У Х В А Л А

Справа № 184/1144/14-ц

Номер провадження 6/184/35/14

22.04.2014м. Орджонікідзе
Орджонікідзевський міський суд
Дніпропетровської області в складі:

головуючого -
судді Томаш В.І.

при секретарі -
Попівніч І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні подання Відділу державної
виконавчої служби Орджонікідзевського
міського управління юстиції «про
тимчасове обмеження в праві виїзду за
межі України без вилучення паспортного
документа», -

ВСТАНОВИВ:

Державний виконавець відділу
державної виконавчої служби
Орджонікідзевського міського
управління юстиції Соловйов В.В.
звернувся до Орджонікідзевського
міського суду із зазначеним поданням,
погодженим з начальником відділу
державної виконавчої служби
Орджонікідзевського МУЮ і просить суд
тимчасово обмежити право виїзду за
межі України без вилучення паспортного
документа боржника - ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, що мешкає за адресою:
АДРЕСА_1.

Державний виконавець відділу ДВС
Орджонікідзевського МУЮ Соловйов В.В.
посилається на те, що у відділі
державної виконавчої служби
Орджонікідзевського міського
управління юстиції на примусовому
виконанні знаходиться виконавче
провадження 42690873 за виконавчим
документом виданим УПФУ в м.
Орджонікідзе про стягнення з ОСОБА_2 на
користь держави в особі УПФУ в м.
Орджонікідзе боргу на загальну суму
4010,30 грн.. За вимогою Ф 42-У виданою УПФУ в
м. Орджонікідзе, державним виконавцем
26.03.2014р. винесено постанову про
відкриття виконавчого провадження,
копії якої надіслано сторонам
виконавчого провадження та надано
строк для самостійної сплати боргу до
01.04.2014 року. Згідно даних виконавчого
документа боржник ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1
мешкає за адресою: Дніпропетровська
область, м. Орджонікідзе. АДРЕСА_1.
Заборгованість за виконавчим
провадженням 4010,30 грн. на користь
держави в особі УПФУ в м. Орджонікідзе в
добровільному порядку не сплачена, так
як боржник ухиляється від покладених
зобов'язань. Питання сплати боргу не
врегульоване.

Враховуючи вищевикладене, ДВС вважає,
що наявність в особи невиконаних
боргових зобов'язань, покладених на неї
виконавчими документами, є підставою
для обмеження її у праві виїзду за межі
України.

Відповідно до ст. 124 Конституції
України судові рішення ухвалюються
судами України і є обов'язковими до
виконання на всій території України.
Статтею 217 Цивільно-процесуального
кодексу України встановлено, що суд,
який ухвалив рішення, може визначити
порядок його виконання, вжити заходів
для забезпечення його виконання, про що
зазначає в рішенні. Одним з таких
заходів може бути тимчасове обмеження
особам у праві виїзду за межі України з
вилученням паспортного документа чи
без такого, причому таке обмеження
можливе на підставі судового рішення
за поданням державного виконавця
відповідно до ст.. 377-1 ЦПК України.

Представник відділу державної
виконавчої служби Орджонікідзевського
міського управління юстиції в судове
засідання не з'явився, але надав до суду
письмову заяву про розгляд справи в
його відсутність. Неявка державного
виконавця не перешкоджає розгляду
клопотання.

У зв'язку з неявкою в судове засідання
всіх осіб, які беруть участь у справі,
відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України,
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідив подання відділу ДВС та
додані до нього документи (постанова
про відкриття виконавчого провадження
та копія вимоги начальника УПФУ про
сплату боргу) вважає, що подання
відділу державної виконавчої служби
Орджонікідзевського міського
управління юстиції про тимчасове
обмеження в праві виїзду за межі
України без вилучення паспортного
документа відносно ОСОБА_2 є
необґрунтованим, свого підтвердження в
ході його розгляду не знайшло та не
підлягає задоволенню за наступних
підстав.

Відповідно до ст. 33 Конституції України
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території України,
гарантується свобода пересування,
вільний вибір місця проживання, право
вільно залишити територію України, за
винятком обмежень, які встановлюються
законом. Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод кожен є вільним
залишати будь-яку країну, включно зі
своєю власною. На здійснення цих прав
не може бути встановлено жодних
обмежень, крім тих, що передбачені
законом і є необхідними в
демократичному суспільстві в
інтересах національної чи громадської
безпеки, для підтримання публічного
порядку, запобігання злочину, для
захисту здоров'я чи моралі або з метою
захисту прав і свобод інших осіб. Ст. 12
Міжнародного пакту про громадянські та
політичні права передбачає, що кожна
людина має право покидати будь-яку
країну, включаючи свою власну. Згадані
вище права не можуть бути об'єктом
ніяких обмежень, крім тих, які
передбачено законом, які є необхідними
для охорони державної безпеки,
громадського порядку, здоров'я чи
моральності населення або прав і
свобод інших і є сумісними з іншими
правами, визначеними в цьому Пакті.
Відповідно до ст. 313 Цивільного кодексу
України фізична особа має право на
свободу пересування. Фізична особа, яка
досягла шістнадцяти років, має право на
вільний самостійний виїзд за межі
України. Фізична особа може бути
обмежена у здійсненні права на
пересування лише у випадках,
встановлених законом.

За змістом п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону № 606-XIV
державний виконавець під час
здійснення виконавчого провадження
має право у разі ухилення боржника від
виконання зобов'язань, покладених на
нього рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника-фізичної особи
або керівника боржника-юридичної особи
за межі України - до виконання
зобов'язань за рішенням.

Поняття "ухилення" тлумачиться як: 1)
відступати, відхилятися, вивертатися; 2)
намагатися не робити чого-небудь, не
брати участі в чомусь; уникати; 3)
навмисно не давати відповіді на
запитання або говорити про щось інше.

Отже, з погляду значення
словосполучення "ухилення від
виконання зобов'язань, покладених
судовим рішенням, рішенням іншого
органу (посадової особи)" позначає з
об'єктивної сторони такі діяння (дії чи
бездіяльність) особи боржника, які
полягають у навмисному чи іншому
свідомому невиконанні нею зазначених
обов'язків.

Суд вважає, що особа, яка має невиконані
зобов'язання, не може вважатися винною
в ухиленні, поки не буде доведено
протилежне.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК
наявність умислу та обставини, які є
предметом посилання суб'єкта подання
про тимчасове обмеження у праві виїзду
за межі України як на підставу його
вимог, підлягають доведенню.
Задоволення такого подання можливе
лише за умови "доведення факту ухилення
боржника від виконання зобов'язання".

Законом передбачено юридичні санкції у
вигляді тимчасового обмеження у праві
виїзду не за наявність факту
невиконання зобов'язань, а за ухилення
від їх виконання.

У зв'язку з цим з метою всебічного і
повного з'ясування всіх обставин
справи, встановлення дійсних прав та
обов'язків учасників спірних
правовідносин, суд з'ясував, чи дійсно
особа свідомо не виконувала належні до
виконання зобов'язання в повному
обсязі або частково. Ухилення боржника
від виконання своїх зобов'язань є
оціночним поняттям.

Невиконання боржником самостійно
зобов'язань протягом строку, про що
вказує державний виконавець в
постанові про відкриття виконавчого
провадження, не може свідчити про
ухилення боржника від виконання
покладених на нього рішенням
обов'язків.

На момент звернення до суду з поданням
факт ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, повинен вже відбутися і бути
об'єктивно наявним та вбачатися з
матеріалів виконавчого провадження.

Подання відділу ДВС та додані до нього
документи не містять в собі будь - яких
даних про ухилення боржника від
виконання покладених на нього рішенням
обов'язків у виконавчому провадженні,
що може свідчити невиконання ним своїх
обов'язків, передбачених ч. 6 ст. 12
Закону № 606-XIV, зокрема, утримання від
вчинення дій, які унеможливлюють чи
ускладнюють виконання рішення; надання
у строк, встановлений державним
виконавцем, достовірних відомостей про
свої доходи та майно, у тому числі про
майно, яким він володіє спільно з
іншими особами, своєчасна явка за
викликом державного виконавця та інше.

Суд вважає, що подання відділу ДВС не
відповідає вищевказаним вимогам
закону, доводи, викладені державним
виконавцем в поданні не знайшли свого
підтвердження в ході розгляду подання,
а тому у суду немає достатніх законних
та обґрунтованих підстав для його
задоволення.

Окрім того, зі змісту подання та
доданих до нього документів
вбачається, що боржник по справі є
приватним підприємцем, а задоволення
подання щодо тимчасового обмеження в
праві виїзду за межі України може
негативно вплинути на його
підприємницьку діяльність.

Суд вважає, що тимчасове обмеження в
праві виїзду за межі України без
вилучення паспортного документа
боржника є крайнім заходом примусового
характеру до боржника, передбачений
діючим законодавства України.

Не вбачається зі змісту подання про те,
які взагалі заході вживалися до
боржника з метою виконання ним
зобов'язань та чи взагалі є будь - які
дані щодо викликів боржника до відділу
ДВС та належне повідомлення боржника
про невиконані ним зобов'язання.

Не залишається без уваги і розмір боргу
боржника у виконавчому провадженні,
який складає 4010,30 грн.. Слід звернути
увагу і на ту обставину, що відповідно
до вимоги про сплату боргу начальника
УПФУ від 05.04.2012 року вимога подається до
органу державної виконавчої служби
протягом року з дати набрання її
чинності, тобто з 10.05.2012 року, тоді ж
незрозумілим для суду є чому УПФУ
звернулося для примусового виконання
вимоги майже через два роки та які дії
були виконані безпосередньо УПФУ на
виконання вказаної вимоги.

За таких обставин суд приходить до
висновку про відмову в задоволенні
поданні відділу ДВС
Орджонікідзевського МУЮ про тимчасове
обмеження в праві виїзду за межі
України без вилучення паспортного
документа.

Керуючись ст.ст. 57, 60, 212, 377-1 ЦПК України,
суд, -

УХВАЛИВ:

Подання державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Орджонікідзевського міського
управління юстиції про тимчасове
обмеження в праві виїзду за межі
України без вилучення паспортного
документа боржника - ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1 - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в
Апеляційний суд Дніпропетровської
області через Орджонікідзевський
міський суд протягом 5 діб. У разі якщо
ухвалу було постановлено без участі
особи, яка її оскаржує, апеляційна
скарга подається протягом п'яти днів з
дня отримання копії ухвали.

Суддя Орджонікідзевського

міського суду
Томаш В.І.