22-ц/772/552/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Курбатова І. Л.Категорія:
6Доповідач: Оніщук В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" лютого 2014 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Вінницької області у складі:

головуючого: Оніщука
В.В.

суддів:
Чорного В.І., Медвецького С.К.,

при секретарі:
Богацькій О.М.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
ОСОБА_2 на рішення Вінницького міського
суду Вінницької області від 27.12.2013 року
по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
за участю третьої особи - інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Вінницькій області про
усунення перешкод у користуванні
майном шляхом знесення самовільно
зведеної будівлі, -

в
с т а н о в и л а :

В липні 2012 року позивач звернулась в
суд з вказаним позовом, посилаючись на
те, що вона є власником 1/2 частки
житлового будинку по АДРЕСА_1, а
власником іншої частини
будинковлодіння є відповідач у справі,
яка без належних дозволів та проекту
розпочала зведення прибудови до
житлового будинку та побудувала
фундамент, внаслідок чого були
порушені санітарні норми, зокрема
вимоги до інсоляції жилих приміщень.
Вказала, що в разі зведення прибудови
та проведення реконструкції будинку
відповідно до уже зведеного
фундаменту, буде суттєво порушено
конструктивні елементи будинку і дану
обставину зафіксовано інспекцією
державного архітектурно-будівельного
контролю у Вінницькій області та
притягнуто ОСОБА_3 до адміністративної
відповідальності, складено лист-припис
із вимогою припинити будівництво та
привести об'єкт у відповідність до
вимог чинного законодавства. Однак
відповідач не вживає ніяких дій щодо
приведення самовільно збудованого
фундаменту у відповідність до
державних будівельних, санітарних
норм, а тому просила усунути їй
перешкоди в користуванні майном, а саме
1/2 часткою житлового будинку з
відповідною часткою господарських
будівель за адресою: АДРЕСА_1 та
земельною ділянкою площею 0,0374 га,
шляхом зобов'язання ОСОБА_3 за власний
рахунок знести самовільно зведений
фундамент, прибудований до житлового
будинку за вказаною адресою та
позначений на плані літерою «Ф», з
приведенням майна до попереднього
стану, а також стягнути судові витрати.

Рішенням Вінницького міського суду
Вінницької області від 27.12.2013 року в
задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням
суду, представником ОСОБА_2 подано
апеляційну скаргу, в якій просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення, яким позов задовольнити,
посилаючись на неповноту з`ясування
судом обставин, що мають значення для
справи та неправильне застосування
норм матеріального і процесуального
права.

В судовому засіданні представник
ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав з
посиланням на викладені в ній
обставини.

ОСОБА_3 та її представник в судовому
засіданні заперечували проти
задоволення апеляційної скарги,
вказавши на її безпідставність та
законність і обґрунтованість рішення
суду.

Представник інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Вінницькій області в судове засідання
не з'явився, про час та місце розгляду
справи повідомлений належним чином,
причин неявки не повідомив, а тому
згідно ч. 2 ст. 305 ЦПК України його неявка
не перешкоджає розгляду справи.

Судова колегія, заслухавши
суддю-доповідача, пояснення сторін,
перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з таких
підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим; законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом; обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були дослідженні в
судовому засіданні.

Вимогами ст. 308 ЦПК України передбачено,
що апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням вимог
матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Відмовляючи в задоволенні позову,
районний суд виходив з того, що діями
відповідача, які виразились в
здійсненні будівництва фундаменту,
право позивача не порушено, відтак є
недоведеним факт порушення її прав як
власника суміжної ділянки та відсутні
перешкоди для догляду і обслуговування
будинку.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що районний суд повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Судом встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що ОСОБА_2 є
власником 1/2 частки житлового будинку
з господарськими будівлями та
спорудами по АДРЕСА_1, що
підтверджується копією витягу з
державного реєстру прав власності на
нерухоме майно від 15.07.2010 року, а також
згідно державного акта на право
власності на земельну ділянку серії ЯЛ
№ 713518 позивач є власником земельної
ділянки площею 0,0374 га для будівництва
та обслуговування житлового будинку,
господарський будівель, яка
розташована у АДРЕСА_1.

Згідно реєстраційного посвідчення від
22.07.2005 року 1/2 частина житлового будинку
з відповідною часткою господарських
будівель по АДРЕСА_1 належить на праві
власності ОСОБА_3, а також згідно
державного акта серії ЯГ № 495072 від
30.01.2008 року, вона є власником земельної
ділянки за адресою: АДРЕСА_1 площею 0,0487
га для будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарський
будівель.

З матеріалів справи видно, що на
будинковолодінні АДРЕСА_1 до будинку
самочинно збудовано фундамент,
позначений на плані літерою «Ф»,
загальною площею 64,9 кв.м. і згідно
постанови № 162 від 12.08.2011 року,
винесеної інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю у
Вінницькій області, за виконання
будівельних робіт без затвердженої
проектної документації ОСОБА_3
притягнуто до адміністративної
відповідальності у вигляді штрафу
відповідно до ч. 3 ст. 96 КУпАП .

Згідно висновку судової
будівельно-технічної експертизи №191
від 24 грудня 2012 року, складеного ТОВ
«Консалтинг центр професіонал», при
будівництві на земельній ділянці
домоволодіння АДРЕСА_1, фундаменту «Ф»
порушені вимоги ДБН А.2.2-3-2012 «Склад та
зміст проектної документації на
будівництво», «Положення про порядок
надання дозволу на виконання
будівельних робіт», ДБН 360 -92**
"Містобудування. Планування і забудова
міських та сільських поселень», ДБН
В.1.2-12-2008 «Будівництво в умовах
ущільненої забудови». Вимоги безпеки».

Разом з тим, із даного висновку
експертизи видно, при будівництві
фундаменту «Ф» протипожежні норми не
порушені, оскільки мінімальні
протипожежні розриви між житловими
будинками і господарськими будівлями у
межах однієї присадибної ділянки не
нормуються. Також, не порушені
санітарні норми, оскільки об'єкт
дослідження являється фундаментом (у
матеріалах справи відсутня інформація
про висоту майбутнього будівництва), а
розташування і орієнтація житлових
будинків повинні здійснюватись з
урахуванням забезпечення нормативної
тривалості інсоляції та норм
освітленості відповідно до санітарних
норм.

Вимогами ч. 1 ст. 376 ЦК України
передбачено, що житловий будинок,
будівля, споруда, інше нерухоме майно
вважаються самочинним будівництвом,
якщо вони збудовані або будуються на
земельній ділянці, що не була
відведена для цієї мети, або без
відповідного документа, який дає право
виконувати будівельні роботи чи
належно затвердженого проекту, або з
істотними порушеннями будівельних
норм і правил.

Згідно роз'яснень, наданих в постанові
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ № 6 від 30.03.2012 року
«Про практику застосування судами
статті 376 Цивільного кодексу України
(про правовий режим самочинного
будівництва), право на звернення до
суду з позовом про знесення або
перебудову самочинно збудованого
об'єкта нерухомості мають як органи
державної влади, так і органи місцевого
самоврядування. У випадках порушення
прав інших осіб право на звернення до
суду належить і таким особам за умови,
що вони доведуть наявність порушеного
права (стаття 391 ЦК).

Отже, власник майна має право на
звернення до суду з позовом на захист
своїх прав, порушених самочинним
будівництвом, лише при підтвердженні
порушення своїх прав власника.

З матеріалів справи видно, що позивачем
не надано належних доказів, які б
свідчили про порушення її прав
самочинним будівництвом фундаменту,
яке здійснила відповідач та яким чином
відсутність у останньої дозвільних
документів порушило право позивача у
користуванні належним їй нерухомим
майном та земельною ділянкою.

Крім того, судова колегія звертає
увагу на те, що знесення будови є
крайньою мірою і можливе лише тоді,
коли використано усі передбачені
законодавством України заходи
реагування, а тому відсутні,
передбачені ст. 376 ЦК України підстави
для знесення вказаного нерухомого
майна.

На підставі наведеного, судова колегія
вважає, що суд першої інстанції прийшов
до правильного висновку, щодо
відсутності підстав для задоволення
заявленого позову та знесення
збудованого відповідачем фундаменту.

Викладені в апеляційній скарзі доводи
щодо неможливості посилання на
висновок судової будівельно-технічної
експертизи № 191 від 24.12.2012 року є
безпідставним, оскільки вказана
експертиза була проведена саме при
розгляді даної справи і предметом
дослідження було нерухоме майно, про
знесення якого заявлено вимогу, а також
не спростовують висновок суду першої
інстанції інші, викладені в
апеляційній скарзі, твердження.

Таким чином, судова колегія вважає, що
доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального чи процесуального
права, які призвели або могли призвести
до неправильного вирішення справи,
тобто ухвалене рішення відповідає
матеріалам справи та вимогам закону і
підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313 - 315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів ,-

У х
в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника
ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Вінницького міського суду
Вінницької області від 27.12.2013 року -
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
/підпис/ В.В.
Оніщук

Судді:
/підпис/ В.І.
Чорний

/підпис/ С.К.
Медвецький

З оригіналом вірно: