СУД МІСТА КИЄВА
_______________________________________
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва у
складі:

головуючого -
судді Рейнарт І.М.

суддів
Барановської Л.В., Качана В.Я.

при секретарі
Коток К.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Печерського районного суду м. Києва від
6 лютого 2014р. по цивільній справі за
позовом ОСОБА_1 до Державної
казначейської служби України, треті
особи: Державна виконавча служба
України, Відділ Державної виконавчої
служби Світловодського міськрайонного
управління юстиції, Світловодський
міськрайонний суд Кіровоградської
області

про відшкодування матеріального та
моральної шкоди, завданої невиконанням
рішення суду,

встановила:

у січні 2014р. позивач звернувся до суду з
позовом про стягнення з держави
Україна в особі Державної
казначейської служби України 160 000грн.
матеріальної шкоди та 17 000грн.
моральної шкоди.

Мотивуючи позовні вимоги,
позивач зазначав, що рішенням
Світловодського міськрайонного суду
Кіровоградської області від 21 лютого
2000р. на його користь з ВАТ «Зоря»
стягнута заробітна плата у сумі 61 466грн.
3 березня 2000р. було видано виконавчий
лист, який 20 березня 2000р. передано на
виконання до державної виконавчої
служби. 3 серпня 2005р. виконавчий лист
був повернутий без виконання та
зазначення підстав повернення.
Повторно направлений виконавчий лист
був повернутий у зв'язку із пропущенням
річного строку подання.

Позивач стверджував, що державна
виконавча служба втрутилася у його
приватну власність, не виконала
рішення суду, тому він має право на
відшкодування завданої йому
матеріальної та моральної шкоди.

Визначаючи розмір завданої
матеріальної шкоди, позивач зазначав,
що вказана сума складається з суми не
стягнутої за рішенням суду 61 466грн. із
застуванням 50% інфляції, що становить
260,15%, а моральна шкода становить 1 000
неоподаткованих доходів.

Рішенням суду від 6 лютого 2014р. у
задоволенні позову відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі
позивач просить рішення суду
скасувати, ухвалити нове рішення.

Апелянт посилається на те, що
рішення суду є незаконним, так як суд не
взяв до уваги, що рішення суду про
стягнення на його користь заробітної
плати не виконано державною виконавчою
службою, що є підставою для задоволення
позову до держави Україна.

Апелянт, будучи належним чином
повідомленим про день та час розгляду
апеляційної скарги (с.с.87), у судове
засідання не з'явився, направив заяву
про розгляд справи у його

№ апеляційного провадження:№
22-ц/796/4510/2014
Головуючий у суді першої інстанції:
Бортницька В..В.Доповідач у суді
апеляційної інстанції: Рейнарт
І.М.відсутність (с.с.85).

Колегія суддів, заслухавши суддю
доповідача, пояснення представника
Державної

- 2 -

виконавчої служби України, яка
заперечувала проти апеляційної скарги,
вивчивши матеріали справи та
заперечення Відділу державної
виконавчої служби Світловодського
міськрайонного управління юстиції,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
вважає, що вона задоволенню не підлягає
з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні
позовних вимог, суд першої інстанції
виходив з їх недоведеності.

Колегія суддів погоджується з
таким висновком суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Судом встановлено, що рішенням
Світловодського міського суду
Кіровоградської області від 21 лютого
2000р. з ВАТ «Зоря» на користь ОСОБА_1
стягнуто борг по заробітній платі у
сумі 61 466грн.

3 березня 2000р. видано виконавчий
лист на підставі зазначеного рішення
суду.

Постановою державного виконавця
ВДВС Світловодського міського
управління юстиції від 3 серпня 2005р.
виконавче провадження закінчено, а
виконавчий лист повернутий стягувачу
на підставі його заяви.

1 березня 2013р. виконавчий лист
повернутий стягувачу відповідно до п.
14.1. ст. 26 Закону України «Про виконавче
провадження».

Ухвалою Світловодського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 10 січня 2014р. провадження за
заявою ОСОБА_1 про поновлення строку на
пред'явлення до виконання виконавчого
листа закрито.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону
України «Про державну виконавчу
службу» шкода, заподіяна державним
виконавцем фізичним чи юридичним
особам під час виконання рішення,
підлягає відшкодуванню у порядку,
передбаченому законом, за рахунок
держави.

Статтею 1173 ЦК України
передбачено, що шкода, завдана фізичній
або юридичній особі незаконними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
органу державної влади, органу влади
Автономної Республіки Крим або органу
місцевого самоврядування при
здійсненні ними своїх повноважень,
відшкодовується державою, Автономною
Республікою Крим або органом місцевого
самоврядування незалежно від вини цих
органів.

Відповідно до ч. 2 статті 22 ЦК
України збитками є: 1) втрати, яких особа
зазнала у зв'язку зі знищенням або
пошкодженням речі, а також витрати, які
особа зробила або мусить зробити для
відновлення свого порушеного права
(реальні збитки); 2) доходи, які особа
могла б реально одержати за звичайних
обставин, якби її право не було
порушене (упущена вигода).

За таких обставин, розмір
заробітної плати, яку суд ухвалив
стягнути з ВАТ «Зоря» на користь
позивача, не є збитками у розумінні
статті 22 ЦК, тому відсутні підстави для
стягнення зазначеної суми з
врахуванням інфляційних втрат за
рахунок держави у порядку,
встановленому статтею 1173 ЦК.

Сам факт тривалого невиконання
рішення суду не може бути підставою для
безспірного стягнення збитків у
вигляді нестягнутої за рішенням суду
суми.

Частиною 1 статті 1167 ЦК України
визначено, що моральна шкода, завдана
фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини,
крім випадків, встановлених частиною
другою цієї статті.

Статтею 23 ЦК України встановлено
право особи на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав та законних інтересів. Відповідно
до частини другої цієї статті моральна
шкода полягає: 1) у фізичному болю та
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я; 2) у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна; 4) у приниженні
честі та гідності фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної або
юридичної особи.

Заявляючи позовні вимоги про
стягнення моральної шкоди, позивач не
зазначив, чому вона полягала,
посилаючись тільки на невиконання
державною виконавчою службою рішення

- 3 -

суду.

Частиною 1 статті 60 ЦПК України
передбачено, що кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу.

Позивачем суду не було надано
доказів, що рішення суду не було
виконано саме з вини державної
виконавчої служби, оскільки з
постанови про закінчення виконавчого
провадження від 3 серпня 2005р.
вбачається, що виконавчий лист був
повернутий стягувачу на підставі його
заяви (с.с.7).

З наданих позивачем документів
встановлено, що повторно виконавчий
лист був ним пред'явлено до виконання
на початку 2013р., після закінчення
строків, встановлених чинним
законодавством, для пред'явлення
виконавчих документів до виконання.

Позивачем суду не було надано
доказів, що з березня 2000р. по серпень
2005р. рішення суду не було виконано саме
у зв'язку із бездіяльністю державного
виконавця.

За таких обставин, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
прийшов до правомірного висновку про
недоведеність позовних вимог.

Судом першої інстанції
правильно застосовані норми
матеріального права, не допущено
порушень норм процесуального права,
тому колегія суддів не вбачає підстав
для скасування рішення суду.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313-315, 317
ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити,
рішення Печерського районного суду м.
Києва від 6 лютого 2014р. залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: