КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа
№552/195/14-ц
Провадження № 2/552/425/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.02.2014 року Київський районний суд м.
Полтави у складі:

Головуючого судді Кузіної Ж.В.

при секретарі - Павленко Л.М.

за участю позивача ОСОБА_1, відповідача
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Полтаві цивільну справу
за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
виведення об'єкта нерухомості в окрему
одиницю та визначення часток на об'єкт
нерухомого майна, суд ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з позовом до
відповідача ОСОБА_2 про виведення
об'єкта нерухомості в окрему одиницю та
визначення часток на об'єкт нерухомого
майна, посилаючись на те, що сторони є
власниками в рівних частках 1/20 частини
нежитлових приміщень площею 420,4 м2
вбудовано-прибудовані нежитлові
приміщення по вул. Зіньківській,16 м.
Полтави . Між сторонами виникають
непорозуміння та суперечки з приводу
користування, утримання та збереження
майна, угоди про спосіб виділення в
натурі в одну цілу із приватної
спільної часткової власності в
приватну власність не досягнуто.

У судовому засіданні позивач підтримав
позовні вимоги та пояснив, що між
сторонами виникає спір щодо ведення
господарської діяльності, відповідач
не вважає за доцільне виведення
нерухомого майна в окрему одиницю. У
зв'язку з тим, що нерухоме майно не
виведене окрему одиницю, сторони
позбавлені можливості передати його в
заставу банку при оформленні кредиту.
Просив позовні вимоги задовольнити,
вивести магазин-кафе за адресою
АДРЕСА_1 в окремий об'єкт нерухомого
майна, виділити та визначити частки за
позивачем та відповідачем по ? частині
на зазначене майно.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги
визнала та не заперечує проти їх
задоволення.

Суд, заслухавши сторони, дослідивши
зібрані по справі докази приходить до
висновку, що позовні вимоги не
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Згідно з ч.3 ст. 10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підстави
своїх вимог або заперечень, надавши
докази відповідно до вимог ст.ст. 57-60
ЦПК України.

Суд відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Крім того, відповідно до ст.. 16 ЦК
України, звертаючись до суду, позивач
за власним розсудом обирає спосіб
захисту. Обравши способом захисту
права подання на підставі ст.ст. 364, 367 ЦК
України позову про виділення в натурі
частки у спільному майні, позивач в
силу ст.. 10 ЦПК України зобов'язаний
довести правову та фактичну підставу
своїх вимог.

Судом встановлено, що згідно договору
купівлі-продажу від 14 вересня 2011 року
ОСОБА_2, ОСОБА_1 є власниками 1/20 частки
нежитлових приміщень площею 420,4 м2 -
вбудовано-прибудовані нежитлові
приміщення в житловому будинку літ. А-1,
А-9, що знаходяться в АДРЕСА_1. За
вказаною адресою розташований
житловий будинок літ А-1,А-9 загальною
площею 8940,8 м2.

За сторонами в ПП ПБТІ
«Інвентаризаитор» зареєстровано право
спільної часткової власності на
зазначене нерухоме майно у розмірі по
1/40 частині за кожним.

Отже кожен із співвласників цієї
спільної часткової власності є
власником по 1/40 частині спільного
майна і розмір їхньої частки
визначений в установленому законом
порядку.

Відповідно до ст. 364 ЦК України власник
має право на виділ у натурі частки із
майна, що є у спільній частковій
власності.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має
право в порядку,встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦПК України
особа, яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд. Таке
право мають також особи, в інтересах
яких заявлено вимоги.

Позивачем ОСОБА_1 заявлені позовні
вимоги про виведення
магазину-кафетерій за адресою АДРЕСА_1
в окремий об'єкт нерухомого майна,
виділення та визначення часток за
ним та відповідачем по справі по ?
частині за кожним, тоді як відповідач
не уповноважувала позивача
пред'являти позовні вимоги в її
інтересах відносно належного їй майна.
Більш того пред'явивши вказані позовні
вимоги до відповідача ОСОБА_2 , позивач
не обґрунтував які саме його права
порушені чи не визнаються вказаним
відповідачем.

Окрім того позивач , спираючись на
вимоги ст. 364 , 367 ЦК України, просить
вивести магазин-кафетерій за адресою
АДРЕСА_1 в окремий об'єкт нерухомого
майна, виділити та визначити частки за
позивачем та відповідачем по ? частині
на належні йому та відповідачеві
частину нежитлових приміщень у
багатоквартирному житловому будинку ,
тоді як чинне цивільне законодавство, а
саме ст. ст. 364, 367 ЦК України, не
передбачає такої дії як виведення
майна із спільної часткової власності
в окремий об'єкт нерухомого майна.

Частина 1 ст. 364 ЦК України передбачає ,
що співвласник має право на виділ у
натурі частки із майна, що є у спільній
частковій власності.

Згідно ч.3 ст. 364 ЦК України договір про
виділ у натурі частки з нерухомого
спільного майна укладається у
письмовій формі і підлягає
нотаріальному посвідченню.

Статтею 367 ЦК України передбачено право
співвласників поділити в натурі між
ними майно, що перебуває в спільній
частковій власності.

Відповідно до ч.2 ст.367 ЦК України у разі
поділу спільного майна між
співвласниками право спільної
часткової власності на нього
припиняється, а ч.3 цієї статті також
передбачає, що поділ майна, що є у
спільній частковій власності
укладається у письмовій формі та
підлягає нотаріальному посвідченню.

Як вбачається з матеріалів справи
спірний магазин-кафетерій розміщений
в житловому-будинку літ А-1,А-9 за
адресою АДРЕСА_1, отже власником інших
19/20 частини цього будинку є інші особи (
чи особа) , а тому звертаючись з
позовними вимогами про виділ чи поділ
вказаного нерухомого майна, яке
належить на праві спільної часткової
власності як позивачу так і
відповідачеві , позовні вимоги
повинні були б пред'явлені до
власників ( чи власника) інших 19/20
частини цього спільного майна, а отже
позовні вимоги пред'явлені до
неналежного відповідача і не можуть
бути задоволені.

Керуючись ст. ст..10,11,60, 209, 212-215 ЦПК
України,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана через Київський районний
суд м. Полтави до Апеляційного суду
Полтавської області протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Головуючий
Ж.В.Кузіна