Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/582/14
Головуючий у 1 інстанції: Калугіна І.О.
Суддя-доповідач: Савченко О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„04" березня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

головуючого: Савченко О.В.

суддів: Кочеткової І.В., Стрелець Л.Г.

при секретарі: Мосіній О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 в особі
представника ОСОБА_3 на рішення
Мелітопольського міськрайонного суду
Запорізької області від 21 листопада 2013
року у справі за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_2 про припинення права власності
на частку у спільному майні та визнання
права власності на 1/6 частку квартири, -

В С Т
А Н О В И Л А:

У лютому 2012 року ОСОБА_4
звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2
про припинення права власності на
частку у спільному майні та визнання за
нею права власності на 1/6 частку
квартири.

У позові зазначала, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_5,
який проживав разом з нею у
трьохкімнатній кватирі АДРЕСА_2.

Після його смерті відкрилась
спадщина на належну йому 1/2 частку
зазначеної квартири.

Спадкоємцями першої черги за
законом були вона, ОСОБА_6 та відповідач
ОСОБА_2

Кожний з спадкоємців у
шестимісячний строк звернувся до
нотаріальної контори та отримав
свідоцтво про право на спадщину за
законом на 1/6 частку квартири.

ОСОБА_6 продав їй свою 1/6 частку
спірної квартири, а відповідач продати
їй свою частку відмовився.

З січня 1998 року вона продовжує
мешкати у квартирі, сплачує за
комунальні послуги в повному обсязі,
відповідач за даною адресою не мешкає,
проживає в іншій квартирі і не має
потреби в житлі.

Спірна квартира є
трьохкімнатною і не може бути поділена,
частка відповідача є незначною і не
може бути виділена в натурі.

За проведеною 26.10.2011 року
оцінкою квартири її ринкова вартість
складає 239400 гр., 1/6 частина від цієї
суми становить 39900 гр., яку вона згодна
випалтити відповідачу за вартість його
частини у спірній квартирі.

Посилаючись на вказані обставини,
просила суд визнати за нею право
власності на 1/6 частку квартир АДРЕСА_2,
яка належить ОСОБА_2, стягнути з неї на
користь відповідача суму 39 900 грн. за 1/6
належної йому частки спірної квартири.

Рішенням Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 21 листопада 2013
року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_4 право власності
на 1/6 частку квартири АДРЕСА_2, яка
належить ОСОБА_2.

Зобов'язано територіальне
управління Державної судової
адміністрації України в Запорізькій
області повернути ОСОБА_2 грошові кошти
в сумі 39 900 грн., що знаходяться на
депозитному рахунку, внесені ОСОБА_4 по
квитанції від 14.11.2012 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 в
особі представника ОСОБА_3, посилаючись
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права, просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове, яким у задоволені позову
відмовити.

Заслухавши у засіданні
апеляційного суду доповідача,
пояснення учасників процесу,
перевіривши законність і
обгрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване
правильне по суті і справедливе
рішення суду з одних лише формальних
міркувань.

Ухвалюючи рішення про фактичне
припинення права ОСОБА_2 на 1/6 частку у
праві спільної часткової власності на
квартиру з присудженням на його
користь з ОСОБА_4 грошової
компенсації у сумі 39900 гр., суд першої
інстанції виходив із того, що частка
ОСОБА_2 являється незначною і не може
бути виділена в натурі, квартира є
неподільною, спільне користування нею
через неприязні стосунки між сторонами
є неможливим, до того ж таке припинення
не завдасть істотної шкоди ОСОБА_2,
оскільки він має інше постійне місце
проживання, у спірній квартирі не
зареєстрований і не мешкає.

Висновки суду відповідають
встановленим обставинам справи та
погоджуються з вимогами норм
матеріального права.

Відповідно до ст. 365 ЦК України
право особи на частку у спільному майні
може бути припинене рішенням суду на
підставі позову інших співвласників,
якщо: частка є незначною і не може бути
виділена в натурі; річ є неподільною;
спільне володіння і користування
майном є неможливим; таке припинення не
завдасть істотної шкоди інтересам
співвласника та членам його сім"ї.

Як вбачається з матеріалів срави
та встановлено судом, квартира АДРЕСА_2
належить сторонам на праві спільної
часткової власності.

ОСОБА_4 належить 5/6 частин
вказаної квартири на підставі
свідоцтва на спадщину від 06.01.1998 року та
договору купівлі-продажу від 12.02.1998
року, що був укладений між нею та
ОСОБА_6, ОСОБА_2- 1/6 частина на підставі
свідоцтва на спадщину від 09.10.2010
року(а.с.11,12).

Квартира, в якій позивачка
продовжує мешкати і після смерті
чоловіка, є неподільною, виділити
належні сторонам частки в натурі
неможливо.

Відповідач ОСОБА_2 в квартирі
АДРЕСА_2 не мешкає, має інше постійне
місце проживання і його представник не
заперечував, що фактично значний час
він перебуває на території Російської
Федерації.

Житлова площа спірної квартири
складає 37,1 кв.м, отже частка ОСОБА_2 в
ній становить 6,18 кв.м, тобто є
незначною і унеможливлює виділення
йому в користування окремої кімнати у
квартирі без порушення при цьому права
власності ОСОБА_4, виділення окремої
кімнати можливо лише у разі
перерозподілу часток співвласників з
виплатою грошової компенсації, що
підверджується висновком судової
будівельно-технічної експертизи № 1707
від 17 вересня 2012 року(а.с.116-123).

Встановивши такі обставини, суд
першої інстанції дійшов
обгрунтованого висновку про наявність
правових підстав для задоволення вимог
ОСОБА_4

Посилання в апеляційній скарзі
на відсутність у ОСОБА_2 права
власності на інше нерухоме майно у м.
Мелітополі та Мелітопольському районі,
не є переконливими доказами завдання
істотної шкоди інтересам відповідача у
разі припинення його права власності
на 1/6 частку квартири, оскільки
відсутність іншої нерухомості не є
безумовним свідченням відсутності у
нього іншого житла, враховуючи, що
місце його постійного проживання
зареєстроване за адресою:
АДРЕСА_3(а.с.74).

Посилання в апеляційній скарзі
на рішення Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 01.03.2013 року по справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про вселення
та визначення порядку користування
квартирою( а.с. 155-158), згіно якого ОСОБА_4
погоджувалась на виділення в
користування ОСОБА_2 кімнати площею
8,3 кв.м, як на підтвердження можливость
подальшого спільного володіння і
користування майном співвласниками,
не є переконливими, враховуючи, що за
змістом ст. 365 ЦК України припинення
права особа на частку у спільному майні
допускається за наявності будь-якої із
обставин, передбачених п.п.1-3 ч.1 ст. 365 ЦК
України, а тому не позбавляє права
співвласника вимагати припинення
права іншого співвласника на частку у
спільному майні за наявності хоча б
однієї із передбачених назаваною
нормою умов.

Ухвалюючи ршення, суд врахував
попереднє внесення ОСОБА_4 ринкової
вартості 1/6 частки спірної квартири у
сумі 39900 гр. на депозитний рахунок, як
попереднє депонування суми
відшкодування для виключення
негативних економічних наслідків для
відповідача, а тому посилання в
апеляційній скарзі на порушення судом
ст.1 Протоколу № 1 до Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод, ратифікованого Законом України
від 17 липня 1997 року, є безпідставним.

Обставини справи досліджені
судом першої інстанції повно та
об"єктивно, наданим по справі доказам
суд надав оцінку у відповідності до
вимог ст. 212 ЦПК України і висновок про
наявність підстав для задоволення
позову є обгрунтованим.

Передбачених ст. 309 ЦПК України
підстав для скасування судового
рішення не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 317 ЦПК
України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі
представника ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 21 листопада 2013 року по
даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: