ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ
Справа № 636/180/14ц
Провадження № 2/636/352/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2014 року Чугуївський міський
суд Харківської області

у складі: головуючого - судді
Оболєнської С.А.,

за участю секретаря судового
засідання - Гамоліної О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Чугуївського
міського суду Харківської області
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
«Ідея Банк» про заборону втручання в
особисте життя, перерахунок
заборгованості, реструктуризацію
боргу, скасування нарахованих штрафів
та пені,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною
заявою до ПАТ «Ідея-Банк» про заборону
втручання в особисте життя,
перерахунок заборгованості,
реструктуризацію боргу, скасування
нарахованих штрафів та пені.

В позовній заяві позивач зазначила, що
між банком та нею 12.06.2013 року укладено
кредитний договір, згідно з яким їй
надано кредитні кошти у розмірі 10 100,00
грн. Як зазначає позивач в позові, даний
кредитний договір укладений під
впливом обману її знайомого чоловіка,
який обіцяв погасити кредит
самостійно, але на даний час зник. Вона
є одинокою жінкою, розмір пенсії не
дозволяє їй погашати кредит. Цей факт
повинні були робітники банку врахувати
при наданні їй кредитних коштів, якби
вони прислухались до її історії життя.
Крім того, як зазначено в позові,
працівники служби безпеки банку
постійно їй телефонують і погрожують,
на її адресу надходять листи з банку з
різного роду психологічними погрозами,
все це вона вважає втручанням в її
особисте життя. Позивач не проти
виплачувати кредитні зобов'язання в
сумі 50 грн. на місяць, у зв'язку з чим
просить заборонити будь - яке
втручання в її особисте життя
ПАТ«Ідея-Банк», зобов'язати
ПАТ«Ідея-Банк» зробити перерахунок за
кредитним договором №Р07.176.73457 від
12.06.2013 року, реструктурувати борг та
скасувати усі нараховані штрафи та
пені.

В запереченнях ПАТ«Ідея-Банк»,
надісланих на адресу суду, відповідач
просить в задоволенні позовних вимог
відмовити, у зв'язку з їх
необґрунтованістю та безпідставністю,
зазначаючи, що банк уклав з позивачкою
кредитний договір з дотриманням всіх
вимог законодавства щодо істотних умов
договору відповідно до ст.638 ЦК України,
в підтвердження чого сторони договору
засвідчили своїми підписами. Банк
жодним чином не змушував позивача
укладати спірний договір, на момент
укладання договору позивач була
вільною у виборі банку, з яким вона має
намір вступити в правові відносини,
посилання позивача на ту обставину, що
вона уклала кредитний договір під
впливом обману від свого імені, що банк
втручається в її особисте життя не
підтверджено жодним належним та
допустимим доказом, а тому банк вважає
дані твердження надуманими та такими,
що покликані ввести суд в оману.

Позивач в судовому засіданні надала
суду поясненні аналогічні викладеним в
позовній заяві.

Представник відповідача надав суду
заяву про розгляд справи у його
відсутності.

Суд, вислухавши пояснення позивача,
дослідивши матеріали справи,
проаналізувавши діюче законодавство з
питань, що регулюють предмет спору,
приходить до висновку, що позов
необґрунтований і не підлягає
задоволенню в повному обсязі з
наступних підстав.

Судом встановлені такі факти і
відповідні їм правовідносини.

Згідно зі ст. ст. 10, 11 ЦПК України,
цивільне судочинство здійснюється
виключно на засадах змагальності
сторін.

Суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, користуються рівними
правами щодо надання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості.

Відповідно до ст. ст. 59, 60 того ж Кодексу
доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

При цьому, кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, надавши до суду належні
та допустимі докази на їх
підтвердження, крім випадків
встановлених ст. 61 цього Кодексу, тобто
тягар доказування лежить на сторонах
цивільно-правового спору.

Обставини, які мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватися іншими
засобами доказування.

Доказування по цивільній справі, як і
судове рішення, не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед установленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Судом достовірно встановлено та не
заперечується сторонами, що 12 червня 2013
року між ПАТ«Ідея-Банк» та ОСОБА_1
укладено кредитний договір №Р07.176.73457.
Відповідно до умов договору банк надає
позичальнику кредит на поточні потреби
в сумі 10 100,00 грн. строком на 12 місяців, а
позичальник зобов'язується одержати
кредит і повернути його разом з
процентними платежами і комісіями
згідно з умовами цього договору та
додатком №1 від 12.06.2013 року до даного
договору, який становить його
невід'ємну частину. За користування
кредитом позичальник сплачує проценти
у розмірі 10.0000% річних від залишкової
суми кредиту. За обслуговування
кредиту банком позичальник сплачує
плату за обслуговування кредитної
лінії заборгованості щомісячно в
розмірі 0,9000% від початкової суми
кредиту.

За умовами п.п.2.1 пункту 2 кредитного
договору, позичальник повертає кредит
разом з процентами та платою за
кредитне обслуговування в 12 щомісячних
внесках включно до 20 числа/дня кожного
місяця згідно додатку №1 даного
договору. Платежі здійснюватимуться на
транзитний рахунок в банку, з якого
проводиться погашення заборгованості
за договором у такій черговості: 1) для
оплати прострочених процентів,
простроченої плати за кредитне
обслуговування; 2) для оплати
простроченої заборгованості по
кредиту; 3) для погашення строкових
відсотків та строкової плати за
кредитне обслуговування; 4) для
погашення строкової заборгованості по
кредиту; 5) для погашення штрафних
санкцій; 6) погашення іншої
заборгованості.

Згідно ст. 626 Цивільного кодексу
України договором є домовленість двох
або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості (ст. 627 Цивільного
кодексу України).

Статтею 638 ЦК України визначено, що
договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору. Істотними
умовами договору є умови про предмет
договору, умови, що визначені законом
як істотні або є необхідними для
договорів даного виду, а також усі ті
умови, щодо яких за заявою хоча б однієї
із сторін має бути досягнуто згоди.

Укладаючи 12 червня 2013 року оспорюваний
кредитний договір №Р07.176.73457,
ПАТ«Ідея-Банк» та ОСОБА_1 діяли вільно,
на власний розсуд вибираючи
контрагента та визначаючи його умови,
про що свідчать підписи сторін в
договорі.

Проте, безспірним є факт прострочення
своєчасного та в повному обсязі
виконання позивачем зобов'язань за
кредитним договором.

Відповідно до заключних умов договору
позичальник заявляє та гарантує, що він
ознайомлений з тарифами банку і згоден
з ними, умови даного договору він
вважає справедливими і такими, що
відповідають його інтересам.

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

За правилами ст. 638 ЦК України, договір є
укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору. Істотними умовами
договору є умови про предмет договору,
умови, що визначені законом як істотні
або є необхідними для договорів даного
виду, а також усі ті умови, щодо яких за
заявою хоча б однієї із сторін має бути
досягнуто згоди.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України, за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

В ст. 651 ЦК України передбачені
підстави для зміни або розірвання
договору. Так, договір може бути
змінено або розірвано за рішенням суду
на вимогу однієї із сторін у разі
істотного порушення договору другою
стороною та в інших випадках,
встановлених договором або законом.
Істотним є таке порушення стороною
договору, коли внаслідок завданої цим
шкоди друга сторона значною мірою
позбавляється того, на що вона
розраховувала при укладенні договору.
У разі односторонньої відмови від
договору у повному обсязі або частково,
якщо право на таку відмову встановлено
договором або законом, договір є
відповідно розірваним або зміненим.

В судовому засіданні позивач не змогла
підтвердити факт звернення до банку з
проханням зробити перерахунок за
кредитним договором №Р07.176.73457 від
12.06.2013 року, реструктурувати борг та
скасувати усі нараховані штрафи та
пені.

Позивач вказує на те, що спірний
договір уклала під впливом обману,
однак питання про визнання його
недійсним за цією обставиною не
порушує, як і не просить розірвати
кредитний договір чи змінити його на
підставі ст.652 ЦК України.

Більш того, позивач не зазначає в
позові та не змогла пояснити в судовому
засіданні у який спосіб банк має
зробити перерахунок погашення
заборгованості та реструктурувати
борг. Як вказано вище, умовами договору
чітко визначено порядок оплати за
користування кредитом, та інші істотні
умови договору. При цьому, розмір
заборгованості за кредитним договором
в даному провадженні не був предметом
позовних вимог та їх обґрунтування.

Доводи позивача щодо порушення її прав
шляхом втручання в її особисте життя
суд вважає надуманими, оскільки не
підтверджені жодним належним та
допустимим доказом.

Враховуючи те, що суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних осіб в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі, що відповідає
положенню ст.11 ЦПК України, позовні
вимоги ОСОБА_1 не підлягають
задоволенню в повному обсязі, оскільки
не ґрунтуються на наданих суду доказах,
тобто не доведені обставини, на які
позивач послався як на підставу своїх
вимог.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 10, 15, 60, 61, 169, 208, 212, 214, 215 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
«Ідея Банк» про заборону втручання в
особисте життя, перерахунок
заборгованості, реструктуризацію
боргу, скасування нарахованих штрафів
та пені відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Харківської області через суд
першої інстанції шляхом подачі
протягом десяти днів з дня його
проголошення апеляційної скарги.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя
С.А. Оболєнська