У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2014 року м. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Штелик С.П.Суддів:Касьяна
О.П.,Коротуна В.М., Попович О.В.,Ступак
О.В.,розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю «Фірма
«Т.М.М.» до ОСОБА_6, третя особа - ОСОБА_7,
про стягнення коштів за договором
позики, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на
рішення апеляційного суду м. Києва від
15 жовтня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Фірма «Т.М.М.» (далі -
ТОВ «Фірма «Т.М.М.») звернулось до суду
із позовом до ОСОБА_6, третя особа -
ОСОБА_7, про стягнення коштів за
договором позики.

В обґрунтування позовних вимог
посилалось на те, що 12 травня 2005 року
між сторонами укладено договір позики,
за умовами якого ТОВ «Фірма «Т.М.М.»
надало ОСОБА_6 суму боргу у розмірі
1698900,00 грн. За умовами вказаного
договору, позика мала бути повернута
позивачу рівними частинами щомісячно
до повного погашення 31 травня 2020 року.

Посилаючись на те, що відповідач не
виконав умови договору та не сплатив
жодного передбаченого договором
платежу, позивач просив суд стягнути на
його користь з ОСОБА_6 суму позики у
розмірі 1698900,00 грн, індекс інфляції та 3 %
річних на загальну суму 447318,81 грн та
судові витрати.

Рішенням Святошинського районного
суду м. Києва від 05 серпня 2013 року у
позові відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від
15 жовтня 2013 року скасовано рішення
Святошинського районного суду м. Києва
від 05 серпня 2013 року.

Ухвалено нове рішення, яким позов
задоволено.

Стягнено з ОСОБА_6 на
користь товариства з обмеженою
відповідальністю «Фірма «Т.М.М.»
2146218,81 грн.

У касаційній скарзі заявник порушує
питання про скасування рішення
апеляційного суду м. Києва від 15 жовтня
2013 року і залишення в силі рішення суду
першої інстанції, мотивуючи свою
вимогу порушенням судом норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню
частково на таких підставах.

Судами встановлено, що 12 травня 2005 року
між сторонами укладено договір позики,
за умовами якого ТОВ «Фірма «Т.М.М.»
надало ОСОБА_6 суму боргу у розмірі
1698900,00 грн.

Відповідно до пункту 1.2. договору
позики цей договір вважається
укладеним з моменту передачі грошових
коштів.

Відповідно до видаткового касового
ордеру № 001670 від 06 жовтня 2006 року
ОСОБА_6 отримав від позивача суму у
розмірі 1698900,00 грн.

Рішенням Святошинського районного
суду м. Києва від 18 грудня 2012 року,
залишеним без змін ухвало апеляційного
суду м. Києва від 15 травня 2013 року,
відмовлено у позові ОСОБА_6 до ТОВ
«Фірма «Т.М.М.» про визнання недійсним
правочину. Вказаним рішенням
встановлено, що підстави вважати
фіктивним видатковий касовий ордер
№ 001670 від 06 жовтня 2006 року відсутні.

Відповідно до пунктів 2.1. та 2.2. договору
позики строк повернення боргу
визначений до 31 травня 2020 року. Борг
позичальник повертає рівними
частинами щомісячно до повного його
погашення.

Як вбачається з розрахунку
заборгованості, наведеному у позовній
заяві, борг відповідача за період з
листопада 2006 року по грудень 2010 року
склав суму в розмірі 505625,00 грн. Виходячи
із суми заборгованості, позивачем
визначено суму інфляційних витрат у
розмірі 384275,00 грн та нараховано 3 %
річних на суму боргу у розмірі 63043,81 грн,
що загалом складає 447318,81 грн, які
позивач просив стягнути разом із
достроковим стягненням позики у
розмірі 1698900,00 грн.

Відмовляючи у позові, суд першої
інстанції виходив з того, що ТОВ
«Фірма «Т.М.М.» звернулось до суду із
позовом про стягнення кредитної
заборгованості поза межами строку
позовної давності, у зв'язку з чим позов
задоволенню не підлягає.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи нове рішення у
справі, суд апеляційної інстанції
виходив з того, що позивач звернувся до
суду в межах строку позовної давності,
а сума боргу, яка склалася в результаті
неналежного виконання відповідачем
його боргових зобов'язань, підлягає
стягненню з останнього у розмірі 2146218,81
грн.

Колегія суддів Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ погоджується з висновком суду
апеляційної інстанції відносно того,
що позичальник не виконував свої
боргові зобов'язання належним чином та
не вносив передбачені умовами договору
платежі, що призвело до утворення
заборгованості у розмірі 2146218,81 грн, яка
підлягає стягненню з відповідача на
користь ТОВ «Фірма «Т.М.М.».

Однак, з висновками суду апеляційної
інстанції в частині визначення розміру
заборгованості, яка підлягає стягненню
з ОСОБА_6, погодитись не можна з огляду
на наступне.

Відповідно до статті 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду
апеляційної інстанції не відповідає.

З матеріалів справи вбачається, що
сторони встановили як строк дії
договору - до моменту виконання
сторонами в повному обсязі взятих на
себе зобов'язань (пункт 2.2.), так і
строки виконання зобов'язань зі
щомісячним погашенням суми боргу,
останній з яких у визначеній сумі
підлягав виконанню в строк до 31
травня 2020 року.

Отже, поряд зі встановленням строку дії
договору сторони встановили і строки
виконання боржником окремих
зобов'язань (внесення щомісячних
платежів), що входять до змісту
зобов'язання, яке виникло на основі
договору.

Відповідно до статті 261 ЦК України
початок перебігу позовної давності
співпадає з моментом виникнення у
зацікавленої сторони права на позов.

Перебіг позовної давності за вимогами
кредитора, які випливають з порушення
боржником умов договору про погашення
боргу частинами (щомісячними
платежами) починається стосовно кожної
окремої частини, від дня, коли
відбулося це порушення.

Позовна давність у таких випадках
обчислюється окремо по кожному
простроченому платежу.

У разі порушення боржником строків
сплати чергових платежів, передбачених
договором, відповідно до частини 2
статті 1050 ЦК України кредитор протягом
усього часу - до встановленого
договором строку закінчення виконання
останнього зобов'язання вправі заявити
в суді вимоги про дострокове
повернення тієї частини позики (разом з
нарахованими процентами - стаття 1048 ЦК
України ), що підлягає сплаті.

Несплачені до моменту звернення
кредитора до суду платежі підлягають
стягненню у межах позовної давності по
кожному із платежів.

Аналогічна правова позиція викладена у
постанові Верховного Суду України у
справі № 6-116цс13 від 06 листопада 2013 року.

Вирішуючи спір, суд апеляційної
інстанції, у порушення статей 213, 214, 303,
316 ЦПК України на зазначене уваги не
звернув, не в повній мірі визначився з
характером спірних правовідносин та
правовою нормою, що підлягає
застосуванню, зокрема, не врахував, що
порядок погашення заборгованості
відповідача визначений частинами
(щомісячними платежами), у зв'язку з чим
позовна давність у таких випадках
обчислюється окремо по кожному
простроченому платежу.

Відповідно до частин 2 та 3 статті 338 ЦПК
України підставою для скасування
судових рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм процесуального права,
що унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи.
Справа направляється до суду
апеляційної інстанції для продовження
розгляду або на новий розгляд, якщо
порушення, зазначені у частинах першій
і другій цієї статті, допущені тільки
цим судом. У всіх інших випадках справа
направляється до суду першої
інстанції.

За таких обставин, рішення
апеляційного суду м. Києва від 15 жовтня
2013 року підлягає скасуванню з підстав,
передбачених статтею 338 ЦПК України, з
передачею справи на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтей 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити
частково.

Рішення апеляційного суду м.
Києва від 15 жовтня 2013 року скасувати,
справу передати на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий С.П. ШтеликСудді:О.П. Касьян
В.М. Коротун О.В. Попович О.В. Ступак