Справа № 427/698/14-ц
Провадження № 2/427/730/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.02.2014 року. Свердловський міський суд
Луганської області у складі:

головуючого суді Алейникова В. І.

при секретарі Жировій І.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Свердловська
Луганської області цивільну справу за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, про
визнання права власності в порядку
набувальної давності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про
визнання права власності за
набувальною давністю, в обґрунтування
вимог зазначивши, що вона, ОСОБА_2,
мешкає за адресою АДРЕСА_1 приблизно з
квітня 2003 року і до теперішнього часу,
що підтверджується довідкою депутата
копію якої надає. На той час у неї була
потреба у житлі, а у вказаному майні
ніхто не мешкав, будинок руйнувався,
тому вона зробила у ньому ремонт та
переїхала жити до будинку. З того часу,
на протязі 11 років позивачка
користується вищевказаним нерухомим
майном, сплачує комунальні послуги,
робить поточний ремонт будинку та
належних йому господарчих споруд,
обробляє город, зазначений факт
можуть підтвердити її родичі, сусіди та
знайомі. Кошти, які вона використовує
для ремонту, підтримання охайного
стану, чистоти та догляду за будівлями
є її особистими, тому вона вважає себе
власником вказаного нерухомого майна.

У теперішній час до неї звернулася
відповідачка - ОСОБА_3, яка надала їй
правовстановлюючі документи на
нерухоме майно, з яких стало відомо, що
житловий будинок за адресою АДРЕСА_1,
належить ОСОБА_4 на підставі свідоцтва
про право власності на житловий
будинок від 8 вересня 1993 року, виданого
згідно рішення виконкому
Свердловської міської ради народних
депутатів № 242 від 31.08.1993 року, що
підтверджується технічним паспортом
(копії свідоцтва та технічного
паспорту надаються). Відповідно
технічного паспорту від 05.12.2013 року
загальна площа вказаного будинку
складає 48,5 кв. м, житлова площа складає
24,7 кв. м, до нього належать господарчі
будівлі та споруди: «Б,Ж» - сараї, «В» -
літня кухня, «Д» - вбиральня, «Є» -
гараж, «І» - душ, № 1,2 - огорожа, № 3 -
колодязь, І - замощення (копія
надається). ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4
померла, що підтверджується свідоцтвом
про смерть серії НОМЕР_1 від
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, про що зроблено
актовий запис № 21 (копію свідоцтва
додається). 5 листопада 2003 року ОСОБА_4
склала заповіт, яким все її майно, яке
до дня її смерті виявиться їй належним
з чого б воно не складалося і де б воно
не знаходилося, заповіла ОСОБА_3,
заповіт було нотаріально посвідчено
виконкомом Бірюковської селищної ради
Свердловського району Луганської
області 5.10.2003 року, селищним головою
Бірюковської селищної ради (копія
надається). Відповідачка вважає себе
спадкоємицею вказаного житлового
будинку, тому вона запропонувала
позивачці або переїхати мешкати за
іншою адресою та звільнити будинок, або
сплатити на її користь грошову
компенсацію у розмірі 24 000, 00 (двадцять
чотири тисячі) грн. З такими вимогами
відповідачки позивачка не згодна, бо
вважає саме себе, власницею житлового
будинку АДРЕСА_1, тому вона звернулася
до нотаріуса з питання переоформлення
права власності на своє ім'я, але
нотаріус рекомендував їй звернутися до
суду. Відповідно до ст. 41 Конституції
України право приватної власності
набувається в порядку, визначеному
законом, право приватної власності є
непорушним і ніхто не може бути
протиправно позбавлений права
власності.

Згідно з ч.1.ст. 344 ЦК України, особа, яка
добросовісно заволоділа чужим майном і
продовжує відкрито, безперервно
володіти нерухомим майном протягом
десяти років або рухомим майном -
протягом п'яти років, набуває право
власності на це майно (набувальна
давність), якщо інше не встановлено цим
Кодексом.

Відповідно до вимог ч.4 ст. 344 ЦК України
право власності за набувальною
давністю на нерухоме майно,
транспортні засоби, цінні папери
набувається за рішенням суду.

Відповідно до вимог п. 8 Прикінцевих та
перехідних положень ЦК України правила
статті 344 ЦК України про набувальну
давність поширюються також на випадки,
коли володіння майном почалося за три
роки до набрання чинності цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 п. 10 ст. 346 ЦК
України право власності припиняється у
разі припинення юридичної особи чи
смерті власника.

Вона, вважає, що добросовісно
заволоділа будинком за вказаною
адресою і продовжує відкрито,
безперервно володіти ним, тому є
власником будинку та належних до нього
господарчих будівель та споруд, а
вимоги відповідачки безпідставними. По
теперішній час питання встановлення
права власності на майно не вирішено,
тому змушена звернутись з даною заявою
до суду та просить суд постановити
рішення, яким визнати право власності
за нею, ОСОБА_2, на житловий будинок
АДРЕСА_1, загальною площею 48,5 кв. м,
житловою площею 24,7 кв. м, до якого
належать господарчі будівлі та
споруди: «Б,Ж» - сараї, «В» - літня
кухня, «Д» - вбиральня, «Є» - гараж, «І» -
душ, № 1,2 - огорожа, № 3 - колодязь, І -
замощення - за набувальною давністю.

У судове засідання позивачка не
з'явилася, надала заяву про розгляд
справи в її відсутність, заявлені
вимоги позовної заяви підтримала в
повному обсязі, підтвердила обставини
висловлені у позовній заяві, наполягає
на їх задоволенні.

Відповідачка в судове засідання надала
заяву, у якій просить справу розглянути
за її відсутністю не заперечує проти
задоволення позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов є обґрунтований та
такий, що підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 41 Конституції України
право приватної власності набувається
в порядку, визначеному законом, право
приватної власності є непорушним і
ніхто не може бути протиправно
позбавлений права власності.

В судовому засіданні достовірно
встановлено, що житловий будинок за
адресою АДРЕСА_1, належить ОСОБА_4 на
підставі свідоцтва про право власності
на житловий будинок від 8 вересня 1993
року, виданого згідно рішення
виконкому Свердловської міської ради
народних депутатів № 242 від 31.08. 1993 року.

Згідно до копії свідоцтва про смерть
серії НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_1 року,
актовий запис № 21 убачається, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4 померла .

Згідно копії заповіту від 5 листопада
2003 року, нотаріально посвідчено
виконкомом Бірюковської селищної ради
Свердловського району Луганської
області, убачається, що ОСОБА_4, все її
майно, яке до дня її смерті виявиться їй
належним з чого б воно не складалося і
де б воно не знаходилося, заповіла
ОСОБА_3.

Із довідки підписаної сусідами та
завіреної депутатом Бірюковської
селищної ради Свердловського району,
встановлено, що ОСОБА_2, мешкає та
користується житловим будинком за
адресою АДРЕСА_1 приблизно з квітня 2003
року і до теперішнього часу.

Відповідно до відповіді державного
нотаріуса 3-ї Свердловської міської
нотаріальної контори вбачається, що
спадкова справа після смерті ОСОБА_4
формувалася, спадкоємцем є ОСОБА_3,
свідоцтво про право на спадщину не
видавалося.

Згідно з ч.1.ст. 344 ЦК України, особа, яка
добросовісно заволоділа чужим майном і
продовжує відкрито, безперервно
володіти нерухомим майном протягом
десяти років або рухомим майном -
протягом п'яти років, набуває право
власності на це майно (набувальна
давність), якщо інше не встановлено цим
Кодексом.

Відповідно до вимог ч.4 ст. 344 ЦК України
право власності за набувальною
давністю на нерухоме майно,
транспортні засоби, цінні папери
набувається за рішенням суду.

Відповідно до вимог п. 8 Прикінцевих та
перехідних положень ЦК України правила
статті 344 ЦК України про набувальну
давність поширюються також на випадки,
коли володіння майном почалося за три
роки до набрання чинності цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 п. 10 ст. 346 ЦК
України право власності припиняється у
разі припинення юридичної особи чи
смерті власника.

Суд приходить до висновку що, правових
перешкод щодо встановлення права
власності позивачем немає, позов
обґрунтований, позивач добросовісно
набув право власності на майно в
порядку набувальної давності, тому
позов підлягає задоволенню у повному
обсязі.

Керуючись ст.ст. 328, 344, 346 ЦК України,
керуючись ст. ст. 10-11 та 212-215, 218 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3, про
визнання права власності в порядку
набувальної давності, задовольнити.

Визнати право приватної власності за
ОСОБА_2, на житловий будинок АДРЕСА_1,
загальною площею 48,5 кв. м, житловою
площею 24,7 кв. м, до якого належать
господарчі будівлі та споруди: «Б,Ж» -
сараї, «В» - літня кухня, «Д» -
вбиральня, «Є» - гараж, «І» - душ, № 1,2 -
огорожа, № 3 - колодязь, І - замощення.

На рішення може бути подана
апеляційна скарга протягом десяти днів
з дня проголошення рішення до
апеляційного суду Луганської області.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
апеляційним судом.

Головуючий: суддя
Алейников В.І.