Справа №: 343/3164/13-ц
Провадження №: 2/0343/38/14
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2014 року м. Долина

Долинський районний суд
Iвано-Франкiвської області в складi:

головуючого -
суддi Тураш В.А.

секретаря -
Лукань О.З., Прокопишин Я.В.

розглянувши у відкритому судовому
засiданнi в залі Долинського районного
суду в м.Долина справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного
сумісного майна подружжя та зустрічним
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ
спільного майна, суд -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 просить постановити
рішення, яким провести між нею та
ОСОБА_3, розподіл майна, яке є їх
спільною сумісною власністю та
виділити їй в натурі 1/3 частку квартири
АДРЕСА_1 вартістю 80000 грн., а також
наступне майно:

1.Телевізор «SAMSUNG» чорного кольору,
вартістю 5000 грн;

2.Набір меблів для прихожої коричневого
кольору, вартістю 1000 грн;

3.Пральну машинку «LG», вартістю 2000грн;

4.Газову плиту «GEFEST», вартістю 2500 грн;

5.Набір меблів для кухні, червоне
дерево, вартістю 1500 грн;

6. Диван кухонний кутовий, колір горіх,
вартістю 1000 грн;

7. Стіл кухонний, колір горіх з 4
табуретками, вартістю 200 грн;

8. Комп»ютерний стіл, колір горіх,
вартістю 900 грн. - всього на загальну
суму 94100 грн.

Стягнути з відповідача на її користь
витрати з оплати судового збору та
витрати з надання правової допомоги
адвокатом.

Свої вимоги мотивує тим, що з
відповідачем по справі вона перебуває
в шлюбі з 12.09.2000 р. Від даного шлюбу у них
ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась дочка - ОСОБА_4.

На даний час вони припинили шлюбні
стосунки і відповідач звернувся до
суду з позовом про розірвання шлюбу.

З приводу користування квартирою, між
ними виникають суперечки, відповідач
постійно заявляє, що це його квартира,
шантажує її відмовою у дачі згоди на
виїзд дочки разом з нею за кордон на
навчання, якщо вона не відмовиться від
частки в квартирі, влаштовує інші
конфліктні ситуації. Відповідач всіма
способами намагається позбавити її
права на частину придбаного ними майна,
утримує правовстановлюючі документи
на квартиру та автомобіль.

За час перебування в шлюбі вона з
чоловіком купили 2/3 частки квартири
АДРЕСА_1, орієнтовна оцінка якої на
даний час становить 240000 грн., 2/3 частки
становить 160000 грн., 1/3 частки - 80000 грн.

У 2006 році вони купили легковий
автомобіль ВАЗ 21150, 2004 р.в., номерний
знак НОМЕР_1, за який попередньому
власнику оплатили 42000 грн.

За час шлюбу вони також придбали, крім
речей індивідуального користування,
таке майно:

1. Телевізор «SAMSUNG» чорного кольору,
вартістю 5000 грн;

2. Спальний меблевий гарнітур
коричневого кольору, вартістю 6000 грн., (
двохспальне ліжко, двохдверна шафа з
дзеркалами, комод, тумбочка)

3. Набір меблів для прихожої
коричневого кольору, вартістю 1000 грн;

4. Пральну машинку «LG», вартістю 2000грн;

5. Газову плиту «GEFEST», вартістю 2500 грн;

6. Набір меблів для кухні, червоне
дерево, вартістю 1500 грн;

7. Диван кухонний кутовий, колір горіх,
вартістю 1000 грн;

8. Стіл кухонний, колір горіх з 4
табуретками, вартістю 200 грн;

9. Комп»ютерний стіл, колір горіх,
вартістю 900 грн.;

10. Котел «BERETA» вартістю 6000 грн;

11. Батареї - 3 шт. вартістю 1500 грн;

12. Сушка на рушники, білого кольору ,
вартістю 500 грн.

Загальна сума майна, яка знаходиться в
квартирі становить 28100 грн.

З врахуванням вартості 2/3 частки
купленої ними квартири 160000 грн.,
вартість придбаного ними майна складає
188100 грн.

Кожному з ним, при рівності часток ,
належить майна на 94050 грн.

Припинення шлюбних стосунків, не
припиняє права спільної сумісної
власності на майно, набуте в шлюбі. На
даний час є необхідність розділити між
ними квартиру відповідно до рівності
часток кожного, що відповідає вимогам
ст. ст. 70,71 СК України, ст. 372 ЦК України.

Згідно вимог ст.69 СК України - у разі
поділу майна, що є об»єктом права
спільної сумісної власності подружжя ,
частка майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

В зустрічному позові ОСОБА_3 просить
визнати удаваним договір
купівлі-продажу 2/3 часток квартири
АДРЕСА_1, укладений 30.04.2009 року між
ОСОБА_5, ОСОБА_6 з однієї сторони та
ОСОБА_3 Визнати, що 30.04.2009 року був
укладений договір дарування 2/3 часток
квартири АДРЕСА_1 між ОСОБА_7, ОСОБА_6 з
однієї сторони та обдарованим ОСОБА_3 з
другої сторони. Визнати за ним право
особистої власності на квартиру
АДРЕСА_1 в цілому. Провести реальний
розподіл спільного майна, яким
виділити йому в натурі спальний
гарнітур вартістю 6000 грн., а інше
спільне майно залишити відповідачці -
ОСОБА_2 Стягнути з відповідачки всі
судові витрати.

Свої вимоги мотивує тим, що з
відповідачкою він знаходиться в шлюбі
з 12.09.2000 року. За час перебування в
шлюбі, їх сім»єю було придбане спільне
майно, яке знаходиться в спільній
квартирі та зазначено в первинному
позові на суму 17600 грн.

30.04.2009 року, згідно договору
купівлі-продажу, від його рідної сестри
та її доньки(племінниці) до нього
відійшло 2/3 частки двох кімнатної
квартири АДРЕСА_1 за ціною 22686 грн. При
цьому, дане майно не може бути спільно
нажитим в шлюбі з наступних підстав:

Щодо квартири, слід зазначити те, що він
є інвалідом дитинства. Спірна квартира
була надана їх сім»ї ( йому, його сестрі
та племінниці), що до його одруження.
Після одруження він з відповідачкою
почали проживати в даному помешканні.
Відповідачка постійно настоювала, щоб
сестра з донькою свою частку
переоформили на нього. В 2009 році сестра
з племінницею вирішити подарувати йому
свої частки в спільній квартирі. При
цьому за договором купівлі-продажу 2/3
часток від 10.04.2009 року, він як покупець,
ні сестрі, ні племінниці жодних грошей
не передавав, а даний договір його
сестра та особисто він вважали
договором дарування. Договір купівлі
було укладено в зв»язку з тим, що ОСОБА_6
на час укладення договору була
малолітньою і нотаріус, не могла
укласти договір дарування за участю
малолітньої. Саме з цих підстав і було
укладено договір купівлі-продажу, який
є удаваним та вчинений з метою
приховати інший правочин - договір
дарування. З врахуванням відсутності
самого факту передачі коштів, що є
обов»язковою умовою для договору
купівлі-продажу, договір
купівлі-продажу 2/3 часток квартири від
30.04.2009 року слід вважати договором
дарування 2/3 часток квартири на його
ім»я. Тобто спірна квартира не є
спільно нажитим майном та не підлягає
поділу.

Предметом поділу спільного майна
подружжя є тільки майно, що знаходиться
в квартирі на суму 17600 грн. З переліку
зазначеного майна слід виключити
котел вартістю 6000 грн., батареї
вартістю 1500 грн., сушку для рушників
вартістю 500 грн. та газову плиту
вартістю 2500 грн. у зв»язку з тим, що
відповідно до ст. 186 ЦК України, річ
призначена для обслуговування іншої
(головної) речі і пов»язана з нею
спільним призначенням, є її
приналежністю. Приналежність слідує за
головною річчю, якщо інше не
встановлено договором або законом. З
врахуванням того, що котел та батареї є
складовою та невід»ємною частиною
квартири, так як відповідають за
систему опалення, а квартира в свою
чергу є його особистою власністю, тому
не підлягають реальному розподілу.
Аналогічно це стосується і газової
плити. Крім цього, котел, батареї, сушку
для рушників та газову плиту, ні він , ні
ОСОБА_2 не купляли. Все це знаходилось в
квартирі на час укладення шлюбу та не є
спільно нажитим майном подружжя.

З врахуванням вимог норм матеріального
права та загальної вартості всього
майна на суму 17600 грн., вважає, що йому
підлягає виділенню в натурі ? всього
майна на суму 8800грн. Однак, він не
заперечує, щоб суд виділив йому тільки
спальний гарнітур вартістю 6000 грн. Він
не заперечує, що інше спільне майно
було виділено ОСОБА_2 Первинний позов
не підлягає до задоволення , оскільки,
якщо 2/3 частки квартири вважати
спільним майном подружжя, неподільною
річчю, суд має застосовувати положення
частин 4,5 ст. 71 СК України, щодо
обов»язкової згоди одного з подружжя
на отримання грошової компенсації та
попереднього внесення другим з
подружжя відповідної грошової суми на
депозитний рахунок суду. У разі коли
жоден з подружжя не вчинив таких дій, а
неподільні речі не можуть бути реально
поділені між ними відповідно до їх
часток, суд визнає ідеальні частки
подружжя в цьому майні , без його
реального розподілу і залишає майно у
спільній частковій власності.

В судове засідання
позивачка-відповідачка ОСОБА_2 не
з»явилась, хоч про час та місце
слухання справи була повідомлена у
встановленому Законом порядку. В
Долинський районний суд поступило
повідомлення (а.с.55), згідно якого
ОСОБА_2, просить розгляд справи за її
позовом до ОСОБА_3 про поділ майна та
зустрічний позов розглядати у її
відсутності, оскільки вона знаходиться
за межами України в Чеській Республіці
на роботі.

В судовому засіданні представник
позивачки-відповідачки ОСОБА_2 - ОСОБА_8
(довіреність а.с.11) позовні вимоги
первинного позову уточнила, просила
постановити рішення, яким визнати за
ОСОБА_2 право власності на 1/3 частку
квартири АДРЕСА_1 загальною площею 44.1
кв.м., житловою 25.1 кв.м., та розділити
спільно придбане майно, присудивши
ОСОБА_2: 1.Телевізор «SAMSUNG» чорного
кольору, вартістю 5000 грн; 2.Набір меблів
для прихожої коричневого кольору,
вартістю 1000 грн; 3.Пральну машинку «LG»,
вартістю 2000грн; 4.Газову плиту «GEFEST»,
вартістю 2500 грн; 5.Набір меблів для
кухні, червоне дерево, вартістю 1500 грн;
6. Диван кухонний кутовий, колір горіх,
вартістю 1000 грн; 7. Стіл кухонний, колір
горіх з 4 табуретками, вартістю 200 грн; 8.
Комп»ютерний стіл, колір горіх,
вартістю 900 грн. - всього на загальну
суму 94100 грн. Все інше спільно придбане
майно присудити ОСОБА_3 Стягнути з
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати з
оплати судового збору та витрати з
надання правової допомоги адвокатом. В
задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3
до ОСОБА_2 про поділ спільного майна
просила відмовити за безпідставністю.
Додатково пояснила, що комп»ютер , який
оцінений відповідачем-позивачем
ОСОБА_3 в 5000 грн. і який він просить
присудити ОСОБА_2 є особистою власністю
їх дитини, він куплений за кошти бабці,
матері ОСОБА_3, про що остання ствердила
в судовому засіданні, а отже не може
бути у відповідності до ст. 174 СК
України предметом поділу
спільнопридбаного майна між сторонами
по справі. Крім цього просила
застосувати позовну давність щодо
позовних вимог ОСОБА_3 про визнання
удаваним договору купівлі-продажу 2/3
часток квартири АДРЕСА_1 , який
укладений 30.04.2009р. між ОСОБА_7, ОСОБА_6 та
ОСОБА_3, визнання укладеним 30.04.2009 р.
договору дарування та визнання за
ОСОБА_3 право особистої приватної
власності на квартиру АДРЕСА_1 в цілому
та відмовити за спливом позовної
давності.

Відповідач-позивач ОСОБА_3 в судовому
засіданні позовні вимоги ОСОБА_2
визнав частково. Не заперечує, щоб
ОСОБА_2 було присуджено: набір меблів
для прихожої , пральну машинку «LG»,
набір меблів для кухні, диван кухонний
кутовий, стіл кухонний, з 4 табуретками,
комп»ютерний стіл. Свої позовні вимоги
підтримує, просить визнати удаваним
договір купівлі-продажу 2/3 часток
квартири АДРЕСА_1, укладений 30.04.2009 року
між ОСОБА_5, ОСОБА_6 з однієї сторони та
ОСОБА_3 Визнати, що 30.04.2009 року був
укладений договір дарування 2/3 часток
квартири АДРЕСА_1 між ОСОБА_7, ОСОБА_6 з
однієї сторони та обдарованим ОСОБА_3 з
другої сторони. Визнати за ним право
особистої власності на квартиру
АДРЕСА_1 в цілому. Провести реальний
розподіл спільного майна, яким
виділити йому в натурі спальний
гарнітур та телевізор «SAMSUNG». Витрати
по справі покласти на кожного в рівних
долях. Додатково пояснив, що спірна
квартира була приватизована ним, його
сестрою ОСОБА_7та племінницею ОСОБА_6 в
2000 році. Спочатку в квартирі було
центральне опалення. В даній квартирі
проживала сестра з чоловіком. Газова
плита, яку ОСОБА_2 просить присудити їй ,
була придбана ще до їх одруження. В
2002-2003 роках в квартиру перейшли
проживати він разом з ОСОБА_2 В квартирі
уже було встановлено котел, батареї,
сушка на рушники. Індивідуальне
опалення в квартирі було встановлено
давно, хоч в експлуатацію його прийняли
5-6 років назад. Гроші за договором
купівлі-продажу 2/3 часток квартири,
вони сестрі не давали, такий договір
було укладено, по тій причині, що
племінниця була неповнолітньою, а тому
нотаріус не міг посвідчити договір
дарування. З текстом договору
купівлі-продажу, а також з заявою
ОСОБА_2 він був ознайомлений. За час
спільного проживання він разом з
ОСОБА_2 придбали спальний меблевий
гарнітур, телевізор «SAMSUNG», набір
меблів для прихожої , пральну машинку
«LG», набір меблів для кухні, диван
кухонний кутовий, стіл кухонний, з 4
табуретками, комп»ютерний стіл. З
цінами на дане майно , які вказані в
первинній позовній заяві , він
погоджується. Крім цього ними придбано
комп»ютер, який він оцінює в сумі 5000
грн. Цим комп»ютером на даний час
користується дочка, яка проживає у
своєї бабці, матері ОСОБА_2 Автомобіля
ВАЗ, вони за час шлюбу не придбали. В
останні судові засідання
відповідач-позивач ОСОБА_3 не з»явився,
хоч про час та місце слухання справи
був повідомлений у встановленому
Законом порядку. В Долинський районний
суд поступила заява ОСОБА_3 про
уточнення позовних вимог(а.с.57-58),
згідно якої він просить визнати
удаваним договір купівлі-продажу 2/3
часток квартири АДРЕСА_1, укладений
30.04.2009 року між ОСОБА_5, ОСОБА_6 з однієї
сторони та ОСОБА_3 Визнати, що 30.04.2009
року був укладений договір дарування 2/3
часток квартири АДРЕСА_1 між ОСОБА_7,
ОСОБА_6 з однієї сторони та обдарованим
ОСОБА_3 з другої сторони. Визнати за ним
право особистої власності на квартиру
АДРЕСА_1 в цілому. Провести реальний
розподіл спільного майна, яким
виділити йому в натурі ? частину
спільно нажитого майна, а саме:
телевізор вартість 5000 грн. та спальний
гарнітур вартістю 6000 грн., а інше
спільне майно залишити відповідачці -
ОСОБА_2Стягнути з відповідачки всі
судові витрати.

Представник відповідача-позивача
ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_9 (договір №029 від
11.11.2013р. а.с.12), в судовому засіданні
позовні вимоги первинного позову
визнав частково, а саме в частині
присудження ОСОБА_2 набору меблів для
прихожої , пральної машинки «LG», набору
меблів для кухні, дивану кухонного
кутового, стола кухонного, з 4
табуретками, комп»ютерного стола -
визнав. Уточнені позовні вимоги ОСОБА_3
підтримав, зіславшись на викладені в
зустрічному позові та в заяві про
уточнення позовних вимог обставини.
Додатково пояснив, що котел, газова
плита, сушка для рушників, батареї не
були придбані сторонами по справі. Ці
речі , згідно ст. 186 ЦК України,
призначені для обслуговування
основної речі - квартири, вони
пов»язані з нею спільним призначенням,
є її приналежністю. В даному випадку
строки позовної давності не пройшли,
оскільки у відповідності до вимог ч.1
ст. 72 СК України - позовна давність не
застосовується до вимог про поділ
майна, що є об»єктом справа спільної
сумісної власності подружжя, якщо шлюб
між ними не розірвано. Шлюб між
сторонами по справі розірвано лише
16.04.2014р., тому відмовляти ОСОБА_3 в
позові за спливом строку позовної
давності - немає підстав.

Суд, вислухавши думку учасників
процесу дослідивши здобуті та
перевірені в судовому засіданні докази
в їх сукупності, вважає, що позов ОСОБА_2
до ОСОБА_3 про поділ спільного
сумісного майна подружжя та зустрічний
позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ
спільного майна підлягають до
часткового задоволення, виходячи з
наступного:

У відповідності до вимог ст. 60 СК
України - майно, набуте подружжям за час
шлюбу, належить дружині та чоловікові
на праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини (навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за
дітьми, хвороба, тощо) самостійного
заробітку (доходу).

Ч.1 ст.70 СК України передбачено, що
у разі поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частка майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

Згідно ст.71 СК України - майно, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, ділиться між ними в
натурі. Якщо дружина та чоловік не
домовились про порядок поділу майна,
спір може бути вирішений судом . При
цьому суд бере до уваги інтереси
дружини, чоловіка, дітей та інші
обставини, що мають істотне значення.
Ч.4 даної статті передбачено, що
присудження одному з подружжя грошової
компенсації замість його частки у
праві спільної сумісної власності на
майно, зокрема на житловий будинок,
квартиру, земельну ділянку,
допускається лише за його згодою, крім
випадків , передбачених ЦК України.

Як встановлено в судовому
засіданні, сторони по справі
перебували з 12.09.2000 р. в шлюбі, про що
свідчить свідоцтво про одруження
НОМЕР_3 (а.с.6).

Від даного шлюбу у них ІНФОРМАЦІЯ_1
народилась дочка ОСОБА_4 (свідоцтво про
народження серії НОМЕР_2 а.с.7).

Рішенням Долинського районного
суду від 16.04.2014р. по справі №343/2773/13-ц
(а.с.64), яке на момент винесення даного
рішення не вступило в законну силу,
шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2,
зареєстрований 12.09.2000 року, актовий
запис №7 - розірвано.

Як встановлено в судовому
засіданні та визнано сторонами по
справі, за час спільного проживання
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 спільно придбали
наступне майно: телевізор «SAMSUNG»
чорного кольору; спальний меблевий
гарнітур коричневого кольору (
двохспальне ліжко, двохдверна шафа з
дзеркалами, комод, тумбочка); набір
меблів для прихожої коричневого
кольору; пральну машинку «LG»; набір
меблів для кухні, червоне дерево, диван
кухонний кутовий, колір горіх; стіл
кухонний, колір горіх з 4 табуретками;
комп»ютерний стіл, колір горіх. Тому
позов в цій частині, щодо придбання
даного майна за час спільного
проживання та його оцінки , у
відповідності до вимог ч.1 ст. 61 ЦПК
України - доказуванню не підлягає.

У відповідності до договору
купівлі-продажу 2/3 часток квартири від
30.04.2009 року, посвідченого приватним
нотаріусом Долинського міського
нотаріального округу, та
зареєстрованого в реєстрі за №1674
(а.с.35-37) - ОСОБА_7, яка діє від свого імені
та як законний представник малолітньої
ОСОБА_6, ОСОБА_11, який діє як законний
представник від імені малолітньої
ОСОБА_6 - продавці, продали , а ОСОБА_3,
покупець, купив 2/3 квартири АДРЕСА_1.
Продаж цей за домовленістю сторін
вчинено за 22686 гривень, які покупець
сплатив продавцям до підписання цього
договору купівлі-продажу. Сторони
підтверджують факт повного розрахунку
за квартиру. Продавці ознайомлені із
заявою другого з подружжя покупця-
ОСОБА_2 про дачу згоди на купівлю 2/3
часток квартири. Покупцю- даний факт
відомо. Також покупець стверджує, що
квартира, яка купляється стає спільною
сумісною власністю подружжя, так як
придбавається за час перебування в
зареєстрованому шлюбі. Правочин
укладається за згодою другого з
подружжя. Сторони стверджують у
присутності нотаріуса що : однаково
розуміють значення і умови договору;
правочин не суперечить правам та
інтересам дітей; договір спрямований
на настання правових наслідків, що
обумовлені ним; договір не має
характеру фіктивного, удаваного
правочину; ціна продажу відповідає їх
намірам.

Витяг про реєстрацію права
власності на нерухоме майно (а.с.8)
підтверджує, що ОСОБА_3на підставі
договору купівлі-продажу /1674/30.04.2009р.,
посвідченого приватним нотаріусом
ОСОБА_12, Долинського міського
нотаріального округу, являється
власником 2/3 часток квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Цивільного
кодексу України правочином є дія особи,
спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Згідно ч.ч. 3, 4, 5 ст. 203 ЦК України,
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі. Правочин має
вчинятися у формі, встановленій
законом. Правочин має бути спрямований
на реальне настання правових
наслідків, що обумовлені ним.

Статтею 626 ЦК України визначено поняття
договору - це домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

У відповідності до положень ст. 655 ЦК
України за договором купівлі-продажу
одна сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму.

Стаття 235 Цивільного кодексу України
передбачає, що удаваним є правочин,
який вчинено сторонами для
приховування іншого правочину, який
вони насправді вчинили. Якщо буде
встановлено, що правочин був вчинений
сторонами для приховування іншого
правочину, який вони насправді вчинили,
відносини сторін регулюються
правилами щодо правочину, який сторони
насправді вчинили.

Як зазначено у п. 25 Постанови Пленуму
Верховного Суду України "Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними" від
06.11.2009 №9, за удаваним правочином
сторони умисно оформляють один
правочин, але між ними насправді
встановлюються інші правовідносини.

Відповідно до роз'яснень п.2 постанови
Пленуму Верховного Суду України № 14
від 18 грудня 2009 року «Про судове
рішення у цивільній справі» - рішення
суду як найважливіший акт правосуддя
покликане забезпечити захист
гарантованих Конституцією України
прав і свобод людини та здійснення
проголошеного Основним Законом
України принципу верховенства права. У
зв'язку з цим суди повинні неухильно
додержувати вимог про законність і
обґрунтованість рішення у цивільній
справі (частина перша статті 213 ЦПК).

Допитана в якості свідка ОСОБА_7
суду пояснила, що вона являється рідною
сестрою ОСОБА_3 В 2000 році, вона , її
дочка ОСОБА_6 та брат ОСОБА_3
приватизували квартиру АДРЕСА_1.
Приблизно один рік вони проживали
разом. Потім вони купила свою квартиру
і приблизно в 2003 році переїхали
проживати туди. На момент приватизації
квартири, опалення у ній було
центральним. Всіма питаннями, щодо
встановлення індивідуального опалення
, а це було після 2003 року, займався брат.
Газовий котел, батареї, сушку для
рушників було придбано братом у час
шлюбу, але гроші для їх придбання
давала мама - ОСОБА_13 Коли вона
переїжджала проживати на свою нову
квартиру, в старій квартирі по вул.
Братіславській вона залишила стару
газову плиту, але це не була газова
плита фірми «GEFEST». Через деякий період
часу до неї прийшов брат, з проханням,
щоб вона віддала свою частку квартири.
Вони пішли до нотаріуса з метою укласти
договір дарування . Однак в нотаріуса
вони уклали договір купівлі-продажу.
Дружина брата дала свою згоду на
укладення договору купівлі-продажу.
Будь-якого тиску на неї під час
підписання договору на неї не було.
Грошей за договором купівлі-продажу,
вона не отримувала.

Свідок ОСОБА_13 суду пояснила, що
ОСОБА_3 являється її сином. Вона
отримала квартиру на свою сім»ю, в т.ч. і
на сина-інваліда ОСОБА_3. Після
отримання квартири, вона в 1998 році
виписалась з неї і дана квартира була в
2000 році приватизована на сина, дочку
ОСОБА_7 і на її внучку ОСОБА_6 На момент
приватизації квартири у ній було
центральне опалення, а також була
газова плита. Їй відомо, що невістка
ОСОБА_2 настоювала, щоб її донька ОСОБА_7
відмовилась від своєї частки в
квартирі. Вона особисто давала гроші
синові на проведення ремонту в
квартирі та встановлення
індивідуального опалення. Чи придбано
газовий котел, батареї, сушку - їй
невідомо. Яка на даний час стоїть
газова плита у спірній квартирі - їй
невідомо. Комп»ютер, яким зараз
користується внучка ОСОБА_4 , купляла
вона. При укладенні договору
купівлі-продажу, вона не була присутня.

У відповідності до ст. 11 ЦПК України
- суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Ч.3 ст. 10 та ч.1 ст. 60 ЦПК України
встановлено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, крім випадків
встановлених законом.

Враховуючи докази надані
сторонами , враховуючи що сторони
договору купівлі-продажу 2/3 часток
квартири, перед підписанням договору
попередньо ознайомлені нотаріусом з
правовими наслідками недодержання при
вчиненні правочину вимог закону,
усвідомлюючи природу цього правочину
та значення своїх дій, діючи спільно та
перебуваючи при здоровому розумі і
ясній пам»яті, за відсутності
будь-якого тиску як фізичного, так і
психічного, маючи цивільну
дієздатність, уклали вказаний
договір,суд вважає, що 30.04.2009 року був
укладений саме договір купівлі-продажу
2/3 часток квартири АДРЕСА_1, за які
покупець оплатив 22686 грн. за
домовленістю продавцям до підписання
вказаного договору. Крім цього сторони
ствердили у присутності нотаріуса, що
однаково розуміють значення і умови
договору, даний договір спрямований на
настання правових наслідків, що
обумовлені ним , договір не має
характеру фіктивного, удаваного
правочину. Таким чином суд вважає, що
зовнішнє волевиявлення сторін
договору купівлі-продажу, який
укладений 30.04.2009р. збігалось з їх
внутрішньою волею, даний договір не є
удаваним, він не вчинений сторонами для
приховування іншого договору, а тому
позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ
спільного майна в частині: визнання
удаваним договору купівлі-продажу 2/3
часток квартири АДРЕСА_1, укладеного
30.04.2009 року між ОСОБА_5, ОСОБА_6 з однієї
сторони та ОСОБА_3; визнання, що 30.04.2009
року був укладений договір дарування 2/3
часток квартири АДРЕСА_1 між ОСОБА_7,
ОСОБА_6 з однієї сторони та обдарованим
ОСОБА_3 з другої сторони; визнання за
ним право особистої власності на
квартиру АДРЕСА_1 в цілому - не підлягає
до задоволення.

Також позовні вимоги ОСОБА_3 в
частині присудження при поділі
спільного майна комп»ютера вартістю
5000 грн. відповідачці ОСОБА_2, не
підлягає до задоволення, виходячи з
наступного:

Ст. 174 СК України передбачено, що
майно, придбане батьками або одним із
них для забезпечення розвитку,
навчання та виховання дитини (одяг,
інші речі особистого вжитку, іграшки,
книги, музичні інструменти, спортивне
обладнання тощо) , є власністю дитини.

Суд вважає, що комп»ютер, який
придбано для неповнолітньої дочки
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 , придбаний саме
для забезпечення духовного розвитку та
навчання неповнолітньої дитини . Даний
комп»ютер переданий їй у користування,
він на даний час знаходиться у неї, за
місцем її теперішнього проживання у
бабці- матері ОСОБА_2 в с.Витвиця
Долинського району. Крім цього , згідно
показів свідка ОСОБА_13, саме вона дала
кошти на його придбання. Тому вказаний
комп»ютер є власністю дитини і не може
предметом розподілу спільно-сумісної
власності подружжя.

Первинний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
поділ спільного сумісного майна
подружжя, в частині присудження
відповідачу ОСОБА_3 з спільно
придбаного майна котла ««BERETA» вартістю
6000 грн; батарей - 3 шт. вартістю 1500 грн;
сушки на рушники, білого кольору ,
вартістю 500 грн. не підлягає до
задоволення, виходячи з наступного:

У відповідності до п.25 Постанови
Пленуму Верховного суду Укаїни від
21.12.2007р. №11 - вирішуючи питання про
поділ майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
зокрема неподільної речі, суди мають
застосовувати положення частин 4, 5
ст. 71 СК щодо обов'язкової згоди
одного з подружжя на отримання
грошової компенсації та попереднього
внесення другим із подружжя
відповідної грошової суми на
депозитний рахунок суду. За
відсутності такої згоди присудження
грошової компенсації може мати місце з
підстав, передбачених ст. 365 ЦК , за
умови звернення подружжя (одного з
них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК)
та попереднього внесення на депозитний
рахунок суду відповідної грошової
суми. У разі коли жоден із подружжя
не вчинив таких дій, а неподільні
речі не можуть бути реально
поділені між ними відповідно до їх
часток, суд визнає ідеальні частки
подружжя в цьому майні без його
реального поділу і залишає майно у їх
спільній частковій власності.

У відповідності до ст. 186 ЦК України -
річ, призначена для обслуговування
іншої (головної) речі і пов»язані з нею
спільним призначенням, є її
приналежністю. Приналежність слідує за
головною річчю, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Враховуючи, що судом не
задовольняється зустрічний позов
ОСОБА_3 в частині визнання удаваним
договору купівлі-продажу 2/3 часток
квартир, визнання за ним права
особистої приватної власності на
спірну квартиру в цілому , а визнається
право власності на 1/3 частку квартири
АДРЕСА_1 за ОСОБА_2, суд вважає, що котел,
батареї, сушка для рушників є
приналежними речами, які призначені
для обслуговування головної речі -
квартири , а тому вони не можуть бути
реально поділені між сторонами по
справі.

В судовому засіданні здобуто достатньо
доказів того, що за час спільного
проживання, сторонами по справі було
придбано нову газову плиту «GEFEST»
(покази представника ОСОБА_2, покази
свідка ОСОБА_7 ) . Газова плита є
побутовою річчю, яка призначена для
задоволення потреб громадян, тому вона
підлягає розподілу , як спільно сумісне
майно подружжя.

В судовому засіданні не здобуто, а
сторонами по справі не надано жодного
доказу, що подружжям , за час спільного
проживання було придбано автомобіль
ВАЗ 21150, 2004 р.в., номерний знак НОМЕР_1.

Клопотання ОСОБА_2,(а.с.29) яке
підтримане в судовому засіданні її
представником, про застосування
позовної давності щодо позовних вимог
ОСОБА_3 про визнання удаваним договору
купівлі-продажу 2/3 часток квартири
АДРЕСА_1 , укладений 30.04.2009р. між ОСОБА_7,
ОСОБА_6 та ОСОБА_3, визнання укладеним
30.04.2009 р. договору дарування та визнання
за ОСОБА_3 право особистої приватної
власності на квартиру АДРЕСА_1 в цілому
та відмови в позові за спливом строку
позовної давності не підлягає до
задоволення, оскільки :

За змістом частини першої статті 261
ЦК України позовна давність
застосовується лише за наявності
порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати
позовну давність, суд повинен
з'ясувати та зазначити в судовому
рішенні, чи порушене право або
охоронюваний законом інтерес позивача,
за захистом якого той звернувся до
суду. У разі коли такі право чи інтерес
не порушені, суд відмовляє в позові з
підстав його необґрунтованості. І лише
якщо буде встановлено, що право або
охоронюваний законом інтерес особи
дійсно порушені, але позовна давність
спливла і про це зроблено заяву іншою
стороною у справі, суд відмовляє в
позові у зв'язку зі спливом позовної
давності - за відсутності наведених
позивачем поважних причин її
пропущення.

Оскільки в судовому засіданні
встановлено, що укладенням договору
купівлі-продажу 2/3 часток квартири не
порушено права та охоронювані законом
інтереси сторін по справі, не має
підстав для застосування позовної
давності.

Оцінивши докази, які надані сторонами
по справі , за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні,
враховуючи всі наведені обставини, суд
вважає, що уточнений в судовому
засіданні позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
поділ спільного сумісного майна
подружжя та уточнений зустрічний позов
ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ спільного
майна, підлягають до часткового
задоволення, слід визнати за ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 право власності по 1/3 частку
квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 44.1
кв.м., житловою 25.1 кв.м., та розділити
спільно придбане майно, виходячи з
рівності їх часток , оскільки інше не
встановлено домовленістю між
сторонами по справі. В задоволенні
інших позовних вимог слід відмовити.

Питання судових витрат слід вирішити у
відповідності до вимог ст.88 ЦПК
України.

На пiдставi ст.ст. 60,70, 71, 174 СК
України, ст. ст. 186,202,203,235,626,655 ЦК України,
керуючись ст.ст. 88, 208,209,213 215,218 ЦПК
України, суд ,-

Р I Ш И В :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ
спільного сумісного майна подружжя та
зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про
поділ спільного майна задоволити
частково .

Визнати за ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 право
власності на 1/3 частку квартири
АДРЕСА_1 , загальною площею 44.1 кв.м.,
житловою 25.1 кв.м.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 право
власності на 1/3 частку квартири
АДРЕСА_1 , загальною площею 44.1 кв.м.,
житловою 25.1 кв.м.

Розділити між сторонами
наступне майно, присудивши :

ОСОБА_2:

1.Набір меблів для прихожої коричневого
кольору, вартістю 1000 грн;

2.Пральну машинку «LG», вартістю 2000грн;

3.Газову плиту «GEFEST», вартістю 2500 грн;

4.Набір меблів для кухні, червоне
дерево, вартістю 1500 грн;

5. Диван кухонний кутовий, колір горіх,
вартістю 1000 грн;

6. Стіл кухонний, колір горіх з 4
табуретками, вартістю 200 грн;

7. Комп»ютерний стіл, колір горіх,
вартістю 900 грн.

Всього майна на суму: 9100 гривень

ОСОБА_3:

1.Телевізор «SAMSUNG» чорного кольору,
вартістю 5000 грн;

2. Спальний меблевий гарнітур
коричневого кольору вартістю 6000 грн.

Всього майна на суму 11000 гривень

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_2 950 гривень грошової компенсації
за перевищення реальної частки майна
над ідеальною.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_2 306.63 гривні сплаченого судового
збору та 2000 гривень за надання
юридичної допомоги адвокатом, згідно
квитанцій.

В решті частині позовів ОСОБА_2
до ОСОБА_3 про поділ спільного
сумісного майна подружжя , ОСОБА_3 до
ОСОБА_2 про поділ спільного майна
відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подачі
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення до Апеляційного суду
Івано-Франківської області через
Долинський районний суд.

Суддя:

Повний текс рішення виготовлено
23.04.2014р.