АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1847/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Тананайська Ю. А. Доповідач -
Свистунова О.В. Категорія 27
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2014 року

Колегія суддів судової палати по
цивільним справам апеляційного суду
Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді
Свистунової О.В.

суддів Ремеза В.А.,
Міхеєвої В.Ю.

при секретарі Гасановій
С.Д.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
цивільну справу

за апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк»

на рішення Марганецького міського суду
Дніпропетровської області від 26 грудня
2013 року

у цивільній справі за позовною заявою
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

-

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернулось до суду з вказаним позовом,
посилаючись на те, що 21 липня 2005 року
між банком та ОСОБА_2 укладено
кредитний договір у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку у розмірі 5000 грн. із
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 36 % на рік на суму
залишку з кінцевим терміном
повернення, що відповідає строку дії
картки. У зв'язку з невиконанням ОСОБА_2
зобов'язань за кредитним договором,
станом на 31 липня 2013 року утворилась
заборгованість в розмірі 30 983,54 грн., яку
банк просив стягнути з відповідача, а
також покласти на нього судові витрати
(а.с. 1-3).

Рішенням Марганецького міського
суду Дніпропетровської області від 26
грудня 2013 року позов в задоволенні
позовних вимог відмовлено. (а.с. 47-49).

В апеляційній скарзі позивач
посилається на неправильне
застосування судом норм матеріального
та процесуального права при ухваленні
судового рішення, у зв'язку з чим
ставить питання про його скасування та
ухвалення нового про задоволення
позову у повному обсязі (а.с.50-55).

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість судового рішення в
межах доводів апеляційної скарги і
заявлених вимог колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню, а рішення суду
першої інстанції без змін, виходячи з
наступного.

Ухвалюючи рішення про відмову у
задоволенні позову, суд першої
інстанції виходив з того, що між
сторонами 21 липня 2005 року був укладений
кредитний договір № б/н, у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку у розмірі 5000 грн. із
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 36 % на рік на суму
залишку з кінцевим терміном
повернення, що відповідає строку дії
картки. Строк дії кредитного ліміту
один рік, на картці було зазначено дату
до якої вона діє. Відповідач до Банку не
звертався з проханням видати нову
картку. Останній платіж по кредиту було
здійснено 11.07.2008 року.

За умовами договору позивач
зобов'язався надати відповідачу
платіжну картку з кредитним лімітом на
термін дії такої картки, а відповідач
зобов'язався повернути отриманий
кредит і сплатити відсотки у
встановленому договором розмірі та
строки, що підтверджується копією
зазначеного договору (а.с. 9-13).

При цьому, відсотки за кредитом,
строки та порядок погашення
заборгованості були визначені Умовами
та правилами надання банківських
послуг за карткою (далі - Умови).

Пунктом 3.1.1 п.п.3.1.3 Умов визначено, що
строк дії Картки зазначений на Картці
(місяць та рік). Картка дійсна до
останнього календарного дня вказаного
місяця. По закінченню строку дії
відповідна Картка продовжується
банком на новий строк (шляхом надання
Клієнту Картки з новим строком дії).

Умовами п.9.12 Умов та правил надання
банківських послуг, які були чинними на
час укладання відповідачем договору
про надання кредитного ліміту на
платіжну картку, були встановлені
умови строку дії кредитної картки та
початок перебігу строку, з якого дія
кредитної картки припиняється, а банк
набуває права вимоги за договором.

Однак, Позивач не надав суду доказів
у підтвердження встановленого порядку
повідомлення банком боржника про
наявність у нього заборгованості та
строк, з якого у банка виникає право
звернення до суду з позовом про
стягнення заборгованості за договором.

У пунктах 9.1., 9.4. Умов вказано, в яких
випадках дія картки припиняється та з
якого часу у кредитора виникає право на
примусове стягнення заборгованості та
в якому порядку.

Відповідно до п. 9.4. Умов у випадку
наявності перевитрат платіжного
ліміту по карті та непогашення їх
клієнтом протягом 6 місяців, карта
закривається та її наступне
відновлення можливе лише після повного
погашення заборгованості.

А відповідно до п. 9.6. Договору
передбачено, що при відсутності на
картці грошових коштів у розмірі,
достатньому для оплати послуг банку
для продовження дій картки та при
ненадходженні грошових коштів на
картку протягом 3 місяців з часу спливу
її дії, банк стягує комісію за
обслуговування рахунку за тарифами.

Як вбачається з розрахунку
заборгованості за договором № б/н від 21
липня 2005 року та виписки з карткового
рахунку (а.с. 4-8), останній платіж по
процентах, було здійснено ОСОБА_2 в
липні 2008 року, після чого щомісячні
платежі не здійснювались, таким чином,
відповідно до положень укладеного між
сторонами договору та Умов, платіжна
карта відповідача повинна бути закрита
протягом 6 місяців після настання
строку погашення чергового платежу,
тобто з січня 2009 року.

Позивач звернувся до суду із
зазначеним позовом у серпні 2013 року.

Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності
починається від дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Відповідно до абз. 1 ч. 5 ст. 261 ЦК
України перебіг позовної давності за
зобов'язаннями з визначеним строком
виконання починається зі спливом
строку виконання.

Разом з тим із настанням певної
події, яка має юридичне значення,
законодавець пов'язує термін, який
визначається календарною датою або
вказівкою на подію, яка має неминуче
настати (ст. ст. 251, 252 ЦК України).

Таким чином, умова договору про
надання кредитного ліміту на платіжну
картку про те, що строк дії картки не
визначений, не свідчить про те, що цей
договір не має строку виконання.

Крім того, судом першої інстанції при
розгляді справи не враховано
положення, викладені у п. 31 постанови
пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 30 березня 2012
року № 5 «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин», якими судам роз'яснено,
що у спорах щодо споживчого
кредитування кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув.

Відповідач під час розгляду справи у
суді першої інстанції заявляв
відповідне клопотання про
застосування строків позовної
давності (а.с. 26,42).

Враховуючи викладене та конкретні
обставини справи, рішення суду першої
інстанції відповідає вимогам норм
матеріального і процесуального права і
тому, колегія апеляційного суду вважає,
що згідно до ст. 308 ЦПК України правових
підстав для скасування рішення суду
першої інстанції колегія суддів не
вбачає, а тому, доводи апеляційної
скарги підлягають відхиленню, а
рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-316 ЦПК
України колегія суддів, -

У Х В
А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк

«ПриватБанк» - відхилити.

Рішення Марганецького міського
суду Дніпропетровської області від 26
грудня 2013 року - залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
протягом двадцяти днів може бути
оскаржено шляхом подання касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді