У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Нагорняка В.А.,

суддів: Макарчука М.А.,

Маляренка А.В.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_2,
ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5,
Вишгородська міська рада Київської
області, про визначення частини у
спільній сумісній власності та
встановлення порядку користування
жилим приміщенням, за касаційною
скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення
апеляційного суду Київської області
від 13 лютого 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3
звернулися до суду з позовом до ОСОБА_4
про визначення частини у спільній
сумісній власності та встановлення
порядку користування жилим
приміщенням.

Позивачі посилались на те, що їм та
відповідачу ОСОБА_4 на праві спільної
власності на підставі свідоцтва про
право власності на житло, виданого на
підставі розпорядження від 14 січня 1999
року № 8, належить двохкімнатна
квартира АДРЕСА_1, жилою площею 25,3 кв. м,
площа кімнат - 11,5 кв. м та 13,8 кв. м.

Позивачі просили надати їм у володіння
та користування належну їм частину
майна, визнавши за кожною з них право
власності на 1/3 частини квартири, а
також просили виділити їм у
користування кімнату площею 13,8 кв. м,
якою вони фактично користуються, та
коридор площею 5,3 кв. м. При цьому в
користування ОСОБА_4 просили виділити
кімнату площею 11,5 кв. м. Місця
загального користування коридор,
кухню, вбиральню, просили залишити в
спільному користуванні сторін.

Рішенням Вишгородського районного
суду Київської області від 28
листопада 2013 року позов задоволено
частково. Визнано за ОСОБА_2, ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 право спільної часткової
власності в рівних частках, тобто по 1/3
частини в кожного, на квартиру АДРЕСА_1.
В частині встановлення порядку
користування квартирою відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської
області від 13 лютого 2014 року рішення
Вишгородського районного суду
Київської області від 28 листопада
2013 року в частині відмови у
встановленні порядку користування
квартирою скасовано та ухвалено в цій
частині нове рішення. Ухвалено
встановити порядок користування
квартирою АДРЕСА_1, виділивши у
користування ОСОБА_2, ОСОБА_3 кімнату
площею 13.8 кв. м та у користування ОСОБА_4
кімнату площею 11,5 кв. м. У задоволенні
вимоги про виділення у користування
ОСОБА_2, ОСОБА_3 коридору площею 5,3 кв. м
відмовлено. Місця загального
користування: коридор, кухню та
вбиральню, залишено в спільному
користуванні сторін. В іншій частині
рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 та ОСОБА_3,
посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального права
та порушення норм процесуального
права, просять скасувати рішення
апеляційного суду в частині відмови у
задоволенні вимоги про виділення у
користування ОСОБА_2, ОСОБА_3 коридору
площею 5,3 кв. м та задовольнити вказані
вимоги.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга
підлягає відхиленню.

Згідно ст. 324 ЦПК України підставами
касаційного оскарження судового
рішення може бути неправильне
застосування судом норм матеріального
права чи порушення норм процесуального
права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність чи недостовірність того
чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог про виділення у користування
ОСОБА_2, ОСОБА_3 коридору площею 5,3 кв. м,
суд апеляційної інстанції правильно
виходив з того, що коридор не є житловим
приміщенням і відноситься до місць
загального користування.

Доводи, наведені в касаційній скарзі,
фактично зводяться до переоцінки
доказів та незгоди заявника з
висновками суду апеляційної інстанції
з їх оцінкою.

Із матеріалів касаційної скарги,
змісту оскаржуваного рішення
апеляційного суду вбачається, що
скарга є необґрунтованою і наведені в
ній доводи не дають підстав для
висновків щодо незаконності та
неправильності зазначеного судового
рішення.

Неправильного застосування норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права при розгляді
даної справи судом апеляційної
інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3
відхилити.

Рішення апеляційного суду Київської
області від 13 лютого 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
В.А. Нагорняк

Судді: М.А.
Макарчук

А.В. Маляренко