Справа № 351/173/14-ц
Номер провадження №2/351/207/14
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 березня 2014 року
Снятинський районний суд
Івано-Франківської області в складі:
головуючого судді -
Бородовського С.О. ,
з участю секретаря -
представника позивача -
розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду справу
за позовом ПАТ "Приватбанк" до ОСОБА_2
про стягнення заборгованості згідно
кредитного договору, -
До Снятинського районного суду
Івано-Франківської області звернулось
ПАТ «Приватбанк» з позовом до ОСОБА_2
про стягнення заборгованості згідно
кредитного договору. В позові вказано,
що 01/03/2008 р. позивач та відповідача
уклали договір позики, за яким
відповідачу надано 4800 гривень під 24%
річних на Умовах та правилах надання
банківських послуг. Відповідач
належним чином не виконав свої
договірні зобов`язання, а тому позичав
нарахував йому заборгованість в сумі
комісії та пені, 500 гривень штрафу, 1615
судові витрати, які просив суд стягнути
з відповідача примусово.
В судовому засіданні представник
позивача підтримав позов та надав
пояснення про те, що у разі відсутності
заперечень відповідно до Умов та
правил надання банківських послуг
договір продовжується кожен рік.
Представник позивача просив суд
здійснювати судовий розгляд в заочному
порядку, без участі відповідача.
Відповідно до п. 4 ст. 169 ЦПК України у
разі повторної неявки в судове
засідання відповідача, повідомленого
належним чином, суд вирішує справу на
підставі наявних у ній даних чи доказів
(постановляє заочне рішення).
Судом встановлено, що 10/01/2009 р. було
ухвалено судовий наказ про стягнення з
відповідача на користь позивача 6235,05
01/03/2008 р. відповідач подав позивачу
заяву про надання йому позики в сумі 4800
гривень позики на Умовах та правилах
надання банківських послуг. Однак
позивач не подав суду доказу того, коли
саме були прийняті вказані правила і чи
саме на їх умовах погоджено надання
позики, оскільки в правилах відсутня
будь-яка вказівка на дату їх прийняття.
В п. 1 ст. 256 ЦК України вказано, що
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
В п. 1 ст. 257 ЦК України вказано, що
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.
В п. 2 ст. 258 ЦК України вказано, що
позовна давність в один рік
застосовується, зокрема, до вимог про
стягнення неустойки (штрафу, пені).
Відповідно до п. 1 ст. 261 ЦК України
перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила.
Відповідно до п. 1 ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Так, позивач нарахував відповідачеві
неустойку з 12/11/2008 р. Отже відповідач
допустив прострочення виконання
договірних зобов`язань з вказаної дати,
оскільки розрахунку про попередні
періоди позивач суду не подав.
Також представник позивача не зміг
пояснити суду тієї обставини, що
відповідно до розрахунку, доданого до
позову у відповідача відсутня
заборгованість по сплаті основної суми
позики, однак є заборгованість по
сплаті процентів, комісії та неустойки,
що суперечить положенню ст. 534 ЦК
України. Адже проценти, комісія та
неустойка нараховуються за
користування позикою і за прострочення
виконання основного зобов`язання.
Позивач не подав суду доказу того, що
відповідач вчиняв дії щодо визнання
позову або існують інші обставини щодо
обчислення строку позовної давності з
іншої дати ніж 12/11/2008 р.
Відповідно до пункту 7 частини
тринадцятої статті 11 Закону України
«Про захист прав споживачів» у спорах
щодо споживчого кредитування
кредитодавцю забороняється вимагати
повернення споживчого кредиту, строк
давності якого минув.
Відповідно до п. 31 постанови №5 Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року «Про
практику застосування судами
законодавства» позовна давність за
позовом про повернення споживчого
кредиту застосовується незалежно від
наявності заяви сторони у спорі.
Оскільки зі спливом строків позовної
давності до основної вимоги
вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги
(стягнення неустойки, накладення
стягнення на заставлене майно тощо),
положення пункту 7 частини тринадцятої
статті 11 Закону України «Про захист
прав споживачів» застосовуються й до
додаткових вимог банку (іншої
фінансової установи).
Представнику позивача роз`яснено його
обов`язок відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК
України подати суду усі докази, які є у
позивача на обґрунтування позову,
оскільки відповідно до п. 2 ст. 131 ЦПК
України докази, подані з порушенням
вимог, встановлених частиною першою
цієї статті, після розгляду цієї справи
За вказаних обставин судом встановлено
факт пропуску позивачем строку
позовної давності, відсутність
клопотань позивача про її поновлення
та не подання суду доказів для
поновлення відповідних строків.
Відповідно до зазначеного та на
підставі ст. ст. 256-258 ЦК України,
постанови №5 Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року «Про
практику застосування судами
законодавства» суд, -
в позові Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
"Приватбанк" до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за договором позики б/н
Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його постановив у разі
подання заяви протягом 10 днів з дня
отримання копії рішення.
Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Івано-Франківської
області протягом 10 днів з дня його
проголошення через Снятинський
районний суд. У разі відсутності
сторін, під час проголошення судового
рішення подається апеляційна скарга
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили в строк
та в порядку передбаченому ст. 223 ЦПК
України.

Головуючий: підпис

Суддя Снятинського районного
суду Бородовський С.О.