Справа № 640/229/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2014 року Київський районний
суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Бородіної Н.М.,

за участю секретаря Шабатько Л.М.

розглянувши у відкритому судовому
цивільну справу за позовом ПАТ
«Універсал Банк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості, -

встановив:

Позивач, ПАТ «Універсал Банк»,
звернувся у суд з позовом про стягнення
з відповідача, ОСОБА_1, заборгованості
за договором кредиту №CL 66484 від
15.07.2008р.в загальній сумі 42177 грн.

В обґрунтування своїх вимог банк
зазначає, що між банком та ОСОБА_1 був
укладений кредитний договір за яким
банк надав кредитні кошти в загальній
8000 грн. а відповідач зобов'язався їх
повернути зі сплатою відсотків в
розмірі 38,6%, підвищені відсотки - 115,8.
Банк виконав свої зобов'язання, однак
відповідач порушив умови договору,
щодо сплати кредитних коштів та
відсотків, внаслідок чого станом на
02.10.2013 року виникла заборгованість в
сумі 42177 грн., яка складається із
заборгованості по кредиту та
відсоткам.

Позивач у поданому позові просив
розглядунти справу без його участі.

Відповідач - ОСОБА_1, у запереченнях
проти позову, просила застосувати
строк позовної давності та в
задоволенні позову відмовити.

Суд, дослідивши матеріали справи
вважає за необхідне в задоволені
позову відмовити, виходячи з
наступного.

15.07.2008 року між ВАТ "Універсал Банк" ,
правноступиником якого є ПАТ
«Універсал Банк» та ОСОБА_1 був
укладений кредитний договір № CL 66484 .
Відповідно до умов якого банк надає
відповідачу кредит у сумі 8 000 грн. , а
відповідач зобов'язується погасити
кредит, сплатити за його користування
проценти в строки та на умовах, що
передбачених договором та додатками до
нього.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а

позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно ч.1 ст. 1055 ЦК України договір
кредиту укладається у письмовій формі.

Таким чином між ОСОБА_1 та банком був
укладений за встановленою формою
кредитний договір.

Судом встановлено та не
заперечується сторонами, що договір
кредиту був підписаний сторонами
договору, та позичальник отримав
кредитні кошти передбачені договором
кредиту, частково сплачував кошти за
договором кредиту, що свідчить про
згоду сторін за всіма істотними
умовами договору.

Суд зазначає, що зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
Цивільного Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно ставляться
( ст. 526 ЦК України).

Відповідно до умов договору , а саме
додатку 1 та 2 до договору та графіку
погашення, кредитні кошти позичальник
зобов'язався сплачувати в рахунок
погашення кредитної заборгованості
кожного 15 числа місяця, шляхом сплати
кредитних коштів та відсотків, остання
дата сплати чергового платежу - 15.07.2010р.

З наданого банком розрахунку , який
не оспорюється відповідачем ,
вбачається, що відповідачка починаючи
з грудня 2008 року стала порушувати
умови договору, в частині сплати
щомісячних платежів, внаслідок чого у
неї виникла заборгованість за
договором кредиту в загальній сумі
42177,66 грн., яка складається із кредитних
коштів в сумі 7065,77 грн. та відсотків в
сумі 35111,89 грн.

Відповідно до п.12.5 договору він
набирає чинності з моменту підписання
його обома сторонами та діє до повного
виконання зобов'язань позичальника за
цим договором.

Відповідно до положень ст. ст. 256, 257
ЦК України позовна давність - це строк,
у межах якого особа може звернутися до
суду з вимогою про захист свого
цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

За загальним правилом перебіг
позовної давності починається з дня,
коли особа довідалася або могла
довідатися про порушення свого права
або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст.
261 ЦК України).

Положеннями ч. 5 ст. 261 ЦК України
передбачено, що за зобов'язаннями з
визначеним строком виконання перебіг
позовної давності починається зі
спливом строку виконання.

За змістом цієї норми початок
перебігу позовної давності співпадає з
моментом виникнення у зацікавленої
сторони права на позов, тобто
можливості реалізувати своє право в
примусовому порядку через суд.

Згідно з умовами кредитного
договору відповідач зобов'язаний
здійснювати повернення кредиту
частинами (щомісячними платежами) в
розмірі та в строки, визначені графіком
повернення кредиту та щомісячно
сплачувати проценти за користування
кредитом.

Оскільки умовами договору (графіком
погашення кредиту) встановлені окремі
самостійні зобов'язання, які
деталізують обов'язок боржника
повернути весь борг частинами та
встановлюють самостійну
відповідальність за невиконання цього
обов'язку, то право кредитора
вважається порушеним з моменту
недотримання боржником строку
погашення кожного чергового платежу, а
відтак і початок перебігу позовної
давності за кожний черговий платіж
починається з моменту порушення
строку його погашення.

Наданий розрахунок свідчить, що
відповідач порушив строк погашення
чергового платежу (кредит та відсотки)
15.12.2008р. та в подальшому не сплачував
чергові платежі передбачені графіком,
яким передбачений останній платіж
15.07.2010р., тобто початок перебігу
позовної давності за кожним черговим
платежем, починаючи з грудня 2008р.,
розпочався з моменту його не сплати.

Позивач звернувся в суд із вимогами
про стягнення кредиту та відсотків в
січні 2014р., тобто після спливу строку
позовної давності

Сплив позовної давності є підставою
для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК
України).

Враховуючи звернення позивача до
суду із вимогами про стягнення
заборгованості за договором кредиту,
після спливу трирічного строку
позовної давності та заяву
відповідача про застосування строку
позовної давності, суд вважає за
необхідне в задоволені позову
відмовити.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК
України, суд, -

вирішив:

В задоволені позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом

десяти днів з дня його проголошення,
через суд першої інстанції. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строків для подачі
апеляційної скарги.

Суддя
Бородіна Н.М.