Справа № 357/1355/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2014 року Білоцерківський
міськрайонний суд Київської області у
складі:

головуючого судді - Ярмола О. Я. ,

при секретарі - Федисько К. П.,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в місті Біла Церква цивільну
справу за заявою прокурора
Білоцерківського району Київської
області в інтересах Дроздівської
сільської ради про визнання спадщини
відумерлою, -

В С Т А Н О В И В :

Заявник звернувся до суду з вказаною
заявою мотивуючи тим, що Дроздівська
сільрада звернулася до прокуратури
Білоцерківського району з клопотанням
про вжиття представницьких заходів
щодо визнання за територіальною
громадою Дроздівської сільської ради
відумерлої спадщини, що залишилася
після смерті ОСОБА_1, яка померла в 2003
році. Спадкове майно складається з
земельної частки (пай) - 13,24 га на
території Дроздівської сільради,
майнового паю в загальному фонді,
житлового будинку з господарськими
спорудами за адресою АДРЕСА_1 У ОСОБА_1
відсутні спадкоємці, як за заповітом,
так і за законом, спадщину ніхто не
прийняв, а тому заявник просить суд
визнати спадщину, яка відкрилася після
смерті ОСОБА_1, на зазначене майно
відумерлою та передати цю відумерлу
спадщину територіальній громаді с.
Дрозди в особі Дроздівської сільської
ради.

В судове засідання прокурор не
з'явився, подав суду заяву де просив
розглядати справу без участі
прокурора.

Голова Дроздівської сільської ради
Литвин О.М. підтримав заяву.

Заінтересована особа - Білоцерківська
районна Державна нотаріальна контора в
судове засідання не направила свого
представника, про день та час розгляду
справи були повідомлені належно.

Заслухавши пояснення голови
Дроздівської сільради, дослідивши
матеріали справи, суд приходить до
висновку, що заява підлягає до
часткового задоволення.

Так, по справі встановлено, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_1, яка була
зареєстрована та проживала до дня
своєї смерті в АДРЕСА_1. Наведене
підтверджується зібраними матеріалами
справи.

Встановленим є те, що на день смерті у
ОСОБА_1 була земельна частка (пай),
розміром 3,24 га. Наведене
підтверджується Сертифікатом на право
на земельну частку (пай), Серія КВ №
0051902, який зареєстровано 24.07.1999 року в
Книзі реєстрації сертифікатів на право
на земельну частку (пай) за № 691 (а.с.7).

Також, ОСОБА_1 мала майновий пай в
загальному фонді, вартість якого за
станом на 01.02.2000 р. складала 2299 грн., що
становить 0,080 % від загального пайового
фонду. Наведене підтверджується
свідоцтвом про право на майновий пай за
№ 0588, яке видано відповідно до рішення
зборів КСП ім.. Леніна, с. Дрозди
Білоцерківського району Київської
області від 16.02.2000 р. №1 (а.с.9).

Згідно матеріалів справи, а саме
довідки Дроздівської сільради,
технічного паспорту, ОСОБА_1 проживала
в АДРЕСА_1. На запит суду Дроздівська
сільська рада надала відомості про те,
що рішенням виконавчого комітету №51
від 12.11.1996 р. ОСОБА_1 було видано дозвіл
на приватизацію земельної ділянки
розміром 0,58 га, але Державний акт, що
посвідчував би право власності на дану
земельну ділянку так і не було видано.
Тобто суду не було надано безперечних
доказів того, що будинок АДРЕСА_1 та
земельна ділянка на якій знаходиться
вказаний будинок перебували у
власності ОСОБА_1, а отже, стверджувати,
що дане майно (будинок та земельна
ділянка на якій він розташований)
перебували у власності ОСОБА_1 не має
підстав. Так, згідно витягу з
погосподарської книги №6 головою
господарства в АДРЕСА_1 є ОСОБА_1, а
членами домогосподарства був її
чоловік ОСОБА_3 1939 р.н., який помер
ІНФОРМАЦІЯ_2. Також, зі слів голови
Дроздівської сільради, у ОСОБА_1 є син,
який давно виїхав в Донецьку область та
відомості про його місце знаходження
нікому не відомі.

В судовому засіданні встановлено, що
після смерті ОСОБА_1 спадкова справа не
заводилася , свідоцтва про право на
спадщину не видавалися, заповіти та
спадкові договори відсутні. Дане
підтверджується інформаційними
довідками зі Спадкового реєстру від
14.01.2014 р. (а.с.10).

Задовольняючи позов частково,
суд виходив з наступного.

Згідно ст.1220 ЦК України спадщина
відкривається внаслідок смерті особи
або оголошення її померлою. Часом
відкриття спадщини є день смерті особи,
або день, з якого вона оголошується
померлою.

А відповідно до ст.1218 ЦК
України до складу спадщини входять усі
права та обов'язки, що належали
спадкодавцеві на момент відкриття
спадщини і не припинилися внаслідок
його смерті.

Відповідно до ст.1277 ЦК України, у разі
відсутності спадкоємців за заповітом і
за законом, усунення їх від права на
спадкування, неприйняття ними
спадщини, а також відмови від її
прийняття, суд визнає спадщину
відумерлою за заявою відповідного
органу місцевого самоврядування за
місцем відкриття спадщини. Заява про
відкриття спадщини подається після
спливу одного року з часу відкриття
спадщини. Спадщина визнаєься судом
відумерлою, переходить у власність
територіальної громади за місцем
відкриття спадщини.

Відповідно до Перехідних положень ЗК
України п. 8 сільськогосподарські
підприємства, які до введення у дію
цього Кодексу уклали з власниками
земельних часток (паїв) договори
оренди, можуть, за бажанням власників
цих часток (паїв), замовити
землевпорядній організації виконання
землевпорядних робіт, необхідних для
виділення земельних часток (паїв) у
натурі (на місцевості), видачі їх
власникам державних актів на право
власності на землю та оплатити
виконання таких робіт.
Сільськогосподарське підприємство має
переважне право на оренду земельних
ділянок у таких громадян на строк, що
був обумовлений у договорі оренди
земельної частки (паю), або, за
погодженням сторін, на інший строк.

Відповідно до Указу Президента України
«Про невідкладні заходи щодо
прискорення реформування аграрного
сектора економіки » від 03.12.1999р. всі
колишні члени колективних
сільськогосподарських підприємств, за
винятком невеликої кількості з них, що
стали засновниками
сільськогосподарських підприємств
ринкового типу, припинили членство у
колективних господарствах, маючи право
на земельну частку (пай) . Оскільки,
земельна частка (пай) є умовною
земельною ділянкою, межі та
місцерозташування якої не визначені в
натурі, то переважна більшість
власників земельних часток (паїв)
передали такі паї в оренду, як правило,
тому сільськогосподарському
підприємству, яке стало
правонаступником колишнього
колективного сільськогосподарського
підприємства. Аналізуючи зазначену
норму, можливо зробити висновок, що
ОСОБА_1, яка була членом КСП ім.. Леніна
Дроздівської сільради та мала земельну
частку (пай), вважається власником
земельної частки, що посвідчується
сертифікатом на право на земельну
частку (пай.). Наведене підтверджується
зібраними матеріалами справи.

Як роз»яснено в п. п.23,24 постанови
Пленуму Верховного Суду України № 7 від
16.04.2004р. « Про практику застосування
судами земельного законодавства при
розгляді цивільних справ» судам
потрібно мати на увазі, що згідно зі ст.
25 ЗК при приватизації земель
державних та комунальних
сільськогосподарських підприємств,
установ, організацій земельні ділянки
передаються їх працівникам, а також
пенсіонерам з числа працівників з
визначенням кожному з них земельної
частки (паю) за рішенням органу
виконавчої влади або органу
місцевого самоврядування і кожна з
цих осіб має гарантоване право
одержати безоплатно свою земельну
частку (пай), виділену в натурі (на
місцевості). Сертифікати на право на
земельну частку (пай) є дійсними до
виділення земельної ділянки в натурі
(на місцевості) та видачі державного
акта про право власності на землю.

Відповідно до Листа ВСС України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 16.05.2013 р. за № 24-753 0 4-13 «Про
судову практику розгляду цивільних
справ про спадкування», норми п. 5
Прикінцевих та перехідних положень ЦК,
згідно з якими цей ЦК застосовується,
також до спадщини, яка відкрилася та не
була прийнята ніким з спадкоємців до
набрання чинності цим Кодексом, слід
розуміти таким чином, що правила книги
шостої ЦК може бути застосовано лише до
спадщини, яка відкрилася після 01.07.2003
року і не була прийнята ніким із
спадкоємців, право на спадкування яких
виникло відповідно до норм статей 529-531
ЦК УРСР.

Відповідно до вимог ст. 278 ЦПК України
суд, встановивши, що спадкоємці за
заповітом і за законом відсутні або
спадкоємці усунені від права на
спадкування, або спадкоємці не
прийняли спадщину чи відмовилися від
її прийняття, ухвалює рішення про
визнання спадщини відумерлою та про
передачу її територіальній громаді за
місцем відкриття спадщини.

Згідно ст. 1277 ЦК України у разі
відсутності спадкоємців за заповітом і
за законом, усунення їх від права на
спадкування, неприйняття ними
спадщини, а також, відмови від її
прийняття суд визнає спадщину
відумерлою за заявою відповідного
органу місцевого самоврядування за
місцем відкриття спадщини. Заявав про
визнання спадщини відумерлою
подається після спливу одного року з
часу відкриття спадщини. Спадщина,
визнана судом відумерлою, переходить у
власність територіальної громади за
місцем відкриття спадщини.

Згідно п.2 ч.1 ст. 5 Закону України «Про
прокуратуру» мають право подавати
заяви про визнання спадщини відумерлою
в інтересах територіальної громади
також органи прокуратури.

Відповідно до роз'яснень у
вищезазначеному Листі ВССУ з розгляду
цивільних і кримінальних справ від
16.05.2013 р. у заяві про визнання спадщини
відумерлою не можуть ставитися вимоги
позовного характеру, зокрема, вимоги
про передачу спадкового майна у
власність територіальної громади .
Суди повинні враховувати, що
відповідно до ч.1 ст. 1277 суд лише визнає
спадщину відумерлою за заявою
відповідного органу місцевого
самоврядування у передбачених законом
випадках.

Отже, встановленим є те, що
після смерті ОСОБА_1 відкрилася
спадщина ІНФОРМАЦІЯ_1, яка складається
з земельної частки (пай) у землі, яка
перебуває в колективній власності КСП
ім. Леніна Дроздівської сільської ради,
розміром 3,24 га та з майнового паю, що
становить 0,080 % від загального пайового
фонду. Встановленим є і те, що дану
спадщину ніхто не прийняв, заповіт чи
спадкові договори відсутні.

Таким чином, даючи оцінку
зібраним доказам по справі в їх
сукупності, суд приходить до висновку,
що зазначене майно є спадковим та дану
спадщину можливо визнати відумерлою.
Однак, не підлягає до задоволення
вимога про визнання відумерлою
спадщину, яка складається з будинку з
господарськими спорудами, оскільки
відсутні безперечні докази належності
даного майна ОСОБА_1 на момент
відкриття спадщини. Натомість є
підтвердження того, що земельна
ділянка розміром 0,58 га за адресою
АДРЕСА_1, на якій розташований будинок,
не приватизована, Державний акт на
право власності на цю земельну ділянку
не виготовлявся, та відсутня
реєстрація права власності на будинок
де проживала ОСОБА_1, а витяг з
погосподарської книги містить
інформацію про двох членів
домогосподарства - ОСОБА_1 та ОСОБА_3,
яким належав даний будинок, тобто не
можна безперечно стверджувати, що
будинок та господарські споруди за
адресою АДРЕСА_1 є спадковим майном
спадкодавця ОСОБА_1, а отже, не має
підстав визнавати це майно відумерлою
спадщиною.

Керуючись ст.. 1218, 1220,1277 ЦК України,
Постановою Пленуму ВСУкраїни
постанови Пленуму Верховного Суду
України № 7 від 16.04.2004р. « Про практику
застосування судами земельного
законодавства при розгляді цивільних
справ», ст.ст.10,60,88, 212-215,274,278 ЦПК України,
суд-

В И Р І Ш И В :

Заяву задовольнити частково.

Визнати спадщину, яка відкрилася
після смерті ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме
: земельну частку (пай) розміром 3,24 га ,
посвідчену Сертифікатом на право на
земельну частку (пай) Серія КВ № 0051902
виданого на підставі рішення
Білоцерківської районної державної
адміністрації від 15.11.1996 року за №247;
майновий пай, посвідчений Свідоцтвом
про право на майновий пай за № 0588 від
18.02.2000 року - відумерлою.

В задоволенні іншої частини вимог
по даній заяві - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до
Апеляційного суду Київської області
через Білоцерківський міськрайонний
суд шляхом подання апеляційної скарги
протягом 10 днів з дня його
проголошення.

Особи, які брали участь у справі,
але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу на рішення суду
протягом десяти днів з дня отримання
копії рішення суду.

Суддя О. Я. Ярмола