АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/791/651/14
Головуючий в суді 1
інстанції: Корецький Д.Б.
Доповідач: Склярська І.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року лютого місяця 17 дня колегія
суддів судової палати з розгляду
цивільних справ апеляційного суду
Херсонської області в складі :

Головуючого: Склярської І.В.

Суддів: Цуканової І.В.

Радченко С.В.

При секретарі: Благовещенській
О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Херсоні цивільну справу
за апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства «ПриватБанк»
на рішення Суворовського районного
суду міста Херсона від 26 грудня 2013 року
у справі за позовом ОСОБА_3, в інтересах
якого діє ОСОБА_4 до Закритого
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» в особі Херсонської
філії Закритого акціонерного
товариства Комерційний банк
«ПриватБанк», треті особи, які не
заявляють самостійних вимог щодо
предмета спору: ОСОБА_5, ОСОБА_6 про
визнання договору поруки недійсним, -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2012 року ОСОБА_3, в інтересах
якого діє ОСОБА_4 звернувся до суду з
вказаною позовною заявою посилаючись
на те, що 15.09.2008 року між ОСОБА_5 та ЗАТ КБ
«ПриватБанк» було укладено кредитний
договір. З рішення Цюрупинського
районного суду Херсонської області від
03.05.2012 року, яким задоволено позов банку
про стягнення кредитної
заборгованості, йому стало відомо про
існування договору поруки №
НЕС0GR/2 від 15.03.2008 року, укладеного
між ним та банком.

Оскільки позивач договір поруки не
підписував та не знав про його
існування, а також на момент його
укладення, а саме в період з 28.08.2008 року
по 01.10.2008 року перебував за межами
України, просив визнати недійсним
договір поруки № НЕС0GR/2 від 15.03.2008
року, укладений між ЗАТ КБ «ПриватБанк»
та ОСОБА_3 в забезпечення кредитних
зобов'язань ОСОБА_5.

Рішенням Суворовського районного суду
міста Херсона від 26 грудня 2013 року
позов задоволено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі Публічне
акціонерне товариство «ПриватБанк»
посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими, порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове, яким в задоволені
позовних вимог відмовити в повному
обсязі.

Письмові заперечення до суду
апеляційної інстанції не надходили.

Заслухавши доповідача, осіб, які
з'явилися в судове засідання,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах,
визначених ст.303 ЦПК України, колегія
суддів прийшла до висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається і судом
встановлено, що 15.09.2008 року між ОСОБА_5
та ЗАТ КБ «ПриватБанк» був укладений
кредитний договір № НЕС0GR (а.с.10-13).

В забезпечення виконання зобов'язань
за вказаним кредитним договором, 15.09.2008
року між Банком та ОСОБА_3 був укладений
договір поруки (а.с. 9).

Однак, ОСОБА_3 заперечує щодо
підписання договору поруки і не
підтверджує його підписання. Його
заперечення підтверджуються копією
послужної книжки моряка та довідки про
плавання відповідно до яких ОСОБА_3 в
період з 28.08.2008 року по 01.10.2008 рік
перебував у плаванні на т/х «Аврора»
(а.с.5,6).

Згідно висновку судової
почеркознавчої експертизи НДЕКЦ від
17.12.2013 року № 3636, підпис від імені
ОСОБА_3 в договорі поруки № НЕС0GR/2
від 15.09.2008 року (розділ « 19.2.
Поручитель», графа «Підпис»), виконаний
не гр. ОСОБА_3, а іншою особою (а.с.118 о.с.).

Також колегія суддів вбачає, що на час
укладення оспорюваного договору
поруки ОСОБА_3 не досяг повної
цивільної дієздатності (а.с.4). Згода на
вчинення неповнолітньою особою
правочину від батьків або органу опіки
та піклування відповідно до закону не
одержана.

Згідно з ч. 1 ст. 547 ЦК України правочин
щодо забезпечення виконання
зобов'язання вчиняється у письмовій
формі.

Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України
правочин вважається таким, що вчинений
у письмовій формі, якщо він підписаний
його стороною (сторонами).

Статтею 215 ЦК України встановлено, що
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами
першою-третьою, п'ятою та шостою статті
203 цього Кодексу.

Відповідно до вимог статті 203 ЦК
України зміст правочину не може
суперечити цьому Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
інтересам держави і суспільства, його
моральним засадам.

Зокрема, частиною 3 статті 203 ЦК України
встановлено, що волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.

Як роз'яснено у п. 8 постанови Пленуму
Верховного Суду України "Про судову
практику розгляду цивільних справи про
визнання правочинів недійсними" від 6
листопада 2009 року № 9, відповідно до
частини першої статті 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання стороною (сторонами)
вимог, які встановлені статтею 203 ЦК
України, саме на момент вчинення
правочину.

Отже, колегія суддів вважає, що
задовольняючи позов, суд першої
інстанції, на підставі належних та
допустимих доказів, дійшов правильного
висновку про те, що на час укладання
оспорюваного договору ОСОБА_3 був за
межами країни, підпис в договорі поруки
виконаний не ним, волевиявлення його
як учасника правочину на укладення
спірного договору відсутнє, що є
підставою для визнання цього договору
недійсним на підставі ст. 203, ст. 215 ЦК
України.

Доводи апеляційної скарги про
порушення при проведенні експертизи
науково-методичних рекомендацій з
питань підготовки та призначення
судових експертиз та експертних
досліджень затверджених Наказом
Міністерства юстиції України від 08.01.1998
року № 53/5, колегія суддів до уваги не
приймає оскільки банком в
установленому процесуальним законом
порядку експертиза не спростована, а
саме про проведення повторної
експертизи представником банку
клопотання не заявлялося, а тому
підстав не приймати висновок експерта
як доказ у відповідності до ст. 57 ЦПК
України, суд першої інстанції не мав.

Інші доводи апеляційної скарги
колегією суддів не приймаються до
уваги як такі, що не підтверджені
належними доказами, не ґрунтуються на
вимогах закону, що регулюють спірні
правовідносини, та не спростовують
мотивованих висновків суду.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що рішення ухвалено судом
з додержанням норм матеріального та
процесуального права і підстави для
його скасування та ухвалення нового
рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог відсутні.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 315
ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «ПриватБанк»
відхилити.

Рішення Суворовського районного суду
міста Херсона від 26 грудня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:

Судді: