пр. № 6/759/203/14
ун. № 759/3093/14-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2014 року Святошинський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді -
Лопатюк
Н.Г.,

при секретарі -
Фещук Т.С.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Києві подання
головного державного виконавця
Відділу державної виконавчої служби
Святошинського районного управління
юстиції у м. Києві Танащука О.М. про
тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві
виїзду за межі України,

В С Т А Н О В И В :

Головний державний виконавець
ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві
Танащук О.М. звернувся до суду з
поданням про тимчасове обмеження
ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України.

Своє подання мотивує тим, що на
виконанні ВДВС Святошинського РУЮ у м.
Києві перебуває виконавче провадження
по виконанню виконавчого листа б/н від
30.05.2002 року, виданого Барським районним
судом Вінницької області про стягнення
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на
утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в
розмірі ? частини всіх видів заробітку,
починаючи з 21.05.2002 року.

Станом на 01 лютого 2014 року,
заборгованість боржника по аліментам
складає 93 496 грн. 55 коп.

На виклики державного виконавця
боржник не з'являється, достовірних
даних про свої доходи та майно не надав.

Таким чином, впродовж здійснення
виконавчого провадження, боржник
ОСОБА_2 умисно ухиляється від виконання
рішення суду, аліменти не сплачує, у
зв'язку з чим державний виконавець
просить задовольнити подання та
постановити ухвалу про тимчасове
обмеження ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2,
уродженця м. Києва, проживаючого в
АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) у
праві виїзду за межі України до
виконання ним як боржником своїх
зобов'язань за виконавчим листом
Барського районного суду Вінницької
області №б/н від 30.05.2002 року.

Відповідно до ч.1,2 ст.377-1 ЦПК
України, питання про тимчасове
обмеження боржника - фізичної особи або
керівника боржника - юридичної особи у
праві виїзду за межі України при
виконанні судових рішень та рішень
інших органів (посадових осіб)
вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби. Суд негайно
розглядає подання, зазначене в частині
першій цієї статті, без виклику чи
повідомлення сторін та інших
заінтересованих осіб за участю
державного виконавця.

Суд, дослідивши матеріали справи
у їх сукупності та співставленні,
дійшов до висновку, що подання
головного державного виконавця ВДВС
Святошинського РУЮ у м. Києві Танащука
О.М. підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно ч.2 ст.11 Закону України «Про
виконавче провадження», державний
виконавець здійснює заходи, необхідні
для своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом.

Судом встановлено, що дійсно на
виконанні ВДВС Святошинського РУЮ у м.
Києві перебуває виконавчий лист №б/н,
виданий 30.05.2002 року Барським районним
судом Вінницької області про стягнення
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на
утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в
розмірі ? частини всіх видів заробітку,
починаючи з 21.05.2002 року.

Однак, на виконання рішення суду
та постанови державного виконавця про
відкриття виконавчого провадження,
боржником самостійно рішення суду
жодним чином не виконується та
ігноруються виклики державного
виконавця.

Як вбачається з матеріалів,
доданих до даного подання, станом на 01
лютого 2014 року заборгованість боржника
по аліментам складає 93 496 грн. 55 коп.

На виклики державного виконавця
боржник не з'являється, достовірних
даних про свої доходи та майно не надав.

Таким чином, впродовж здійснення
виконавчого провадження, боржник
ОСОБА_2 умисно ухиляється від виконання
рішення суду, аліменти не сплачує.

Отже, державним виконавцем були
здійснені усі можливі заходи,
необхідні для своєчасного і в повному
обсязі виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом.

Згідно п.18 ч.3 ст.11 Закону України
«Про виконавче провадження»,
державному виконавцеві надано право, у
разі ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника - фізичної особи
або керівника боржника - юридичної
особи за межі України - до виконання
зобов'язань за рішенням.

Відповідно до ч.2 ст.6 Закону
України «Про порядок виїзду з України,
в'їзду в Україну громадян України»,
громадянинові України, який має
паспорт, може бути тимчасово
відмовлено у виїзді за кордон, у
випадках, передбачених пунктами 1-9
частини першої цієї статті.

Таким чином, суд дійшов до
висновку, що подання головного
державного виконавця Відділу
державної виконавчої служби
Святошинського районного управління
юстиції у м. Києві Танащука О.М. про
тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві
виїзду за межі України, є
обгрунтованим, необхідним заходом,
підтвердженим належними доказами, а
тому підлягає задоволенню.

Керуючись вимогами ст.ст. 208-210, 377-1
ЦПК України, Законом України «Про
виконавче провадження», ч.2 ст.6 Закону
України «Про порядок виїзду з України,
в'їзду в Україну громадян України»,
суд,-

У Х В А Л И В:

Подання головного державного
виконавця Відділу державної
виконавчої служби Святошинського
районного управління юстиції у м. Києві
Танащука О.М. про тимчасове обмеження
ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України -
задовольнити.

Тимчасово заборонити ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженцю м. Києва,
проживаючого в АДРЕСА_1,
ідентифікаційний код НОМЕР_1, виїзд за
кордон до виконання ним як боржником
своїх зобов'язань за виконавчим листом
№б/н від 30.05.2002 року, виданого Барським
районним судом Вінницької області про
стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
аліментів на утримання доньки ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частини всіх
видів заробітку, починаючи з 21.05.2002
року.

Копію ухвали суду негайно
надіслати на адресу Відділу державної
виконавчої служби Святошинського
районного управління юстиції у м. Києві
та ОСОБА_2 - до відома, а після набрання
ухвалою суду законної сили - на адресу
Державної прикордонної служби України,
до виконання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п'яти днів з дня її проголошення. У разі
якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

С У Д Д Я: