Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2014 року
місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд
Закарпатської області в особі:

судді - Микуляк П.П.,

при секретарі - Матіко Я.Ю.

за участю представник позивача ДП «ЖК
№2» ПрАТ «Житлово-побутове
підприємство» Пилипець В.В.

відповідачки ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду, цивільну справу
за позовною заявою Дочірнього
підприємства «ЖК №2» ПрАТ
«Житлово-побутове підприємство» до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
надані житлово-комунальні послуги,-

ВСТАНОВИВ:

ДП «ЖК №2» ПрАТ «Житлово-побутове
підприємство» звернулось до
Ужгородського міськрайонного суду з
зазначеною позовною заявою мотивуючи
її тим, що відповідачка ОСОБА_2 разом з
своєю сім'єю проживає в блоці НОМЕР_1
гуртожитку за адресою АДРЕСА_1. Даний
гуртожиток знаходиться у приватній
власності ПрАТ «Житлово-побутове
підприємство» і перебуває в
оперативному управлінні ДП «ЖК №2»
ПрАТ «Житлово-побутове підприємство».
В порушення положень Договору найму
житлового приміщення №58 від 19.05.2008
року, ЖК України та Правил
користування житловими приміщеннями і
прибудинкових територій ОСОБА_2
протягом певного періоду належним
чином не сплачує за надані їй
житлово-комунальні послуги. 19.05.2008 року
між підприємством та відповідачкою
було укладено угоду про
реструктуризацію боргу в розмірі 13188,41
грн., згідно якої остання на протязі
трьох років зобов'язалась погасити
заборгованість, здійснюючи щомісячні
платежі в розмірі 366,34 грн.

Взяті на себе зобов'язання ОСОБА_2
належним чином не виконала, станом на
01.11.2013 року заборгованість по угоді та
договору найму складає 19070,96 грн.

В судовому засіданні представник
позивача ДП «ЖК №2» ПрАТ
«Житлово-побутове підприємство»
Пилипець В.В. уточнив позовні вимоги та
просив суд стягнути з ОСОБА_2 на користь
ДП «ЖК №2» ПрАТ «Житлово-побутове
підприємство» заборгованість за
надані житлово-комунальні послуги в
розмірі 16070,96 грн., сплачений судовий
збір за подачу до суду позовної заяви в
розмірі 229,40 грн. та сплачений судовий
збір при подачі заяви про видачу
судового наказу в розмірі 114,70 грн.

Відповідачка ОСОБА_2 у судовому
засіданні позовні вимоги не визнала,
вважає їх безпідставними та
необґрунтованими, оскільки позивачем
не надано жодного доказу, який би
підтвердив, що ДП «ЖК №2» ПрАТ
«Житлово-побутове підприємство» є
учасником правовідносин у сфері
житлово-комунальних послуг, а також
доказів про надання їй таких послуг.

Враховуючи, що позивачем заявлено
вимоги про стягнення заборгованості
починаючи з 2008 року, ОСОБА_2 просить
застосувати строки позовної давності
та відмовити в позові повністю.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, оцінивши
зібрані матеріали справи, суд
приходить до наступних висновків:

У відповідності до ст.ст.11, 12 ЦК України
цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а також із
дій осіб, що не передбачені цими
актами, але за аналогією породжують
цивільні права та обов'язки.

Особа здійснює свої цивільні права
вільно, на власний розсуд, у межах,
наданих їй договором або актами
цивільного законодавства.

Відносини між ДП «ЖК №2» ПрАТ
«Житлово-побутове підприємство» та
наймачем ОСОБА_2 по проживанню та
наданню послуг з утримання будинку та
прибудинкової території регулюються
договором найму житлового приміщення
№58 від 19.05.2008 року, ЖК України, Законом
України «Про житлово-комунальні
послуги» та Правилами користування
приміщеннями житлових будинків і
прибудинкової території, затв.
постановою Кабінету Міністрів України
№ 572 від 08.10.1992 р. (у редакції постанови
КМУ №45 від 24.01.2006 р.) (далі - Правила).

У відповідності до ст.ст.66, 68 ЖК України,
ст.20 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги» та п.7
Правил споживач зобов'язаний
оплачувати житлово-комунальні послуги
у строки, встановлені договором або
законом. Квартирна плата та плата за
комунальні послуги вносяться щомісяця
в строки, не пізніше 10 числа наступного
місяця, якщо договором не встановлені
інші строки.

В судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_2 являючись наймачем квартири
(блоку) НОМЕР_1 в будинку за адресою
АДРЕСА_1, проживає та зареєстрована
вона в даному помешканню разом з своїм
чоловіком та двома доньками, що
підтверджується довідкою ДП «ЖК №2»
ПрАТ «Житлово-побутове підприємство»
№186 від 12.11.2013 року.

Будинок №14 по вул.Бородіна в м.Ужгороді
знаходиться у приватній власності ПрАТ
«Житлово-побутове підприємство» і
перебуває в оперативному управлінні ДП
«ЖК №2» ПрАТ «Житлово-побутове
підприємство», яке виконує функції з
утримання будинку та прибудинкової
території, надання житлово-комунальних
послуг та проведення розрахунків з
квартиронаймачами житлових приміщень
будинку за надані комунальні послуги.

Утримання житла - це комплекс робіт,
спрямованих на створення необхідних
умов для проживання людей і
забезпечення збереження житлових
будівель та технічного обладнання
(роз'яснення Міністерства будівництва
архітектури та житлово-комунального
господарства України від 01.11.2006 року
щодо порядку нарахування плати за
користування житлом).

Основним нормативно-правовим
документом в цій сфері є постанова КМ
України №560 від 12 липня 2005 р. «Про
затвердження Порядку формування
тарифів на послуги з утримання
будинків і споруд та прибудинкових
територій і типового договору про
надання послуг з утримання будинків і
споруд та прибудинкових територій».

Розмір тарифів (нормативних витрат,
пов'язаних з утриманням будинків і
споруд та прибудинкових територій)
визначається по кожному будинку окремо
залежно від кількісних показників
фактичного надання послуг з
урахуванням забезпечення належного
санітарно-гігієнічного,
протипожежного, технічного стану
будинків і споруд та прибудинкових
територій згідно з типовим переліком
послуг.

Нарахування квартирної плати в
м.Ужгороді проводиться відповідно до
рішення Ужгородської міської ради
№28.01.2009 року №7 «Про тарифи на послуги з
утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій».

Відповідно до типового переліку послуг
з утримання будинків, споруд та
прибудинкової території,
затв.постанвою КМ України №560 від 12
липня 2005 р., належать прибирання
сходових кліток, прибудинкової
території, підвалів, вивезення та
утилізація твердих побутових і
негабаритних відходів, технічне
обслуговування ліфтів та систем
диспетчеризації, енергопостачання
ліфтів, технічне обслуговування
внутрішньобудинкових систем тепло-,
водопостачання, водовідведення і
зливної каналізації, освітлення місць
загального користування, підвалів та
інші витрати.

З досліджених судом матеріалів справи
слідує, що у зв'язку з неналежним
виконанням наймачем ОСОБА_2 свої
обов'язків щодо щомісячної оплати за
проживання в гуртожитку та надані їй
житлово-комунальні послуги, станом на
травень 2008 року у відповідачки виникла
заборгованість в розмірі 13188,41 грн.

19 травня 2008 року між ДП «ЖК №2» ПрАТ
«Житлово-побутове підприємство» та
ОСОБА_2 було укладено угоду про
погашення (реструктуризацію) боргу, за
умовами якої боржник ОСОБА_2 визнала
суму боргу в розмірі 13188,41 грн. та
зобов'язалася на протязі 36 місяців (3
роки) погасити борг, сплачуючи
підприємству щомісячну грошову суму в
розмірі 366,34 грн.

Того ж дня, між сторонами був укладений
договір найму житлового приміщення №58
від 19.05.2008 року, згідно якого наймач
ОСОБА_2 зобов'язалась своєчасно
оплачувати витрати наймодавця за
надані житлово-комунальні послуги не
пізніше 10 числа послідуючого місяця.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626
ЦК України).

Визначення поняття зобов'язання
міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України.

Відповідно до цієї норми зобов'язання -
це правовідношення, в якому одна
сторона (боржник) зобов'язана вчинити
на користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Таке визначення розкриває сутність
зобов'язання як правового зв'язку між
двома суб'єктами (сторонами),
відповідно до якого на одну сторону
покладено обов'язок вчинити певну дію
(певні дії) чи утриматись від її (їх)
здійснення; іншій стороні зобов'язання
надано право, що кореспондує обов'язку
першої. Обов'язками боржника та правами
кредитора вичерпується зміст
зобов'язання (ст.510 ЦК України).

Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Як вбачається з матеріалів справи, 15
жовтня 2008 року на підставі нотаріально
посвідченого договору купівлі продажу
частки з наступним її виділом в натурі,
ЗАТ «Житлово-побутове підприємство»
(змінено назву на ПрАТ
«Житлово-побутове підприємство»)
передало у власність ОСОБА_2 1/163 частину
у праві власності на належне
товариству майно. За домовленістю
сторін, ОСОБА_2 було виділено в натурі
частку у приватній власності на
нерухоме майно, а саме: житловий блок
НОМЕР_1, загальною площею 33,7 кв.м.,
житловою площею 28,0 кв.м., до складу
якого входять дві житлові кімнати -
поз.4 та поз.5, коридор - поз.1 площею 2,4
кв.м., ванна - поз.3 площею 1,8 кв.м.

Судом встановлено, що після придбання
відповідачкою квартири ДП «ЖК №2» ПрАТ
«Житлово-побутове підприємство»
продовжує виконувати функції у сфері
житлово-комунальних послуг, в будинку
(гуртожитку), де проживає ОСОБА_2
проводяться наступні роботи:
прибирання прибудинкової території;
обслуговування внутрішньо-будинкових
систем, в т.ч.: холодне водопостачання
та водовідведення; поточний ремонт;
підготовка житлового фонду до
експлуатації; освітлення місць
загального користування; утримання
аварійної служби. Крім того, на
замовлення ПрАТ «Житлово-побутове
підприємство», державним закладом
«Ужгородська дезінфекційна станція»
постійно проводиться комплекс
протиепідемічних заходів на території
та в будівлях замовника, про що
свідчить договір №237 від 03.05.2012 року.

Згідно наданого представником
позивача розрахунку нарахування та
виплати за проживання гр. ОСОБА_2 за
адресою м.Ужгород, вул.Бородіна, 14/319 за
період з 01.05.2008 року по 01.11.2013 року
відповідачка взяті на себе
зобов'язання належним чином не
виконувала, оплату за проживання та за
надані їй житлово-комунальні послуги
(квартплата, холодна вода, світло)
здійснювала не в повному обсязі. Станом
на 01.11.2013 року заборгованість ОСОБА_2
перед ДП «ЖК №2» ПрАТ
«Житлово-побутове підприємство», із
врахуванням суми боргу відповідно до
угоди від 19.05.2008 року, складає 19070,96 грн.
(сальдо на 01.05.2008 р. - 13188,41 грн., за період
з 01.05.2008 р. по 31.12.2008 р. - «-4053,94 грн.», за
період з 01.01.2009 р. по 31.12.2009 р. - 2471,25 грн.,
за період з 01.01.2010 р. по 31.12.2010 р. - 1377,02
грн., за період з 01.01.2011 р. по 31.12.2011 р. -
2718,95 грн., за період з 01.01.2012 р. по 31.12.2012 р.
- 2457,12 грн., за період з 01.01.2013 р. по 01.11.2013
р. - 912,89 грн.)

1 липня 2013 року між ОСОБА_2, як власником
квартири НОМЕР_1 в будинку (гуртожитку)
№14 по вул.Бородіна в м.Ужгороді та
Ужгородським МРЕМ ПАТ
«Закарпаттяобленерго» було укладено
договорі про користування електричною
енергією №005-4897, а 09.07.2013 року між
сторонами було укладено угоду на
погашення заборгованості за спожиту
електричну енергію №213, згідно якою
ОСОБА_2 визнала, що на момент укладення
угоди її заборгованість за спожиту
електроенергію становить 3000 грн. та
зобов'язалась погасити дану
заборгованість на протязі 12 місяців на
користь енергопостачальної компанії.

Зазначена сума боргу в розмірі 3000 грн.
була виключена представником позивача
з суми заборгованості за позовною
вимогою.

В судовому засіданні відповідачка
ОСОБА_2 заявила про безпідставність
включення до заборгованості сума боргу
за угодою про погашення боргу №58 від
19.05.2008 року в розмірі 13188,41 грн., оскільки
ця сума була включена до суми 50000 грн. і
була нею сплачена при проведенні
розрахунку за придбане житла на
підставі договору купівлі продажу.

Такі твердження не знайшли свого
підтвердження. Як слідує зі змісту
самого договору купівлі продажу частки
з наступним її виділом в натурі від
15.10.2008 року сума в 50 тис.грн. є вартістю
предмету відчуження - виділеної
відповідачці частки нерухомого майна.
Згідно заяви від 30.05.2011 року про
продовження терміну сплати
заборгованості згідно угоди від 19.05.2008
року, ОСОБА_2 визнала наявність у неї
боргу за угодою.

Оцінивши в сукупності досліджені
докази, виходячи з їх належності та
допустимості, суд приходить до
переконання, що позовні вимоги ДП «ЖК
№2» ПрАТ «Житлово-побутове
підприємство» про стягнення з ОСОБА_2
заборгованості за надані їй
житлово-комунальні послуги в розмірі
16070,96 грн. є обґрунтованими та
підлягають до задоволення.

Суд не можна погодитись із позицією
ОСОБА_2 щодо пропуску ДП «ЖК №2» ПрАТ
«Житлово-побутове підприємство»
строків звернення до суду.

В законодавстві визначаються різні
поняття як «строк дії договору», так і
«строк (термін) виконання зобов'язання»
(ст.ст. 530, 631 ЦК України).

Згідно ч.1 ст.530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події.

Як вбачається з угоди про погашення
боргу від 19.05.2008 року, сторони
встановили як строк дії договору - до
моменту виконання сторонами в
повному обсязі взятих на себе
зобов'язань, так і строки виконання
зобов'язань зі щомісячним погашенням
платежів, останній з яких у
визначеній сумі підлягав виконанню в
строк до 19 травня 2011 року.

Договором найму житлового приміщення
№58 від 19.05.2008 року сторонами
встановлено строк виконання
зобов'язання із щомісячною сплатою
платежів до 10 числа.

Таким чином, графіком платежів, який є
складовою частиною договору, погашення
кредитної заборгованості та строки
сплати чергових платежів визначено
місяцями.

Отже, поряд зі встановленням строку дії
договору сторони встановили і строки
виконання боржником окремих
зобов'язань (внесення щомісячних
платежів), що входять до змісту
зобов'язання, яке виникло на основі
договору.

Строк виконання кожного щомісячного
зобов'язання згідно з ч.3 ст.254 ЦК
України спливає у відповідне число
останнього місяця строку.

Відповідно до ст.261 ЦК України перебіг
позовної давності починається від дня,
коли особа довідалася або могла
довідатися про порушення свого права
або про особу, яка його порушила.

За зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання. За зобов'язаннями, строк
виконання яких не визначений або
визначений моментом вимоги, перебіг
позовної давності починається від дня,
коли у кредитора виникає право
пред'явити вимогу про виконання
зобов'язання. Якщо боржникові
надається пільговий строк для
виконання такої вимоги, перебіг
позовної давності починається зі
спливом цього строку.

Перебіг позовної давності
переривається вчиненням особою дії, що
свідчить про визнання нею свого боргу
або іншого обов'язку (ч.1 ст.267ЦК
України).

В судовому засіданні належними
доказами встановлено, що за заявою
відповідачки ОСОБА_2 від 30.05.2011 року
було продовжено термін сплати
заборгованості згідно угоди від 19.05.2008
року терміном на 18 місяців, тобто до
19.10.2012 року. ОСОБА_2 частково
здійснювались платежі в рахунок
погашення заборгованості за надані їй
житлово-комунальні послуги, що
свідчить про визнання нею свого боргу,
а також переривання перебігу позовної
давності.

Частиною 3 статті 267 ЦК України
визначено, що після переривання
перебіг позовної давності починається
заново.

Вимога ДП «ЖК №2» ПрАТ
«Житлово-побутове підприємство» про
стягнення з відповідачки судового
збору у розмірі 344,10 грн., з яких: 229,40
грн. сплачений судовий збір за подачу
позовної заяви, 114,70 грн. сплачений
судовий збір за подачу судового
наказу, у відповідності до ст.88 ЦПК
України підлягає до часткового
задоволення, а саме: підлягає стягненню
з відповідачки ОСОБА_2 на користь
позивачки сплачений судовий збір у
розмірі 229,40 грн.

Частиною 2 статті 99 ЦПК України
визначено, що у разі відмови в
прийнятті заяви про видачу судового
наказу або в разі скасування судового
наказу внесена сума судового збору
стягувачу не повертається. У разі
пред'явлення стягувачем позову до
боржника у порядку позовного
провадження сума судового збору
сплаченого за подання заяви про видачу
судового наказу зараховується до суми
судового збору, встановленої за
позовну заяву.

Тобто, при звернення до суду позивач
повинен був сплатити судовий збір у
розмірі 114,70 грн. та додати доказ сплати
ним судового збору за подання до суду
заяви про видачу судового наказу. Однак
позивач згідно квитанції №23619.174.4 від
11.11.2013 року сплатив судовий збір у
розмірі 229,40 грн.

Підстав для повернення зайво
сплаченого судового збору в розмірі
114,70 грн. у суду також не має, оскільки в
матеріалах справи відсутні докази, які
свідчать про сплату позивачем таких
судових витрат.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 14, 60, 88, 208, 212,-215, 218,
294 ЦПК України, суд ,-

Р І Ш И В :

Уточнену позовну заяву задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Дочірнього підприємства «ЖК №2» ПрАТ
«Житлово-побутове підприємство»
заборгованість за житлово-комунальні
послуги в розмірі 16070,96 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Державного підприємства «ЖК №2» ПрАТ
«Житлово-побутове підприємство»
сплачений судовий збір у розмірі 229,40
грн.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя:
Микуляк П.П.