АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду міста Києва в складі: головуючого
- Левенця Б.Б.

суддів - Кравець В.А., Махлай Л.Д.,

при секретарі - Перевузнику П.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Шевченківського районного
суду міста Києва від 06 грудня 2013 року по
справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання усного договору найму
квартири, виселення та стягнення
заборгованості по сплаті орендних
платежів, -

в с т а н о в и л а :

У вересні 2013 року позивач звернувся до
суду з позовом, в якому просив
розірвати укладений з ОСОБА_2 договір
найму квартири АДРЕСА_1, стягнути
заборгованість по сплаті орендних
платежів у розмірі 335 706,00 грн., а також
виселити ОСОБА_2 з вказаної квартири.
Крім того, просив стягнути з
відповідача на свою користь судовий
збір за подання позовної заяви.

На обґрунтування позову зазначив, що є
власником квартири АДРЕСА_1 та в жовтні
2011 року уклав з ОСОБА_2 усний договір
оренди вказаної квартири з розміром
орендної плати в 2 000,00 доларів США у
гривневому еквіваленті, однак з
листопада 2011 року відповідач перестала
сплачувати орендну плату та вносити
плату за комунальні послуги.
Заборгованість по сплаті орендних
платежів відповідач визнала у
відповідних листах, у разі непогашення
заборгованості зобов'язувалась
звільнити приміщення, однак кошти не
сплатила та зобов'язання не виконала,
змінила замки на вхідних дверях та
перестала впускати позивача до
займаної квартири. (а.с.3-5)

Відповідачка проти позову
заперечувала.

Рішенням Шевченківського районного
суду міста Києва від 06 грудня 2013 року в
задоволенні позову відмовлено. (а.с.74-76)

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилався
на порушення судом норм матеріального
права та на неповне з'ясування
обставин, що мають значення для справи,
просив скасувати рішення суду і
ухвалити нове, яким задовольнити
позовні вимоги в повному обсязі. На
обґрунтування скарги зазначив, що суд
не врахував обставин та доказів якими
обґрунтовані заявлені вимоги не
врахував положень ст. 822 ЦК України та
дійшов помилкового висновку про
відмову у позові. (а.с.81-84)

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_3 підтримав скаргу і
просив її задовольнити, відповідачка
ОСОБА_2 проти апеляційної скарги
заперечувала.

Позивач ОСОБА_1 до суду не прибув, був
сповіщений шляхом вручення повістки
його представнику ОСОБА_3, що останній
не заперечував в суді апеляційної
інстанції.

Зважаючи на вимоги ч. 5 ст. 76, ч. 2 ст. 305
ЦПК України, колегія суддів визнала
повідомлення належним, а неявку такою,
що не перешкоджає апеляційному
розглядові справи.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідача, обговоривши
доводи скарги, перевіривши законність
і обґрунтованість рішення суду, судова
колегія дійшла висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню за
таких підстав.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги позивач
посилався на те, що 24 листопада 2010 року
ним із відповідачкою був укладений
письмовий договір оренди, а в жовтні 2011
року сторони уклали усний договір
найму квартири АДРЕСА_1.

В частині стягнення орендної плати
позивач посилався на порушення умов
Договору і несплату орендної плати за
період з грудня 2011 року щомісячно в
розмірі 2 000 доларів США і по серпень 2013
року, а всього на суму 42 000 доларів США.

Зазначаючи про порушення
відповідачкою положень ст. 825 ЦК
України щодо своєчасної оплати за
орендоване житло просив розірвати
вищевказаний договір найму(оренди) і
застосувати передбачені ст. 826 ЦК
України наслідки розірвання договору -
виселення відповідачки з житла на
підставі рішення суду.

Колегія суддів перевірила та відхилила
такі доводи з наступних підстав.

Судом встановлено, що за договором
купівлі-продажу від 18 лютого 2009 року,
ОСОБА_4 продала, а ОСОБА_1 купив квартиру
АДРЕСА_1 про що у Державному реєстрі
правочинів зроблено запис.(а.с.11-13)

В обґрунтування заявлених вимог
позивач надав договір від 24 листопада
2010 року за яким ОСОБА_1 передав, а ОСОБА_2
отримала в оренду квартиру АДРЕСА_1 для
проживання відповідача та членів її
родини терміном на 12 місяців. (а.с.52-64)

Згідно п.п. 4.1, 6.1.1 Договору орендар
зобов'язується своєчасно вносити
орендну плату щомісячно у розмірі 2000,00
доларів США в гривневому еквіваленті.

Відповідачка заперечувала факт
укладення договору оренди (найму)
вищевказаної квартири із позивачем,
зазначала, що проживає у вищевказаній
квартирі, яка належить її матері, у
останньої із позивачем є спір, який
розглядається іншим судом.

На виконання положень ч. 4 ст. 10 ЦПК
України та за клопотання відповідачки
колегією суддів була призначена судова
почеркознавча експертиза.

За висновком експертів
судово-почеркознавчої експертизи №
3036/3037/14-32 виконаної експертами
Київського НДІСЕ МЮ України від 09.04.2014
року, підпис від імені ОСОБА_2 графі «за
Орендаря» у договорі оренди від 24.11.2010
року, - виконаний не рукописним
способом, а за допомогою
знакосинтезуючого пристрою - лазерного
принтера ПК (кольоровим тонером). (а.с.
145-171)

Відповідно до ч. 1 ст. 810 ЦК Україниза
договором найму (оренди) житла сторона -
власник житла (наймодавець) передає або
зобов'язується передати другій стороні
(наймачеві) житло для проживання у
ньому на певний строк за плату.

Договір найму житла укладається у
письмовій формі. (ч. 1 ст. 811 цього
Кодексу)

Відповідно до ч.3 ст. 820 ЦК України,
наймач вносить плату за користування
житлом у строк, встановлений договором
найму житла.

Підстави розірвання договору найму
житла, якщо такий договір був укладений
у передбаченому законодавством
порядку, визначені ст. 825 ЦК України.

У разі розірвання договору найму житла
наймач та інші особи, які проживали у
помешканні, підлягають виселенню з
житла на підставі рішення суду, без
надання їм іншого житла.(ст. 826 цього
Кодексу)

Оскільки у встановленому законом
порядку договір від 24 листопада 2010 року
відповідачкою не укладався і не був
підписаний, відсутні і підстави для
розірвання його в судовому порядку.
Посилання позивача на ст. 822 ЦК України,
як підставу визнання вищевказаного
Договору пролонгованим із 23 листопада
2011 року на наступні 12 місяців як і
доводи про укладання між сторонами
усного договору оренди житла колегія
суддів визнала безпідставними та
відхилила.

З цих же підстав не підлягають
задоволенню вимоги позивача про
стягнення на його користь із
відповідачки 335 706 грн. заборгованості
по сплаті орендних платежів.

Оскільки єдиною підставою виселення
відповідачки із вищевказаної квартири
позивачем в суді першої інстанції
зазначено ст. 826 ЦК України, яка
передбачає можливість виселення особи
з житла лише у разі розірвання договору
найму і таких обставин і підстав судом
не встановлено, не можуть бути
задоволенні вимоги позивача про
виселення відповідачки із займаного
приміщення. При цьому колегія суддів
враховує право позивача вимагати
виселення відповідачки із
вищевказаної квартири з інших підстав,
проте таких у цьому провадженні не
заявлено.

На підставі вимог ст. 88 ЦПК України
понесені позивачем судові витрати
мають бути віднесені на його
рахунок.(а.с.1-2)

Інші доводи скарги цих висновків
не спростовують, не впливають на
правильність ухваленого судом рішення,
тому з огляду на вимоги ст. 308 ЦПК
України, колегія суддів їх відхилила.

Керуючись ст.ст. 303, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308,
ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,
-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду міста Києва від 06 грудня 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно з
моменту проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Судді Апеляційного суду міста Києва:
Б.Б.Левенець

В.А.Кравець

Л.Д.Махлай

Справа № 22-ц/796/2374/2014

Головуючий у першій інстанції
-Пономаренко Н.В.

Доповідач Левенець Б.Б.