Справа №672/55/14-ц
Провадження №2/672/39/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2014 року Городоцький
районний суд Хмельницької області

в складі: головуючого судді Мельник
В.М.

при секретарі Стебло Л.В.,

з участю представника
позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Городок справу за
позовом ОСОБА_2 до Немиринецької
сільської ради Городоцького району
Хмельницької області про визнання
права власності на спадкове майно,-

встановив:

Позивач звернулася до суду з
позовом до відповідача про визнання
права власності на спадкове майно:
житловий будинок та надвірні будівлі,
мотивуючи свої вимоги тим, що
ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла її мати
ОСОБА_3. Після смерті спадкодавця
відкрилася спадщина, яку вона фактично
прийняла, оскільки володіла спадковим
майном, але оформити спадщину в
нотаріальному порядку не може з
підстав відсутності
правовстановлюючого документу на
нього, а тому звернулася до суду з даним
позовом.

В судовому засіданні позивач та
її представник уточнили позовні вимоги
та пояснили, що домоволодіння по
АДРЕСА_1 належало до суспільної групи
господарства-колгоспний двір. До 20
січня 1982 року головою данного
колгоспного двору була ОСОБА_3. Після її
смерті в колгоспному дворі залишались
проживати вона, її чоловік ОСОБА_4 та їх
двоє дітей, як члени данного двору. Свої
трудові доходи зароблені в колгоспі
передавали у власність двору, спільно
вели господарство. А тому після смерті
матері головою колгоспного двору став
її чоловік ОСОБА_4, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_3 року. Після його смерті в
данному господарстві залишилась
проживати вона одна, так, як діти по
досягненню повноліття переїхали на
постійне місце проживання в
м.Хмельницький. Своє право спадкоємця
не може реалізувати, оскільки відсутні
правовстановлюючі документи на
спадкове майно. А тому просить суд
визнати за нею право власності на
будинковолодіння, що знаходиться по
АДРЕСА_1.

Сільський голова П.П.Садовський
позовні вимоги визнав.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, вважає,
що позов підлягає задоволенню з
наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що
згідно із записами у погосподарських
книгах по Немиринецькій сільській раді
Городоцького району Хмельницької
області домоволодіння по АДРЕСА_1
належало до суспільної групи
колгоспний двір. До 20 січня 1982 року
головою данного колгоспного двору була
мати позивача ОСОБА_3. Після її смерті
спадщина в цьому дворі не відкривалась,
оскільки в даному господарстві
проживали члени колгоспного двору
позивач, її чоловік ОСОБА_4 та їх двоє
дітей.

В силу ст.120 ЦК УРСР ( в ред.1963 року), яка
діяла до 16 грудня 1993 року, двір може
мати статус колгоспного за умови, якщо
члени двору працюють у колгоспі.

Згідно ст.563 ЦК УРСР ( в ред.1963 року)
майно колгоспного двору належало на
праві сумісної власності його членам.

Станом на час набрання чинності ЗУ «Про
власність» від 15 квітня 1991 року головою
колгоспного двору був ОСОБА_4, право
власності на майно зберігалось за його
членами, тобто позивачем та її
чоловіком.

Відповідно до роз'яснень, що викладені
в п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду
від 22.12.95 №20 «Про судову практику у
справах за позовами про захист права
приватної власності», спори щодо майна
колишнього колгоспного двору, яке було
придбане до 15 квітня 1991 року, мають
вирішуватись за нормами, що регулювали
власність цього двору., а саме: право
власності на майно, яке належало
колгоспному двору і збереглося після
припинення його існування, мають ті
члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року
не втратили права на частку в його
майні. Такими, що втратили це право
вважаються працездатні члени двору,
які не менше трьох років поспіль до
цієї дати не брали участі своєю працею
і коштами у веденні спільного
господарства двору( в цей строк не
включається час перебування на дійсній
строковій військовій службі, навчання
в навчальному закладі, хвороба).

З оглянутих в судовому засіданні
погосподарських книг по Немиринецькій
сільській раді за 1983-1985р.р. встановлено,
що син позивача ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1
вибув з колгоспного двору в 1983 році,
дочка ОСОБА_7 вибула в 1985 році, які в
подальшому в дане господарство не
повернулись.

Зазначену обставину підтвердила в
судовому засіданні позивач.

Позивач після смерті чоловіка ОСОБА_4
прийняла спадщину в установленному
законом порядку, так, як проживала в
данному господарстві, володіла та
користувалася майном, однак отримати
свідоцтво про право власності в
порядку спадкування на житловий
будинок з надвірними будівлями в
передбаченому законом нотаріальному
порядку не може з підстав відсутності
правовстанолюючих документів, що
стверджує постанова про відмову у
вчиненні нотаріальної дії від 04 липня
2013 року приватного нотаріуса
Городоцького районного нотаріального
округу Хмельницької області. Згідно
довідки КП "Городоцьке бюро
технічної інвентаризації" № 350 від 25
червня 2013 року вбачається, що право
власності на будинковолодіння
розташоване по АДРЕСА_1 відповідно до
даних обліку реєстрації документів про
право власності на нерухоме майно в
Городоцькому БТІ не зареєстровано за
спадкодавцем ОСОБА_4.

Згідно погосподарських книг по
Немиринецькій сільській раді
Городоцького району Хмельницької
області встановлено, що дане
домоволодіння рахувалось за ОСОБА_4,
фактично у його власності без
державної реєстрації.

Згідно п.4 ст.174 ЦПК України у разі
визнання відповідачем позову суд за
наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає,
що позовні вимоги позивача є
обгрунтованими, визнані відповідачем
та підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст.120, 524, 549, 563 ЦК УРСР (
в ред.1963 року), ст.ст. 174, 213-215,294 ЦПК
України,-

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності
на будинковолодіння, що знаходиться
по АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
В.Мельник.