Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" лютого 2014 р.
Справа № 608/20/14-ц

Номер провадження2/608/103/2014

Чортківський районний суд
Тернопільської області в складі:

головуючого судді
Теслі О. П.

при секретарі
Фаштиковської М.І.

позивача ОСОБА_1

відповідачів ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Чорткові цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, третьої особи Чортківської
районної державної нотаріальної
контори про визнання права власності в
порядку спадкування на земельну
ділянку,-

ВСТАНОВИВ:

13 січня 2014 року позивач ОСОБА_1
звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, третьої особи
Чортківської районної державної
нотаріальної контори про визнання
права власності в порядку спадкування
на земельну ділянку.

В позовній заяві він вказав,
щоІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько
ОСОБА_6, згідно свідоцтва про смерть
НОМЕР_1 від 22.11.2013 року. 05.08.2004 року
ОСОБА_6 склав заповіт, яким заповів йому
ОСОБА_1 земельний та майновий паї. За
свого життя спадкодавець ОСОБА_6 взамін
сертифіката на земельний пай отримав
державний акт ЯА № 795195 на право
власності на земельну ділянку площею
2,43 га, яка розташована на території
Великочорнокінецької сільської ради
Чортківського району. Вказує, що за
відсутності ідентичності заповідного
земельного паю тому об'єкту, на який
відкрилася спадщина, тобто земельній
ділянці з конкретно визначеною площею
нотаріальна контора не може видати
йому свідоцтва про право власності на
земельну ділянку. Вважає, що вказаний у
заповіті земельний пай
трансформувався в об'єкт спадкування -
земельну ділянку площею 2,43 га, що дає
йому підставу звертатися в суд з
позовом про визнання за ним права
власності в порядку спадкування за
заповітом на земельну ділянку 2,43 га.
Просить суд визнати за ним права
власності в порядку спадкування за
заповітом на земельну ділянку 2,43 з
цільовим призначенням для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва розташовану на території
Великочорнокінецького району після
смерті ОСОБА_6.

Позивач ОСОБА_1 позов підтримує,
просить його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнає,
зазначає, що вона як непрацездатна
вдова має право на обов'язкову частку
в спадщині, згідно ст. 1241 ЦК України,
незалежно від змісту заповіту,
половину частки, яка належала б кожному
з них у разі спадкування за законом
(обов'язкова частка).

Відповідач ОСОБА_3 позов визнає, не
заперечує проти його задоволення.

Відповідач ОСОБА_4 позов не визнає,
зазначає право матері ОСОБА_1 на
спадкування обов'язкової частки.

Третя особа, без самостійних вимог
Чортківська районна державна
нотаріальна контора подала суду
письмову заяву про розгляд справи без
участі їх представника.

Суд вислухавши сторони, враховуючи
їхні пояснення, дослідивши письмові
докази по справі, вважає, що позов не
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Згідно заповіту вчиненого 05 серпня 2004
року ОСОБА_6 заповів ОСОБА_1 належний
йому земельний та майновий пай.

Згідно державного акта від 23 травня 2006
року на право власності на земельну
ділянку Серія ЯА № 795195 ОСОБА_6 на
підставі розпорядження голови
Чортківської райдержадміністрації від
25 травня 2005 року № 271 є власником
земельної ділянки площею 2.43 га на
території Великочорнокінецької
сільської ради Чортківського району,
цільове призначення земельної ділянки
для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва.

Згідно свідоцтва про смерть серія
НОМЕР_1 від 22.11.2013 року ОСОБА_6 помер
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно довідки виданої Чорнокінецько
Волянською сільською радою, про те, що
разом по день смерті з померлим ОСОБА_6
проживали дружина ОСОБА_2, син ОСОБА_3,
син ОСОБА_1 дочка ОСОБА_4, внук ОСОБА_1.

Згідно відповіді державного нотаріуса
Чортківського нотаріального округу,
вказано що відповідно до заповіту,
посвідченого Чорнокінецьковолянською
сільською радою Чортківського району
Тернопільської області 05 серпня 2004 р.
за реєстром №76, померлий ОСОБА_6
заповів ОСОБА_1 належні йому земельний
і майновий паї. В нотаріальну контору
позивачем пред'явлено Державний акт на
право власності на земельну ділянку
серії ЯА №795195, виданий
Чортківською районною державною
адміністрацією 23 травня 2006 року, тобто
майно, на яке посвідчено заповіт, не
відповідає спадковому майну.

Згідно пункту 17 Перехідних положень
Земельного кодексу України від 25
жовтня 2001 року сертифікати на право на
земельну частку (пай) є дійсними до
виділення власниками таких часток
(паїв) у натурі (на місцевості)
земельних ділянок та видачі їм
державних актів на право власності на
землю. Державним нотаріусом роз'яснено
право позивача на тлумачення заповіту,
відповідно до ст.1256 Цивільного кодексу
України тлумачення заповіту може бути
здійснене судом.

Згідно ст. 1223 ЦК України право на
спадкування мають особи, визначені у
заповіті.

Згідно ст.1225 ЦК України право власності
на земельну ділянку переходить до
спадкоємців на загальних підставах, із
збереженням її цільового призначення.

Згідно ст.1233 ЦК України, заповітом є
особисте розпорядження фізичної особи
на випадок своєї смерті.

Згідно ст. 1235, 1236 ЦК України, заповідач
може призначити своїми спадкоємцями
одну або кілька фізичних осіб,
незалежно від наявності у нього з цими
особами сімейних, родинних відносин, а
також інших учасників цивільних
відносин. Заповідач не може позбавити
права на спадкування осіб, які мають
право на обов'язкову частку у спадщині.
Чинність заповіту щодо осіб, які мають
право на обов'язкову частку у спадщині,
встановлюється на час відкриття
спадщини. Заповідач має право охопити
заповітом права та обов'язки, які йому
належать на момент складення заповіту,
а також ті права та обов'язки, які
можуть йому належати у майбутньому.
Заповідач має право скласти заповіт
щодо усієї спадщини або її частини.

Згідно ст. 1241 ЦК України, малолітні,
неповнолітні, повнолітні
непрацездатні діти спадкодавця,
непрацездатна вдова (вдівець) та
непрацездатні батьки спадкують,
незалежно від змісту заповіту,
половину частки, яка належала б кожному
з них у разі спадкування за законом
(обов'язкова частка).

Відповідно до Постанови Пленуму
Верховного суду України від 30.05.2008 N 7
«Про судову практику у справах про
спадкування» Перелік осіб, які мають
право на обов'язкову частку, що
визначений статтею 1241 ЦК, є вичерпним і
розширеного тлумачення не потребує.
При визначенні розміру обов'язкової
частки в спадщині враховуються всі
спадкоємці за законом першої черги,
увесь склад спадщини, зокрема, право на
вклади в банку (фінансовій установі),
щодо яких вкладником було зроблено
розпорядження на випадок своєї смерті,
вартість речей звичайної домашньої
обстановки та вжитку, вартість
заповідального відказу. Позбавлення
особи права на обов'язкову частку
судом Цивільний Кодекс не передбачає,
хоча особа, яка має право на обов'язкову
частку, може бути усунена від права на
спадкування відповідно до статті 1224 ЦК.

Відповідно до п. 3 ст.1268 Цивільного
кодексу України спадкоємець, який
постійно проживав разом із
спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 Цивільного
кодексу України, він не заявив про
відмову від неї. Малолітня,
неповнолітня, недієздатна особа, а
також особа, дієздатність якої
обмежена, вважаються такими, що
прийняли спадщину, крім випадків
відмови від спадщини у встановленому
законодавством України порядку.
Зазначені особи вважаються такими, що
прийняли спадщину, крім випадків
їхньої відмови від спадщини, а щодо
малолітніх та недієздатних осіб -
відмови, здійсненої від їхнього імені
батьками (усиновлювачами), опікуном із
дозволу органу опіки та піклування
(встановлених частинами 2 - 4 ст. 1273 ЦК).

Відповідно до ст.1256 Цивільного кодексу
України, тлумачення заповіту може бути
здійснене після відкриття спадщини
самими спадкоємцями. Тлумачення
заповіту може бути здійснене судом
відповідно до ст. 213 цього кодексу.

Відповідно до Постанови Пленуму
Верховного суду України від 30.05.2008 N 7
«Про судову практику у справах про
спадкування» при вирішенні спору про
спадкування права на земельну частку
(пай) основним документом, що
посвідчує таке право, є сертифікат про
право на земельну частку (пай). Якщо
спадкодавець мав право на земельну
частку (пай), але за життя не одержав
сертифіката на право власності на
земельну частку (пай) або помилково не
був включений (безпідставно
виключений) до списку, доданого до
державного акта про колективну
власність на землю відповідного
сільськогосподарського підприємства,
товариства тощо, при вирішенні спору
про право спадкування на земельну
частку (пай) суд застосовує положення
чинного на час існування відповідних
правовідносин Земельного кодексу
України 1990 року, Указу Президента
України від 8 серпня 1995 року N 720/95 "Про
порядок паювання земель, переданих у
колективну власність
сільськогосподарським підприємствам
і організаціям" та відповідні норми ЦК
УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що
згідно з пунктом 17 Перехідних положень
Земельного кодексу України від 25
жовтня 2001 року сертифікати на право
на земельну частку (пай) є дійсними до
виділення власникам таких часток (паїв)
у натурі (на місцевості) земельних
ділянок та видачі їм державних актів на
право власності на землю. В даному
випадку спадкодавець отримав
державний акт на право власності на
землю, тому сертифікати на право на
земельну частку (пай) які вказані в
заповіті є дійсними до виділення
власникам таких часток (паїв) у натурі
(на місцевості) земельних ділянок.

Враховуючи вище наведене, те що майно,
на яке посвідчено заповіт, не
відповідає спадковому майну, позивачу
слід звернутися до суду для тлумачення
заповіту. Крім того, відповідач ОСОБА_2
яка була дружиною померлого
спадкодавця ОСОБА_6 та мамою позивача
ОСОБА_1 вказала суду що вона як
непрацездатна вдова має право на
обов'язкову частку, незалежно від
змісту заповіту, половину частки, яка
належала б кожному з них у разі
спадкування за законом тому суд
приходить до висновку що у позові
ОСОБА_1 про визнання права власності в
порядку спадкування за заповітом на
земельну ділянку площею 2,43 слід
відмовити оскільки заповіт не
тлумачено та не виділено обов'язкової
частки у спадщині ОСОБА_2

На підставі ст..ст. 386, 392, 1218, 1222, 1223, 1225,
1235, 1236, 1241 ЦК України та керуючись ст.ст.
10, 57, 88, 209, 218, 223, 294 ЦПК України, суд, -

вирішив:

у задоволенні позову ОСОБА_1 про
визнання права власності в порядку
спадкування за заповітом на земельну
ділянку площею 2,43 га кадастровий номер
:01:001:0789 з цільовим призначенням
для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва
розташовану на території
Великочорнокінецької сільської ради
Чортківського району Тернопільської
області, на яку відкрилась спадщина за
заповітом після смерті ОСОБА_6 -
відмовити.

Судові витрати покласти на сторін в
межах ними понесених.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення подається
до Апеляційного суду Тернопільської
області через Чортківський районний
суд на протязі 10-ти днів з дня
проголошення рішення.

Суддя: О. П. Тесля