Провадження по справі № 8/260/2/2014
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

18 квітня 2014 р.

Ленінський районний суду м. Донецька у
складі

головуючого судді Хмельницької Л.І.

при секретарі Богоявленської А.С.

за участю заявниці: ОСОБА_1

за участю представника заявника:
ОСОБА_2

за участю представника
заінтересованої особи: Шибайко Д.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду справу за заявою
ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими
обставинами заочного рішення
Ленінського районного суду м. Донецька
від 30.09.2011 року по справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про
стягнення суми боргу за кредитним
договором № 014/11-175/2211 від 12.09.2006 року, -

В С Т А Н О В И В:

17 жовтня 2013 року ОСОБА_1 звернулась до
суду з заявою про перегляд за
нововиявленими обставинами заочного
рішення Ленінського районного суду м.
Донецька від 30.09.2011 року по справі за
позовом Публічного акціонерного
товариства «Райффайзен Банк Аваль» до
ОСОБА_1 про стягнення суми боргу за
кредитним договором № 014/11-175/2211 від
12.09.2006 року. В обґрунтування заяви
зазначила, що зазначеним рішенням суду
з неї стягнуто на користь банку 350 796,93
грн. та судових витрат в сумі 1820 грн., а
всього 352 616, 93 грн. На підставі
виконавчого листу, виданого за
вказаним рішенням суду ВДВС
Ленінського РУЮ від 12.07.2012 року
відкрито виконавче провадження. Проте,
вона вважає, що на цей час існують
обставини, які є підставою для
перегляду рішення суду в зв'язку з
новововиявленими обставинами. Так,
рішенням Ленінського районного суду м.
Донецька від 25.02.2013 року по справі за її
позовом до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»
про захист прав споживачів. Зазначеним
рішенням визнано недійсною додаткову
угоду № 1 від 22.06.2009 року до кредитного
договору № 014/11-175/2211 від 12.09.2006 року,
укладену між нею та банком та додатки
№1 і 2 до неї. Також було визнано
недійсною додаткову угоду № 2 від
01.04.2010 року до кредитного договору №
014/11-175/2211 від 12.09.2006 року, укладену між
ОСОБА_1 та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»
в особі базового відділення Донецької
обласної дирекції ПАТ «Райффайзен
Банк Аваль» та додатки № 1 і № 2 до неї.
Оскільки було визнано недійсними
додаткову угоду № 1 від 22.06.2009 року до
кредитного договору № 014/11-175/2211 від
12.09.2006 року з додатками та додаткову
угоду № 2 від 01.04.2010 року до кредитного
договору № 014/11-175/2211 від 12.09.2006 року з
додатками, оскільки є неправомірним
збільшення банком тіла кредиту з суми
36 745 доларів США (розміру наданих за
умовами кредитного договору) до суми 40
443, 13 доларів США (розміру
заборгованості за позовом банку). Вона
в липні 2013 року звернулася до банку з
заявою з метою встановити дійсний
розмір своєї заборгованості та у
відповідь отримала довідку від 22.07.2013
року , якою була повідомлена щодо
проведення нею за період з 12.09.2006 року
по 30.09.2011 року відповідних платіжних
операцій. Оскільки вона заперечувала
щодо нарахування відносно неї
штрафних санкцій за прострочені
платежі по кредиту та п відсотках в
період з моменту укладення додаткових
угод і до моменту визнання їх
недійсними, вона звернулась до банку з
другим листом у вересні 2013 року. На цей
запит вона отримала відповідь від
13.09.2013 року, в якій було вказано, що
нарахування пені по кредиту, у період з
початку дії додаткової угоди № 1 від
22.06.2009 року по дату вступу в законну
силу рішення від 25.02.2013 року відбулось
без порушень норм чинного
законодавства. Вважає, що цей факт мав
би вплинути на юридичну оцінку
обставин, здійснену судом у судовому
рішенні, що переглядається. За її
думкою ця обставина є істотною для
справи та такою, що не могла бути
відомою заявнику на час розгляду
справи. Крім того, зазначила, що
недійсність додаткових угод №1 та №2 до
кредитного договору і є тим доказом,
який фактично спростовує факт,
покладений в основу судового рішення, а
саме той факт, що станом на 20.05.2011 року
на час ухвалення рішення по справі
загальна заборгованість заявника
перед банком складала 43 967, 78 США.
Просила переглянути заочне рішення
Ленінського районного суду м. Донецька
у справі № 2-1590/11 від 30.09.2011 року у
зв'язку нововиявленими обставинами та
скасувати його. Крім того, просила
поновити строк для звернення до суду з
заявою про перегляд зазначеного
рішення, оскільки пов'язує початок
строку з датою отримання нею від ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» відповіді від
13.09.2013 року № 97-2-700/3953, якою банк
повідомляв про те, що нарахування пені
по кредиту , у період з початку дії
додаткової угоди № 1 від 22.06.2009 року по
дату набрання чинності рішенням суду
від 25.02.2013 року у поштовому відділенні,
тобто з 20.09.2013 року, вона звернулась до
суду 17.10.2013 року, тобто вважає, що
місячний термін, встановлений
законодавством не пропустила.

В судовому засіданні заявниця
підтримала заявлені нею вимоги,
просила поновити процесуальний строк
на звернення до суду з заявою про
перегляд у зв'язку з нововиявленими
обставинами заочного рішення
Ленінського районного суду м. Донецька
у справі № 2-1590/11 від 30.09.2011 року.
Переглянути за нововиявленими
обставинами заочне рішення
Ленінського районного суду м. Донецька
від 30.09.2011 року по справі № 2-1590/11 та
скасувати його. Крім того, пояснила, що
рішення Ленінського районного суду м.
Донецька від 25.02.2013 року по справі №
2/260/25/2013 були задоволені її позовні
вимоги до ПАТ «Райффайзен Бан Аваль»,
визнана недійсною додаткова угода № 1
від 22.06.2009 року до кредитного договору
№014/11-175/2211 від 12 вересня 2006 року та
додатки № 1,2 до неї, а також визнана
недійсною додаткова угода № 2 від 01
квітня 2010 року до кредитного договору
№ 014/11-175/2211 від 12.09.2006 року, укладену між
нею та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та
додатки №1 і 2 до неї. Зазначене
рішення набрало законної чинності. З
цього моменту їй стали відомі нові
обставини, оскільки вона не визнавала
суму заборгованості, але не хотіла
конфліктувати з банком, намагалась
вирішити питання мирним шляхом, банк
обіцяв їй розглянути питання, але
письмових доказів цієї домовленості
вона не має. Стягнення за рішенням суду
від 30.09.2011 року з неї не проводились. Про
те, що існує місячний термін для
звернення до суду з заявою про перегляд
рішення суду за нововиявленими
обставинами, їй не було відомо,
оскільки вона є юридично необізнаною
людиною.

Представник заявниці підтримав
заявлені нею вимоги та просив їх
задовольнити, при цьому зазначив, що
документальних доказів поважності
пропуску строку звернення до суду з
даною заявою немає, але перемови з
банком щодо вирішення питання мирним
шляхом проводились.

Представник заінтересованої особи ПАТ
«Райффазен Банк Аваль» за довіреністю
Шибайко Д.В. в судовому засіданні
заявлені вимоги не визнала, пояснила,
що дійсно після рішення суду від 25.02.2013
року між банком та заявницею велись
перемови щодо врегулювання спору
мирним шляхом, але вони виявилися
безрезультатними та банк прийняв
рішення, яким відмовив заявниці.

Суд, вислухавши сторони, та вивчивши
матеріали справи, матеріали цивільної
справи №2-1590/2011 р. за позовом ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1,
ОСОБА_6 про стягнення суми боргу за
кредитним договором, прийшов до
наступних висновків.

Як встановлено в судовому засіданні,
заочним рішенням Ленінського
районного суду м. Донецька від 30
вересня 2011 року по справі за позовом
ПАТ «Райффайзен Бан Аваль» до ОСОБА_1 та
ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за
кредитним договором, позовні вимоги
банку задоволені в повному обсязі,
стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_6
заборгованість за кредитним договором
№ 014/11-175/2211 від 12.09.2006 року в сумі 43967, 78
доларів США, а також судові витрати в
сумі 1820 грн. ОСОБА_1 звернулась до суду
з заявою про перегляд зазначеного
заочного рішення. Ухвалою суду від
13.02.2012 року заява ОСОБА_1 про перегляд
заочного рішення була залишена без
задоволення. Після чого заявниця
звернулась з апеляційною скаргою в
якій просила скасувати заочне рішення
суду та відмовити позивачу в
задоволенні вимог. Ухвалою
апеляційного суду Донецької області
від 24.05.2012 року апеляційна скарга
ОСОБА_1 на заочне рішення суду від
30.09.2011 року відхилена, рішення
Ленінського районного суду м. Донецька
залишено без змін.

02 серпня 2012 року заявниця звернулась до
суду з заявою про відстрочку виконання
заочного рішення від 30.09.2011 року по
справі №2-1590/11. Ухвалою Ленінського
районного суду м. Донецька від 05.10.2012
року в задоволенні заяви про
розстрочку виконання рішення суду від
30.09.2011 року заявниці було відмовлено.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Донецька від 25.02.2013 року за позовом
ОСОБА_1 до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»
в особі Донецької обласної дирекції до
ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про захист
прав споживача, позовні вимоги
заявниці були задоволені в повному
обсязі: визнано недійсною додаткову
угоду № 1 від 22.06.2009 року до кредитного
договору № 014/11-175/2211 від 12.09.2006 року,
укладену між ОСОБА_1 та банком та
додатки №1 і 2 до неї. Також було визнано
недійсною додаткову угоду № 2 від
01.04.2010 року до кредитного договору №
014/11-175/2211 від 12.09.2006 року, укладену між
ОСОБА_1 та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»
в особі базового відділення Донецької
обласної дирекції ПАТ «Райффайзен
Банк Аваль» та додатки № 1 і № 2 до неї.
Зазначене рішення набрало законної
чинності. На момент розгляду судом
справи про стягнення з ОСОБА_1
заборгованості та ухвалення судом
рішення від 30.09.2011 року не існувало
рішення про визнання недійсними
додаткових угод до нього.

У відповідності до 1 ст. 362 ЦПК України,
заяви про перегляд у зв'язку з
нововиявленими обставинами можуть
бути подані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі,
протягом одного місяця з дня
встановлення обставини, що є підставою
для перегляду.

Як зазначено у п. 13 Постанови № 4
Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 30.03.2012 року «Про
застосування цивільного
процесуального законодавства при
перегляді судових рішень у зв'язку з
нововиявленими обставинами»,
зазначений місячний строк може бути
поновлений за загальними правилами,
встановленими ст.. 73 ЦПК України. При
цьому, строк обчислюється з дня
встановлення обставин, які є підставою
для перегляду судового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 362 ЦПК України
днем відкриття новововиявлених
обставин, передбачених п. 1 ч.2 ст.361 ЦПК
України, є день, коли заявник дізнався
або повинен був дізнатися про
наявність вказаних обставин.

Як встановлено в судовому засіданні,
заявниця вважає нововиявленою
обставиною по справі визнання
недійсними додаткової угоди № 1 від
22.06.2009 року до кредитного договору №
014/11-175/2211 від 12.09.2006 року з додатками та
додаткової угоди № 2 від 01.04.2010 року до
кредитного договору № 014/11-175/2211 від
12.09.2006 року з додатками, які були
визнані недійсними на підставі рішення
суду від 25.02.2013 року, що повинно було
вплинути на юридичну оцінку обставин,
здійснену судом у рішенні від 30.2011року.

Тобто саме з моменту ухвалення судом
зазначеного рішення суду від 25.02.2011
року заявниці стало відомо про
наявність нововиявлених обставин, але
до суду вона звернулась лише 17 жовтня
2013 року. Навіть якщо брати до уваги
посилання заявниці на те, що строк
звернення до суду необхідно
відраховувати з моменту отримання нею
листа на її звернення до банку з
зазначенням того факту, що нарахування
пені по кредиту, у період з початку дії
додаткової угоди № 1 від 22.06.2009 року по
дату вступу в законну силу рішення суду
від 25.02.2013 року, яке нею було отримане
13.09.2013 року, на день звернення до суду з
заявою 17.10.2013 року нею все одно був
пропущений встановлений
законодавством місячний термін.

В судовому засіданні заявниця та її
представник не надали будь яких
доказів поважності пропущення
встановленого строку звернення до суду
з заявою про перегляд рішення суду від
30.09.2011 року за ново виявлених обставин,
тому клопотання заявниці про
поновлення процесуального строку для
звернення до суду з заявою про
перегляд рішення суду від 30.09.2011 року
задоволенню не підлягає.

У відповідності до п. 13 Постанови № 4
Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 30.03.2012 року «Про
застосування цивільного
процесуального законодавства при
перегляді судових рішень у зв'язку з
нововиявленими обставинами», якщо
заяву подано після закінчення
визначеного абзацом 1 частини першої
ст..362 ЦПК України строку і відсутнє
клопотання про його поновлення або в
поновленні пропущеного строку для
подання заяви буде відмовлено, суд
постановляє ухвалу про залишення
заяви без розгляду.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.361,362,364,365 ЦПК України, п. 13
постанови №4 Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30.03.2012 року «Про застосування
цивільного процесуального
законодавства при перегляді судових
рішень у зв'язку з нововиявленими
обставинами» суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1
про поновлення процесуального строку
на звернення до суду з заявою про
перегляд в зв'язку з нововиявленими
обставинами заочного рішення
Ленінського районного суду м. Донецька
від 30.09.2011 року по справі за № 2-1590-
відмовити.

Заяву ОСОБА_1 про перегляд в зв'язку з
нововиявленими обставинами заочного
рішення Ленінського районного суду м.
Донецька від 30.09.2011 року по справі за №
2-1590 залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Донецької області через
Ленінський районний суд м. Донецька
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом п'яти днів з дня проголошення
ухвали. У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Суддя Ленінського районного

суду м. Донецька
Хмельницька Л.І.