Справа № 2/381/1088/13 Головуючий у І
інстанції Ковалевська Л.М.Провадження
№ 22-ц/780/24/14 Доповідач у 2 інстанції
РІШЕННЯ

Іменем України

16 квітня 2014 року
м.Київ

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Київської області в складі:

головуючого судді
Голуб С.А.

суддів
Приходько К.П.,Таргоній Д.О.

при секретарі
Черепинець А.І.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в приміщенні
апеляційного суду Київської області
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення Фастівського
міськрайонного суду Київської області
від 26 липня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про звернення
стягнення на предмет іпотеки,

в с т а н о в и л а:

В червні 2013 року позивач звернувся
до суду із даним позовом, посилаючись
на те, що 10.10.2011 року між сторонами був
укладений договір позики грошей, який
був нотаріально посвідчений та
зареєстрований в реєстрі за № 2057.
Відповідно до умов договору ОСОБА_1
отримав від позивача гроші в сумі 325 176
гривень, що на день укладання договору
по курсу НБУ становило 40 800 дол. США.
Позичальник повинен був повернути
кошти до 20.10.2012 року. В якості
забезпечення зобов"язання за договором
позики між сторонами був укладений
також Іпотечний договір від 20.10.2011 року
посвідчений нотаріально. Оскільки борг
не повернутий, ОСОБА_2 просив суд
стягнути з відповідача на користь
позивача заборгованість у розмірі
331269,71 грн., яка складається із 325176 грн. -
основний борг, 6093,71грн. - 3% річних від
простроченої позики, звернувши
стягнення на предмет іпотеки 12/100
частин адміністративного будинку (
гаражі, насосна станція), що
знаходяться за адресою АДРЕСА_1
загальною площею 531,3 кв.м, визнавши за
позивачем право власності на предмет
іпотеки. Також просив стягнути з
відповідача судовий збір у розмірі 3441
грн. та 10000 грн. витрачених на послуги
адвоката.

Рішенням Фастівського
міськрайонного суду Київської області
від 26 липня 2013 року позов задоволено
в частині звернення стягнення на
предмет іпотеки і судового збору. У
задоволенні вимог про стягнення витрат
на правову допомогу відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду
відповідач оскаржив його в
апеляційному порядку. Відповідач
вважає, що суд не повно встановив
обставини справи, висновки суду не
відповідають обставинам справи. Не
погоджується з оцінкою вартості майна,
на яке звернуто стягнення у розмірі 695000
грн. надає суду висновок, відповідно до
якого вартість предмета іпотеки
складає 1 585 600 грн. Також звертає увагу
на те, що в іпотечному договорі
вартість предмета іпотеки становить 1
732 107 грн.

Крім того, відповідач вважає, що
суд ухвалив рішенння з порушенням норм
процесуального права, оскільки
розглянув справу у відсутність
відповідача, не повідомивши його
належним чином про дату, час та місце
судового розгляду.

Просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення, яким в
задоволенні позову відмовити.

Заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення осіб, які
беруть участь у розгляді справи,
перевіривши матеріали справи в межах
доводів апеляційної скарги, судова
колегія вважає, що апеляційна скарга
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
10.10.2011 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був
укладений договір позики грошей.
(а.с.8).

Відповідно до умов цього договору
ОСОБА_1 отримав від ОСОБА_2 гроші в сумі
325 176 гривень. Згідно до п.2 цього
договору позичальник повинен був
повернути суму позики в строк не
пізніше 20.10.2012 року.

Пункт 4 цього договору передбачає, що
якщо борг не буде повернуто в
зазначений строк, позикодавець вправі
пред"явити позов до суду з вимогою
повернення позики з урахуванням
індексу інфляції.

З дня передбачуваного повернення боргу
по день подання позову до суду пройшло
228 днів. Розрахунок просроченої суми
боргу наданий позивачем на думку суду
першої інстанції відповідав вимогам
закону .

В якості забезпечення відповідачем
основного зобов"язання за договором
позики між сторонами укладений
Іпотечний договір від 20.10.2011 року,
посвідчений приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_3 та зареєстрований в
реєстрі за № 2060.

Предметом іпотеки є частина
адміністративного будинку (гаражі,
насосні станції), що знаходяться за
адресою АДРЕСА_1 загальною площею 531,3
кв.м, що становить 12/100 частин будівлі.

Згідно висновку про вартість майна,
який проведено ТОВ "Драфт", що є
суб"єктом оціночної діяльності,
ринкова вартість майна, а саме 12/100
частин адміністративної будівлі, що
знаходиться за адресою АДРЕСА_1 станом
на 15.07.2013 року становить 695 000 гривень.

На виконання вимог ст. 35 ЗУ "Про іпотеку"
позивач 28.02.2013 року направив на адресу
відповідача письмову вимогу з
повідомленням, якою було запропоновано
виконати зобов"язання, передбачені
договором позики. (а.с.13-15). На вказану
вимогу відповідач не відреагував.

Враховуючи вищевикладене, суд вважав
позовні вимоги в частині стягнення з
відповідача боргу в сумі всього -331 269,17
гривень шляхом звернення стягнення на
предмет іпотеки обгрунтованими та
доведеними.

Проте погодитись із таким
висновком суду можно лише частково з
наступних підстав.

Висновки суду щодо укладання між
сторонами договору позики та договору
іпотеки, розміру заборгованості
відповідачем не оспорюється, а тому
судовою колегією не перевіряються.

Відповідно до п. 2.3.5, договору
іпотеки іпотекодержатель має право
задовольнити свої вимоги за основним
зобов»язанням в повному розмірі шляхом
звернення стягнення на предмет
іпотеки у разі невиконання
позичальником свого зобов»язання.

Відповідно до п.3.2 договору
іпотеки звернення стягнення на
предмет іпотеки здійснюється на
підставі рішення суду, виконавчого
напису нотаріуса або згідно з
договором про задоволення вимог
іпотекодержателя, яким є застереження
визначене пунктом 3.3. та пунктом 3.4
цього договору.

Відповідно до п.3.3. договору
іпотеки звернення стягнення на предмет
іпотеки може здійснюватись шляхом
продажу іпотекодержателем предмета
іпотеки від свого імені будь-якій особі
- покупцеві на підставі договору
купівлі-продажу у порядку,
встановленому статтею 38 Закону
України «Про іпотеку». Ціна продажу
предмета іпотеки встановлюється на
підставі оцінки майна на рівні не
нижчому за звичайні ціни на цей вид
майна. Розподіл виручки від продажу
предмета іпотеки між
іпотекодержателем та іншими особами,
що мають зареєстровані права чи вимоги
на предмет іпотеки здійснюється
відповідно до встановленого
пріоритету та реєстру цих прав та
вимог. Решта виручки повертається
іпотекодавцю.

Відповідно до п. 3.4 договору
іпотеки у відповідно до статті 36 Закону
України «Про іпотеку» цей пункт
договору (застереження) є договором про
задоволення вимог Іпотекодержателея,
на підставі якого іпотекодержатель
згідно статті 37 Закону України «Про
іпотеку» набуває право власності на
предмет іпотеки в рахунок виконання
зобов»язань позичальником за
договором позики (основним
зобов»язанням).

В цьому випадку цей договір
(застереження п.3.4.) є правовою
підставою для реєстрації права
власності іпотекодержателя на
нерухоме майно, що є предметом іпотеки.

У разі виникнення будь-яких
перешкод для набуття права власності
на предмет іпотеки, відповідно до
даного пункту ( в тому числі, якщо
іпотекодаець не передає
іпотекодержателю правовстановлюючі
документи, технічну та іншу
документацію відносно предмета
іпотеки, необхідну для реєстрації
права власності на предмет іпотеки),
іпотекодержатель має право за
рішенням суду визнати за собою право
власності на предмет іпотеки.

Тобто, у іпотечному договорі
сторони визначили декілька способів
задоволення вимог іпотекодержателя за
рахунок предмета іпотеки.

Вказані умови договору
узгоджуються з нормами Закону України
"Про іпотеку", яким передбачено як
позасудовий порядок врегулювання
питання про звернення стягнення на
предмет іпотеки, так і можливість
звернення стягнення на предмет іпотеки
за рішенням суду.

Відповідно до ст. 37 Закону України « Про
іпотеку» іпотекодержатель може
задовольнити забезпечену іпотекою
вимогу шляхом набуття права власності
на предмет іпотеки. Правовою підставою
для реєстрації права власності
іпотекодержателя на нерухоме майно,
яке є предметом іпотеки, є договір про
задоволення вимог іпотекодержателя
або відповідне застереження в
іпотечному договорі, яке прирівнюється
до такого договору за своїми правовими
наслідками та передбачає передачу
іпотекодержателю права власності на
предмет іпотеки в рахунок виконання
основного зобов'язання.

Рішення про реєстрацію права власності
іпотекодержателя на нерухоме майно, що
є предметом іпотеки, може бути
оскаржено іпотекодавцем у суді.

Іпотекодержатель набуває предмет
іпотеки у власність за вартістю,
визначеною на момент такого набуття на
підставі оцінки предмета іпотеки
суб'єктом оціночної діяльності. У разі
набуття права власності на предмет
іпотеки іпотекодержатель зобов'язаний
відшкодувати іпотекодавцю перевищення
90 відсотків вартості предмета іпотеки
над розміром забезпечених іпотекою
вимог іпотекодержателя.

Таким чином, з урахуванням умов
іпотечного договору кредитор може
ставити питання про визнання права
власності на предмет іпотеки у
судовому порядку. Однак при вирішенні
спору поза увагою суду першої
інстанції залишилось питання про
визначення вартості предмета іпотеки.
Заставна вартість майна в сумі 1 732 107
грн. визначена договором іпотеки, а
тому при вирішенні спору суду
необхідно було з'ясувати чи
погоджуються сторони з такою оцінкою.
Якщо з цього питання виник спір, то в
залежності від того, яка сторона
оспорює оцінку, вона зобов'язана
довести інший розмір, зокрема заявити
клопотання про призначення та
проведення відповідної судової
експертизи.

Позивач надав суду першої інстанції
витяг зі звіту про незалежну оцінку
вартості нерухомого майна, відповідно
до якого вартість предмета іпотеки
станом на 15 липня 2013 року становить 695
000 грн.

Оскільки відповідач не був присутнім в
судовому засіданні при розгляді даної
справи, внаслідок чого був позбавлений
можливості висловити свою думку щодо
вартості предмета іпотеки, при
розгляді апеляційної скарги ним було
заявлене клопотання про призначення
судової будівельно-технічної
експертизи на вирішення якої
поставлене питання про визначення
ринкової вартості предмета іпотеки.
Вказане клопотання було задоволено
судовою колегією.

Відповідно до висновку експерта від 18
лютого 2014 року дійсна (ринкова)
вартість частини адміністративного
будинку (гаражі, насосна станція), що
знаходяться за адресою АДРЕСА_1
загальною площею 531,3 кв.м., за цінами на
момент складаня висновку, що
визначалися порівняльним підходом,
імовірно становить 181705 доларів США, або
1570000 грн.

Вказана оцінка предмета іпотеки має
бути обов»язково зазначена в
резолютивній частині рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону
України "Про іпотеку" у разі
задоволення судом позову про звернення
стягнення на предмет іпотеки у рішенні
суду зазначаються:

- загальний розмір вимог та всі його
складові, що підлягають сплаті
іпотекодержателю з вартості предмета
іпотеки;

- опис нерухомого майна, за рахунок
якого підлягають задоволенню вимоги
іпотекодержателя;

- заходи щодо забезпечення збереження
предмета іпотеки або передачі його в
управління на період до його
реалізації, якщо такі необхідні;

- спосіб реалізації предмета іпотеки
шляхом проведення прилюдних торгів або
застосування процедури продажу,
встановленої статтею 38 цього Закону;

- пріоритет та розмір вимог інших
кредиторів, які підлягають задоволенню
в вартості предмета іпотеки;

- початкова ціна предмета іпотеки для
його подальшої реалізації.

Усупереч указаним вимогам суд першої
інстанції, стягнувши борг за
договором позики та одночасно
звернувши стягнення на предмет
іпотеки, фактично здійснив стягнення в
подвійному розмірі.

Правильним убачається, що в такому
випадку суд мав зазначити в
резолютивній частині рішення лише про
звернення стягнення на предмет іпотеки
з посиланням на суму заборгованості за
кредитним договором.

Враховуючи наведене, судова колегія
вважає, що рішення суду підлягає зміні
із викладенням другого абзацу
резолютивної частини в новій редакції.

На підставі ст. 37.38 Закону Країни
«Про іпотеку», керуючись ст.ст. 303, 307, 309
ЦПК України, судова колегія

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити частково.

Рішення Фастівського
мыськрайонного суду Київської області
від 26 липня 2013 року в даній справі
змінити, виклавши другий абзац
резолютивної частинини в наступній
редакції:

«В рахунок погашення
заборгованності ОСОБА_1 перед ОСОБА_2
за договором позики від 10.10.2011 року у
розмірі 331269,71 грн., яка складається із
325176 грн. - сума основного боргу та 6093,71
грн. - 3% річних звернути стягнення на
предмет іпотеки 12/100 частин
адміністративного будинку (гаражі,
насосна станція), що знаходяться в
АДРЕСА_1 загальною площею 531,3 кв.м. і
вартістю 1 570 000 грн. ( один мільон
п»ятьсот сімдесят тисяч гривень) і
складаються із приміщення 2-1 площею 83,4
кв.м., частини приміщення 2-2 площею 62,3
кв.м., 2-3 площею 2.2 кв.м. 2-4 площею 3,4 кв.м.,
2-5 площею 9,2 кв.м., 2-6 площею 2,7 кв.м., 2-7
плолщеню 24,7 кв.м.., V- площею 13,4 кв.м., 2-8
площею 82,7 кв.м.. 2-9 площею 4,7 кв.м., 2-1
площею 2,5 кв.м.. 2-1 площею 19,1 кв.м., 2-12
площею 13,3 кв.м., 2-13 площею 8,3 кв.м., 2-14
площею 11,2 кв.м., 7-1 площею 17,6 кв.м., 7-2
площею 5,4 кв.м., 7-3 площею 9,1 кв.м., 8-1
площею 87,2 кв.м., 8-2 площею 35,4 кв.м., 8-3
площею 14,2 кв.м., визнавши за ОСОБА_2
право власності на вказане майно.»

В іншій частині рішення суду
залишити без змін.

Рішення апеляційного суду
набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржене до
суду касаційнї інстанції протягом
двадцяти днів.

Судді:
Голуб С.А.

Таргоній Д.О.

Приходько К.П.