Інгулецький районний суд м. Кривого
Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/3639/13-ц
Номер провадження 2/213/77/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2014 року, Інгулецький районний
суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської
області, у складі:

головуючого - судді
Попова В.В.,

при секретарі -
Толстіковій А.В.,

за участю:

представника позивача - Ридош
Миколи Миколайовича,

відповідача - ОСОБА_2

представників відповідача -
ОСОБА_3,

- ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду, у м. Кривому
Розі, цивільну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
«БМ Банк» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості в межах вартості майна,
одержаного в спадщину, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із
зазначеним позовом і в редакції
уточненої позовної заяви від 25.10.2013
року просить суд стягнути з
відповідача на свою користь
заборгованість за кредитним договором
у сумі 27 638,41 грн. з яких строкова сума
заборгованість за кредитом - 27 104,70 грн.,
прострочена сума заборгованості за
кредитом - 2,00 грн., заборгованість за
відсотками - 531,71 грн.

В обґрунтування позовних вимог
зазначив, що « 13» квітня 2012 року між
Публічним акціонерним товариством «БМ
Банк» (надалі - Кредитор, Банк або
Позивач) та ОСОБА_5 (надалі -
«Позичальник») у відповідності до
вимог чинного законодавства України у
письмовій формі було укладено Договір
№3100626 про відкриття та обслуговування
карткового рахунку з видачею
міжнародної платіжної картки та
встановлення кредитного ліміту (надалі
- Кредитний договір), згідно з яким,
останній отримав на умовах, визначених
Кредитним договором, грошові кошти у
розмірі 30 000 (тридцять тисяч) гривень 00
копійок (надалі - Кредит) на споживчі
потреби, зі сплатою 30,99 % річних, а у разі
прострочення сплати кредиту - 50,00 %
річних, з терміном остаточного
повернення Кредиту - « 12» квітня 2014р.

Під час отримання кредиту Позичальник
згідно з чинним законодавством України
надав Банку всі необхідні документи, що
ідентифікують його особу, мав
постійний дохід, і у Банку не було
сумнівів щодо його спроможності
повернути кошти.

У вказаний пунктом 2.4.1. Кредитного
договору термін Позичальник частини
свого боргу не повернув.

Ст. 1048 Цивільного кодексу України
(надалі - ЦКУ) передбачено, що
позикодавець має право на одержання
процентів від суми позики. Розмір та
порядок одержання процентів
встановлюється договором.

Згідно з п.п. 3.1.4., 3.1.8. та 2.4.1. Кредитного
договору, Позичальник зобов'язався
своєчасно сплачувати проценти за
користування кредитом, повернути
кредит у визначені даним Договором
терміни, а також виконати інші свої
зобов'язання згідно даного Договору.

Ст.ст. 525, 526 ЦК України встановлено, що
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або до інших вимог, що звичайно
ставляться, одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо
у зобов`язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
А згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є
обов`язковим до виконання.

Взяті на себе зобов'язання по
поверненню Кредиту та сплаті процентів
в строки, що передбачені п.п. 3.1.4., 3.1.8. та
2.4.1. Кредитного договору, Позичальник
належним чином не виконав.

Згідно з п.п. 3.4.4. Кредитного договору,
Банк має право вимагати дострокового
погашення заборгованості за Кредитом,
сплати процентів, штрафних санкцій та
інших платежів, що передбачені даним
Договором, а також відшкодування
збитків, завданих Банку внаслідок
невиконання або неналежного виконання
Позичальником умов даного Договору, а
Позичальник зобов'язаний на першу
вимогу повернути Банку суму
заборгованості за Кредитом, що
залишилась, сплатити проценти, штрафи,
а також відшкодувати збитки, завдані
Банку у випадку, якщо Позичальник
порушує графік погашення, встановлений
даним Договором.

Ч.2 ст. 1050 ЦК України передбачає
наслідки порушення договору
позичальником, якщо договором
встановлений обов'язок позичальника
повернути позику частинами, то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплаті процентів, належних йому
відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Відповідно до п. 4.1.1. Кредитного
договору, У випадку недотримання
Позичальником строків виконання
зобов`язань за цим Договором, а саме
прострочення оплати Обов'язкового
платежу на 7 (сім) календарних днів,
Позичальник зобов`язаний сплатити
штраф в розмірі 30 грн. (тридцять
гривень). У випадку недотримання
Позичальником строків виконання
зобов`язань за цим Договором, а саме
прострочення оплати Обов'язкового
платежу на 30 (тридцять) календарних
днів, Позичальник зобов`язаний
сплатити штраф в розмірі 300 грн. (триста
гривень). Оплата штрафу не звільняє
Позичальник від виконання своїх
зобов`язань за цим Договором.

Cт. 610 та ч.1 ст. 612 ЦК України передбачено,
що порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). Боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не виконав зобов'язання в строк,
встановлений договором. За ч. 1 ст. 549 та
ч. 1 ст. 550 ЦК України, неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Право на неустойку
виникає незалежно від наявності у
кредитора збитків, завданих
невиконанням або неналежним
виконанням зобов'язання.

«ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 (надалі
Спадкодавець) помер.

« 29» листопада 2013 року ОСОБА_2 (батько
померлого, надалі Спадкоємець,
Відповідач) повідомив Банк про
відкриття спадщини по ОСОБА_5 та надав
копію свідоцтва про смерть
Спадкодавця.

Станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 (дату смерті)
розмір заборгованості Спадкодавця
перед Кредитором за Кредитним
договором складає 27 638 (двадцять сім
тисяч шістсот тридцять вісім) гривень 41
копійка, в тому числі:

- строкова сума заборгованості за
кредитом - 27 104,70 гривень;

- прострочена сума заборгованості
за кредитом - 2,00 гривень;

- строкова сума заборгованості за
відсотками - 531,71 гривень;

(розрахунок додається).

Частиною 1 статті 1221 ЦК України
встановлено, що: "Місцем відкриття
спадщини є останнє місце проживання
спадкодавця".

Після смерті Спадкодавця відкрилася
спадщина за його останнім місцем
проживання: АДРЕСА_1.

Відповідно до частини 2 статті 1281 ЦК
України: "Кредитору спадкодавця
необхідно протягом шести місяців з дня,
коли він дізнався або міг дізнатися про
відкриття спадщини, пред'явити свої
вимоги до спадкоємців, які прийняли
спадщину, незалежно від настання
строку вимоги.".

Статтею 1282 ЦК України встановлено, що:
"Спадкоємці зобов'язані задовольнити
вимоги кредитора повністю, але в межах
вартості майна, одержаного у спадщину.
Кожен із спадкоємців зобов'язаний
задовольнити вимоги кредитора
особисто, у розмірі, що відповідає його
частці у спадщині.

Керуючись ст. 1281 ЦК України, Банк,
08.04.2013р. звернувся до приватного
нотаріусу Криворізького міського
нотаріального округу ОСОБА_7 з
претензіє (додається) до спадкоємців
померлого Позичальника на загальний
розмір вимог - 27 638,41 грн. (двадцять сім
тисяч шістсот тридцять вісім гривень 41
копійка).

Приватний нотаріус Криворізького
міського нотаріального округу ОСОБА_7
29.04.2013р. надала Банку відповідь про те,
що 29.03.2013р. закінчену спадкову справу,
яка відкрилася після смерті померлого
ОСОБА_5 та відмовилася вказати прізвища
Спадкоємців.

Вимоги кредитора спадкоємці
зобов'язані задовольнити шляхом
одноразового платежу, якщо
домовленістю між спадкоємцями та
кредитором інше не встановлено.

Відповідно до даних витягу зі
Спадкового реєстру №33660121 від 03.04.2013р.,
копія якого долучена до позову, Банку
стало відомо, що 29.03.2013р. Відповідачу
та іншим особам, приватним нотаріусом
ОСОБА_7 по спадковій справі № 53565371,
заведеній 18.10.2012р., видано чотири
свідоцтва про право на спадщину,
відкритої після смерті ОСОБА_5: №№
54315881, 54316641, 5431764, 54317205.

Отже Відповідач та інші спадкоємці є
такими, що прийняли спадщину, і,
відповідно, є боржниками перед Банком в
межах вартості майна, одержаного в
спадщину після смерті Спадкодавця.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав у
повному обсязі, просив суд їх
задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні
позовні вимоги не визнав повністю та
пояснив, що він знав про кредит його
сина, знав, що сума кредиту підлягає
відшкодуванню. Після смерті сина він
особисто 17 вересня 2012 року прийшов до 47
відділення ПАТ «БМ БАНК» де працівнику
банка ОСОБА_8, якого він знає з 2009 року,
особисто повідомив про смерть сина та
віддав копію свідоцтва про смерть
ОСОБА_5 При цьому, знаходячись у важкому
моральному стані він письмово
повідомлення про смерть сина до банку
не подавав. Після його повідомлення
банк припинив нарахування відсотків.
Він вважає, що свій обов'язок, як
спадкоємець, він виконав у повній мірі,
повідомивши банк про смерть його сина,
позичальника. Те, що банк не взяв від
нього письмової заяви не є помилкою
банка, оскільки він за законом не
зобов'язаний письмово повідомляти
банк. Отже, позивач вводе суд в оману,
кажучи те, що він повідомив банк про
смерть сина 29 листопада 2013 року.

Представник відповідача ОСОБА_3 в
судовому засіданні заперечував проти
задоволення позову повністю, надавши
письмові заперечення, та пояснив, що
позивач повідомив банк про смерть
позичальника у вересні 2012 року, при
цьому банк з вимогами до спадкоємців не
звертався, до суду звернувся 24.10.2013
року, внаслідок чого він позбавляється
права вимоги, оскільки пропустив
строки, зазначені ст. 1281 ЦК України.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні
пояснив, що він працює директором
відділення № 47 ПАТ «БМ БАНК» по пр.
Гагаріна в м. Кривому Розі. Кредитний
договір між банком та ОСОБА_5
підписували у нього в відділенні, де і
отримав гроші. Відповідача він знає. Їх
познайомив ОСОБА_5, який казав, що
відповідач працює на приватному
підприємстві «СІГМА» та займав керуючу
посаду. Особисто з ОСОБА_5 він
познайомився приблизно у грудні 2009
року, а з відповідачем приблизно через
рік, у 2010 році або у 2011 році. Більше
спілкувався з ОСОБА_5, знав його як
директора підприємства «СІГМА». У них
були взаємовідносини між відділенням
банку та їхнім підприємством. Про
смерть позичальника він дізнався від
ОСОБА_2, який також надав копію
свідоцтва про його смерть. Це було
приблизно у листопаді 2012 року. Після
повідомлення про смерть позичальника,
відповідач спитав чи могли вони
списати даний кредит. Він
зателефонував в м. Київ, де його
повідомили, що спадкоємці повинні
платити. Головний банк прийняв рішення
про припинення нарахування відсотків,
якою датою він не пам'ятає. Такого
рішення немає у відділенні банку. Коли
позичальника немає, вони справу
передають у головний банк, а потім вони
вирішують питання про стягнення
заборгованості у судовому порядку. Він
може зателефонувати та повідомити про
смерть позичальника, та надіслати по
факсу копію свідоцтва про смерть. Це
ніде не фіксується, ніякого
супровідного листа не було. Кредитний
комітет приймає рішення по суті
питання.

Заслухавши думку сторін, дослідивши
матеріали справи у їх сукупності, суд
вважає, що позовна заява не підлягає
задоволенню в повному обсязі за
наступних підстав.

Судом встановлені наступні факти:

- 13.04.2012 року між Публічним акціонерним
товариством «БМ Банк» та громадянином
ОСОБА_5 у письмовій формі було укладено
Договір №3100626 про відкриття та
обслуговування карткового рахунку з
видачею міжнародної платіжної картки
та встановлення кредитного ліміту,
згідно з яким, останній отримав на
умовах, визначених Кредитним
договором, кредит - грошові кошти у
розмірі 30 000 гривень 00 копійок на
споживчі потреби, зі сплатою 30,99 %
річних, а у разі прострочення сплати
кредиту - 50,00 % річних, з терміном
остаточного повернення Кредиту - 12.04.2014
року (а.с. 4-6);

- ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер (а.с. 35);

- позивач вказує, що станом на 22.08.2012
року розмір заборгованості
Спадкодавця перед Кредитором за
Кредитним договором складає 27 638, 41 грн.,
в тому числі - строкова сума
заборгованості за кредитом - 27 104,70
гривень; прострочена сума
заборгованості за кредитом - 2,00
гривень; строкова сума заборгованості
за відсотками - 531,71 гривень (а.с. 10);

- відповідач, як Спадкоємець, якому було
відомо про борги спадкодавця особисто
повідомив позивача, як кредитора
спадкодавця про відкриття спадщини у
2012 році, що визнано сторонами і
відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України,
доказуванню не підлягає;

- в позові (як в первісній редакції на
а.с. 2-3, так і в уточненому позові на а.с.
23-26) дата повідомлення відповідачем про
смерть спадкодавця зазначається 29.11.2013
року, позивач в своїх усних поясненнях
вказує, що таке повідомлення відбулось
в листопаді 2012 року, у свою чергу
відповідач наполягає, що він особисто
повідомив банк про смерть спадкодавця
17 вересня 2012 року;

- 08.04.2013 року позивач звертається до
приватного нотаріуса з Вимогою
(Претензією) про обов'язки спадкодавця
в якій просить довести до відома
спадкоємців, які прийняли спадщину про
обов'язки сплатити борг за кредитним
договором у розмірі 27 638, 41 грн. (а.с. 38);

- у своїй відповіді від 29.04.2013 року
приватний нотаріус повідомляє
позивача про те, що спадкова справа
після померлого ОСОБА_5 закінчена 29.03.2013
року і спадкоємцям боржника видано
свідоцтво про спадщину (а.с. 39);

- згідно свідоцтв про право на спадщину
за законом відповідач є спадкоємцем
майна ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1
(а.с. 68-71);

- згідно з Витягом з протоколу
засідання Кредитного комітету АТ «БМ
Банк» від 28 жовтня 2013 року з 22.08.2012 року
нарахування процентів та комісій за
кредитним договором № 310626-ІS від 13.04.2012
року укладеним із ОСОБА_5 було
призупинено.

Отже ті обставини, згідно яких між
позичальником ОСОБА_5, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1, та позивачем укладався
вищезазначений кредитний договір, за
яким позичальник отримав кредит у сумі
30 000, 00 грн. стороною відповідача не
оспорюється.

Судом встановлено, що спір між
сторонами виник з приводу права вимоги
у позивача згідно ч. 2 ст. 1281 ЦК України.

При цьому сторонами беззаперечно
визнана та обставина, що відповідач, як
спадкоємець повідомив банк про
відкриття спадщини. Оспорюється лише
час такого повідомлення. Відповідач
вказує, що таке звернення відбулось 17
вересня 2012 року, з того часу банк до
нього, як до спадкоємця, який прийняв
спадщину, з вимогу взагалі не
звертався. Звернення позивача з
вимогою до нотаріуса відповідач і його
представник вважає такою, що не
відповідає вимогам діючого
законодавства, оскільки на його думку
підзаконний акт «Інструкція про
порядок вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України», пунктом 189 якої
передбачалась можливість такого
звернення до державного нотаріуса
втратила чинність, згідно з наказом
Міністерства юстиції України від 22
лютого 2012 року N 296/5.

Позивач у свою чергу не заперечує, що
саме відповідач усно повідомив банк
про смерть позичальника і передав до
банку копію свідоцтва про смерть, проте
на його думку це відбулось 29 листопада
2012 року, таким чином позивач вважає, що
звернення банка з вимогою до нотаріуса
про обов'язки спадкодавця, яке
відбулось 08.04.2013 року, було зроблено без
порушення строків звернення з вимогою.

Спірні правовідносини у справі
регулюються статтею 1281 ЦК України,
згідно якої:

1. Спадкоємці зобов'язані повідомити
кредитора спадкодавця про відкриття
спадщини, якщо їм відомо про його борги.

2. Кредиторові спадкодавця належить
протягом шести місяців від дня, коли
він дізнався або міг дізнатися про
відкриття спадщини, пред'явити свої
вимоги до спадкоємців, які прийняли
спадщину, незалежно від настання
строку вимоги.

3. Якщо кредитор спадкодавця не знав і
не міг знати про відкриття спадщини,
він має право пред'явити свої вимоги до
спадкоємців, які прийняли спадщину,
протягом одного року від настання
строку вимоги.

4. Кредитор спадкодавця, який не
пред'явив вимоги до спадкоємців, що
прийняли спадщину, у строки,
встановлені частинами другою і третьою
цієї статті, позбавляється права
вимоги.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Таким чином, позивач повинен довести
те, що він не був позбавлений права
вимоги, про яку йдеться в ст. 1281 ЦК
України, проте таку обставину позивач
не довів з огляду на наступне.

По-перше, позивач не надав жодного
доказу на підтвердження того, що
відповідач повідомив банк про смерть
спадкодавця саме в листопаді 2012 року.

Перед тим, як суд нижче викладе свої
обґрунтування з цього приводу,
необхідно звернути увагу на те, що в
уточненому позові зазначається, що
ОСОБА_2, батько позичальника та його
спадкоємець повідомив банк про
відкриття спадщини та надав копію
свідоцтва про смерть позичальника
29.11.2013 року (а.с. 25), у той час як
уточнений позов був поданий до суду
25.10.2013 року, що передує даті
вищевказаного повідомлення і є
суттєвим протиріччям. Крім того, до
уточненого позову додана Вимога
(Претензія) про обов'язки спадкодавця
від 08.04.2013 року до приватного нотаріуса,
в якій також зазначається, що
відповідач 29.11.2013 року повідомив банк
про відкриття спадщини та надав копію
свідоцтва про смерть ОСОБА_5 (а.с. 37).
Позивач, який не був обмежений судом в
своїх правах зазначене письмове
протиріччя не виправив, позов більше не
уточнював, на запитання суду щодо
уточнення раніше уточненого позову
вказав, що уточнений позов, поданий до
суду 25.10.2013 року залишається без змін.
Проте в подальшому, в своїх усних
поясненнях представник позивача
зазначав, що відповідач повідомляв
банк про смерть позичальника в
листопаді 2012 року, при цьому письмово
позов не уточнив та взагалі не заявляв
клопотання про уточнення позову.

Свідок ОСОБА_8, який працює директором
відділення № 47 ПАТ «БМ БАНК»
підтвердив те, що відповідач особисто
приходив до відділення банку і
повідомляв про смерть позичальника та
надавав копію свідоцтва про його
смерть. При цьому точну дату
повідомлення відповідачем про смерть
ОСОБА_5 свідок не зазначив, вказавши, що
таке повідомлення відбулось приблизно
у листопаді 2012 року.

Отже судом встановлено, що відповідач,
як спадкоємець, який прийняв спадщину
виконав своє зобов'язання, зазначене в
ч. 1 ст. 1281 ЦК України та повідомив
кредитора спадкодавця про відкриття
спадщини.

У свою чергу позивач не надав жодного
доказу того, що вищевказане
повідомлення відбулось в листопаді 2012
року, що заперечується відповідачем,
який вказує іншу дату такого
повідомлення - 17 вересня 2012 року.

По-друге, позивач не надав жодного
доказу, що він взагалі пред'являв свої
вимоги до спадкоємця, який прийняв
спадщину, тобто до відповідача.

В даному випадку позивач вважає, що
його звернення до нотаріуса з Вимогою
до спадкоємця є такою що відповідає
закону і відбулось не пізніше 6 місяців
від дати повідомлення про смерть
позичальника, якою на його думку є
листопад 2012 року.

Проте, суд не може прийняти таку думку
до уваги, оскільки, як зазначалося вище,
по-перше позивач не надав доказу того,
що відповідач повідомляв банк саме в
листопаді місяці 2012 року, таке
твердження ґрунтується на припущеннях
як представника позивача так і
допитаного свідка, по-друге, позивач не
надав доказу того, що він, будучи
повідомленим про смерть позичальника,
взагалі звертався до відповідача з
вимогою, як це передбачено діючим
законодавством - статтею 1281 ЦК України.

Матеріалами справи підтверджується
лише звернення позивача з Вимогою
(Претензією) про обов'язки спадкодавця
до приватного нотаріуса Криворізького
міського нотаріального округу ОСОБА_7
від 08.04.2013 року (а.с. 36-38). Перевіряючи дії
позивача на відповідність діючому
законодавству суд встановив, що таке
звернення було подано на підставі п. 189
«Інструкції про порядок вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України».
При цьому, дана «Інструкція» втратила
чинність ще в 2012 році, згідно з наказом
Міністерства юстиції України від 22
лютого 2012 року N 296/5. Таким чином суд не
може вважати вищезазначене звернення
позивача з Вимогою до нотаріуса
виконанням ч. 2 ст. 1281 ЦК України,
оскільки таке звернення до нотаріуса
не відповідає закону.

Між іншим, у своїй відповіді на Вимогу
банка приватний нотаріус
Криворізького міського нотаріального
округу ОСОБА_7 повідомляє ПАТ «БМ БАНК»
лише про те, що спадкова справа після
померлого ОСОБА_5 закінчена 29.03.2013 року
і спадкоємцям боржника видано
свідоцтво про спадщину (а.с. 39). При
цьому дана відповідь не містить жодної
відомості про те, що спадкоємець був
повідомлений нотаріусом про вимогу ПАТ
«БМ Банк» щодо обов'язку сплатити банку
борг за кредитним договором у розмірі 27
638, 41 грн., про що йшлося у Вимозі
(Претензії) від 08.04.2013 року.

Отже, оцінюючи сам факт обізнаності
відповідача про наявність вимоги банка
до нього щодо сплати боргу
позичальника суд встановив, що
відповідачу, як спадкоємцю, взагалі не
було відомо про ту вимогу позивача ні
від самого позивача особисто, як того
вимагає діюче законодавство, ні від
нотаріуса чи іншої особи до того
моменту, поки він не отримав виклик до
суду за цим позовом.

Отже, при наявності доказів того, що
позивач був повідомлений спадкоємцем
про відкриття спадщини в 2012 році,
позивач не довів те, що він був
повідомлений про смерть позичальника в
листопаді 2012 року і у свою чергу не
надав жодного доказу, що він протягом
шести місяців від вересня 2012 року чи
від листопада 2012 року, чи в інший час 2012
року пред'явив свої вимоги до
спадкоємця, який прийняв спадщину,
незалежно від настання строку вимоги,
як того вимагає ч. 2 ст. 1281 ЦК України.

З урахуванням вищевказаного суд
приходить до висновку, що позивач, як
кредитор спадкодавця, не пред'явив
вимоги до спадкоємця відповідача, що
прийняв спадщину, у строк, встановлений
частиною другою статті 1281 ЦК України і
відповідно до частини четвертої цієї
статті, позбавлений права вимоги.

На підставі викладеного, керуючись ст.
1281 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 15, 60, 88, 209, 212-215,
218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовної заяви у
Публічного акціонерного товариства
«БМ Банк» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості в межах вартості майна,
одержаного в спадщину - відмовити
повністю.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Інгулецький районний суд м. Кривого
Рогу протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
В.В.
Попов.