22-ц/773/412/14 Головуючий у 1 інстанції:
Ковтуненко В.В. Категорія: 48 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Здрилюк О. І.,

суддів - Карпук А.К., Бовчалюк З.А.,

при секретарі - Шугаловій О.М.,

з участю пр-ка відповідача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
стягнення аліментів за апеляційною
скаргою відповідача ОСОБА_3 на рішення
Луцького міськрайонного суду від 24
січня 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А:

15.11.2013 року ОСОБА_2 звернулася в суд з
даним позовом, який мотивує тим, що з
03.09.2010 року по 23.09.2013 року вона
перебувала з відповідачем у
зареєстрованому шлюбі, від якого
ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_4.

Вона не працює, так як перебуває у
відпустці по догляду за дитиною, не має
будь-якого доходу, відповідач має
постійні доходи від заняття
підприємницькою діяльністю, а тому
просила стягнути з відповідача
аліменти на своє утримання у розмірі 1000
грн. щомісячно до досягнення дитиною
трирічного віку.

Рішенням Луцького міськрайонного суду
від 24 січня 2014 року позов задоволено
частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
аліменти на її утримання у твердій
грошовій сумі в розмірі 500 грн.
щомісячно, починаючи з 15 листопада 2013
року і до досягнення дитиною
повноліття.

Рішення в межах платежу за один місяць
допущено до негайного виконання.

Стягнуто з ОСОБА_3 в дохід держави
судовий збір у розмірі 229 грн. 40 коп..

В апеляційній скарзі відповідач,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати це рішення та
ухвалити нове - про відмову в позові.

Заслухавши представника відповідача,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши доводи скарги, законність
та обґрунтованість рішення суду,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає до
часткового задоволення, а рішення суду
першої інстанції в частині визначення
часу стягнення аліментів підлягає
зміні з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що
сторони з 03.09.2010 року перебували у
зареєстрованому шлюбі, від якого
ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_4, який
проживає разом із позивачкою (а.с.6, 7, 8).

Згідно ч.ч.2, 4, 6 ст.84 СК України дружина,
з якою проживає дитина, має право на
утримання від чоловіка - батька дитини
до досягнення дитиною трьох років.
Право на утримання дружина, з якою
проживає дитина, має незалежно від
того, чи вона працює та незалежно від її
матеріального становища, за умови, що
чоловік може надавати матеріальну
допомогу. Право на утримання дружина, з
якою проживає дитина, має і в разі
розірвання шлюбу.

Виходячи з наведеної норми
матеріального права, суд першої
інстанції дійшов вірного висновку про
необхідність стягнення з відповідача
аліментів на утримання дружини, з якою
проживає дитина, у твердій грошовій
сумі та вірно визначив розмір
стягуваних аліментів.

Покликання апелянта на ту обставину, що
він не в змозі сплачувати аліменти на
утримання дружини із-за сплати
аліментів на утримання дитини, а також,
що у нього на утриманні ще й батьки - не
впливає на правильність визначеного
розміру аліментів.

Відповідач не відноситься до категорії
непрацездатних осіб, будучи
підприємцем, самостійно визначає обсяг
забезпечення себе роботою та
відповідно отримання доходів від такої
роботи, інших осіб на утриманні не має,
а тому не позбавлений можливості
утримувати позивачку до досягнення
дитиною трьох років.

Батьки відповідача забезпечують себе
самостійно, оскільки, являючись
інвалідами, отримують відповідно
пенсію по інвалідності.

Також, як вбачається із копії довідки
ЖКП № 7, разом із батьками відповідача
проживає ще й сестра відповідача із
чоловіком (а.с.25).

Крім того, наявність у відповідача
боргових зобов'язань перед державою не
відноситься до тих обставин, які в
даному випадку повинні бути враховані
при призначенні аліментів на утримання
дружини.

Разом з тим, визначаючи період
стягнення аліментів на утримання
дружини, суд першої інстанції допустив
порушення норм матеріального права,
помилково зазначивши цей період не до
досягнення дитиною трьох років, а до
досягнення дитиною повноліття, у
зв'язку з чим рішення суду в цій частині
відповідно до вимог ст.309 ЦПК України
підлягає зміні.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК
України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3
задовольнити частково.

Рішення Луцького міськрайонного суду
від 24 січня 2014 року в даній справі в
частині визначення часу стягнення
аліментів змінити.

В другому абзаці резолютивної частини
рішення слова «починаючи з 15 листопада
2013 року і до досягнення дитиною
повноліття» замінити словами
«починаючи з 15 листопада 2013 року по 14
червня 2015 року включно, тобто до
досягнення дитиною трьох років».

В решті рішення суду першої інстанції
залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржене в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий

Судді