АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження № 22-ц/796/1541/2014
Головуючий у 1 інстанції: Зотько Т.А.
Доповідач: Поліщук Н.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2014 року Колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м.Києва в
складі:

Головуючого - судді
Поліщук Н.В.

суддів
Білич І.М., Кулікової С.В.

при секретарі
Задорожному А.Г.

за участю представника позивача
ПрилипкаЄ.М.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м.Києві в залі
суду справу за апеляційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
Комерційного банку «ПриватБанк»,
подану представником за довіреністю
Шулікою Аліною Володимирівною, на
заочне рішення Деснянського районного
суду м.Києва від 04 листопада 2013 року у
справі за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційного
банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором,-

УСТАНОВИЛА:

В серпні 2013 року ПАТ КБ «Приват
Банк» звернулося до суду з позовом про
стягнення з ОСОБА_3 38543,31 грн.
заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги обґрунтовує тим,
що 14 грудня 2007 року між ПАТ КБ «Приват
Банк» та ОСОБА_3 укладено
Кредитно-заставний договір №K2XRFO03651093
про надання кредитних коштів у сумі
8490,21 грн., зі сплатою 0,12% на рік, на строк
з 14 грудня 2007 року по 14 червня 2010 року.

Проте відповідач належним чином
своїх зобов»язань не виконував, у
зв»язку із чим станом на 10 липня 2013 року
має заборгованість у розмірі 38543,31 грн.,
що включає в себе заборгованість за
кредитом - 8207,38 грн., заборгованість по
процентам за користування кредитом -
12,17 грн., пеню за несвоєчасне виконання
зобов»язань за договором - 28012,17 грн.,
штрафу (фіксована частина) - 500 грн.,
штрафу (процентна складова) - 1811,59 грн.

Заочним рішенням Солом»янського
районного суду м.Києва від 04 листопада
2013 року у задоволенні позову
відмовлено.

Не погодившись з ухваленим
рішенням, ПАТ КБ «ПриватБанк» подано
апеляційну скаргу, у якій просить
рішення скасувати та ухвалити нове про
задоволення позовних вимог.

Апеляційну скаргу обґрунтовує
тим, що судом безпідставно застосовано
строки позовної давності, оскільки суд
не звернув уваги, що умови кредитування
є такими, що надані суду помилково.
Окрім того, вказує на те, що між
сторонами за домовленістю при
укладенні договору загальний строк
позовної давності збільшено до 5 років.

В судовому засіданні
представник позивача апеляційну
скаргу підтримав, просив її
задовольнити.

Відповідач в судове засідання не
з»явився, про дату, час і місце розгляду
справи повідомлявся судом належним
чином, про причини неявки суд не
повідомив.

На підставі ст.305 ЦПК України
колегія суддів ухвалила розглядати
справу за відсутності нез»явившихся
осіб.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення представника позивача,
розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість
ухваленого по справі додаткового
рішення, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, виходячи з
наступного.

Частиною 1 ст.303 ЦПК України
передбачено, що під час розгляду справи
в апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду
відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що строк повернення кредитних
коштів становив до 14 червня 2010 року,
позивач звернувся до суду 12 серпня 2013
року, тобто з пропуском встановленого
трирічного строку позовної давності,
що є підставою для відмови в
задоволенні позовних вимог, ураховуючи
положення п.7 ч.11 ст.11 Закону України
«Про захист прав споживачів».

Колегія суддів з такими висновками
суду першої інстанції погоджується,
оскільки вони ґрунтуються на вимогах
закону та відповідають матеріалам
справи.

Як убачається з матеріалів
справи та установлено судом першої
інстанції 14 грудня 2007 року ОСОБА_3
підписано заяву позичальника
№K2XRFO03651093, згідно з якою він погодився,
що ця заява разом із запропонованими
ПриватБанком Умовами надання
споживчого кредиту фізичним особам
(«Розстрочка») (СТАНДАРТ), Тарифами
складає між ОСОБА_3 та банком кредитний
договір, згідно з яким ОСОБА_3 надано
кредитні кошти у сумі 8490,21 грн., зі
сплатою 0,12% на рік.

Проте, позичальник умов договору
не дотримався, що призвело до
виникнення заборгованості та
підставою для нарахування неустойки.

Тобто, між сторонами виникли
правовідносини щодо надання ОСОБА_3
споживчого кредиту на відповідних
умовах.

Як роз»яснено в п.31 Постанови №5
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 30 березня 2012
року, враховуючи положення пункту 7
частини одинадцятої статті 11 Закону
України «Про захист прав споживачів»,
суди мають виходити з того, що у спорах
щодо споживчого кредитування
кредитодавцю забороняється вимагати
повернення споживчого кредиту, строк
давності якого минув. У зв»язку із цим
позовна давність за позовом про
повернення споживчого кредиту
застосовується незалежно від
наявності заяви сторони у спорі.
Оскільки зі спливом строків позовної
давності до основної вимоги
вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги
(стягнення неустойки, накладення
стягнення на заставлене майно тощо),
положення пункту 7 частини одинадцятої
статті 11 Закону України «Про захист
прав споживачів» застосовуються й до
додаткових вимог банку (іншої
фінансової установи).

Доводи апеляційної скарги в
частині домовленості щодо збільшення
позовної давності відхиляються
колегією суддів, з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст.257 ЦК
України позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Стаття 259 ЦК України визначає, що
позовна давність, встановлена законом,
може бути збільшена за домовленістю
сторін. Договір про збільшення
позовної давності укладається у
письмовій формі.

В ході розгляду справи в суді
апеляційної інстанції представником
позивача надано примірник Умов надання
споживчого кредиту фізичним особам
(«Розстрочка») (Стандарт), згідно п.п. 5.5
якого за домовленістю сторін при
укладанні договору термін позовної
давності щодо стягнення окремих видів
заборгованості встановлено тривалістю
5 років.

Разом з тим, в матеріалах справи
відсутні належні та допустимі докази
на підтвердження того, що відповідач
ОСОБА_3 був ознайомлений саме з такими
умовами надання споживчого кредиту.
При цьому, при розгляді справи в суді
першої інстанції представником
позивача надано примірник Умов, в
якому викладено інші умови та порядок
надання споживчого кредиту. Окрім того,
представник позивача не
спростовувалась та обставина, що самі
по собі Умови надання споживчого
кредиту періодично змінюються.

Відтак, відсутні підстави
уважати, що між позивачем та ОСОБА_3
укладено договір у письмовій формі про
збільшення позовної давності.

Заяв про поновлення строку
позовної давності з обґрунтуванням
поважності причин його пропуску від
ПАТ КБ «Приватбанк» не надходило.

Порушень норм процесуального права,
які призвели б до неправильного
вирішення справи, колегією суддів не
установлено.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального та процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія
суддів уважає, що рішення суду ухвалено
з додержанням норм матеріального та
процесуального права, підстав для його
скасування з мотивів, викладених у
апеляційній скарзі, немає.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317,
319 ЦПК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Комерційного
банку «ПриватБанк», подану
представником за довіреністю Шулікою
Аліною Володимирівною, відхилити.

Заочне рішення Деснянського районного
суду м.Києва від 04 листопада 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - суддя
Н.В. Поліщук

Судді
І.М. Білич

С.В. Кулікова