22-ц/773/233/14 Головуючий у 1 інстанції:
Пушкарчук В.П. Категорія: 27 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Осіпука В. В.,

суддів - Мудренко Л. І., Матвійчук Л. В.,

при секретарі Лимар Р. С.,

за участю представника позивача
Марченко І. І.,

представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку цивільну
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» до ОСОБА_1 про звернення
стягнення на предмет іпотеки, за
апеляційною скаргою позивача
Публічного акціонерного товариства
«Райффайзен Банк Аваль» на рішення
Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 18 грудня 2013
року, -

В С Т А Н О В
И Л А:

В травні 2012 року ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль» звернулось в суд із зазначеним
позовом. Покликаючись на те, що 7 червня
2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль»
(далі ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») та
ОСОБА_6 було укладено іпотечний договір
з метою забезпечення виконання його ж
зобов'язань перед даним банком за
кредитним договором від 7.06.2007 року на
суму 77000 доларів США під 13 % річних з
терміном погашення 5.06.2012 року,
відповідно до якого в іпотеку було
передано приміщення магазину, площею
150,6 кв. м. вартістю 785700 грн.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року боржник ОСОБА_6 помер.
Після смерті ОСОБА_6 виникла і
рахується заборгованість за кредитним
договором в сумі 63115,12 доларів США (503197
грн. 92 коп.)

Крім того позивач зазначав, що з
повідомлення Першої Луцької державної
нотаріальної контори йому стало відомо
про те, що з заявою про прийняття
спадщини звернулась дочка померлого
ОСОБА_1

Оскільки відповідач добровільно на
пропозицію банку погасити кредитну
заборгованість спадкодавця ОСОБА_6 не
бажає то позивач просив суд звернути
стягнення на успадковане ОСОБА_1
нерухоме майно - приміщення магазину,
яке перебуває в іпотеці банку, шляхом
його продажу з прилюдних торгів.

27 вересня 2012 року ухвалою Луцького
міськрайонного суду відповідача
ОСОБА_1 було замінено на належного
відповідача ОСОБА_1

18 грудня 2013 року Луцьким міськрайонним
судом ухвалено рішення про відмову ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» в позові.
Стягнуто з позивача в користь ОСОБА_1 1178
грн. 40 коп. понесених судових витрат.

В поданій на рішення апеляційній
скарзі позивач ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль» просить рішення суду скасувати
як незаконне, прийняте з порушенням
норм матеріального права і з
невідповідністю висновків суду
обставинам справи та ухвалити нове
рішення про задоволення позову з
відшкодуванням понесених банком
судових витрат.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, дослідивши обставини
справи та перевіривши їх доказами,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає до
задоволення з таких підстав.

Ухвалюючи оскаржене рішення та
відмовляючи ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль» в позові, суд першої інстанції
виходив з того, що банком невірно
обрано спосіб захисту порушеного
права, а саме не застосовано ст. 1282 ЦК
України щодо права кредитора на
звернення з позовом до суду про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, в межах вартості спадкового
майна, із спадкоємців померлого
боржника. Також суд вважав, що позивач,
не повідомивши відповідача як
спадкоємця іпотекодавця про
необхідність добровільного виконання
кредитних та іпотечних зобов'язань
померлого боржника, передчасно
звернувся до суду за захистом
порушеного права, що суперечить
встановленому матеріальним законом
порядку.

Про те з такими висновками суду
погодитись не можна.

Встановлено і це підтверджується
матеріалами справи, що 6 червня 2007 року
між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль»
(правонаступник якого ПАТ «Райффайзен
Банк Аваль») та ОСОБА_6 укладено
кредитний договір на суму 77000 доларів
США на строк до 5 червня 2012 року із
сплатою 13 % річних за користування
кредитом (а. с. 14 - 20)

7 червня 2007 року з метою забезпечення
виконання зобов'язань позичальника
ОСОБА_6 перед банком - кредитором за
вказаним договором було укладено
договір про передачу в іпотеку
приміщення магазину, загальною площею
150,6 м2, що знаходиться в АДРЕСА_1 і
належало ОСОБА_6 на праві приватної
власності. Договір посвідчено
нотаріально (а. с. 21 - 27).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6 помер (а. с. 12).
Єдиним спадкоємцем після смерті
ОСОБА_6, яка прийняла спадщину, є його
дочка - відповідач по справі ОСОБА_1 (а.
с. 133 -137).

Станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 року, тобто на
час смерті боржника, сума
заборгованості за кредитним договором
становила 63115,12 доларів США, з них: 62353,52
доларів США заборгованість по кредиту,
741,41 заборгованість по відсотках, 20,19
доларів США пеня, що за курсом Нацбанку
України дорівнює 503197 грн. 92 коп. (а. с. 6 -
8).

Крім того встановлено, що згідно
висновку № 8241 комісійної судової
будівельно-технічної експертизи від
29.04.2013 року дійсна вартість іпотечного
майна - приміщення магазину, яке
успадкувала відповідач ОСОБА_1,
становить 373000 грн. (а. с. 198 - 209).

Відповідно до ст. ст. 1, 23, 33 Закону
України «Про іпотеку» від 5 червня 2003
року іпотекою визнається вид
забезпечення виконання зобов'язання
нерухомим майном, що залишається у
володінні і користуванні іпотекодавця,
згідно з яким іпотекодерджатель має
право в разі невиконання боржником
забезпеченого іпотекою зобов'язання
одержати задоволення своїх вимог за
рахунок предмета іпотеки переважно
перед іншими кредиторами цього
боржника у порядку встановленого цим
Законом.

У разі переходу права власності на
предмет іпотеки від іпотекодавця до
іншої особи, у тому числі в порядку
спадкування, іпотека є дійсною для
набувача відповідного нерухомого
майна, навіть у тому випадку, якщо до
його відома не доведена інформація про
обтяження майна іпотекою.

Якщо право власності на предмет
іпотеки переходить до спадкоємця
фізичної особи - іпотекодавця, такий
спадкоємець в разі порушення основного
зобов'язання боржником відповідає за
задоволення вимоги іпотекодержателя в
межах вартості предмета іпотеки.

У разі невиконання або неналежного
виконання боржником основного
зобов'язання іпотекодержатель вправі
задовольнити свої вимоги за основним
зобов'язанням шляхом звернення
стягнення на предмет іпотеки.

Як роз'яснив Пленум Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у п. 36 постанови № 5 «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин» у разі
переходу права власності на предмет
іпотеки від іпотекодавця до третьої
особи, у тому числі в порядку
спадкування чи правонаступництва, суди
мають враховувати, що іпотека є дійсною
для набувача відповідного нерухомого
майна. Особа, до якої перейшло право
власності на предмет іпотеки, набуває
статусу іпотекодавця, має всі його
права і несе всі його обов'язки за
іпотечним договором у тому обсязі й на
тих самих умовах, що існували до
набуття ним права власності на предмет
іпотеки (ст. 23 Закону України «Про
іпотеку»).

Якщо боржник та іпотекодавець одна й та
сама особа, то після її смерті до
спадкоємця переходять не лише права та
обов'язки іпотекодавця, а й обов'язки за
основними зобов'язаннями у межах
вартості спадкового майна.

П. п. 5.4, 5.5.3 договору іпотеки, укладеного
між банком і спадкодавцем ОСОБА_6,
передбачено, що звернення стягнення на
предмет іпотеки може здійснюватись за
рішенням суду шляхом продажу на
прилюдних торгах у межах процедури
виконавчого провадження (а. с. 24).

Встановлені обставини справи та
наведені норми матеріального права
свідчать про те, що відповідач ОСОБА_1
після успадкування іпотечного майна
набула статус іпотекодавця і
зобов'язана виконувати умови договору
іпотеки, укладеного між спадкодавцем,
який помер, та банком. Також в разі
неможливості виконання основного
кредитного зобов'язання у зв'язку зі
смертю боржника на неї лежить
відповідальність щодо задоволення
вимог іпотекодежателя в межах вартості
предмета іпотеки.

За вказаних обставин банк як кредитор
та іпотекодержатель вправі звертатись
до суду з позовом про звернення
стягнення на предмет іпотеки шляхом
його продажу з прилюдних торгів.

Отже даний позов ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль» до ОСОБА_1 є підставним і
підлягає до задоволення.

Крім того колегія суддів вважає
невірним висновок суду про те, що
ненадіслання письмової вимоги
іпотекодавцю банком про порушення
боржником кредитного зобов'язання
робить неможливим звернення стягнення
на іпотечне майно за рішенням суду.
Оскільки таке повідомлення є
необхідним лише на стадії позасудового
врегулювання спору між сторонами
іпотечного договору і не може бути
перешкодою для звернення
іпотекодержателя у будь-який час за
захистом своїх порушених прав до суду.

Так як позивач під час розгляду справи
в суді першої інстанції, та подаючи
апеляційну скаргу, поніс судові
витрати, сплативши судовий збір в сумі
4828 грн. 50 коп. (3219 + 1609,50), то згідно ч. 1 ст.
88 ЦПК України дані судові витрати слід
стягнути з відповідача ОСОБА_1 на
користь банку.

Оскільки обставини справи судом першої
інстанції встановлені повно і
правильно, але неправильно застосовано
норми матеріального права, а висновки
суду не відповідають обставинам
справи, то в силу вимог п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 309
ЦПК України прийняте судом рішення
підлягає скасуванню з ухваленням по
справі нового рішення про задоволення
позову.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 316, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л
А :

Апеляційну скаргу позивача публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» задоволити.

Рішення Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 18 грудня 2013 року
в даній справі скасувати.

Позов Публічного акціонерного
товариства «Райффайзен Банк Аваль» до
ОСОБА_1 про звернення стягнення на
предмет іпотеки задоволити.

В рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором № 010/08-11/1866 від 6
червня 2007 року, загальний розмір вимог
якої станом на 29 червня 2006 року складає
63115,12 доларів США (в тому числі
заборгованість за кредитом 62353,52
доларів США, 741,11 долар США -
заборгованість по відсотках та 20,19
доларів США пені), звернути стягнення
на іпотечне майно приміщення магазину,
загальною площею 150,6 кв.м., що
знаходиться в АДРЕСА_1 шляхом його
продажу на прилюдних торгах з
початковою ціною 373000 грн., встановленою
висновком комісійної судової
будівельно-технічної експертизи.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь Публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» 4828 грн. 50 коп. судових
витрат.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
ним законної сили.

Головуючий - суддя

Судді