Справа № 2/1006/977/12 Головуючий у І
інстанції Унятицького Д.Є.Провадження
№ 22-ц/780/1904/14 Доповідач у 2
інстанції БерезовенкоКатегорія 26
УХВАЛА

Іменем України

03 березня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області в
складі:

головуючого судді: Березовенко Р.В.,

суддів: Воробйової Н.С., Верланова С.М.,

при секретарі: Власенко О.В.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м.Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне
рішення Бородянського районного суду
Київської області від 16 листопада 2012
року за позовом приватного
акціонерного товариства «Універсал
Банк» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а:

У вересні 2012 року позивач звернувся до
суду з вказаним позовом, мотивуючи свої
вимоги тим, що відповідно до укладеного
договору про видачу та використання
кредитних карток №VG3425 від 18 березня 2008
року ПАТ "Універсал Банк" було
надано відповідачу ОСОБА_1 кредит в
сумі 13 000,00 гривень з кінцевим
строком повернення 30 листопада 2011року.

Позивач свої зобов'язання за кредитним
договором виконав в повному обсязі.
Позичальником умови укладеного
кредитного договору систематично не
виконувалися, а тому у виникла
заборгованість, яка станом на 10 серпня
2012 року становить 21760,82 грн., з них:
прострочена заборгованість по кредиту
- 13018,19 грн.; відсотки - 8236,26 грн.; плата за
користування карткою - 506,37 грн., які
позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на
його користь.

Заочним рішенням Бородянського
районного суду Київської області від
16 листопада 2012 року позов ПАТ
"Універсал Банк" до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ
"Універсал Банк" заборгованість за
договором про видачу та використання
кредитних карток №VG3425 від 18 березня 2008
року в сумі 21760 грн. 82 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ
"Універсал Банк" судові витрати в сумі
217 грн. 61 коп.

В апеляційній скарзі апелянт,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права та
невідповідність висновків суду
обставинам справи, що мають значення
для справи, які суд вважав
встановленими, просить рішення суду
першої інстанції скасувати та ухвалити
нове, яким відмовити в задоволенні
позовних вимог, оскільки судом не було
встановлено істотних фактів: терміну
дії кредитної картки, підтвердження
отримання відповідачем грошових
коштів, неналежного виконання
обов»язків відповідача та не враховано
пункт 14 договору про видачу та
користування кредитною карткою від
18.03.2008 року, відповідно до якого
закінченням договору є повернення
кредитної картки до відділення банку.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення суду першої інстанції
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді апеляційного суду, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, вважає, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню
з таких підстав.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Судом першої інстанції встановлено, що
18 березня 2008 року між відповідачем
ОСОБА_1 та ВАТ "Універсал Банк", був
укладений договір про видачу та
використання кредитних карток JNWG3425,
відповідно до умов якого Банк надає
відповідачу кредит у розмірі 13000,00
гривень, що підтверджується копією
кредитного договору та додатками до
нього (а.с.6-17).

Відповідно до розрахунку
заборгованості відповідача ОСОБА_1
(а.с.18-19) станом на 10 серпня 2012 року
загальна сума заборгованості за
договором про видачу та використання
кредитних карток №VG3425 від 18 березня
2008 року, складає - 21760,82 грн., з них:
прострочена заборгованість по кредиту
- 13018,19 грн.; відсотки - 8236,26 грн.; плата за
користування карткою - 506,37 грн.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції, на думку колегії суддів,
правильно керувався ст. 1054 ЦК України,
та дійшов вірного висновку, що позов є
доведеним та обгрунтованим і тому
підлягає задоволенню, оскільки ОСОБА_1
взятих на себе зобов'язань щодо сплати
кредиту та відсотків не виконував
належним чином, наявність
заборгованості та її розмір повністю
доведені належними та допустимими
доказами, які містяться в матеріалах
справи, і які відповідачем не
спростовані.

Висновки суду першої інстанції
викладені в рішенні, відповідають
вимогам закону та обставинам справи.

Що ж стосується доводів апеляційної
скарги щодо закінчення терміну дії
кредитної картки, підтвердження
отримання відповідачем грошових
коштів, неналежного виконання
обов»язків відповідача та не враховано
пункт 14 договору про видачу та
користування кредитною карткою від
18.03.2008 року, відповідно до якого
закінченням договору є повернення
кредитної картки до відділення банку,
чим відповідач і скористався
повернувши до банку картку, то вони
колегією суддів розцінюються критично,
оскільки повністю спростовуються
матеріалами справи.

Відповідно до п.14 Договору (а.с.14)
«держатель може розірвати цей Договір
в будь-який час без сплати щтрафу.
Процес розірвання договору
визначається діагональним розрізом
Картки, доставкою її до будь-якого
відділення Банку та сплатою всіх
заборгованостей, що виникли в наслідок
утримання та використання Картки до
того часу.»

Зі змісту Досудової вимоги від 26.01.2010
року (а.с.25), отриманої відповідачем
30.01.2010 року згідно поштового
повідомлення (а.с.26), вбачається що
станом на 25 січня 2010 року у нього була
заборгованість 1946,30 грн.

А отже, посилання відповідача на
повернення ним картки до установи
банку та розірвання між ним та банком у
січні 2010 року Договору є неспроможними,
оскільки за наявності заборгованості
п.14 Договору не діє. Крім того, будь-яких
доказів на підтвердження того, що
картка була ним повернута до банку та
договір було розірвано відповідачем
надано не було, і з його пояснень «вони
у нього відсутні».

Що ж до доводів апеляційної скарги,
щодо відсутності підтвердження
отримання відповідачем грошових
коштів та неналежного виконання ним
своїх обов»язків за Договором, то на
думку колегії суддів вони повністю
підтверджуються наданим розрахунком
заборгованості (а.с. 18-19), з якого видно
що відповідачем кошти знімалися з
картки та починаючи з грудня 2009
року відсутня жодна проплата, як тіла
кредиту, так і відсотків.

За таких обставин колегія суддів
приходить до висновку, що рішення суду
першої інстанції відповідає
обставинам справи, ухвалене з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права і не може бути
скасоване з підстав, викладених в
апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Заочне рішення Бородянського
районного суду Київської області від
16 листопада 2012 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:
Р.В.Березовенко

Судді:
Н.С.Воробйова

С.М.Верланов