Справа № 459/4001/13
Головуючий у 1 інстанції: Мелешко С.І.
Провадження № 22-ц/783/2055/14
Доповідач в 2-й інстанції: Бакус В. Я.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області у
складі:

головуючого: судді Бакуса В.Я.,

суддів: Гірник Т.А., Левика Я.А.,

секретаря: Глинського О.А.,

з участю: позивача ОСОБА_2 та його
представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2
рішення Червоноградського міського
суду Львівської області від 17 грудня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Приватного акціонерного товариства
«Українська пожежно-страхова
компанія», Приватного акціонерного
товариства «Тернопільський
молокозавод», третя особа - ОСОБА_4, про
відшкодування майнової та моральної
(немайнової) шкоди, заподіяної
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди, -

встановила:

рішенням Червоноградського міського
суду Львівської області від 17 грудня 2013
року в задоволені вказаному вище
позові відмовлено.

Рішення суду оскаржив позивач, просить
його скасувати й ухвалити нове рішення,
яким задовольнити його вимоги в
повному обсязі, посилаючись на те, що
відмовляючи у задоволені позовних
вимог суд не об'єктивно підійшов до
вирішення справи, неповно з'ясував
обставини справи, внаслідок чого
прийняв незаконне та необґрунтоване
рішення. Так, зокрема, апелянт
посилається на те, що ним надано суду
необхідні та достатні докази в
підтвердження своїх вимог щодо
необхідності стягнення з відповідачів
додаткових коштів пов'язаних з
ремонтом автомобіля, відшкодування
моральної та витрат, пов'язаних з
оплатою правової допомоги, зокрема -
звіт про оцінку автомобіля, витяг з
історії хвороби, квитанції.

Представники відповідачів у судове
засідання не з'явилися, хоча належним
чином були повідомлені про час та місце
розгляду справи, що підтверджується
рекомендованими повідомленнями про
вручення поштового відправлення щодо
часу та місця розгляду справи.

За таких обставин, у відповідності до
ч.2 ст.305 ЦПК України, їх неявка не
перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників
процесу на підтримання апеляційної
скарги, вивчивши матеріали та
обставини справи, перевіривши
законність і обґрунтованість
оскаржуваного рішення, колегія суддів
приходить до наступного висновку.

В серпні 2013 року позивач звернулась до
суду із зазначеним позовом та, з
уточненням і доповненням вимог, просив
стягнути з ПАТ «Українська
пожежно-страхова компанія» майнову
шкоду в сумі 11 156 грн. 46 коп., моральну
шкоду в розмірі 20 000 грн. та витрати на
правову допомогу в сумі 2 500 грн., а з
Тернопільського молокозаводу
матеріальну шкоду в сумі 1 461 грн. 31 коп.
На обґрунтування своїх вимог
посилається на те, що 22 лютого 2013 року у
м. Тернополі сталася ДТП з участю
автомобіля марки «Ford Tranzit», який
перебував в оренді Тернопільського
молокозаводу, під керуванням ОСОБА_4, та
автомобілям марки «Hyndai Accetnt», під його
керуванням, та який належить йому на
праві власності. Внаслідок ДТП йому
були спричинені тілесні ушкодження, з
приводу яких він лікувався, а
автомобілю технічні пошкодження.

Посилаючись на те, що відповідачами
йому частково відшкодована шкода, а
саме - страховою компанією - 3 604 грн.48
коп., молокозаводом - 500 грн. (франшиза), а
відповідно до звіту про оцінку його
автомобіля вартість відновлювального
ремонту автомобіля складає 13 970 грн. 94
коп., втрата товарної вартості
автомобіля - 1 461 грн. 31 коп., за послуги
експертного дослідження ним оплачено
445 грн., витрати пов'язані із
ушкодженням здоров'я - 845 грн., на
правову допомогу - 2 500 грн., просив
задовольнити його вимоги.

Відмовляючи у задоволені вимог
позивачу міський суд виходив з того, що
для проведення огляду автомобіля,
після якого був складений звіт про
оцінку автомобіля позивача,
представник страхової компанії не був
запрошений, а відтак звіт не може бути
прийнятий в якості підстави для
визначення розміру збитків. Крім того,
суд виходив з того, що перегляд розміру
страхового відшкодування можливий
після того, як позивач надасть акт
виконаних робіт або закритті
закази-наряди СТО, де проводився ремонт
автомашини.

Однак з таким висновком колегія суддів
погодитись не може з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК рішення суду
повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства вирішив справу згідно із
законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтвердженими тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Проте зазначеним вимогам рішення суду
не відповідає.

Встановлено, що постановою
Тернопільського міськрайонного суду
Тернопільської області від 20 березня
2013 року ОСОБА_4, водія ПАТ
«Тернопільський молокозавод», визнано
винним у скоєнні адміністративного
правопорушення, передбаченого ст.124
КпАП України, та притягнуто до
адміністративної відповідальності у
вигляді штрафу за те, що 22 лютого 2013
року близько 12 год. 05 хв. в м. Тернополі
по вул. Протасевича, керуючи
транспортним засобом марки «Форд
Транзит», державний номерний знак
НОМЕР_1, в порушення вимог п.13,1 Правил
дорожнього руху, не дотримався
безпечної дистанції, внаслідок чого
допустив зіткнення з транспортним
засобом марки «Хюндай», державний
номерний знак НОМЕР_2, який рухався
попереду нього в попутному напрямку, в
результаті чого транспортні засоби
отримали механічні пошкодження (а.с.31).

Згідно з ч.4 ст.61 ЦПК вирок у
кримінальній справі, що набрав
законної сили, або постанова суду у
справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вини цією особою.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу автомобіль марки
«Hyndai Accetnt», д.н.з. НОМЕР_2, належить
позивачу (а.с.6).

Відповідно до ст.1187 ЦК
відповідальність за шкоду, завдану
джерелом підвищеної небезпеки,
покладається на особу, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку, навіть якщо ця
особа безпосередньо не здійснювала
експлуатацію цього джерела.

В той же час, за змістом ч.2 ст.11 ЦК,
однією з підстав виникнення цивільних
прав та обов'язків є договори та інші
правочини.

Відповідно до ст.979 ЦК за договором
страхування одна сторона (страховик)
зобов'язується у разі настання певної
події (страхового випадку виплатити
другій стороні (страхувальникові) або
іншій особі, визначеній у договорі,
грошову суму (страхову виплату), а
страхувальник зобов'язується
сплачувати страхові платежі та
виконувати інші умови договору.

За змістом ч.1 ст.16, п.3 ч.1 ст.20 Закону
України «Про страхування» договір
страхування - це письмова угода між
страхувальником і страховиком, за якою
страховик бере на себе зобов'язання у
разі настання страхового випадку
здійснити страхову виплату
страхувальнику або іншій особі,
визначеній у договорі страхування
страхувальником, на користь якої
укладено договір страхування, а
страхувальник зобов'язується
сплачувати страхові платежі у
визначені строки та виконувати інші
умови договору.

Як встановлено, автомобіль, яким
керував ОСОБА_4, був забезпечений
полісом обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності і
страховиком була ПАТ «Українська
пожежно-страхова компанія», а
страхувальником було ПАТ
«Тернопільський молокозавод» (а.с.26).

Правовідносини у сфері обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів врегульовані
Законом України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів», що спрямований
на забезпечення відшкодування шкоди,
заподіяної життю, здоров'ю та майну
потерпілих під час експлуатації
наземних транспортних засобів на
території України.

Статтею 3 цього Закону передбачено, що
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
здійснюється з метою забезпечення
відшкодування шкоди, заподіяної життю,
здоров'ю та (або) майну потерпілих
унаслідок дорожньо-транспортної
пригоди та захисту майнової інтересів
страхувальників.

Згідно з положеннями ст.22 Закону «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка
була заподіяна у результаті ДТП життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст.35 вказаного Закону для
отримання страхового відшкодування
особа, яка має право на відшкодування,
подає страховику відповідну заяву.

Встановлено, що не заперечується
сторонами, внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди ПАТ
«Українська пожежно-страхова
компанія» виплатила позивачу 3 604 грн. 48
коп., а ПАТ «Тернопільський
молокозавод» - 500 грн., що складає
франшизу.

Таким чином, встановлено, що сторони не
заперечували, що настав страховий
випадок.

Як вбачається з матеріалів справи
позивач звертався до ПАТ «Українська
пожежно-страхова компанія» про виплату
страхового відшкодування у повному
розмірі, однак в такій було відмовлено.

Факт пошкодження транспортного засобу
позивача сторонами не заперечується і
як вбачається із звіту № 399/13 про оцінку
автомобіля Hyndai Accetnt 1.4 реєстраційний
номер НОМЕР_2 від 01 квітня 2013 року
вартість відновлювального ремонту з
урахуванням значення коефіцієнта
фізичного зносу складових складає 13 970
грн. 94 коп. (а.с.12-24).

Як вбачається з цього Звіту, останній
складено у відповідності з Методикою
товарознавчої експертизи та оцінки
колісних транспортних засобів,
затвердженої наказом Міністерства
юстиції України, Фонду державного
майна України від 24 листопада 2003 р. «
142/5/2092, зареєстрованою в Міністерстві
юстиції України 24.11.2003р. за №1074/8395 (у
редакції наказу Міністерства юстиції
України, Фонду державного майна
України від 24.07.2009 р.).

Пунктом 5.1 вищевказаної Методики
встановлено, що технічний огляд
колісних транспортних засобів (КТЗ)
оцінювачем (експертом) являє собою
початковий етап дослідження, який дає
змогу органолептичними методами
визначити ідентифікаційні дані КТЗ,
його комплектність, укомплектованість,
технічний стан, обсяг і характер
пошкоджень, пробіг за одометром, інші
показники на момент технічного огляду,
необхідні для оцінки майна.

Пунктами 5.3, 5.4 Методики визначено, що
для проведення технічного огляду КТЗ
експерту надаються документи власника
КТЗ, місце проживання власника КТЗ,
дані з свідоцтва про реєстрацію КТЗ
(технічного паспорта), ідентифікаційні
дані КТЗ згідно з наданими документами:
тип, марка, модель (модифікація),
виробник і т.д.

Під час технічного огляду КТЗ експерт
повинен відповідно до п.5.5 Методики:

а) перевірити відповідність
ідентифікаційних даних КТЗ записам у
наданих документах;

б) перевірити укомплектованість КТЗ,
установити комплектність, наявність
додаткового обладнання;

в) установити пробіг за одометром;

г) зафіксувати інформативні ознаки
раніше виконаного відновлювального
ремонту КТЗ;

ґ) установити характер і обсяги
пошкоджень на момент огляду та інші
ознаки, які характеризують технічний
стан КТЗ, з обов'язковою їх фіксацією
шляхом фотографування.

При цьому Методикою не передбачена
обов'язкова участь в огляді сторін,
зокрема, винної сторони. Експерт
самостійно, без сторонньої допомоги,
вказівок, порад проводить технічний
огляд КТЗ.

Відповідно до п.5.2 Методики у разі
потреби виклик заінтересованих осіб
для технічного огляду із зазначенням
дати, місця та часу проведення огляду
КТЗ (після їх узгодження з виконавцем
дослідження) здійснюється замовником
дослідження шляхом вручення
відповідного виклику під розписку
особі, що викликається, або телеграмою
з повідомленням про її вручення
адресату. У разі відсутності в
установлений час на місці огляду осіб,
що викликалися, огляд проводиться без
їх участі, про що зазначається у звіті
(акті), висновку.

Тобто, у розумінні п.5.2 Методики виклик
на технічний огляд зацікавлених осіб
здійснюється замовником у разі
потреби, тобто, на його розсуд.

Таким чином, не приймання відповідачем
(представником страхової компанії)
участі у повторному огляді
транспортного засобу не є підставою
для відмови у задоволенні позову. А
тому, колегія суддів вважає, що
висновок суду про відмову у задоволені
вимог з цих підстав є помилковим.

Як вбачається із звіту про оцінку
автомобіля, який представлений
позивачем, зазначені в ньому
пошкодження відповідають
пошкодженням, які зазначені в акті
огляду транспортного засобу, складений
представником відповідача - страхової
компанії (а.с.59).

Різниця у розмірі суми заподіяної
майнової шкоди внаслідок пошкодження
автомобіля виникла внаслідок того, що
при попередній оцінці не враховано (у
зв'язку з характером пошкоджень) заміна
кришки багажника, а не її ремонт та
необхідність запасних частин, які не
були включені, а саме - підсилювач
бампера заднього, гасителя удару
заднього бампера, та виконання робіт у
зв'язку з цим.

Відповідно до вимог ст.1194 ЦК особа, яка
застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатності
страхової виплати (страхового
відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (стартовим
відшкодуванням).

У п.22.1 ст.22 вказаного вище Закону
зазначено, що при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності страховика
відшкодовує в установленому цим
законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна в результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до п.9.2. ст.9 вищезазначеного
Закону обов'язковий ліміт
відповідальності страховика за шкоду,
заподіяну майну потерпілих, становить
25500 гривень на одного потерпілого.

Відповідно до Полісу № АВ/9715077
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів, який укладено між
Тернопільською філією ПАТ «Українська
пожежно-страхова компанія» та ПАТ
«Тернопільський молокозавод» ліміт
відповідальності на одного
потерпілого за шкоду, заподіяну життю
та здоров'ю становить 100 000 грн., а за
шкоду, заподіяну майну - 500 000 грн.,
франшиза - 500 грн. (а.с.26).

Оцінена шкода, яка була заподіяна в
результаті дорожньо-транспортної
пригоди майну позивача, не перевищує
лімітів відповідальності страховика.

Позивачем представлено від ПП
«Автоцентр-Червоноград» видаткову
накладну № РН-0000073 від 14 травня 2013 року
та товарний чек № 18 від 14 травня 2013 року
на суму 6 830 грн. 90 коп. щодо вартості
запасних частин - облицьовки бампера,
підсилювача бампера, гасителя удару,
кришки та фонаря заднього лівого (а.с.7)
та акт № ОУ-0000057 здачі-приймання робіт
(надання послуг) на суму 7 140 грн. 04 коп.
по виконанню малярних робіт та робіт по
розборці і зборці для ремонту
автомашини (а.с.8).

За таких обставин, з урахуванням
отриманих позивачем коштів від
страхової компанії 3 604 грн. 48 коп., до
стягнення підлягає із ПАТ «Українська
пожежно-страхова компанія» 10 366 грн. 46
коп. (13 970 грн. 94 коп. - 3 604 грн. 48 коп.) за
шкоду, заподіяну майну позивача.

Як вбачається із витягу з історії
хвороби амбулаторного хворого ОСОБА_2,
25 лютого 2013 року останній звернувся в
медичний заклад із скаргами на
виражені болі в шийному відділі хребта
з іррадіацією в верхні кінцівки,
слабість та затерпання верхніх
кінцівок, загальну слабість у зв'язку з
отриманням 22.02.13 р. травми внаслідок ДТП
(а.с.83). Хворому було запропоновано
госпіталізацію в нейрохірургічне
відділення, від якого він відмовився.
Хворому було, зокрема, рекомендовано
рентгенографію шийного відділу хребта
в 2-х проекціях, іммобілізацію шийного
відділу хребта комірцем «Філадельфія»,
КТ або МРТ шийного відділу хребта.

Позивач представив суду товарний чек
на придбання комірця «Філадельфія» за
345 грн. та квитанцію про сплату 500 грн. за
проведення КТ шийного відділу хребта
(а.с.10).

Пунктом 24.1. статті 24 вищевказаного
Закону передбачено, що у зв'язку з
лікуванням потерпілого
відшкодовуються обґрунтовані витрати,
пов'язані з доставкою, розміщенням,
утриманням, діагностикою, лікуванням,
протезуванням та реабілітацією
потерпілого у відповідному закладі
охорони здоров'я, медичним піклуванням,
лікуванням у домашніх умовах та
придбанням лікарських засобів.

Відтак, оскільки зазначені витрати
понесені позивачем у зв'язку з
діагностикою та лікуванням та
пов'язані із ДТП, відтак з ПАТ
«Українська пожежно-страхова
компанія» підлягає до стягнення 845 грн.
(345 + 500).

Зазначеного вище районний суд не
врахував, а відтак прийшов до
помилкового висновку про відмову у
задоволені вимог позивачу.

Як вбачається з вимог позивача
останній просить стягнути з ПАТ
«Українська пожежно-страхова
компанія» 11 156 грн. 46 коп. майнової
шкоди. а відтак, з урахуванням ст.11 ЦПК
України, колегія суддів приходить до
висновку про стягнення зазначеної
суми, а не суму, яка б підлягала до
стягнення.

Відповідно до п.22.3 ст.23 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» потерпілому відшкодовується
моральна шкода, передбачена пп. 1, 2 ч.2
ст.23 ЦК.

Пункти 1 та 2 ч.2 ст.23 ЦК передбачають
можливість відшкодування моральної
шкоди, яка полягає у фізичному болі та
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я, а також у
душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів.

Таким чином, якщо в результаті ДТП
позивачам завдана моральна шкода, яка
полягає у фізичному болі та
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я, то така шкода
відшкодовується страховою компанією.

З урахуванням обставин справи,
характеру правопорушення, глибини
фізичного болю та душевних страждань,
вимог розумності та справедливості,
колегія суддів приходить до висновку
про стягнення з страхової компанії 1 000
грн. моральної шкоди.

Відповідно до п.32.7. статті 32
вищевказаного Закону страховик не
відшкодовує шкоду, пов'язану із втратою
товарної вартості транспортного
засобу.

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

У відповідності до ст. 1192 ЦК України з
урахуванням обставин справи суд за
вибором потерпілого може зобов`язати
особу, яка завдала шкоди майну,
відшкодувати її в натурі (передати річ
того ж роду і такої ж якості, полагодити
пошкоджену річ тощо) або відшкодувати
завдані збитки у повному обсязі. Розмір
збитків, що підлягають відшкодуванню
потерпілому, визначається відповідно
до реальної вартості втраченого майна
на момент розгляду справи або
виконання робіт, необхідних для
відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до Звіту № 399А/13 про оцінку
автомобіля Hyndai Accetnt реєстраційний
номер НОМЕР_2 від 01 квітня 2013 року
вартість величини втрати товарної
вартості автомобіля, що належить
позивачу становить 1 461 грн. 31 коп.
(а.с.38-41).

За таких обставин з ПАТ
«Тернопільський молокозавод» слідує
стягнути зазначену суму.

Витрати, пов'язані з оплатою правової
допомоги адвоката, є такими, яких
зазнає особа у зв'язку з реалізацією
своїх процесуальних прав під час
розгляду певної справи в порядку
цивільного судочинства. Такі витрати
процесуальним законодавством
віднесено до судових витрат.

Згідно з п.2 ч.3 ст.79 ЦПК витрати на
правову допомогу належать до судових
витрат.

Відповідно до ст.84 ЦПК витрати,
пов'язані з оплатою правової допомоги
адвоката або іншого фахівця в галузі
права , несуть сторони, крім випадків
надання безоплатної надання
безоплатної правової допомоги.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК стороні, на
користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати. Якщо позов задоволено
частково, судові витрати присуджуються
позивачеві пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог, а
відповідачеві - пропорційно до тієї
частини позовних вимог, у задоволенні
яких позивачеві відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи
витрати позивача на правову допомогу
адвоката становлять 2 500 грн. (а.с.85).

За таких обставин, з урахуванням
викладеного та задоволених вимог
позивача з ПАТ «Українська
пожежно-страхова компанія» підлягає до
стягнення 1 388 грн.

Відповідно до п.п.1, 4 ч.1 ст.309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи та порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

А відтак, з урахуванням викладеного,
апеляційна скарга підлягає до
задоволення, а рішення районного суду
до скасування з ухваленням нового
рішення про часткове задоволення вимог
позивача.

В той же час, вирішуючи питання
пов'язане із відшкодуванням шкоди,
зокрема вартості кришки багажника (її
заміна, а не ремонт), що не може
використовуватись за призначенням, суд
враховує, що така має певну цінність, а
відтак, з урахуванням положення ст.ст.22
та 1192 ЦК, приходить до висновку про
передачу цього майна після
відшкодування збитків особі,
відповідальній за шкоду, а саме - ПАТ
«Українська пожежно-страхова
компанія».

Відповідно до ч.2 ст.314 ЦПК України
апеляційний суд ухвалює рішення у
випадках скасування судового рішення і
ухвалення нового або зміни рішення.

Керуючись ст.ст.303, 305, п.2 ч.1 ст.307, п.п.1, 4
ч.1 ст.309, ч.2 ст.314, ст.ст.313,317 ЦПК України,
колегія суддів, -

вирішила:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Червоноградського міського
суду Львівської області від 17 грудня 2013
року скасувати й ухвалити нове, яким
позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного
товариства «Українська
пожежно-страхова компанія» (м. Київ-80,
вул. Фрунзе, 40, р/р 7 в Філії «АКБ
«Меркурій», м. Київ, МФО 300756, код ЗКПО
20602681) на користь ОСОБА_2 11 156 (одинадцять
тисяч сто п'ятдесят шість) грн. 46 коп. на
відшкодування майнової шкоди та 1 000
(одну тисячу) грн. на відшкодування
моральної шкоди та 1 388 (одна тисяча
триста вісімдесят вісім грн. витрат на
правову допомогу.

Стягнути з Приватного акціонерного
товариства «Тернопільський
молокозавод» (м. Тернопіль, вул.
Лозовецька, 28, р/р 0650, відділення №
1 ПАТ «ПУМБ» в м. Тернопіль, МФО 334851,
) на користь ОСОБА_2 1 461 (одну
тисячу чотириста шістдесят одну) грн. 31
коп. майнової шкоди.

В решті позовних вимогах відмовити.

Після проведення страхового
відшкодування ОСОБА_2 передати
пошкоджену кришку багажника ПАТ
«Українська пожежно-страхова
компанія».

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, але може бути оскаржене у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання рішенням законної сили.

Головуючий:
Бакус В.Я.

Судді:
Гірник Т.А.

Левик Я.А.