Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/778/1210/14
Головуючий у 1-й інстанції: Кучеренко
Суддя-доповідач: Сапун О.А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

головуючого: Савченко О.В.,

суддів:
Краснокутської О.М.

Сапун О.А.,

при секретарі: Евальд Д.Д.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні апеляційну скаргу
ОСОБА_2, апеляційну скаргу ОСОБА_3 на
заочне рішення Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 13 березня 2013 року у справі
за позовом Публічного акціонерного
товариства «Райффайзен Банк Аваль» в
особі Запорізької обласної дирекції
«Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2,
ОСОБА_5, ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за договором кредиту, -

ВСТАНОВИЛА :

09 серпня 2011 року ПАТ "Райффайзен Банк
Аваль" звернулось до суду з позовом до
ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за договором кредиту.

В обґрунтування позовних вимог
посилалось на те, що 11 квітня 2007 року
між позивачем та відповідачем ОСОБА_2
укладено кредитний договір №014/02-2/197, за
умовами якого позичальнику надані
кредитні кошти у сумі 313 000 доларів США
терміном до 10 квітня 2017 року на
будівництво нежилого приміщення зі
сплатою 12 відсотків річних.

24 березня 2010 року Додатковою угодою № 3
до кредитного договору № 014/02-2/197 від 11
квітня 2007 року внесено зміни умов
погашення кредиту - проведено
реструктуризацію з метою зменшення
фінансового навантаження на
Позичальника в умовах кризових явищ в
економіці України. Зокрема, тимчасово
на період з 27.03.2010 року по 27.05.2010 року
включно позичальнику надано кредитні
канікули шляхом зменшення розміру
щомісячного платежу з 3 438,64 доларів США
до 577,73 доларів США та перенесенням з
28.05.2010 року строку сплати решти
щомісячного платежу у сумі 2 860,91
доларів США у майбутньому, відповідно
до зміненого графіку погашення кредиту
і сплати відсотків. Крім того,
тимчасово, на період з 28.05.2010 року по
27.08.2010 року розмір щомісячного платежу
зменшується з 3 438,64 доларів США до 498,91
доларів США та перенесенням з 28.08.2012
року строку сплати решти щомісячного
платежу у сумі 2 939,73 доларів США у
майбутньому, відповідно до зміненого
графіку погашення кредиту та сплати
відсотків.

Протягом кредитних канікул
позичальник сплачує проценти за
користування кредитом відповідно до
умов кредитного договору.

Додатковою угодою № 4 від 30.08.2010 року, до
кредитного договору № 014/02-2/197 від 11.04.2007
року визначено, що станом на 30.08.2010 року
фактична заборгованість по сплаті суми
кредиту за кредитним договором складає
293 962,55 доларів США. Станом на дату
укладання зазначеної додаткової угоди
заборгованість позичальника за
кредитним договором, строк сплати якої
настав, складає 4 503,21 доларів США, у тому
числі: 609,67 доларів США - заборгованість
з погашення суми кредиту, 3 893,54 доларів
США - заборгованість з погашення
прострочених процентів. На підставі
зазначеної додаткової угоди з 31.08.2010
року фактична заборгованість за сумою
кредиту збільшується на суму
заборгованості за процентами, при
цьому за згодою сторін відбувається
зміна строку погашення заборгованості.
Таке збільшення не супроводжується
видачею кредитних коштів позичальнику.

31.08.2010 року додатковою угодою № 5 до
кредитного договору № 014/02-2/197 від 11.04.2007
року внесено зміни з метою зменшення
фінансового навантаження на
Позичальника в умовах кризових явищ в
економіці України і проведення змін
умов погашення кредиту
(реструктуризацію), а саме - тимчасово
на період з 27.08.2010 року по 26.02.2011 року
включно позичальнику надано кредитні
канікули шляхом зменшення розміру
щомісячного платежу по сплаті суми
кредиту та зміни строку його сплати.

З метою забезпечення виконання
кредитного договору між Банком та
іпотекодавцями ОСОБА_5, ОСОБА_2 укладено
договір іпотеки № 3032 від 12.04.2007 року,
посвідчений приватним нотаріусом
Мелітопольського міського
нотаріального округу ОСОБА_6, предметом
якого є нежиле приміщення загальною
площею 242,3 кв.м., що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1; заставною вартістю 2
444 599, 00 грн.

Оскільки належним чином умови
кредитного договору виконані не були,
ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», уточнивши
позовні вимоги та посилаючись на
зазначені вище обставини, просило суд
стягнути з солідарно з відповідачів
заборгованість за кредитним договором
№014/02-2/197 від 11 квітня 2007 року у розмірі 2
892 098,59 грн., а також судові витрати.
витрати ( а. с. 103-108 т. 1 ).

Заочним рішенням Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 10 грудня 2012 року позов було
задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» в особі
Запорізької обласної дирекції
"Райффайзен банк Аваль" заборгованість
в сумі 2 892 098 грн. 59 коп. та судові
витрати в сумі 4 322 грн. 58 коп. Обов'язок
стягнення є солідарним з ОСОБА_5,
ОСОБА_3.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ПАТ
"Райффайзен Банк Аваль" в особі
Запорізької обласної дирекції
"Райффайзен банк Аваль" заборгованість
в сумі 2892098 грн. 59 коп. та судові витрати
в сумі 4 322 грн. 58 коп. Обов'язок
стягнення є солідарним з ОСОБА_2,
ОСОБА_3.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ
"Райффайзен Банк Аваль" в особі
Запорізької обласної дирекції
"Райффайзен банк Аваль" заборгованість
в сумі 2 892 098 грн. 59 коп. та судові
витрати в сумі 4 322 грн. 58 коп. Обов'язок
стягнення є солідарним з ОСОБА_5, ОСОБА_2
( а. с. 181-187 т. 1 ).

21 січня 2013 року ОСОБА_2 звернувся з
заявою про перегляд заочного рішення,
яка задоволена ухвалою
Мелітопольського міськрайонного суду
Запорізької області від 22 січня 2013
року, заочне рішення скасовано, справа
призначена до розгляду в загальному
порядку ( а. с. 194-198,207 т. 1 ).

06 березня 2013 року ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль» подало уточнену позовну заяву,
просило стягнути з відповідачів борг
за кредитним договором у розмірі 2 202 392
грн. 24 коп., судові витрати 4 322 грн. 58 коп.
( а. с. 234-238 т. 1 ).

Заочним рішенням Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 13 березня 2013 року позов
задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ
"Райффайзен Банк Аваль" в особі
Запорізької обласної дирекції
"Райффайзен банк Аваль" заборгованість
в сумі 2 202 392 грн. 46 коп., судові витрати в
сумі 4 322 грн. 58 коп. Обов'язок стягнення
є солідарним з ОСОБА_5, ОСОБА_3.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ПАТ
"Райффайзен Банк Аваль" в особі
Запорізької обласної дирекції
"Райффайзен банк Аваль" заборгованість
в сумі 2 202 392 грн. 46 коп., судові витрати
в сумі 4 322 грн. 58 коп. Обов'язок
стягнення є солідарним з ОСОБА_2,
ОСОБА_3.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ
"Райффайзен Банк Аваль" в особі
Запорізької обласної дирекції
«Райффайзен банк Аваль»
заборгованість в сумі 2 202 392 грн. 46 коп.,
судові витрати в сумі 4 322 грн. 58 коп.
Обов'язок стягнення є солідарним з
ОСОБА_5, ОСОБА_2 ( а. с. 242-244 т. 1 ).

Не погоджуючись з зазначеним заочним
рішенням, ОСОБА_2, ОСОБА_3 подали
апеляційні скарги, в яких, посилаючись
на невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи, допущені
судом першої інстанції порушення норм
матеріального та процесуального права,
просили рішення Мелітопольського
районного суду Запорізької області від
13 березня 2013 року скасувати та ухвалити
нове, яким в задоволенні позову
відмовити в повному обсязі ( а. с. 252-255 т.
1, а. с. 47-50 т. 21 ).

Рішенням апеляційного суду
Запорізької області від 02 жовтня 2013
року апеляційна скарга ОСОБА_2,
апеляційна скарга ОСОБА_3 були
задоволені частково. Рішення
Мелітопольського міськрайонного суду
Запорізької області від 13 березня 2013
року в частині стягнення
заборгованості за кредитним договором
з ОСОБА_3 скасовано. В цій частині
ухвалено нове рішення, яким в
задоволенні позову ПАТ «Райффайзен
банк Аваль» до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості у сумі 2 202 392 грн. 46 коп.
та судових витрат відмовлено.

В іншій частині судове рішення
залишено без змін ( а. с. 75-79 т. 2 ).

На рішення апеляційного суду
Запорізької області від 02 жовтня 2013
року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»
подало касаційну скаргу, яка
задоволена частково ухвалою Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 25 грудня 2013 року. Рішення
апеляційного суду Запорізької області
від 02 жовтня 2013 року скасовано, справу
направлено на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції ( а. с. 84-88,165-169 т. 2
).

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю-доповідача, вислухавши
пояснення представників апелянтів та
позивача, перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційних скарг і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу ОСОБА_2 слід відхилити,
апеляційну скаргу ОСОБА_3 слід
задовольнити частково з наступних
підстав.

Судом з'ясовано, що 11 квітня 2007 року між
позивачем та відповідачем ОСОБА_2
укладено кредитний договір №014/02-2/197, за
умовами якого позичальнику надані
кредитні кошти у сумі 313 000 доларів США
терміном до 10 квітня 2017 року на
будівництво нежилого приміщення зі
сплатою 12 відсотків річних. В
подальшому, з метою зменшення
фінансового навантаження на
Позичальника в умовах кризових явищ в
економіці України, укладалися
Додаткові угоди до вказаного
кредитного договору ( а. с. 9-31 т. 1 ).

11 квітня 2007 року у забезпечення
виконання умов кредитного договору між
позивачем та ОСОБА_5 було укладено
договір поруки, за умовами якого у разі
невиконання або неналежного виконання
Боржником взятих на себе зобов'язань по
Кредитному договору, Поручитель і
Боржник несуть солідарну
відповідальність перед Банком на всю
суму заборгованості, встановлену на
момент подання позовної вимоги ( а. с.
355-37 т. 1 ).

12 квітня 2007 року з метою забезпечення
виконання умов кредитного договору між
Банком та іпотекодавцями ОСОБА_5,
ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки №
3032, посвідчений приватним нотаріусом
Мелітопольського міського
нотаріального округу ОСОБА_6, предметом
якого є нежиле приміщення загальною
площею 242,3 кв.м., що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1; заставною вартістю 2
444 599, 00 грн. ( а. с. 40-43 т. 1).

16 вересня 2009 року у забезпечення
виконання умов кредитного договору між
позивачем та ОСОБА_3 було укладено
договір поруки, за умовами якого у разі
невиконання або неналежного виконання
Боржником взятих на себе зобов'язань по
Кредитному договору, Поручитель і
Боржник несуть солідарну
відповідальність перед Банком на всю
суму заборгованості ( а. с. 38-40 т. 1 ).

Згідно пунктів 1.5.1,1.5.11 кредитного
договору погашення відповідної
частини кредиту та нарахованих
процентів за користування кредитом
здійснюється Позичальником щомісяця у
розмірі та строки, визначені Графіком
повернення кредиту та сплати
процентів.

Згідно частини 1 статті 1054 ЦК України за
кредитним договором банк
зобов'язується надати кредитні кошти
позичальникові у разі та на умовах,
встановлених договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Відповідно до частини 2 статті 1050,
частини 2 статті 1054 ЦК України у разі,
якщо договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами, то в разі прострочення
повернення чергової частини
позикодавець має право вимагати
дострокового повернення частини
позики, що залишилася, та сплати
процентів.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства.

У зв'язку з порушенням ОСОБА_2 умов
кредитного договору, станом на 09
листопада 2010 року утворилась
заборгованість по кредиту на суму 4 566,25
доларів США. 16 листопада 2010 року Банк
направив ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5
письмову вимогу сплатити прострочену
заборгованість по кредитному договору
і повідомив, що у разі невиконання
даної вимоги, банк буде змушений
реалізувати своє право на дострокове
стягнення кредитної заборгованості у
повному обсязі з позичальника і
поручителів та звернути стягнення на
предмет іпотеки ( а. с. 32-33 т. 1 ).

Оскільки заборгованість по кредиту
погашена не була, позивач реалізував
своє право на дострокове стягнення
боргу і 24 грудня 2010 року звернувся до
суду з позовом про звернення стягнення
на предмет іпотеки для погашення боргу,
що утворився станом на 02 грудня 2010 року.

Так як і в подальшому борг по кредиту
погашений не був, 09 серпня 2011 року банк
звернувся до суду з вимогами про
стягнення з відповідачів
заборгованості, яка утворилася станом
на 02 серпня 2011 року. В ході розгляду
справи банк, з урахуванням часткового
погашення кредиту, просив стягнути з
відповідачів заборгованість по
кредиту, яка утворилася станом на 28
лютого 2013 року, на суму 2 202 392 грн. 46 коп.

Колегія суддів дійшла висновку, що
рішення суду в частині стягнення з
ОСОБА_2 боргу по кредитному договору
відповідає наданим доказам,
узгоджується з нормами матеріального
права, підстави для його скасування в
цій частині відсутні.

Доводи ОСОБА_2 про те, що у даному
випадку має місце подвійне стягнення
боргу, спростовуються наданими
документами а також не ґрунтуються на
нормах матеріального права.

Рішення суду в частині солідарного
стягнення боргу з боржника і
поручителя ОСОБА_5 в апеляційному
порядку не перевіряється, оскільки в
цій частині воно не оскаржується
ОСОБА_5

Між тим, колегія суддів дійшла
висновку, що рішення суду щодо
солідарного стягнення боргу з боржника
і поручителя ОСОБА_3 постановлено з
порушенням норм матеріального права,
тому в цій частині підлягає скасуванню.

Відповідно до частини 1 статті 553 ЦК
України за договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником.

Згідно з частиною 1 статті 554 ЦК України
у разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
встановлено додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.

Частиною 4 статті 559 ЦК України
передбачено, що порука припиняєть?ся
після закінчення строку,
вс?тановленого в договорі порук?и. У
разі, якщо такий строк не встановлено,
порука припиняється, якщо кредитор
протягом шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов'язання не пред'явить вимоги до
поручителя.

Пленумом Вищог?о спеціалізованого суду
з роз?гляду цивільних і кримінальн?их
справ у пункті 24 постанови від 30
березня 2012 року № 5 "Про практик?у
застосування судами законо?давства при
вирішенні спорів?, що виникають із
кредитних правовідносин" роз'яснено, що
пре?д'явленням вимоги до поручите?ля є
як направлення/вручення й?ому вимоги
про погашення борг?у (залежно від умов
договору), так і пред'явлення до нього
позо?ву. При цьому в разі пред'явлення
вимоги до поручителя кредитор може
звернутися до суду протягом шести
місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання.

Сам?а по собі умова договору про дію
поруки до повного виконання
позичальником зобов'язання перед
кредитодавцем або до повного виконання
поручителем взятих на себе зобов'язань
не м?оже розглядатися як установл?ення
строку дії поруки, оскіль?ки це не
відповідає вимогам ст?атті 252 ЦК
України, згідно з якою строк
визначається роками, місяцями, тижнями,
днями або годи?нами. Термін
визначається кал?ендарною датою або
вказівкою? на подію, яка має неминуче
настати.

При цьому слід зазначити, що згідно зі
статтею 526 ЦК України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору. Отже, якщо
кредитним договором не визначено інші
умови виконання основного
зобов'язання, то у разі неналежного
виконання позичальником своїх
зобов'язань за цим договором строк
пред'явлення кредитором до поручителя
вимоги про повернення отриманих у
кредит коштів має обчислюватися з
моменту настання строку погашення
зобов'язання згідно з такими умовами,
тобто з моменту настання строку
виконання зобов'язання у повному
обсязі або у зв'язку із застосуванням
права на повернення кредиту
достроково.

Пред'явленням вимоги до поручителя є як
направлення/вручення йому вимоги про
погашення боргу (залежно від умов
договору), так і пред'явлення до нього
позову. При цьому в разі пред'явлення
вимоги до поручителя кредитор може
звернутися до суду протягом шести
місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання.

В ході вирішення спору з'ясовано, що у
договорі поруки, що укладений між
позивачем та ОСОБА_3, не встановлено
дат?у, після якої порука припиняєт?ься.

У кредитному до?говорі строк виконання
зобов'язання визначений 10 квітня 2017
ро?ку.

16 листопада 2010 року ПАТ "Райффайзен
Банк Аваль" на адресу ОСОБА_3 направлено
вимогу про погашення заборгованості за
вказаним кредитним договором, що
утворилася станом на 09 листопада 2010
року в сумі 4 566 доларів США, яку
поручитель отримав 28 грудня 2010 року ( а.
с. 32-33 т. 1 ).

Оскільки позивач вже 24 грудня 2010 року
звернувся до суду з позовом про
звернення стягнення на предмет
іпотеки, колегія суддів вважає, що на
той момент банк вже змінив строк
звернення до поручителя і вимагав
дострокового повернення кредитних
коштів.

Отже, строк звернення кредитора до
поручителя ОСОБА_3 розпочався 28 січня
2011 року ( як зазначено у пункті 2.2
договору поруки та у тексті вимоги ).

Однак банк своїм правом скористався
тільки 09 серпня 2011 року, що
підтверджується вхідним штампом суду
за № 50719, тобто після закінчення
шестимісячного терміну, визначеного
законом. ( а. с. 1 т. 1 ).

За наведених обставин колегія суддів
вважає, що банк скористався своїм
правом на повернення кредиту
достроково, звернувшись до суду з
позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_5 про звернення
стягнення на предмет іпотеки, чим
фактично змінив строк виконання
основного зобов'язання, і ця обставина
вплинула на початок перебігу строку,
протягом якого він має право
звернутися з відповідними вимогами
щодо погашення заборгованості з
поручителя ОСОБА_3 з врахуванням
направлення останньому письмової
вимоги про погашення заборгованості. А
відтак, звернення банку з позовом до
суду лише 09 серпня 2011 року свідчить про
пропуск строку, що передбачений
частиною 4 статті 559 ЦК України.

Посилання банку на те, що у договорі
поруки зазначений трирічний строк
звернення з позовом до поручителя є
безпідставними, оскільки в цих умовах
договору не йдеться про випадок
дострокового стягнення грошових сум.
Трирічний строк звернення до суду
обумовлений лише на випадок настання
строку виконання основного
зобов'язання, передбаченого кредитним
договором.

З огляду на викладене, рішення суду
першої інстанції в частині стягнення
грошових сум з поручителя ОСОБА_3
підлягає скасуванню з ухваленням в цій
частині нового рішення про залишення
позову ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» без
задоволення.

Керуючись ст.ст. 307, 309 ЦПК України,
колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Заочне рішення Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 13 березня 2013 року в частині
стягнення заборгованості з ОСОБА_3
скасувати.

В цій частині ухвалити нове рішення,
яким позовні вимоги публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості у розмірі 2 202 392 грн. 46
коп. та судових витрат залишити без
задоволення.

В іншій частині рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, бути оскаржено
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: