УХВАЛА

іменем україни

16 квітня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Гвоздика
П.О.,

суддів: Горелкіної
Н.А., Євграфової Є.П.,

Журавель В.І.,
Іваненко Ю.Г.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовами ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 до Управління Міністерства
внутрішніх справ України в Херсонській
області, Державної казначейської
служби України, третя особа - ОСОБА_6,
про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, завданої злочином, за
касаційною скаргою Управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Херсонській області на рішення
Каховського міськрайонного суду
Херсонської області від 20 березня 2013
року, додаткове рішення Каховського
міськрайонного суду Херсонської
області від 07 травня 2013 року та рішення
апеляційного суду Херсонської області
від 04 грудня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У 2012 році ОСОБА_4 звернулася до суду з
позовом до Управління Міністерства
внутрішніх справ України в Херсонській
області, Управління ДАІ УМВС України в
Херсонський області, ОСОБА_6, про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, завданої злочином,
посилаючись на те, що 23 лютого 2011 року в
смт Горностаївці Херсонської області
в.о. начальника відділення ДАІ з
обслуговування адміністративної
території Горностаївського району
ОСОБА_6 організував незаконне
видалення дерев на узбіччі вул.
Об'їзної, під час якого одне з дерев
упало на автомобіль ВАЗ 2106, державний
номер НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_7,
внаслідок чого водій автомобіля
отримав тяжкі тілесні ушкодження, від
яких ІНФОРМАЦІЯ_1 помер. Потерпілий
ОСОБА_7 був її рідним братом, за яким
вона доглядала під час усього періоду
стаціонарного лікування. На лікування
брата вона витратила 26 920 грн 80 коп., на
поховання понесла витрати у розмірі 10
212 грн, які складаються із витрат на
ритуальні послуги у розмірі 1 062 грн,
проведення поминального обіду на суму 4
тис. грн, придбання надгробного
пам'ятника на суму 4 тис. грн та деталей
до нього на суму 1 150 грн. Також нею
витрачено 4 300 грн за отримання
юридичної допомоги адвоката, 1 286 грн 86
коп. на проїзд адвоката та 521 грн 84 коп.
вона витратила на власний проїзд у
судові засідання. Загальна сума
понесених нею матеріальних збитків
становить 43 241 грн 50 коп., які вона,
уточнивши позовні вимоги 08 січня 2013
року, просила стягнути з УМВС України в
Херсонській області за рахунок
Державної казначейської служби
України. Крім того, внаслідок смерті
брата вона зазнала душевних страждань
та просила стягнути з відповідачів на
її користь моральну шкоду, розмір якої
оцінила в 260 тис. грн.

У серпні 2012 року до суду з позовом до
Управління Міністерства внутрішніх
справ України в Херсонській області,
Державного казначейства України, третя
особа - ОСОБА_6, звернулася мати
потерпілого ОСОБА_5, яка, посилаючись на
ті ж обставини загибелі її сина ОСОБА_7,
просила стягнути з відповідачів
моральну шкоду у розмірі 300 тис. грн.

У вересні 2012 року до суду із позовом до
Управління Міністерства внутрішніх
справ України в Херсонській області,
Управління ДАІ УМВС України в
Херсонський області, Державного
казначейства України, третя особа
ОСОБА_6, звернулася дружина потерпілого
ОСОБА_3, яка, посилаючись на ті ж
обставини загибелі її чоловіка ОСОБА_7,
після смерті якого вона залишилася
сама з двома неповнолітніми дітьми,
просила стягнути з відповідачів на її
користь моральну шкоду у розмірі 250 тис.
грн.

Ухвалою від 02 жовтня 2012 року справи
об'єднані в одне провадження.

Рішенням Каховського міськрайонного
суду Херсонської області від 20 березня
2013 року позов задоволено частково.
Стягнуто з Управління Міністерства
внутрішніх справ України в Херсонській
області на користь ОСОБА_4 40 496 грн 80 коп.
на відшкодування матеріальної шкоди та
10 тис. грн на відшкодування моральної
шкоди.

Стягнуто з Управління Міністерства
внутрішніх справ України в Херсонській
області на користь ОСОБА_5 30 тис. грн на
відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з Управління Міністерства
внутрішніх справ України в Херсонській
області на користь ОСОБА_3 30 тис. грн на
відшкодування моральної шкоди.

У решті позову відмовлено.

Додатковим рішенням Каховського
міськрайонного суду Херсонської
області від 07 травня 2013 року рішення
Каховського міськрайонного суду
Херсонської області від 20 березня 2013
року доповнено. Стягнуто з Управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Херсонській області на користь
ОСОБА_4 1 150 грн витрат на придбання
деталей до надгробного пам'ятника.

Рішенням апеляційного суду
Херсонської області від 04 грудня 2013
року рішення Каховського
міськрайонного суду Херсонської
області від 20 березня 2013 року в частині
задоволення позову ОСОБА_4 про
стягнення 4 тис. грн витрат на
проведення поминального обіду та
відшкодування моральної шкоди в сумі 10
тис. грн скасовано. Ухвалено нове
рішення, яким у задоволенні позову в
цій частині відмовлено.

Рішення Каховського міськрайонного
суду Херсонської області від 20 березня
2013 року в частині стягнення з
Управління Міністерства внутрішніх
справ України в Херсонській області на
користь ОСОБА_4 40 496 грн 80 коп. змінено та
суму стягнення зменшено до 36 282 грн 80
коп.

У решті рішення Каховського
міськрайонного суду Херсонської
області від 20 березня 2013 року та
додаткове рішення Каховського
міськрайонного суду Херсонської
області від 07 травня 2013 року залишено
без змін.

У поданій касаційній скарзі Управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Херсонській області просить ухвалені
в справі рішення скасувати,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального і процесуального права,
та ухвалити нове рішення про відмову в
позові.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Наведеній нормі ухвалені у справі
судові рішення не відповідають.

Задовольняючи частково позовні вимоги
ОСОБА_4 в частині відшкодування
матеріальної шкоди, суд першої
інстанції виходив із того, що УМВС
України в Херсонській області несе
відповідальність за шкоду, завдану
його працівником під час виконання
своїх трудових (службових) обов'язків.

Визначаючи розмір спричиненої ОСОБА_4
матеріальної шкоди, суд першої
інстанції виходив із того, що на
користь позивача підлягають стягненню
понесені нею витрати на лікування в
сумі 26 920 грн 80 коп., ритуальні послуги в
сумі 1 062 грн, 4 тис. грн на придбання
надгробного пам'ятника та 1 150 грн на
придбання деталей до надгробного
пам'ятника, оскільки зазначені витрати
підтверджені належними та допустимими
доказами.

Стягуючи на користь ОСОБА_4 витрати з
оплати правової допомоги в сумі 4 300 грн,
суд визначив, що такі витрати
підлягають стягненню на підставі ст. 84
ЦПК України з належного відповідача -
УМВС України в Херсонській області та
їх розмір відповідає граничному
розміру компенсації витрат на правову
допомогу, встановленому Законом
України «Про граничний розмір
компенсації витрат на правову допомогу
у цивільних та адміністративних
справах».

Частково задовольняючи вимоги
позивачів ОСОБА_3 та ОСОБА_5 про
стягнення на їх користь моральної
шкоди, суд виходив із того, що УМВС
України в Херсонській області несе
відповідальність за моральну шкоду,
завдану його працівником під час
виконання своїх трудових (службових)
обов'язків, ОСОБА_6 вчинив злочин не при
здійсненні повноважень, покладених на
нього як на начальника ДАІ з
обслуговування адміністративної
території, а як працівник міліції при
виконанні своїх трудових обов'язків.
При визначенні розміру на
відшкодування моральної шкоди суд
виходив із засад розумності,
виваженості та справедливості.

Апеляційний суд погодився з цими
висновками, а також із висновками,
викладеними при ухваленні додаткового
рішення.

Разом із тим апеляційний суд не
погодився із висновком суду першої
інстанції в частині стягнення витрат
на проведення поминального обіду,
мотивуючи тим, що на проведення
поминальних обідів, які проводяться
після поховання, не відносяться до
витрат на поховання, відшкодувати які
зобов'язаний заподіювач шкоди
відповідно до ст. 1201 ЦК України, а
відтак стягненню не підлягають.

Крім того, апеляційний суд вважав, що
ОСОБА_4, яка є сестрою загиблого, з ним
однією сім'єю не проживала, тому не має
права на відшкодування моральної шкоди
у зв'язку зі смертю ОСОБА_7

Наведених висновків суди дійшли з
порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Так, заявляючи позов у липні 2012 року,
ОСОБА_4 зазначила відповідачами УМВС
України в Херсонській області, УДАІ
України в Херсонській області та
ОСОБА_6, який перебував на посаді
старшого інспектора ДПС - керівника
групи ДПС відділення ДАІ з
обслуговування адміністративної
території Горностаївського району,
крім того, виконував обов'язки
начальника відділення ДАІ з
обслуговування адміністративної
території Горностаївського району, та
просила стягнути з відповідачів
матеріальну та моральну шкоду в
солідарному порядку.

22 серпня 2012 року позовну заяву подала
ОСОБА_5, у якій відповідачами зазначено
УМВС України в Херсонській області та
Державне казначейство України; третьою
особою зазначено ОСОБА_6 (а.с. 86 т. 1).

27 вересня 2012 року позовну заяву подала
ОСОБА_3, у якій відповідачами зазначено
УМВС України в Херсонській області,
Державне казначейство України та УДАІ
України в Херсонській області; третьою
особою зазначено ОСОБА_6 (а.с. 132 т. 1).

Об'єднуючи цивільні справи у
зазначених позовах в одну з підстав,
визначених ч. 1 ст. 126 ЦПК України, суд не
звернув уваги на те, що склад
відповідачів в них не збігається,
питання про залучення в якості
відповідачів УДАІ України в
Херсонській області та ОСОБА_6 за
позовними вимогами ОСОБА_5 та ОСОБА_3 не
вирішив.

Ухвалюючи рішення в справі, суд першої
інстанції вимоги до УДАІ України в
Херсонській області та ОСОБА_6 не
вирішив.

Задовольняючи позов саме до УМВС в
Херсонській області, суд не звернув
уваги на те, що ОСОБА_6 був працівником
УДАІ в Херсонській області, яке згідно
з п. 9 Положення про Державну
автомобільну інспекцію Міністерства
внутрішніх справ від 14 квітня 1997 № 341 є
самостійною юридичною особою.

Оскільки допущені судами порушення
норм процесуального права призвели до
неправильного вирішення справи,
рішення судів першої та апеляційної
інстанцій підлягають скасуванню з
передачею справи на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Херсонській області задовольнити
частково.

Рішення апеляційного суду Херсонської
області від 04 грудня 2013 року, рішення
Каховського міськрайонного суду
Херсонської області від 20 березня 2013
року та додаткове рішення Каховського
міськрайонного суду Херсонської
області від 07 травня 2013 року скасувати,
справу передати на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
П.О. Гвоздик

Судді: Н.А.
Горелкіна

Є.П.
Євграфова

В.І.
Журавель

Ю.Г.
Іваненко