У Х В А Л А

12 лютого 2014 рокум. Київіменем україни

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Наумчука М. І.,

суддів: Ізмайлової Т. Л.,
Мостової Г. І.,

Кадєтової О. В.,
Остапчука Д. О.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Інфо
Транс Сервіс» до Приватного
акціонерного товариства «Акціонерна
страхова компанія «Інтер Транс Поліс»,
ОСОБА_4, третя особа - Товариство з
обмеженою відповідальністю
«Оптіма-Лізинг», про відшкодування
шкоди, заподіяної
дорожньо-транспортною пригодою, та
стягнення страхового відшкодування, за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення
Подільського районного суду м. Києва
від 11 вересня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 26
листопада 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2012 року Товариство з
обмеженою відповідальністю
«Інфо Транс Сервіс» (далі - ТОВ «Інфо
Транс Сервіс») звернулося до суду з
позовом до Приватного акціонерного
товариства «Акціонерна страхова
компанія «Інтер Транс Поліс» (далі -
ПрАТ «АСК «Інтер Транс Поліс») та
ОСОБА_4, у якому зазначало, що 30 червня
2012 року на перехресті вулиць
Тургенівської та Полтавської в м. Києві
з вини ОСОБА_4, який керував автомобілем
«Тойота Камрі», д.н.з. НОМЕР_1, сталася
ДТП, у результаті якої було
пошкоджено автомобіль «Форд Фієста»,
д.н.з. НОМЕР_2, яким керував
водій ОСОБА_5, перебуваючи у трудових
відносинах з позивачем.

Пошкоджений внаслідок ДТП
автомобіль «Форд Фієста»,
д.н.з. НОМЕР_2, перебуває у ТОВ «Інфо
Транс Сервіс» на підставі лізингової
угоди від 11 листопада 2011 року № 20111042 та
акта прийому-передачі автомобіля від 25
січня 2012 року № 20111042/12, підписаного між
ТОВ «Інфо Транс Сервіс»
та Товариством з обмеженою
відповідальністю «Оптима-Лізинг» (далі
- ТОВ «Оптима-Лізинг»).

Посилаючись на зазначені обставини,
ТОВ «Інфо Транс Сервіс» просило
стягнути з ПрАТ «АСК «Інтер Транс
Поліс» 49 490 грн страхового
відшкодування та 600 грн витрат на
автотоварознавче дослідження, а з
ОСОБА_4 стягнути 17 281 грн 01 коп. - різницю
між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою та судові витрати.

Рішенням Подільського районного
суду м. Києва від 11 вересня 2013
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду м. Києва від
26 листопада 2013 року, позов задоволено.

Стягнуто з ПрАТ «АСК «Інтер Транс
Поліс» на користь ТОВ «Інфо Транс
Сервіс» 49 490 грн страхового
відшкодування, 600 грн витрат на
автотоварознавче дослідження та 497 грн
15 коп. судового збору.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ТОВ
«Інфо Транс Сервіс» 17 281 грн 01
коп. різницю між фактичним розміром
шкоди і страховою виплатою та 170 грн 57
коп. судового збору.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на порушення судами норм
процесуального права та неправильне
застосування норм матеріального права,
ухвалені у справі рішення в частині
задоволення позовних вимог до нього
просить скасувати та ухвалити в цій
частині нове рішення, яким у
задоволенні позову відмовити, у
частині позовних вимог до
ПрАТ «АСК «Інтер Транс Поліс»
провадження у справі просить закрити.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, обговоривши доводи касаційної
скарги та перевіривши матеріали
справи, дійшла висновку, що скарга не
підлягає задоволенню на таких
підставах.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

За правилами ст. 335 ЦПК України суд
касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову, суд першої інстанції,
з висновками якого погодився і
апеляційний суд, виходив із того, що
саме з вини ОСОБА_4, який керував
автомобілем «Тойота Камрі»,
д.н.з. НОМЕР_1, сталася ДТП, у якій
було пошкоджено автомобіль
«Форд Фієста», д.н.з. НОМЕР_2, який на
підставі лізингової угоди та акта
прийому-передачі перебував у
користуванні позивача, а тому у
страховика ОСОБА_4 - ПрАТ «АСК «Інтер
Транс Поліс» виник обов'язок сплатити
позивачу страхове відшкодування, а
решта заподіяної позивачу шкоди згідно
зі ст. 1187 ЦК України підлягає стягненню
з винної у ДТП особи - ОСОБА_4

Судами встановлено, що 30 червня 2012
року на перехресті вулиць
Тургенівської та Полтавської в м. Києві
з вини ОСОБА_4, який керував автомобілем
«Тойота Камрі», д.н.з. НОМЕР_1, сталася
ДТП, у результаті якої було пошкоджено
автомобіль «Форд Фієста», д.н.з. НОМЕР_2,
яким керував водій ОСОБА_5, перебуваючи
у трудових відносинах з позивачем.

Постановою Шевченківського
районного суду м. Києва від 17 липня 2012
року ОСОБА_4 визнано винним в скоєнні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено
адміністративне стягнення.

Відповідно до звіту про незалежну
оцінку від 05 липня 2012 року
№ 1752, проведеного спеціалістом ОСОБА_6,
вартість матеріального збитку,
завданого власнику внаслідок
пошкодження автомобіля
«Форд Фієста», д.н.з. НОМЕР_2, у ДТП,
становить 66 771 грн 01 коп.

Згідно з полісом № АВ/1389978
цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_4 застрахована у ПрАТ «АСК
«Інтер Транс Поліс» (а. с. 127).

Обґрунтовуючи підставність позову,
посилаючись на приписи
ст. 1187 ЦК України та ст. ст. 29, 34, 35, 36
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів», ТОВ «Інфо Транс
Сервіс», вважаючи себе фактичним
користувачем пошкодженого автомобіля,
просило задовольнити позов.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» від 01 липня 2004 року № 1961-IV при
настанні страхового випадку страховик
відповідно до лімітів
відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка
застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі настання
страхової випадку (страхового
відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

Із матеріалів справи вбачається, що
пошкоджений внаслідок ДТП автомобіль
«Форд Фієста», д.н.з. НОМЕР_2, перебуває у
ТОВ «Інфо Транс
Сервіс» на підставі лізингової угоди
від 11 листопада 2011 року № 20111042
та акта прийому-передачі автомобіля
від 25 січня 2012 року № 20111042/12,
підписаного між ТОВ «Інфо Транс
Сервіс» та ТОВ «Оптима-Лізинг» (а. с. 14,
154-186).

Ураховуючи, що положення статей 386,
395, 396 ЦК України щодо захисту права
власності у спірних правовідносинах
поширюються також на осіб, які хоч і не
є власниками, але володіють майном на
праві господарського відання,
оперативного управління або на іншій
підставі, передбаченій законом чи
договором (речове право), то такі особи
в залежності від обсягу переданих ним
речових прав на майно, можуть вимагати
відшкодування заподіяної пошкодженням
цього майна шкоди.

Отже, при вирішенні спору суд мав
встановити обсяг речових прав
ТОВ «Інфо Транс Сервіс» щодо
пошкодженого транспортного засобу,
зокрема, чи наділене воно правом вимоги
про відшкодування коштів на його
відновлення внаслідок пошкодження в
результаті ДТП і їх отримання.

Із долученого до матеріалів справи
листа від 06 липня 2012 року № 289
вбачається, що власник пошкодженого
автомобіля ТОВ
«Оптима-Лізинг» уповноважив ТОВ «Інфо
Транс Сервіс» провести ремонт
пошкодженого автомобіля та бути
вигодонабувачем по відшкодуванні
заподіяних внаслідок ДТП збитків (а. с.
147).

За таких обставин ТОВ «Інфо Транс
Сервіс», звертаючись до суду з указаним
позовом, діяв відповідно до обсягу,
наданих йому речових прав, у тому числі,
щодо відшкодування шкоди внаслідок
пошкодження в ДТП автомобіля.

Доводи касаційної скарги про те, що в
основу рішення про визначення розміру
відшкодування на користь позивача
матеріальних збитків, заподіяних
пошкодженням внаслідок ДТП автомобіля,
покладено звіт про незалежну оцінку
від 05 липня 2012 року № 1752, який є
неналежним доказом у справ,
безпідставні, оскільки ОСОБА_4
зазначений доказ не спростував, ні в
суді першої інстанції, ні в
апеляційному суді не порушував питання
про проведення у справі відповідних
експертиз та визначення розміру шкоди.

З урахуванням наведеного, висновки
судів про підставність позову
відповідають встановленим обставинам
та ґрунтуються на законі.

Інші доводи касаційної скарги не
спростовують цих висновків і не
свідчать про порушення судами норм
матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України,
розглянувши касаційну скаргу на
рішення суду, суд касаційної інстанції
відхиляє скаргу і залишає рішення суду
без змін.

З огляду на викладене, колегія
суддів дійшла висновку про відхилення
касаційної скарги і залишення рішення
суду першої інстанції та ухвали
апеляційного суду без змін.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 337, 345 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Подільського районного
суду м. Києва від 11 вересня 2013
року та ухвалу апеляційного суду м.
Києва від 26 листопада 2013 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
М. І. Наумчук

Судді:
Т. Л. Ізмайлова

О. В. Кадєтова

Г. І. Мостова

Д. О. Остапчук