У х в а л а

03 березня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Гвоздика
П.О. суддів: Дербенцевої Т.П.,
Карпенко С.О., Колодійчука В.М.,
Фаловської І.М., розглянувши
заяву ОСОБА_6 про перегляд ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 17 грудня 2013 року в справі за
позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, треті особи:
Запорізька міська рада, приватний
нотаріус Запорізького міського
нотаріального округу ОСОБА_8, ОСОБА_9,
про визнання договору недійсним,
визнання права власності в порядку
спадкування за законом,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2012 року ОСОБА_6 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_7, треті особи:
Запорізька міська рада, приватний
нотаріус Запорізького міського
нотаріального округу ОСОБА_8,
ОСОБА_9, про визнання недійсним
договору купівлі-продажу квартири
АДРЕСА_1, укладеного 29 червня 2005 року
між померлим 13 квітня 2012 року ОСОБА_10 та
ОСОБА_7, визнання за позивачем права
власності в порядку спадкування за
законом на вказану вище квартиру.

Позовні вимоги обґрунтувала тим, що
вона є спадкоємцем п'ятої черги за
законом після померлого ОСОБА_10
Звернувшись до нотаріальної контори
про прийняття спадщини, позивач
дізналася про наявність оскаржуваного
договору купівлі-продажу нерухомості.
Вважаючи, що померлий не мав наміру
продавати спірну квартиру та звертаючи
увагу суду на розбіжності у
персональних даних сторін договору,
просила задовольнити позов.

Рішенням Комунарського районного суду
м. Запоріжжя від 05 вересня
2013 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Запорізької області
від 21 листопада 2013 року, в позові
відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 17 грудня 2013 року
відмовлено у відкритті касаційного
провадження у вказаній справі за
касаційною скаргою ОСОБА_6 на
рішення Комунарського районного суду
м. Запоріжжя від 05 вересня 2013 року
та ухвалу апеляційного суду
Запорізької області від 21
листопада 2013 року на підставі п. 5 ч. 4 ст.
328 ЦПК України.

ОСОБА_6 звернулася до суду касаційної
інстанції із заявою про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 17 грудня 2013 року
з підстав, передбачених п. 1 ч.
1 ст. 355 ЦПК України.

Заявник посилається на те, що суд (суди)
касаційної інстанції
неоднаково застосовує одні й ті ж самі
норми матеріального права, а саме
ст. ст. 203, 215, 216 ЦК України, п. 13
Інструкції «Про порядок вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України»
(в редакції станом на 23 вересня 2011
року), затвердженої наказом
Міністерства юстиції України № 20/5 від
03 березня 2004 року, Положення «Про
паспорт громадянина України». Крім
того, заявник посилається на
недотримання касаційним судом при
розгляді справи роз'яснень викладених
в п. п. 5, 8, 10 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 9 від 06
листопада 2009 року «Про судову практику
розгляду цивільних справ про визнання
правочинів недійсними».

До заяви про перегляд судових рішень,
як приклад неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах, додано копії ухвал
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від:

- 12 червня 2013 року (справа № 6-14834св13);

- 01 серпня 2013 року (справа № 6-27842св13),

а також додано копії постанов
Верховного Суду України від:

- 23 січня 2013 року в справі про визнання
договорів недійсними та витребування
майна із чужого незаконного володіння;

- 18 вересня 2013 року в справі за позовом
про визнання недійсними довіреностей
та договорів купівлі-продажу
нерухомості.

У допуску справи до провадження слід
відмовити з таких підстав.

Згідно зі ст. 355 ЦПК України заява про
перегляд судових рішень у цивільних
справах може бути подана виключно з
підстав: неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах; встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом.

Наведені заявником доводи не містять
ознак, визначених у ст. 355
ЦПК України.

Як роз'яснено п. 9 постанови пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 11 від 30 вересня 2011 року
«Про судову практику застосування
статей 353-360 ЦПК України» судовими
рішеннями, на які заявник посилається
на підтвердження підстави,
передбаченої пунктом 1 частини першої
статті 355 ЦПК України, можуть бути
рішення:

- Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ;

- Вищого адміністративного суду
України;

- Вищого господарського суду України;

- Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України, ухвалені як
судом касаційної інстанції;

- апеляційних судів загальної
юрисдикції, як судів касаційної
інстанції в цивільних справах, яким
право на перегляд у касаційному
порядку цивільних справ було надано
Законом «Про внесення змін до Закону
України «Про судоустрій України» щодо
забезпечення касаційного розгляду
цивільних справ» від 22 лютого 2007 року.

Зазначений перелік таких судових
рішень є вичерпним. Обов'язковою є
умова, щоб цими рішеннями, які набрали
законної сили, вирішено спір по суті, та
в них судом (судами) касаційної
інстанції неоднаково застосовано одні
й ті самі норми матеріального права.

Постанови Верховного Суду України від
23 січня 2013 року та від 18 вересня
2013 року, на які здійснюється посилання,
не відносяться до судових рішень, на
які може здійснюватися посилання на
підтвердження підстави, передбаченої
пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК
України.

Пунктом 6 вказаної вище постанови
роз'яснено, що під судовими рішеннями у
подібних правовідносинах слід
розуміти такі, де тотожними є предмет
спору, підстави позову, зміст позовних
вимог та встановлені судом фактичні
обставини, а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин. Зміст
правовідносин із метою з'ясування їх
подібності в різних судових рішеннях
суду (судів) касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

Постановляючи ухвалу від 17 грудня 2013
року, про перегляд якої подано заяву,
суд касаційної інстанції погодився з
висновками судів попередніх інстанцій
про відсутність підстав для
задоволення позовних вимог, у зв'язку з
тим, що позивач не є стороною
оскаржуваного договору і ніколи не
була законним власником спірної
нерухомості (ст. ст. 388, 1299, 203, 215 ЦК
України). Крім того, реєстрацію права
власності відповідача на спірне
нерухоме майно поновлено чинним
рішенням Комунарського районного суду
м. Запоріжжя від 06 червня 2007 року
(справа № 2-668/07).

Натомість, постановляючи ухвали від 01
серпня 2013 року та від 12 червня
2013 року, на які здійснюється посилання,
суд касаційної інстанції виходив з
того, що спірне нерухоме майно вибуло з
володіння саме власників такого майна
на користь третьої особи, крім того, у
незаконний спосіб.

З аналізу вказаних вище судових рішень
вбачається, що предмети спорів,
підстави позовів, зміст позовних вимог
та встановлені судами фактичні
обставини, а також матеріально-правове
регулювання спірних правовідносин є
різними.

Таким чином, відсутні підстави вважати,
що суд (суди) касаційної інстанції при
розгляді зазначених справ за подібних
правовідносин при однаковому їх
матеріально-правовому регулюванні
дійшов неоднакових правових висновків,
тому в допуску справи до провадження
Верховного Суду України слід
відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Відмовити у допуску до провадження
Верховного Суду України справи за
позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, треті особи:
Запорізька міська рада, приватний
нотаріус Запорізького міського
нотаріального округу ОСОБА_8, ОСОБА_9,
про визнання договору недійсним,
визнання права власності в порядку
спадкування за законом, за заявою
ОСОБА_6 про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 17 грудня 2013 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О. Гвоздик Судді:Т.П.
Дербенцева С.О. Карпенко В.М.
Колодійчук І.М. Фаловська