позовом за захистом своїх порушених
прав.

Виходячи з наведеного просив визнати
недійсним договір оренди земельної
ділянки від 24 липня 2008 р.
зареєстрований 25 червня 2011 р. за
реєстраційним номером 00257 та
зобов`язати ТОВ «Безмятежне» усунути
перешкоди у здійснені права володіння,
користування та розпорядження
належною йому земельною ділянкою
шляхом повернення її йому як власнику.

Відповідач проти позову заперечував,
не вбачаючи будь-яких порушень при
укладенні договору оренди земельної
ділянки.

Рішенням Шевченківського районного
суду Харківської області від 22 січня 2014
р. ОСОБА_1 в задоволенні позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
рішення скасувати і ухвалити нове
рішення, яким задовольнити його вимоги,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального і
процесуального права.

Апеляційна скарга задоволенню не
підлягає виходячи з наступного:

Судом установлено, що 24 липня 2008 р. між
ТОВ «Безмятежне» і ОСОБА_1 було
укладено договір оренди належної
позивачу земельної ділянки площею 6,9841
га, розташованої в межах
Безмятежненської сільської ради
Шевченківського району Харківської
області, кадастровий номер:03:000:0005
зареєстрованої у Шевченківському
районному відділі Харківської
регіональної філії центру Державного
земельного кадастру 25 червня 2011 р.

Згідно ч.1 ст.203 ЦК України підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою-третьою, п`ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Позивачем ОСОБА_1 оспорюється
дійсність договору оренди з підстав
невідповідності його вимогам ст.15
Закону України «Про оренду землі»,
Указу Президента України від 02.02.2002 р.
№92/2002 р. «Про додаткові заходи щодо
соціального захисту селян-власників
земельних ділянок та земельних часток
(паїв)», а також з підстав реєстрації
вказаного договору за сплином значного
часу після його укладення, тобто з
підстав невідповідності його вимогам
ч.1 ст.203 ЦПК України.

Частиною першою статті 15 Закону
України «Про оренду землі», в редакції,
яка діяла на час укладення договору 24
липня 2008 р., передбачається, що
істотними умовами договору оренди
землі є: об`єкт оренди (місце
розташування та розмір земельної
ділянки); строк дії договору оренди;
орендна плата із зазначенням її
розміру, індексації, форм платежу,
строків, порядку її внесення і
перегляду та відповідальності за її
несплату; умови використання та
цільове призначення земельної ділянки,
яка передається в оренду; умови
збереження стану об`єкта оренди; умови
і строки передачі земельної ділянки
орендарю; умови повернення земельної
ділянки орендодавцеві, існуючі
обмеження (обтяження) щодо
використання земельної ділянки;
визначення сторони, яка несе ризик
випадкового пошкодження або знищення
об`єкта оренди чи його частини;
відповідальність сторін.

За змістом ч.1 ст.638 ЦК України договір є
укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору, якими є умови про
предмет договору, умови, що визначені
законом як істотні або є необхідними
для договорів даного виду, а також усі
ті умови, щодо яких за заявою хоча б
однієї із сторін має бути досягнуто
згоди.

Договір оренди земельної ділянки,
укладений 24 липня 2008 р. відповідає
вказаним вимогам і вимогам ст.15 Закону
України, який діяв на час виникнення
правовідносин.

Визначення умов передачі земельної
ділянки в заставу та внесення до
статутного фонду права оренди
земельної ділянки не було передбачено
вказаним законом як істотна умова
договору оренди землі. Такі зміни до
ст.15 Закону України «Про оренду землі»
внесено Законом України від 16 вересня
2008 р. «Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України щодо
сприяння будівництву». Цей закон
набрав чинності з дня його
опублікування і відповідно до ст.58
Конституції України зворотної сили не
має.

Посилання позивача як на підставу
недійсності договору на значний
проміжок часу між його підписанням і
державною реєстрацією не відповідає
вимогам закону і обставинам справи.

Так, на час виникнення спірних
правовідносин був чинним Порядок
державної реєстрації договорів оренди
землі, затверджений постановою
Кабінету Міністрів України від 25
грудня 1998 року №2073, яким передбачалося,
що державна реєстрація договорів
оренди земельної ділянки є певною
процедурою, яка займає значний
проміжок часу. Крім того, державна
реєстрація не може вплинути на
дійсність договору, оскільки його
недійсність пов`язується з
недодержанням вимог ч.ч.1-3, 5-6 ст.203 ЦК
України саме в момент вчинення
правочину, а не його державної
реєстрації (ч.1 ст.215 ЦК України).

Не може бути підставою недійсності
договору визначення орендної плати у
розмірі 2% від грошової оцінки
земельної ділянки, що не відповідає
Указу Президента України від 02.02.2002 р.
№92/2002, оскільки розмір орендної плати
згідно Указу носить рекомендаційний
характер, а позивачу від дня підписання
договору сплачувалась орендна плата у
розмірі 3% від грошової оцінки
земельної ділянки.

Відмовляючи ОСОБА_1 в задоволенні
позову про визнання недійсним договору
оренди земельної ділянки, суд
обґрунтовано не застосував правові
наслідки недійсності правочину,
передбачені ст.216 ЦК України щодо
повернення йому земельної ділянки.

З огляду на наведене, на підставі ст.308
ЦПК України, судова колегія відхиляє
апеляційну скаргу ОСОБА_1. і залишає
рішення без зміни як таке, що ухвалене з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст.ст.209, 218, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК
України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду Харківської області від 22 січня 2014
року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвалою законної сили.

Головуючий -

Судді -