ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
Справа № 362/6137/13-ц
Провадження № 2/362/307/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

27.01.2014 року Васильківський
міськрайонний суд Київської області в
складі:

головуючого - судді Ковбеля М.М.,

при секретарях - Іщенко Л.В., Жердецької
Н.Є.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Василькові
цивільну справу за позовом Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Українська боргова компанія» до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за
кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з
вищезазначеним позовом, обґрунтовуючи
свої позовні вимоги тим, що 08 лютого 2012
року між Публічним акціонерним
товариством «Дочірній банк Свербанку
Росії (правонаступником якого є ТОВ
«Українська боргова компанія») та
відповідачем був укладений кредитний
договір №114#6, згідно якого ОСОБА_1
надано кредитні кошти у розмірі 19 900,00
гривень з розрахунку 33,00 % річних з
кінцевим терміном погашення 07 лютого
2017 року.

Позивач вважає, що ОСОБА_1 порушив умови
кредитного договору і станом на 30.09.2013
року має прострочену заборгованість в
сумі 29 281,33 гривень.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, просив
розглядати справу без його участі,
позовні вимоги підтримує в повному
обсязі.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про день, час та місце
розгляду справи повідомлявся належним
чином.

У зв'язку з зазначеним, зі згоди
позивача суд ухвалює рішення при
заочному розгляді справи, що
відповідає положенням ст. 224 ЦПК
України.

Суд, дослідивши письмові матеріали
справи, приходить до наступного
висновку.

Відповідно до вимог статей 1 та 3 ЦПК
України, завданням цивільного
судочинства є розгляд і вирішення
цивільних справ з метою захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб,
за захистом яких кожна особа має право
звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 11
Цивільно-процесуального кодексу
України встановлено, що суд розглядає
цивільну справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Судом встановлено, що 08 лютого 2012 року
між Публічним акціонерним товариством
«Дочірній банк Свербанку Росії
(правонаступником якого є ТОВ
«Українська боргова компанія») та
відповідачем був укладений кредитний
договір №114#6, згідно якого ОСОБА_1
надано кредитні кошти у розмірі 19 900,00
гривень з розрахунку 33,00 % річних з
кінцевим терміном погашення 07 лютого
2017 року.

Станом на 14 жовтня 2013 року за ОСОБА_1
наявна заборгованість в розмірі 29 281,33
гривень в тому числі: сума простроченої
заборгованості за основним боргом - 19
900,00 гривень; сума строкової
заборгованості за відсотками - 401,32
гривень; сума простроченої
заборгованості за відсотками - 8980,01
гривень.

У відповідності до вимог ст. 1054 ЦК
України за кредитним договором банк
або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Як вбачається з положень ст. 509 ЦК
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію або утримуватися від певної
дії, а кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Згідно вимог ст.ст. 526, 530, 611, 612 ЦК
України зобов'язання має виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору та вимог закону, інших актів
цивільного законодавства, а при
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін). У разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом. Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не пропустив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором.

Відповідно до положень ст. 525 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до положень ст. ст. 546, 549, 551
ЦК України виконання зобов'язання може
забезпечуватись неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, при триманням та
задатком. Неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.
Предметом неустойки може бути сума,
рухоме та нерухоме майно. Якщо
предметом неустойки є грошова сума, її
розмір встановлюється договором або
актом цивільного законодавства.

Як вбачається з положень ст. 623 ЦК
України боржник, який порушив
зобов'язання, має відшкодувати
кредиторові завдані цим збитки. Розмір
збитків, завданих порушенням
зобов'язання, доказується кредитором.

Відповідно до вимог ст. ст. 512, 514 ЦК
України, кредитор у зобов'язанні може
бути замінений іншою особою внаслідок
правонаступництва. До нового кредитора
переходять права первісного кредитора
у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що
існували на момент переходу цих прав,
якщо інше не встановлено договором або
законом

Приймаючи до уваги те, що відповідач не
належним чином виконує свої обов'язки
перед кредитором, у зв'язку з чим за
ОСОБА_1 наявна заборгованість, чим
позивачу завдано матеріальну шкоду,
суд дійшов висновку, що позовні вимоги
слід задовольнити.

Позовні вимоги в частині відшкодування
витрат судового збору підлягають до
задоволення, оскільки, згідно ст. 88 ЦПК
України, стороні, на користь якої
постановлено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею та
документально підтвердженні судові
витрати.

На підставі наведеного та керуючись
ст.ст. 509, 525,526,530, 546, 549, 551,611,612,623, 1054 ЦК
України , ст. 10, 60, 88, 208, 209, 212- 215, 218, 223, 294,
ч. 4 ст.295 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою
відповідальністю «Українська боргова
компанія» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
- задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Українська боргова
компанія» суму боргу за кредитним
договором №114#6 від 08 лютого 2012
року в розмірі 29 281,33 гривень, в тому
числі:

- сума простроченої заборгованості за
основним боргом - 19 900,00 гривень;

- сума строкової заборгованості за
відсотками - 401,32 гривень;

- сума простроченої заборгованості за
відсотками - 8980,01 гривень.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Українська боргова
компанія» понесені судові витрати в
розмірі 292,81 гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Позивачем рішення може бути оскаржене
до апеляційного суду Київської області
через Васильківський міськрайонний
суд Київської області шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
Ковбель М.М.