Ухвала

іменем україни

5 березня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Макарчука М.А., Писаної Т.О.,
Фаловської І.М.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за скаргою ОСОБА_4 на
неправомірні дії державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України,
за касаційною скаргою Державної
виконавчої служби України на ухвалу
Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 26 вересня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської області від
18 листопада 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року ОСОБА_4 звернулась до
суду із зазначеною скаргою,
посилаючись на те, що 8 липня 2013 року на
підставі виконавчого листа, виданого 3
червня 2013 року Жовтневим районним
судом м.
Дніпропетровська, державним
виконавцем відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України Гречухом О.Я. відкрито
виконавче провадження з виконання
виконавчого листа про звернення
стягнення на предмет застави, а саме на
корпоративні права, що належать ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_4 у статутному фонді
товариства з обмеженою
відповідальністю (далі - ТОВ)
«Фотолюкс-Україна» шляхом проведення
прилюдних торгів в рахунок погашення
заборгованості у розмірі 39 466 205 грн. 63
коп. за кредитним договором, укладеним
26 червня 2007 року між акціонерним
комерційним інноваційним банком (далі -
АКІБ) «УкрСиббанк» та ТОВ
«Фотолюкс-Україна». 22 серпня 2013 року
винесено постанову про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
відчуження. Також 22 серпня 2013 винесено
постанову про стягнення з боржника
виконавчого збору. ОСОБА_4 зазначає, що
наклавши арешт на її корпоративні
права у статутному фонді ТОВ
«Фотолюкс-Україна», її не було
повідомлено про відкриття виконавчого
провадження відповідно до вимог
чинного законодавства. При цьому,
чинним законодавством не
врегульований порядок добровільного
виконання рішень передачі
корпоративних прав. На думку заявниці,
постанови державного виконавця про
арешт майна боржника, оголошення
заборони його відчуження та стягнення
виконавчого збору винесені з
порушенням вимог Закону України «Про
виконавче провадження», тому вони є
незаконними і підлягають скасуванню.
Ураховуючи викладене, ОСОБА_4 просить
визнати неправомірними дії Державної
виконавчої служби України, скасувати
постанову державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
Гречух О.Я. від 22 серпня 2013 року про
арешт майна боржника і оголошення
заборони на його відчуження, визнати
неправомірною і скасувати постанову
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
Гречух О.Я. від 22 серпня 2013 року про
стягнення з боржника виконавчого
збору.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 26
вересня 2013 року, залишеною без змін
ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 18
листопада 2013 року, скаргу задоволено
частково. Визнано неправомірними дії
Державної виконавчої служби України.
Визнано неправомірною і скасовано
постанову державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
Гречух О.Я. від 22 серпня 2013 року про
стягнення з боржника виконавчого
збору. У задоволенні решти вимог
відмовлено. Вирішено питання розподілу
судових витрат.

У касаційній скарзі Державна виконавча
служба України просить скасувати
ухвалені у справі судові рішення,
мотивуючи свою вимогу порушенням судом
норм матеріального та процесуального
права, і ухвалити рішення про відмову у
задоволенні скарги ОСОБА_4 у повному
обсязі.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга не може бути
задоволена з огляду на наступне.

Згідно з частиною другою статті 324 ЦПК
України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування
судом норм матеріального чи порушення
норм процесуального права.

Відповідно до вимог статті 335 ЦПК
України під час розгляду справи у
касаційному порядку суд перевіряє в
межах касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Установлено, що на підставі рішення
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 15 травня 2013 року звернуто
стягнення на предмет застави, а саме на
корпоративні права, що належать
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_4 у статутному
фонді ТОВ «Фотолюкс-Україна»,
шляхом проведення прилюдних торгів в
рахунок погашення заборгованості у
розмірі 39 466 205 грн. 63 коп. за кредитним
договором, укладеним 26 червня 2007 року
між АКІБ «УкрСиббанк» та ТОВ
«Фотолюкс-Україна».

Постановою державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
Гречух О.Я. від 8 липня 2013 року
відкрито виконавче провадження з
виконання виконавчого листа, виданого
Жовтневим районним судом м.
Дніпропетровська від 3 червня
2013 року.

Постановою державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
Гречух О.Я. від 22 серпня 2013 року
накладено арешт на корпоративні права
у статутному фонді ТОВ
«Фотолюкс-Україна», що належать
боржнику ОСОБА_4

Постановою державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
Гречух О.Я. від 22 серпня 2013 року
стягнуто з боржника ОСОБА_4 виконавчий
збір у розмірі 3 946 620 грн. 56 коп.

Згідно з статтею 1 Закону України «Про
державну виконавчу службу» та статтею 2
Закону України «Про виконавче
провадження» примусове виконання
рішень судів та інших органів в Україні
покладається на державну виконавчу
службу, яка входить до системи органів
Міністерства юстиції України.

Державний виконавець відкриває
виконавче провадження на підставі
виконавчого документа, зокрема за
заявою стягувача або його представника
про примусове виконання судового
рішення (пункт 1 частини другої статті 3,
пункт 1 частини першої статті 18 Закону
України «Про виконавче провадження»).

Частково задовольняючи вимоги ОСОБА_4,
суди на підставі належним чином
оцінених доказів, які подані сторонами
(стаття 212 ЦПК України), дійшли
обґрунтованого висновку про те, що
ОСОБА_4 відповідає перед
заставодержателем АКІБ «УкрСиббанк»
винятково в межах вартості предмета
застави - в межах вартості належних їй
корпоративних прав у статутному фонді
ТОВ «Фотолюкс-Україна».

Крім того, пунктом 4.1.1 Інструкції про
проведення виконавчих дій,
затвердженої наказом Міністерства
юстиції України від 15 грудня 1999 року №
74/5, державний виконавець, починаючи
виконувати рішення, повинен
пересвідчитись, чи отримана боржником
копія постанови про відкриття
виконавчого провадження і чи здійснені
ним дії, спрямовані на добровільне
виконання рішення у встановлений
постановою строк. Постанова про
відкриття виконавчого провадження
вважається врученою боржнику за
адресою, зазначеною у виконавчому
документі, за умов, передбачених для
вручення судових повісток.

Судами вірно встановлено, що заявником
не надано належних і допустимих
доказів належного повідомлення ОСОБА_4
про відкриття виконавчого провадження
у порядку, передбаченому статтею 74 ЦПК
України.

Оскільки виконавчий збір є санкцією за
невиконання в добровільному порядку
рішення суду, що передбачено статтею 28
Закону України «Про виконавче
провадження», то суди також дійшли
правильного висновку, що постанова
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
Гречух О.Я. від 22 серпня 2013 року є
незаконною і прийшли до обґрунтованого
висновку про часткове задоволення
скарги ОСОБА_4

Щодо посилання заявника на ухвалу
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 24 грудня 2013 року, то така
ухвала не може братися до уваги
колегією суддів, оскільки вона
постановлена в іншій справі і
встановлені цим рішенням обставини
стосуються іншої особи, а не ОСОБА_4

Інші доводи касаційної скарги на
правильність висновків суду не
впливають та їх не спростовують.

Таким чином, суд першої інстанції, з
висновками якого погодився і суд
апеляційної інстанції, прийшов до
обґрунтованого висновку про часткове
задоволення скарги ОСОБА_4

Згідно зі статтею 337 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судами першої та апеляційної інстанцій
при розгляді справи дотримано вимоги
закону, у зв'язку з чим колегія суддів
вважає за необхідне касаційну скаргу
відхилити, а судові рішення залишити
без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Державної виконавчої
служби України відхилити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 26
вересня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Дніпропетровської області від 18
листопада 2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів :

Макарчук М.А. Писана Т.О.
Фаловська І.М.