Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2014 року Жовтневий районний
суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді
Демидової С.О.

при секретарі
Пєронкові М.Ф.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа товариство з
обмеженою відповідальністю «ЗАВОД
ГЕРМЕТИК - УНІВЕРСАЛ» про виділ в
натурі частини рухомого майна, -

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2012 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з зазначеним позовом. В
обґрунтування своїх позовних вимог
посилається на те, що 27 лютого 2012 року
між товариством з обмеженою
відповідальністю «ЗАВОД ГЕРМЕТИК -
УНІВЕРСАЛ», ним та ОСОБА_2 був укладений
договір купівлі - продажу обладнання,
яке складалося з: змішувачів СРК-400 у
кількості 2 шт., змішувачів ЗЛ-630-ВРК у
кількості 4 шт., реакторів 5 куб.м у
кількості 3 шт., реакторів 1.6 куб.м. у
кількості 4 шт., вальців СЦ ПДП -2100 у
кількості 1 шт., всього на загальну суму
6 271 грн. 65 коп. Відповідно до п. 1.1
договору вказане обладнання було
передано у власність йому і
відповідачу у рівних частинах, тобто
кожному з них по ? його частині.

Дійти згоди щодо спільного володіння
та користування зазначеним майном він
та відповідач не можуть, тому позивач
просив виділити йому в натурі належну
йому частку в обладнанні, виділивши :
змішувач СРК-400 у кількості 1 шт.,
змішувач ЗЛ -630-ВРК у кількості 2 шт.,
реактори 1.6 куб. м у кількості 2 шт.

ТОВ «ЗАВОД ГЕРМЕТИК - УНІВЕРСАЛ» в
порядку ст. 34 ЦПК України подало позов
про визнання недійсним договору
купівлі-продажу від 27 лютого 2012 року з
підстав, передбачених ст. 229 ЦК України.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 07 лютого 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 16 квітня 2013 року, в
задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено,
позов ТОВ «ЗАВОД ГЕРМЕТИК - УНІВЕРСАЛ»
задоволено. Визнано недійсним договір
купівлі-продажу обладнання від 27
лютого 2012 року, укладений між ТОВ
«ЗАВОД ГЕРМЕТИК - УНІВЕРСАЛ» та ОСОБА_1,
ОСОБА_2 з моменту його укладення.
Вирішено питання про судові витрати.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України від 04 вересня 2013 року рішення
Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 07 лютого 2013 року
та ухвалу апеляційного суду м.
Дніпропетровської області від 16 квітня
2013 року скасовано, справу направлено
на новий розгляд до суду першої
інстанції, оскільки судом першої
інстанції не було задоволено
клопотання про призначенні у справі
судової експертизи , яке заявлялося
ОСОБА_1 у поданому до суду позові.

27 листопада 2013 року ухвалою Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська
позовну заяву третьої особи, яка
заявляла самостійні вимоги щодо
предмета спору, товариство з обмеженою
відповідальністю «ЗАВОД ГЕРМЕТИК -
УНІВЕРСАЛ» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про
визнання недійсним договору
купівлі-продажу залишено без
розгляду.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та
його представник підтримали заявлені
позовні вимоги та просили їх
задовольнити.

Представник ОСОБА_2 в судовому
засіданні заперечувала проти
задоволення позовних вимог, та
пояснила, що майно яке просить поділити
позивач відсутнє, його місце на даний
час не відоме.

Третя особа ТОВ «ЗАВОД ГЕРМЕТИК -
УНІВЕРСАЛ» в судове засідання не
з*явилися.

Вислухавши думку сторін, дослідивши
докази по справі, суд дійшов до
висновку, що заявлені вимоги
необґрунтовані та не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненнями фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. Особа,
яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.
Згідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставі своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є
докази, які містять інформацію щодо
предмета доказування. Суд не бере до
розгляду докази, які не стосуються
предмета доказування.

Судом встановлено, що 27 лютого 2012 року
між товариством з обмеженою
відповідальністю «ЗАВОД ГЕРМЕТИК -
УНІВЕРСАЛ», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був
укладений договір купівлі - продажу
обладнання, яке складалося з:
змішувачів СРК-400 у кількості 2 шт.,
змішувачів ЗЛ-630-ВРК у кількості 4 шт.,
реакторів 5 куб.м у кількості 3 шт.,
реакторів 1.6 куб.м. у кількості 4 шт.,
вальців СЦ ПДП -2100 у кількості 1 шт.,
всього на загальну суму 6 271 грн. 65 коп.
Відповідно до п. 1.1 договору вказане
обладнання було передано у власність
йому і відповідачу у рівних частинах,
тобто кожному з них по ? його частині
/а.с. 11-12/.

Відповідно акта прийому -передачі
обладнання за договором купівлі
продажу, посвідченого приватним
нотаріусом Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_3
від 27 лютого 2012 року за реєстровим
номером 246, придбане майно було
передано з ТОВ «ЗАВОД ГЕРМЕТИК -
УНІВЕРСАЛ» ОСОБА_2 та ОСОБА_1 /а.с. 13/.

Того ж дня, а саме 27 лютого 2012 року, між
ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ТОВ «Інтер - Герметик -
Універсал» було укладено догорів
оренди спірного майна, відповідно
якого спірне майно передано в оренду
ТОВ «Інтер - Герметик - Універсал», що
підтверджується договором оренди та
актом приймання - передачі рухомого
майна - обладнання за договором оренди
від 27 лютого 2012 року /а.с. 15-17/.

На адресу ТОВ «Інтер - Герметик -
Універсал» від ТОВ «ЗАВОД ГЕРМЕТИК -
УНІВЕРСАЛ» було направлено листа з
вимогою про повернення орендованого
ними майна, оскільки рішенням
Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 07 лютого 2013 року
договір купівлі - продажу від 27 лютого
2012 року зареєстрованого за № 246
визнано недійсним. Ухвалою
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 16 квітня 2013 року дане
рішення залишено в силі. /а.с. 229/.

На виконання рішення суду ТОВ
«Інтер-Герметик-Універсал» 10 травня 2013
року передало спірне рухоме майно ТОВ
«ЗАВОД ГЕРМЕТИК - УНІВЕРСАЛ», що
підтверджується актом приймання -
передачі від 10 травня 2013 року /а.с. 230/

Відповідно витягу з єдиного
державного реєстру юридичних осіб
товариство з обмеженою
відповідальністю «ЗАВОД ГЕРМЕТИК -
УНІВЕРСАЛ» - з 12 вересня 2013 року
знаходиться в процесі припинення /а.с.
192-193/.

В судовому засіданні представниками
сторін було повідомлено що на даний час
їм не відомо де знаходиться спірне
майно.

27 листопада 2013 року ухвалою Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська
призначено у справі судово інженерно -
технічну експертизу, проведення якої
було доручено експертам
Дніпропетровського науково -
дослідного інституту судових
експертиз, однак 08 січня 2014 року
цивільна справа була повернена до суду
та повідомлено про неможливість
проведення судової інженерно -
технічної експертизи в зв*язку з
відсутністю в інституті фахівців
відповідної галузі знань. В ході
слухання справи ні позивачем, ні його
представником клопотання про повторне
призначення судово інженерно -
технічної експертизи та доручення її
проведення іншій установі не
заявлялося.

Відповідно до ст. 316 ЦК України, ст. 41
Конституції України, ст. 1 Першого
протоколу до Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод, до якої
Україна приєдналася 17 липня 1997 року,
право власності - це право особи на
майно, яке він здійснює відповідно до
закону, по своїй волі і незалежно від
волі інших осіб. Зміст права власності
складаються із володіння, користування
і розпорядження. Володіння майном - має
на увазі юридично закріплену
можливість фактично володіти майном,
впливати на нього у будь-який момент,
здійснювати відносно такого майна свою
волю. Право користування полягає в
юридично закріпленій можливості
власника використовувати корисні
якості майна для себе, отримувати з
цього користь, вигоду. Розпорядження
майном - це можливість власника
встановлювати, змінювати, припиняти
юридичне існування майна.

Правовий режим спільної часткової
власності визначається Главою 26 ЦК
України з урахуванням інтересів усіх
її учасників. Володіння, користування
та розпорядження частковою власністю
здійснюється за згодою всіх
співвласників, а за відсутності згоди -
спір вирішується судом. Незалежно від
розміру часток, співвласники при
здійсненні зазначених правомочностей
мають рівні права.

Відповідно до ст. 317 ЦК України,
власникові належать права володіння,
користування та розпорядження своїм
майном.

Частиною 1 ст. 319 ЦК України власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути пртиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 364 ЦК України визначено, що
співвласник має право на виділ у натурі
частки із майна, що є у спільній
частковій власності. Якщо виділ у
натурі частки із спільного майна не
допускається згідно із законом або є
неможливим (частина друга статті 183
цього Кодексу), співвласник, який бажає
виділу, має право на одержання від
інших співвласників грошової або іншої
матеріальної компенсації вартості
його частки. Компенсація
співвласникові може бути надана лише
за його згодою.

У відповідності до
положень статті 212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір, а саме
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Отже, заслухавши сторони
та дослідивши матеріали справи, суд
вважає їх належними та достатніми для
вирішення справи по суті, та такими, що
відповідають вимогам статей 59-60 ЦПК
України, згідно яких належними є
докази, які містять інформацію щодо
предмета доказування, а сторони мають
право обґрунтовувати належність
конкретного доказу для підтвердження
їхніх вимог або заперечень.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає,
за необхідне відмовити в задоволенні
позовних вимог позивача оскільки
позивачем ні при подачі позовної заяви,
ні в судовому засіданні не надано
доказів, про його звернення до
відповідача з вимогою досудового
врегулювання спору, не надано жодного
доказу порушення відповідачем прав
позивача, окрім того, як було
встановлено в судовому засіданні на
даний час, майно стосовно якого
позивач заявив свої позовні вимоги
відсутнє та його місце знаходження
сторонам не відомо, а отже провести
судову інженерно- технічну експертизу
та вирішити питання стосовно
можливості поділу та виділу в натурі
рухомого майна не є можливим.

Судові витрати вирішити відповідно ст.
88 ЦПК.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 3, 10, 11, 57-61, 76, 88, 169, 209, 212-215, 218 ЦПК
України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа товариство з
обмеженою відповідальністю «ЗАВОД
ГЕРМЕТИК - УНІВЕРСАЛ» про виділ в
натурі частини рухомого майна -
відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційний суд Дніпропетровської
області через Жовтневий районний суд м.
Дніпропетровська протягом 10 днів з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
С.О. Демидова