Справа № 750/8882/13-ц Провадження №
22-ц/795/673/2014 Головуючий у I інстанції
-Лямзіна Н. Ю. Доповідач - Шитченко Н.
В.Категорія - цивільна
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2014 року м.
ЧернігівАПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ
ОБЛАСТІ у складі:

головуючої - судді Шитченко Н.В.

суддів: Бобрової І.О., Євстафіїва О.К.,

при секретарі - Остапенко Г.С.,

за участю позивача ОСОБА_1, його
представника ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Чернігові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Деснянського районного суду
м. Чернігова від 05 лютого 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 про визнання
оспорюваного правочину недійсним і
застосування наслідків його
недійсності, -

в с т а н о в и
в:

Рішенням Деснянського районного суду
м. Чернігова від 05 лютого 2014 року в
задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1,
посилаючись на постановлення рішення з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, просить скасувати
судове рішення та ухвалити нове
рішення, яким задовольнити позовні
вимоги в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до
того, що суд першої інстанції не дав
належної оцінки наданим стороною
позивача доказам щодо вчинення
правочину під впливом обману.

Апелянт наголошує на тому, що
оспорюваний договір укладений шляхом
введення його в оману, оскільки
відповідач не був офіційним
представником заводу «Шана-М», ціни на
продукцію були значно завищені ФОП
ОСОБА_4, ніж це передбачено ціновою
політикою заводу.

Зазначає, що суд не звернув увагу на те,
що в оспорюваному договорі відповідач
невірно послався на нормативний акт,
яким затверджений Перелік товарів
належної якості, що не підлягають
обміну (поверненню), зазначивши, що
металопластикові конструкції
поверненню не підлягають.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників судового розгляду,
перевіривши доводи апеляційної скарги
та дослідивши матеріали справи,
апеляційний суд приходить до висновку
про відхилення апеляційної скарги та
залишення рішення суду першої
інстанції без змін, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасовано правильне по
суті і справедливе рішення з одних лише
формальних міркувань.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивачем не надано належних доказів
на підтвердження того, що в момент
укладення договору він не розумів
значення своїх дій, оскільки був
ознайомлений з умовами договору, що
засвідчив своїм підписом. Крім того,
ОСОБА_1 не довів суду навмисне введення
його в оману відповідачем щодо
обставин, які впливають на вчинення
договору та вчинення ним помилки щодо
обставин, які мають істотне значення.

З таким висновком районного суду
погоджується апеляційний суд, оскільки
він ґрунтується на матеріалах справи
та відповідає вимогам чинного
законодавства.

По справі встановлено, що 07 червня 2013
року між ФОП ОСОБА_4 та позивачем було
укладено замовлення-договір б/н, за
яким виконавець зобов'язувався
передати у власність замовника товар
(ПВХ конструкції), а замовник прийняти
та оплатити вищевказані вироби на
умовах та у строки, передбачені
договором (а.с. 12-13). Вартість виробу за
договором складала 5338 грн.

В той же день, 07 червня 2013 року між
позивачем та ПАТ «ОТП Банк» був
укладений договір про надання
споживчого кредиту № , за яким
банком було надано позичальнику
споживчий кредит в сумі 5978,56 грн.
строком на 12 місяців під 0,01 % річних на
придбання товарів та послуг ФОП ОСОБА_4
(а.с. 23-27).

В подальшому банк, відповідно до умов
укладеного договору, виконав свої
зобов'язання та 10 червня 2013 року
перерахував кошти на рахунок ФОП
ОСОБА_4 у розмірі 5338 грн., що
підтверджується довідкою банківської
установи (а.с. 27).

Сторони не заперечували, що
металопластикові вікна були
доставлені на адресу позивача, але не
встановлені внаслідок відмови ОСОБА_1

Відповідно до приписів ст. 203 ЦК
України, зміст правочину не може
суперечити цьому Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
маральним засадам суспільства.
Волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі. Правочин має бути
спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою-третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Зазначеною нормою передбачено, що
зміст правочину не може суперечити ЦК
України, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства. Особа, яка вчиняє
правочин, повинна мати необхідний
обсяг цивільної дієздатності.
Волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі. Правочин має бути
спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.
Правочин, що вчиняється батьками
(усиновлювачами), не може суперечити
правам та інтересам їхніх малолітні,
неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до положень ст. 60 ЦК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень;
докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі;
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Згідно приписів ст. 230 ЦК України та
роз'яснень п. 20 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 06
листопада 2009 року "Про судову практику
розгляду цивільних справ про визнання
правочинів недійсними", правочин
визнається вчиненим під впливом обману
у випадку навмисного введення іншої
сторони в оману щодо обставин, які
впливають на вчинення правочину. На
відміну від помилки, ознакою обману є
умисел у діях однієї зі сторін
правочину. Наявність умислу в діях
відповідача, істотність значення
обставин, щодо яких особу введено в
оману, і сам факт обману повинна
довести особа, яка діяла під впливом
обману. Обман щодо мотивів правочину не
має істотного значення.

На думку апеляційного суду, суд першої
інстанції, проаналізувавши наведені
норми, прийшов до правильного висновку
про відсутність підстав для
задоволення позову про визнання
недійсним правочину, укладеного під
впливом обману з боку відповідача,
оскільки належні докази на
підтвердження цих доводів позову в
матеріалах справи відсутні. При
укладенні договору позивач отримав
вичерпну інформацію щодо умов та
предмету договору, жодних застережень
щодо викладених обставин у нього не
виникло, про що свідчать його особисті
підписи.

Судом перевірялись доводи позивача
відносно того, що ФОП ОСОБА_4 ввів його в
оману, вказавши, що являється
представником ПП «ШАНА-М», яке
безпосередньо виготовляє
металопластикові конструкції.
Підприємство підтвердило, що між ним та
відповідачем укладено дилерський
договір (а.с. 69-71), на підставі якого ПП
«ШАНА-М» були виготовлені за заказом
ФОП ОСОБА_4 металопластикові вікна за
розмірами, наданими позивачем (а.с. 78).
Таким чином, ОСОБА_1 отримав вікна саме
того виробника, того розміру і в той
строк, що був обумовлений договором.
Доводи апелянта про те, що ціни
відповідачем значно завищені,
належними доказами не підтверджені.

В ході розгляду справи позивач не
заперечував, що з умовами договору був
ознайомлений. Доказів умислу в діях
відповідача щодо введення позивача в
оману при укладенні оспорюваного
правочину, істотність значення
обставин, щодо яких ОСОБА_1 введено в
оману, суду не надано, як не надано
доказів того, що волевиявлення
позивача не відповідало його волі.

Твердження апелянта про невірне
посилання судом першої інстанції на
постанову КМУ від 19 березня 1994 року №
172, якою затверджений перелік товарів
належної якості, які не підлягають
обміну (поверненню), не заслуговують на
увагу колегії суддів, оскільки є
довільним тлумаченням положень
нормативного акту.

Зважаючи на наведені норми закону
та оцінивши обставини справи в
сукупності, суд першої інстанції
правильно визначив наявність
передбачених законом підстав для
відмови у задоволенні вимог про
визнання укладеного договору
недійсним, вказавши, що позивачем не
надано суду належних доказів на
підтвердження заявлених вимог щодо
недійсності оспорюваного правочину.

Враховуючи наведені обставини,
апеляційний суд приходить до висновку
про те, що доводи апеляційної скарги не
спростовують правильності висновків
суду першої інстанції і не дають
підстав для скасування судового
рішення, яке постановлене з
дотриманням вимог закону.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319, 324
ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м.
Чернігова від 05 лютого 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:Судді: