АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/988/14
Справа № 610/4379/13-ц
Головуючий 1 інстанції - Феленко Ю.А.
Доповідач-Пономаренко Ю.А.
04 лютого 2014 року Судова колегія судової
палати з цивільних справ апеляційного
суду Харківської області в складі:
суддів -
Черкасова В.В., Кукліної Н.О.
при секретарі - Соколовій
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Балаклійського районного
суду Харківської області від 09 грудня
2013 року по цивільній справі за позовом
ОСОБА_2 до Андріївської селищної ради
Балаклійського району Харківської
області про визнання права власності в
порядку спадкування за заповітом, -
12.11.2013 року позивач звернулась до суду
з позовом, в якому просила визнати за
нею право власності в порядку
спадкування за заповітом на житловий
будинок з надвірними будівлями,
розташований за адресою: АДРЕСА_1, після
смерті батька, ОСОБА_4, померлого
В обгрунтування свого позову
зазначила, що за життя її батько ОСОБА_4
склав заповіт, згідно якого заповів їй
все своє майно, зокрема житловий
будинок АДРЕСА_1. Вказаний будинок був
придбаний останнім згідно договору
купівлі-продажу від 04.11.1977 року.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер. Після смерті
батька позивач як спадкоємиця за
заповітом звернулась до нотаріальної
контори з заявою про прийняття
спадщини, однак їй було відмовлено.
Підставою для відмови став той факт, що
право власності за ОСОБА_4 в
Балаклійському БТІ зареєстровано не
було (в наявному в договорі
купівлі-продажу житлового будинку
штампі Балаклійського БТІ відсутній
підпис начальника БТІ).
Рішенням Балаклійського районного
суду Харківської області від 09 грудня
2013 року в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_2 відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, апелянт ОСОБА_2 подала
апеляційну скаргу, в якій зазначила, що
не погоджується з вказаним рішенням
суду, вважає, що суд при постановленні
рішення не надав оцінки доказам, а
також не з'ясував всі обставини по
справі. В своїй апеляційній скарзі
просить рішення суду 1 інстанції
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким позовні вимоги задовольнити в
повному обсязі.

Вислухавши доповідь судді - доповідача,
пояснення учасників процесу,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
судова колегія вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню, а рішення
суду 1 інстанції скасуванню з
постановленням нового рішення про
задоволення позовних вимог з наступних
підстав.

Суд, відмовляючи в задоволенні
позовних вимог виходив з того, що
житловий будинок, на який ОСОБА_2
просила визнати за нею право власності,
за її батьком ОСОБА_4 не був
зареєстрований, а був зареєстрований
за іншою особою, а саме за ОСОБА_5, який
не був залучений стороною по справі.

Проте з такими висновками суду 1
інстанції погодитись не можна.

Відповідно до ст.303 ЦПК України
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Згідно зі ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи в межах
заявлених вимог і на підставі наданих
сторонами доказів, кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень.
Обов'язки доказування і подання
доказів кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Матеріали справи містять дані про
те, що позивач ОСОБА_2 є дочкою ОСОБА_4
(а.с. 6), який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9).
24.11.2003 року ОСОБА_4 склав заповіт, згідно
якому заповідав все своє майно доньці
ОСОБА_2 (а.с.8)

Відповідно до ч 1, 2 ст.1222 ЦК
України спадкоємцями за заповітом і за
законом можуть бути фізичні особи, які
є живими на час відкриття спадщини, а
також особи, які були зачаті за життя
спадкодавця і народжені живими після
відкриття спадщини. Спадкоємцями за
заповітом можуть бути юридичні особи
та інші учасники цивільних відносин.

Відповідно до договору купівлі-продажу
від 4 листопада 1977 року (а.с. 13-14) ОСОБА_4
придбав у ОСОБА_5 житловий будинок за
адресою: АДРЕСА_1. Вказаний договів був
нотаріально посвідчений виконавчим
комітетом Андріївської селищної ради
депутатів трудящих Балаклійського
району Харківської області. Згідно
штампу Балаклійського БТІ, наявного в
даному договорі купівлі-продажу,
Балаклійським БТІ було внесено запис
реєстрації права власності на будинок
в реєстрову книгу № 1 за реєстровим № 25
від 21.12.1977 року, однак на штампі БТІ
відсутній підпис начальника БТІ.

Оскільки вищевказаний договір
укладався в 1977 році, то на момент
виникнення цих правовідносин діяв
Цивільний кодекс Української РСР в
редакції 1963 року.

Відповідно до ст. 128 ЦК УРСР (в
редакції 1963 року) право власності
(право оперативного управління) у
набувача майна за договором виникає з
моменту передачі речі, якщо інше не
передбачено законом або договором.

Згідно зі ст. 227 ЦК УРСР (в редакції
1963 року) договір купівлі-продажу жилого
будинку повинен бути нотаріально
посвідчений, якщо хоча б однією із
сторін є громадянин. Недодержання цієї
вимоги тягне недійсність договору.

Частина 2 даної статті передбачає,
що договір купівлі-продажу жилого
будинку підлягає реєстрації у
виконавчому комітеті місцевої Ради
народних депутатів. Дана вимога
законодавства ОСОБА_4 була виконана.
Договір купівлі-продажу було
зареєстровано у Андріївській селищній
раді 21.12.1977 року, що підтверджується
відповідачем.

Вимог щодо обов'язкової
реєстрації договору в органах БТІ на
той час не вимагалось, тому у суду 1
інстанції не було законних підстав
вважати, що ОСОБА_4 не став власником
спірного будинку.

ОСОБА_4 проживав в даному
домоволодінні з часу його купівлі -
04.11.1977 року та до моменту смерті -
ІНФОРМАЦІЯ_1, сплачував комунальні
послуги, користувався ним, робив
переобладнання та прибудови. По даним
обліку Андріївської селищної ради
ОСОБА_4 вважався власником цього
будинку . В 1999 році ОСОБА_4 було видано
рішення від 27.12.1999 року № 482 про
передачу в приватну власність
земельної ділянки, розташованої за
адресою: АДРЕСА_1.

Судова колегія вважає, що при
таких обставинах Андріївська селищна
рада є належним відповідачем по справі,
оскільки на час купівлі-продажу
спірного будинку у 1977 році саме нею
здійснювалась реєстрація права
власності на будинок.

Оскільки позивач є безумовним
спадкоємцем після смерті свого батька
ОСОБА_4, то судова колегія знаходить
позовні вимоги про визнання за нею
права власності обґрунтованими та
задовольняє позов.

Судова колегія, перевіряючи
законність і обґрунтованість рішення
суду 1 інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді 1 інстанції, визнає, що рішення
судом 1 інстанції ухвалено з
порушенням норм матеріального і
процесуального права, що відповідно до
ст. 309 ЦПК України є підставою для його
скасування та ухвалення нового рішення
судом апеляційної інстанції про
задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314,
317, 319, 324 ЦПК України, судова колегія, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Балаклійського районного суду
Харківської області від 09 грудня 2013
року скасувати та ухвалити нове.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Андріївської
селищної ради Балаклійського району
Харківської області про визнання права
власності в порядку спадкування за
заповітом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності в
порядку спадкування за заповітом на
житловий будинок АДРЕСА_1, після смерті
її батька ОСОБА_4, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення суду апеляційної інстанції
набирає законної сили негайно з
моменту проголошення.

Касаційна скарга може бути подана
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий -

Судді -