Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" лютого 2014 р.
Справа № 608/143/14-ц

Номер провадження2/608/132/2014

Чортківський районний суд
Тернопільської області в складі:
головуючого суду судді Парфенюка В. І.

з участю секретаря Южди Л.С.,

представників відповідача ОСОБА_1 та
ОСОБА_2,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в місті Чорткові справу
цивільного судочинства за позовом
публічного акціонерного товариства
комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_3
про стягнення заборгованості,--

ВСТАНОВИВ:

В січні 2014 року позивач публічне
акціонерне товариство КБ «Приватбанк»
звернувся до суду з позовною заявою до
відповідача ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості.

В позовній заяві позивач зазначив, що
відповідно до укладеного договору №
DNH4KP25360212 від 2 червня 2006 року ОСОБА_3
отримав кредит в розмірі 2964 гривень зі
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 25,08 % на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом.
Відповідач неналежно виконував свої
договірні зобов'язання, внаслідок чого
станом на 16 січня 2014 року утворилась
загальна заборгованість в сумі 45 370,87
гривень. ПАТ КБ «Приватбанк» просить
стягнути з відповідача вказану суму
заборгованості за кредитним договором
та судові витрати по справі.

Представник позивача - ПАТ КБ
«Приватбанк» в судове засідання не
з'явився, подав письмову заяву, в якій
просив справу розглядати без його
участі, позовні вимоги підтримує в
повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання
не з'явився, про час та місце судового
розгляду справи повідомлений належним
чином, від нього до суду надійшла заява
про застосування судом позовної
давності, просить відмовити в
задоволенні позову.

Представники відповідача ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 в судовому засіданні також
просять з цих підстав відмовити в
задоволенні позовних вимог.

Вислухавши пояснення представників
відповідача, дослідивши письмові
докази по справі, суд приходить до
висновку, що у задоволенні позову слід
відмовити з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 2
червня 2006 року між закритим
акціонерним товариством комерційний
банк «Приватбанк» та ОСОБА_3 був
укладений кредитний договір № DNH4KP25360212.

За даним договором Банк надав
відповідачу кредитні кошти у сумі 2 964
гривень зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 25,08 % на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом.

В свою чергу, ОСОБА_3 зобов'язався
своєчасно оплачувати проценти, комісію
за користування кредитом, повернути
кредит у визначені договором терміни, а
також виконати інші зобов'язання
згідно договору.

Внаслідок порушення відповідачем
ОСОБА_3 умов кредитного договору
утворилась заборгованість, розмір якої
станом на 16 січня 2014 року становить 45
370,87 гривень, з яких: 13 689,18 гривень -
заборгованість за процентами за
користування кредитом; 29 044,98 гривень -
пеня за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором; 500 гривень -
штраф (фіксована частина); 2 136,71
гривень - штраф (процентна складова).

Таким чином, враховуючи
вищенаведені обставини суд приходить
до висновку, що позивач вправі вимагати
стягнення з відповідача
заборгованості за договором кредиту,
тобто його позов є обґрунтованим.

Однак, відповідач ОСОБА_3 у своїй заяві
просить застосувати позовну давність.

У відповідності до ст. 257 Цивільного
кодексу України загальний строк для
захисту права за позовом особи, право
якої порушено, встановлюється в три
роки.

Згідно ч. 1 ст. 261 цього Кодексу перебіг
строку позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
повинна була довідатися про порушене
право.

Згідно зі ст.ст. 526, 530 Цивільного
кодексу України зобов'язання мають
виконуватись належним чином та у
встановлений строк.

Відповідно до умов договору Банк надав
позичальнику строковий кредит на строк
18 місяців по 3 грудня 2007 року включно.
Тобто, строк виконання зобов'язання за
вказаним договором закінчився саме 3
грудня 2007 року.

Згідно п. 5.5 Умов надання споживчого
кредиту фізичним особам («Розстрочка»)
терміни позовної давності по вимогам
про стягнення кредиту, відсотків за
користування кредитом, винагороди,
неустойки - пені, штрафів за даним
договором встановлюється сторонами
тривалістю 5 років.

Суд вважає, що стороні договору, а саме
банку ПАТ "Приватбанк" було відомо про
порушенням відповідачем умов
кредитного договору та закінчення
строку виконання зобов'язання 3 грудня
2007 року, однак банком позов був
пред'явлений 21 січня 2014 року.

Крім того, за юридичною природою
укладений кредитний договір від 2 липня
2006 року є договором споживчого кредиту.
А відповідно до п. 7 ч. 11 статті 11 Закону
України "Про захист прав споживачів"
кредитодавцю забороняється вимагати
повернення споживчого кредиту, строк
давності якого минув.

Суд зазначає також, що позивач не
звертався до суду з заявою про
поновлення строку давності та не довів
перед судом поважність причин пропуску
цього строку, а відповідач подав заяву
про застосування до спірних
правовідносин позовної давності.

За змістом ч. 1 ст. 264 Кодексу перебіг
позовної давності переривається
вчиненням зобов'язаної особи в період
перебігу позовної давності дії, що
свідчить про визнання нею боргу або
іншого обов'язку.

Посилання Банку у заяві № 01-28 від 10.02.2014
року на погашення заборгованості за
кредитом ОСОБА_3 у 2013 році, що перериває
строк позовної давності, не
ґрунтується на вимогах закону,
оскільки така дія була вчинена не під
час перебігу строку позовної давності,
а вже після його закінчення.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України
сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.

Керуючись ст.ст. 257, 261, 264, 267, 525, 526, 530,
1046-1050, 1054 Цивільного кодексу України,
ст.ст. 10, 57, 60, 212, 213, 215 Цивільного
процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити в позові публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "Приватбанк" до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за пропуском
строку позовної давності.

Рішення суду може бути оскаржено
в апеляційному порядку шляхом подання
апеляційної скарги апеляційному суду
Тернопільської області через
Чортківський районний суд
Тернопільської області протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя:
В І Парфенюк