РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

Справа № 600/102/14-ц

Справа № 2/600/70/2014

05 лютого 2014 року

Козівський
районний суд

Тернопільської
області

в складі: головуючого судді
Боднарук Б.В.

при секретарі: Сташків
О.С.

за участю представника

позивачки: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Козова справу за
позовом ОСОБА_2 до Будилівської
сільської ради Козівського району про
визнання права власності на житловий
будинок з господарськими будівлями
після смерті спадкодавця за заповітом,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_2 звернулася в суд із
позовом про визнання права власності
на житловий будинок з господарськими
будівлями, в якому вказує, що житловий
будинок зі спорудами в АДРЕСА_1, як
голові колгоспного двору належав її
батькові ОСОБА_4.

Членом вказаного колгоспного двору
була мама позивачки ОСОБА_5.

Мама позивачки ОСОБА_5 померла
ІНФОРМАЦІЯ_2, після смерті мами батько
фактично прийняв спадкове майно,
оскільки проживав разом з нею на день
смерті та в порядку ст.1268 ЦК України
вважається таким, що прийняв спадкове
майно.

02 грудня 1998 року ОСОБА_4 склав заповіт,
згідно якого на випадок смерті, все
належне йому майно заповів позивачці
ОСОБА_2 та її брату ОСОБА_6.

Батько позивачки ОСОБА_4 помер
ІНФОРМАЦІЯ_3.

Брат позивачки ОСОБА_6 відмовляється
від прийняття спадщини в користь
позивачки.

Позивачка просить визнати за нею право
власності на житловий будинок з цегли,
загальною площею 86,2 кв.м., літню кухню з
цегли, загальною площею 14,6 кв.м., сарай з
цегли, загальною площею 23,1 кв.м., сарай
з цегли, загальною площею 44,9 кв.м., навіс
з цегли, загальною площею 10,2 кв.м.,
погріб з каменю, загальною площею 14,7
кв.м. в АДРЕСА_1, після смерті батьків
ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та
ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3.

В судовому засіданні представник
позивачки ОСОБА_1 позовні вимоги
позивачки ОСОБА_2 підтримала, просить
їх задоволити та визнати за нею право
власності на житловий будинок з
господарськими будівлями, що
знаходиться у АДРЕСА_1, після смерті
батьків ОСОБА_5, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідач Будилівська сільська рада
Козівського району в судове засідання
подала відзив на позов, згідно якого
позовні вимоги ОСОБА_2 визнає, не
заперечує проти їх задоволення,
просять справу розглядати за їх
відсутності.

Суд, вислухавши пояснення представника
позивачки, приймаючи до уваги відзив на
позов відповідача, дослідивши надані
докази, прийшов до наступного.

Судом встановлено такі факти та
відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, підтверджується
наявними у справі доказами і не
заперечується сторонами, що членами
колгоспного двору в АДРЕСА_1
Тернопільської області були ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 (а.с.17).

20 липня 1990 року ОСОБА_4 як голові
колгоспного двору, видано свідоцтво на
право особистої власності на жилий
будинок в АДРЕСА_1 Тернопільської
області (а.с.8).

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму
Верховного суду України № 20 від 22
грудня 1995 року «Про судову практику у
справах за позовами про захист права
приватної власності (із змінами,
внесеними згідно з Постановою Пленуму
Верховного Суду України № 15 від 25
травня 1998 року)», спори щодо майна
колишнього колгоспного двору, яке було
придбане до 15 квітня 1991 року, мають
вирішуватися за нормами, що регулюють
власність цього двору. Право власності
на майно, яке належало колгоспному
двору і збереглося після припинення
його існування, мають ті члени двору,
котрі до 15 квітня 1991 року не втратили
права на частку в його майні.

02 грудня 1998 року ОСОБА_4 склав заповіт,
згідно якого на випадок смерті, все
належне йому майно заповів позивачці
ОСОБА_2 та її брату ОСОБА_6 (а.с.11).

Мама позивачки ОСОБА_5 померла
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Батько позивачки ОСОБА_4 помер
ІНФОРМАЦІЯ_3.

Позивачка звернулася в Козівське
районне бюро технічної інвентаризації
про видачу правовстановлюючих
документів на вказаний житловий
будинок, де їй було роз'яснено, що право
власності на померлих не видається, що
підтверджується довідкою Козівського
районного БТІ №367 від 27 листопада 2013
року (а.с.16).

Завідувачем Козівської державної
нотаріальної контори 13 листопада 2013
року позивачці ОСОБА_2 відмовлено в
оформленні спадкового майна та дано
роз'яснення про те, що відповідно до п. 1
ст. 11 Закону України «Про власність»
від 07 лютого 1991 року № 697-ХІІ, суб'єктами
права приватної власності в Україні є
громадяни України. Статтею 13 вказаного
Закону передбачено, що жилі будинки є
об'єктами права приватної власності.
Такий суб'єкт приватної власності, як
колгоспний двір, не визначений діючим
законодавством України.

У зв'язку з цим Свідоцтво про право на
спадщину на майно колгоспного двору
нотаріусом видане бути не може,
оскільки відповідно до статті 47 Закону
України «Про нотаріат», для вчинення
нотаріальних дій не приймаються
документи, які не відповідають вимогам
законодавства.

Згідно ст. 123 ЦК Української РСР (в
редакції 1963 року) розмір частки члена
двору встановлюється виходячи з
рівності часток усіх членів двору,
включаючи неповнолітніх та
непрацездатних.

Брат позивачки ОСОБА_6 відмовляється
від прийняття спадщини в користь
позивачки, що підтверджується заявою
від 17 вересня 2013 року (а.с.13).

Відповідно до п. 2. ч. 1 ст. 346 ЦК України,
право власності припиняється у разі
відмови власника від права власності.

Згідност. 347 ЦК України особа може
відмовитися від права власності на
майно, заявивши про це, або вчинивши
інші дії, які свідчать про її відмову
від права власності.

У відповідності до ст. 328 ЦК України
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема, із правочинів.

Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на
спадкування мають особи, визначені в
заповіті.

Оскільки визнання позову не суперечить
вимогам закону, не порушує права,
свободи та інтереси інших осіб, суд
вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 до
Будилівської сільської ради
Козівського району про визнання права
власності на житловий будинок з
господарськими будівлями після смерті
спадкодавця за заповітом, слід
задоволити.

На підставі викладеного керуючись ст.
ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, ст. ст.
16, 328, 346, 347, 1223 ЦК України, п. 6 Постанови
Пленуму Верховного суду України № 20
від 22 грудня 1995 року «Про судову
практику у справах за позовами про
захист права приватної власності (із
змінами, внесеними згідно з Постановою
Пленуму Верховного Суду України № 15
від 25 травня 1998 року)», суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до Будилівської сільської
ради Козівського району про визнання
права власності на житловий будинок з
господарськими будівлями після смерті
спадкодавця за заповітом - задоволити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, право
власності на житловий будинок,
загальною площею 86,2 кв.м., літню кухню з
цегли, загальною площею 14,6 кв.м., сарай з
цегли, загальною площею 23,1 кв.м., сарай
з цегли, загальною площею 44,9 кв.м., навіс
з цегли, загальною площею 10,2 кв.м.,
погріб з каменю, загальною площею 14,7
кв.м. в АДРЕСА_1, після смерті батьків
ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та
ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається в Апеляційний суд
Тернопільської області через
Козівський районний суд протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя: підпис

З
оригіналом вірно

В.О. ГОЛОВИ СУДУ:
Б.В. БОДНАРУК

Рішення суду не оскаржувалося та
вступило в законну силу 17 лютого 2014
року.

Оригінал рішення знаходиться в
матеріалах справи №600/102/14-ц, яка
зберігається у Козівському районному
суді Тернопільської області.

В.О. ГОЛОВИ СУДУ:
Б.В. БОДНАРУК