АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/320/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 5 Кімстачов О. С.
Доповідач в апеляційній інстанції
Дмитренко М. І. УХВАЛА
13 лютого 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючого Дмитренко М. І. суддів
Бондаренко С. І. , Храпко В. Д. при
секретаріАнкудінові О.І.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Черкаси апеляційну
скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на
рішення Уманського міськрайонного
суду Черкаської області від 27
листопада 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_8 до ОСОБА_6 про визнання права
власності на частку житлового будинку,
що є спільною власністю подружжя, -

в с т а н о в и л а :

У липні 2013 року ОСОБА_8 звернувся до
суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи
свої вимоги тим, що 03 лютого 2006 року між
ним та ОСОБА_6 було укладено шлюб, про що
в Книзі реєстрації шлюбів відділу
реєстрації актів цивільного стану по
Уманському району Уманського
міськрайонного управління юстиції
Черкаської області зроблено актовий
запис №1. Після одруження позивач
продав належний йому будинок в АДРЕСА_1,
за 12600 грн., оскільки вони з дружиною
вирішили виїхати в Італію на заробітки.
Крім того зазначав, що брав кредит в
кредитній спілці «Злагода». Частину
грошей витратили на оформлення
документів, а решту він залишив на
зберігання своїй матері. В кінці лютого
2012 року вони придбали будинок в АДРЕСА_2
за 50 000 грн. Договір купівлі-продажу був
оформлений на дружину. В цьому будинку
вона оселила свою дочку ОСОБА_9 та зятя
ОСОБА_10 з сином ОСОБА_11. Позивач також
проживав в даному будинку у другій його
половині і займався облаштуванням
присадибних споруд. ОСОБА_6 з невідомих
позивачу причин різко змінила своє
ставлення до нього і в кінці літа 2012
року повідомила, що бажає розірвати з
ним шлюб. Рішенням Уманського
міськрайонного суду Черкаської
області від 06 червня 2013 року шлюб було
розірвано. В зв'язку з викладеним,
позивач просив визнати його власником ?
частини житлового будинку,
розташованого в АДРЕСА_2.

Рішенням Уманського міськрайонного
суду Черкаської області від 27
листопада 2013 року позов задоволено
повністю.

Не погоджуючись з таким рішенням суду,
представник ОСОБА_6 - ОСОБА_7 подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом норм матеріального
права, просить скасувати рішення і
ухвалити нове, яким відмовити у
задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, сторони,
дослідивши матеріали справи та
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає до відхилення.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено,
що рішення повинно бути законним і
обґрунтованим та відповідати на
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувались вимоги і заперечення,
якими доказами вони підтверджуються;
чи є інші фактичні дані (пропущення
строку позовної давності тощо), які
мають значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; яка
правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Рішення Уманського міськрайонного
суду Черкаської області від 27
листопада 2013 року відповідає
зазначеним вимогам закону.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
будинок є спільною сумісною власністю,
набутою подружжям за час шлюбу, а тому
позивач має право на ? його частину.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції та
вважає, що, встановивши дійсні
обставини справи, суд дав належну
оцінку зібраним доказам, правильно
застосував норми матеріального права,
не допустив порушень норм
процесуального права, які призвели б до
неправильного вирішення справи, та
ухвалив у справі законне і
обґрунтоване рішення, підстав для
скасування якого колегія суддів не
вбачає, виходячи з такого.

Судом першої інстанції встановлено, що
03 лютого 2006 року ОСОБА_6 та ОСОБА_8
зареєстрували шлюб про що в Книзі
реєстрації шлюбів відділу реєстрації
актів цивільного стану по Уманському
району Уманського міськрайонного
управління юстиції Черкаської області
зроблено актовий запис №1.

Рішенням Уманського міськрайонного
суду Черкаської області від 06 червня 2013
року шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_6
розірвано

Відповідно до договору купівлі-продажу
житлового будинку від 27 березня 2012 року
ОСОБА_12 продала, а ОСОБА_6 придбала
будинок АДРЕСА_2. Договір посвідчений
державним нотаріусом Уманської
районної державної нотаріальної
контори ОСОБА_13, зареєстрований в
реєстрі за №1-690. 28 березня 2012 року
договір був зареєстрований в Реєстрі
прав власності на нерухоме майно.

Згідно п.1.4. даного договору покупець
купляє житловий будинок за згодою
чоловіка ОСОБА_8, яка викладена в заяві,
справжність підпису якого засвідчено
Уманською районною державною
нотаріальною конторою Черкаської
області 27 березня 2012 року, реєстр за
№1-688, та зміст якої доведено до відома
Покупця.

Відповідно до статті 60 СК України
майно, набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності.
Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Таке ж положення містить і норма статті
368 ЦК України.

У силу статей 63, 65 СК України дружина та
чоловік мають рівні права на володіння,
користування і розпорядження майном,
що належить їм на праві спільної
сумісної власності, якщо інше не
встановлено домовленістю між ними, при
цьому дружина, чоловік розпоряджаються
майном, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, за
взаємною згодою, та для укладення одним
із подружжя договорів, які потребують
нотаріального посвідчення і (або)
державної реєстрації, згода другого з
подружжя має бути подана письмово та
нотаріально засвідчена.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що суд першої
інстанції законно і обґрунтовано
ухвалив рішення про задоволення
позовних вимог, оскільки житловий
будинок придбаний ОСОБА_6 за договором
купівлі-продажу від 27 березня 2012 року
зі згоди свого чоловіка - ОСОБА_8 за час
шлюбу і є їх спільною сумісною
власністю.

Колегія суддів погоджується з
критичною оцінкою судом першої
інстанції доводів ОСОБА_6, щодо не
проживання їх з ОСОБА_8 однією сім'єю з
моменту реєстрації шлюбу і
підтвердженням даного факту рішенням
Уманського міськрайонного суду
Черкаської області від 19 листопада 2012
року, оскільки з матеріалів справи
вбачається, що сторони з часу
реєстрації шлюбу і до дня розірвання
шлюбу в 2013 році постійно проживали
окремо у зв'язку із наявністю роботи за
кордоном, а не у зв'язку з фактичним
припиненням шлюбних відносин. У
відповідності до ч.2 ст. 3 СК України
подружжя вважається сім'єю і тоді, коли
дружина та чоловік, у зв'язку з
навчанням, роботою, лікуванням,
необхідністю догляду за батьками,
дітьми та з інших поважних причин не
проживають спільно. До того ж, згідно
рішення Уманського міськрайонного
суду Черкаської області від 06 червня 2013
року, ОСОБА_6 особисто вказувала, що її
шлюбні відносини з ОСОБА_8 припинилися
з березня 2012 року. Спірний договір
купівлі-продажу укладений 27 березня 2012
року, отже, ще за час шлюбу сторін.

Колегія суддів відхиляє як
безпідставні доводи апелянта, стосовно
обставин, які встановлені рішенням
Уманського міськрайонного суду
Черкаської області від 19 листопада 2012
року по справі за позовом ОСОБА_14 до
ОСОБА_6 про втрату ОСОБА_6 права
проживання в будинку ОСОБА_14 та зняття
з реєстрації, оскільки в даному рішенні
не встановлені обставини щодо
фактичного припинення шлюбних
відносин ОСОБА_8 та ОСОБА_6

Безпідставними є твердження апелянта,
що будинок придбаний за її власні кошти
і не є спільною сумісною власністю.

Стаття 57 СК України передбачає, що
особистою приватною власністю дружини,
чоловіка є: майно, набуте нею, ним до
шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час
шлюбу, але на підставі договору
дарування або в порядку спадкування; 3)
майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але
за кошти, які належали їй, йому
особисто.

У матеріалах справи відсутні докази
того, що ОСОБА_6 придбала спірний
житловий будинок за власні кошти, такі
відомості відсутні і у договорі
купівлі-продажу від 27 березня 2012 року.

За змістом ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з
одних лише формальних міркувань.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що рішення суду
першої інстанції є законним та
обґрунтованим, відсутні підстави для
його скасування або зміни.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6
- ОСОБА_7 на рішення Уманського
міськрайонного суду Черкаської
області від 27 листопада 2013 року -
відхилити.

Рішення Уманського міськрайонного
суду Черкаської області від 27
листопада 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_8 до ОСОБА_6 про визнання права
власності на частку житлового будинку,
що є спільною власністю подружжя -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до суду касаційної
інстанції на протязі двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :