Справа № 569/305/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2014 року

Рівненський міський суд Рівненської
області у складі:

головуючого судді Долі В.А.,

при секретарі Глотовій П.В.,

з участю позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Рівне цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у
якому просить стягнути солідарно з
ОСОБА_2, ОСОБА_3 на свою користь
заборгованість за Договором позики від
10 січня 2011 року, у розмірі 38 777, 67 грн. та
377,78 грн. судового збору. В
обґрунтування позову зазначається, що
10 січня 2011 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2
було укладено Договір позики, згідно
якого ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1
грошові кошти в сумі 39 777,67 грн., які
зобов'язався повернути у визначений
цим Договором строк. Позика була
використана ОСОБА_2 для придбання
квартири АДРЕСА_1. В порушення умов
Договору, останній зобов'язання про
повернення коштів не виконує, здійснив
часткове повернення позики у сумі 1 000
грн., що стверджується актом - розпискою
від 05 липня 2013 року. Умовами Договору
передбачено право вимоги дострокового
повернення коштів у випадку
прострочення повернення позики. У
зв'язку з цим, позивач 10 грудня 2013 року
звернувся до ОСОБА_2 з вимогою про
негайне повернення коштів, однак дана
вимога залишена без виконання.
Зобов'язання за вказаним Договором
позики забезпечено порукою, відповідно
до Договору поруки укладеного між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2, ОСОБА_3 05 квітня 2011
року, за умовами якого у випадку
невиконання/неналежного виконання
зобов'язання за Договором позики,
відповідачі відповідають перед
позивачем як солідарні боржники.
Покликаючись на наведене, ст.ст. 1046,
1049,1050, 554 ЦК України просить позов
задоволити.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні
позовні вимоги підтримав, просив їх
задоволити. Щодо заперечень ОСОБА_2 про
відсутність у Договорі позики строків
початку та кінця повернення позики
додатково пояснив, що оскільки
останнім на його вимогу 05 липня 2013 року
було здійснено часткове погашення
заборгованості у розмірі 1 000 грн.,
зазначену дату слід вважати початком
строку повернення позики, з порядком
повернення позики встановлених
Договором.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги
визнав частково, посилаючись на
обставини викладені у письмових
запереченнях проти позову.
Незаперечуючи про наявність
заборгованості перед позивачем,
вказав, що у позивача станом на день
звернення до суду з позовом не виникло
право вимоги повернення позики, у
зв'язку з відсутністю встановлених
строку початку та кінцевого строку
повернення коштів передбачених
Договором позики.

Відповідач ОСОБА_3, будучи належним
чином повідомленою про день та час
розгляду справи, у судове засідання не
з'явилась. Клопотань про розгляд справи
у її відсутності чи про відкладення
розгляду справи з причин що
унеможливлюють її прибуття за викликом
суду не надіслала.

За таких обставин, суд, вважає можливим
розглянути справу у відсутності
ОСОБА_3, проти чого позивач та
відповідач ОСОБА_2 не заперечували.

Заслухавши пояснення та доводи сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги підлягають до задоволення
повністю.

Судом встановлено, що 10 січня 2011 року
між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено
Договір позики, згідно якого ОСОБА_2
отримав від ОСОБА_1 грошові кошти в сумі
39 777,67 грн., для придбання квартири
АДРЕСА_1. За умовами договору, порядок
повернення коштів здійснюється
щомісячними рівними частинами по 2 000
грн., окрім першого щомісячного платежу
який становитиме 1 777,67 грн. Починаючи з
другого кожен наступний платіж має
бути здійснений не пізніше 10 числа
місяця, що йде за звітним (п.7,7.1
Договору). ОСОБА_2 зобов'язання про
повернення коштів не виконує, здійснив
часткове повернення позики у сумі 1 000
грн., що стверджується актом - розпискою
від 05 липня 2013 року.

Вказане сторонами не оспорюється.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог ЦК України, інших актів
цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання.

У відповідності до ч.2 ст. 1050 ЦК України,
якщо договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Положенням ст. 1049 ЦК України,
передбачено, що позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі або речі, визначені родовими
ознаками, у такій самій кількості,
такого самого роду та такої самої
якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором. Якщо договором
не встановлений строк повернення
позики або цей строк визначений
моментом пред'явлення вимоги, позика
має бути повернена позичальником
протягом тридцяти днів від дня
пред'явлення позикодавцем вимоги про
це, якщо інше не встановлено договором.

Умовами Договору передбачено право
вимоги дострокового повернення коштів
у випадку прострочення повернення
позики (п.8 Договору). У зв'язку з цим,
позивач 10 грудня 2013 року звернувся до
ОСОБА_2 , а згодом 27 грудня 2013 року до
ОСОБА_3 з вимогою про негайне
повернення коштів, однак дані вимога
залишені відповідачами без виконання.

Таким чином, положеннями наведених
норм та умов Договору позики,
встановлено право ОСОБА_1, вимагати
дострокового повернення коштів.

Як встановлено у судовому засіданні, що
і не оспорюється сторонами, ОСОБА_2 05
липня 2013 року на вимогу позивача в
рахунок погашення повернення позики
повернув 1 000 грн. В подальшому жодних
платежів щодо погашення
заборгованості не здійснював.

Таким чином, суд погоджується з
доводами позивача, що датою часткового
повернення ОСОБА_2 позики 05 липня 2013
року, слід вважати початком повернення
позики, з порядком повернення позики у
подальшому передбачених Договором
позики.

З цих же підстав, на переконання суду,
не заслуговують на увагу твердження
ОСОБА_2 про відсутність права ОСОБА_1
вимагати дострокового повернення
позики.

Зобов'язання за вказаним Договором
позики, забезпечено порукою,
відповідно до Договору поруки
укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, ОСОБА_3
05 квітня 2011 року, за умовами п.3.3 якого у
випадку невиконання/неналежного
виконання зобов'язання за Договором
позики, відповідачі відповідають перед
позивачем як солідарні боржники.

Згідно вимог ст. 554 ЦК України, у разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.

Враховуючи те, що ОСОБА_2 порушив
зобов'язання перед ОСОБА_1, яке
забезпечене порукою поручителя ОСОБА_3,
суд вважає за необхідне стягнути в
солідарному порядку з відповідачів на
користь позивача вказану
заборгованість.

У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України
підлягаю стягненню солідарно з
відповідачів на користь позивача 377,78
грн. сплаченого судового збору.

На підставі викладеного, керуючись,
ст.ст. 526,554, 610, 612, 1050,1054 ЦК України, ст.ст.
10, 60, 88, 208-209, 212-215, 218, 223 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості - задоволити
повністю.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_1 заборгованість у
розмірі 38 777 (тридцять вісім тисяч
сімсот сімдесят сім) гривень 67 копійок.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_1 377 (триста сімдесят сім)
гривень 78 копійок судового збору.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Рівненської області через суд
першої інстанції. Апеляційна скарга на
рішення суду подається протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
Доля В.А.