У Х В А Л А

іменем україни

12 лютого 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Наумчука М. І.,

суддів: Ізмайлової Т. Л.,
Мостової Г. І.,

Кадєтової О. В.,
Остапчука Д. О.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості
за кредитним договором, за касаційною
скаргою Публічного акціонерного
товариства «Дельта Банк» на заочне
рішення Скадовського районного суду
Херсонської області від 11 липня 2013 року
та ухвалу апеляційного суду
Херсонської області від 12 листопада 2013
року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2013 року Публічне акціонерне
товариство «Дельта Банк» (далі -
ПАТ «Дельта Банк») звернулося до суду з
указаним позовом, у якому, посилаючись
на неналежне виконання ОСОБА_3 умов
кредитного договору від 23 жовтня 2006
року № 003-21027-2310061, просило стягнути з
відповідачки 1 351 грн 90 коп.
заборгованості за кредитним договором
та 229 грн 40 коп. судових витрат.

Заочним рішенням Скадовського
районного суду Херсонської області від
11 липня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Херсонської
області від 12 листопада 2013 року, в
задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ПАТ
«Дельта Банк», посилаючись на
порушення судами норм процесуального
права та неправильне застосування норм
матеріального права, ухвалені у справі
судові рішення просить скасувати та
ухвалити нове рішення про задоволення
позову.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, обговоривши доводи касаційної
скарги та перевіривши матеріали
справи, дійшла висновку, що скарга
підлягає частковому задоволенню на
таких підставах.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

За правилами ст. 335 ЦПК України суд
касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Ухвалюючи рішення про відмову в
позові, суд першої інстанції, з
висновками якого погодився і
апеляційний суд виходив із того, що
позивач пропустив строк позовної
давності, встановлений ст. 257 ЦК
України.

Проте з такими висновками судів
погодитись не можна з огляду на
наступне.

Судами встановлено, що 23 жовтня 2006
року між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_3
було укладено кредитний договір №
003-21027-2310061, згідно з умовами якого банк
надав відповідачці споживчий кредит у
розмірі 1750 грн на строк 12 місяців з
кінцевим строком повернення не пізніше
ніж 22 жовтня 2007 року зі сплатою за
користування кредитом 5 % річних, а за
ведення кредитної справи - 1,99 %
щомісячно.

Згідно зі ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином і в установлений строк
відповідно до умов договору та вимог
закону.

Обґрунтовуючи підставність позову,
ПАТ «Дельта Банк» посилалось на те, що
ОСОБА_3 зобов'язання за кредитним
договором належним чином не
виконувала, внаслідок чого станом на 29
квітня 2013 року виникла загальна
заборгованість за кредитом у розмірі 1
351 грн 90 коп., яка складається з: 1 043 грн 69
коп. заборгованості з тіла кредиту, 15
грн 65 коп. заборгованості за
відсотками та 292 грн 56 коп.
заборгованості з комісії, яку позивач і
просив стягнути на свою користь.

За змістом ст. ст. 610, 612 ЦК України
порушенням зобов᾽?язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобовязання.
Боржник вважається таким, що
прострочив виконання, якщо він не
виконав його у строк, передбачений
умовами договору або встановлений
законом.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України
строком договору є час, протягом якого
сторони можуть здійснити свої права і
виконати свої обов'язки відповідно до
договору. Закінчення строку договору
не звільняє сторони від
відповідальності за його порушення,
яке мало місце під час дії договору.

Згідно з ч. 5 ст. 261 ЦК України за
зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання.

Статтею 257 ЦК України встановлено
загальну позовну давність тривалістю у
три роки.

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України
позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності є підставою
для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК
України). Якщо суд визнає поважними
причини пропущення позовної давності,
порушене право підлягає захисту (ч. 5 ст.
267 ЦК України).

ЦК України не передбачає заборони
пред'явлення окремих вимог у зв'язку з
пропущенням позовної давності.

У той же час, пункт 7 ч. 11 ст. 11 Закону
України «Про захист прав споживачів»,
яким кредитодавцю забороняється
вимагати повернення споживчого
кредиту, строк давності якого минув, у
системному зв'язку з самою ч. 11 ст. 11
зазначеного Закону стосується
позасудового порядку повернення
споживчого кредиту і спрямований на те,
щоб встановити судовий контроль за
вирішенням таких вимог кредитодавця з
метою захисту прав споживача як
слабшої сторони договору споживчого
кредиту.

Вирішуючи спір по суті, на порушення
приписів ст. ст. 212, 303 ЦПК України суди
на зазначене уваги не звернули та за
обставин відсутності в матеріалах
справи заяви відповідачки про
застосування строків позовної
давності, дійшли до помилкового
висновку про відмову в задоволенні
позову у зв'язку з пропуском строку
позовної давності.

Зазначені порушення процесуального
закону унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи, та є
відповідно до ч. 2 ст. 338 ЦПК України
підставою для скасування рішення суду
першої інстанції та ухвали
апеляційного суду з направленням
справи на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 338, 345 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
задовольнити частково.

Заочне рішення Скадовського
районного суду Херсонської області від
11 липня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Херсонської області від
12 листопада 2013 року скасувати, справу
передати на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
М. І. Наумчук

Судді:
Т. Л. Ізмайлова

О. В. Кадєтова

Г. І. Мостова

Д. О. Остапчук