У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової
палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних
справ у складі:

головуючого Ткачука О.С., суддів:
Висоцької В.С., Умнової О.В.,Колодійчука
В.М., Фаловської І.М., розглянувши в
судовому засіданні справу за позовом
ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_8, третя особа -
управління Держкомзему у
Вишгородському районі Київської
області, про визнання недійсним
державного акту на право власності на
землю, визнання недійсним договору
купівлі-продажу земельної ділянки,
визнання права власності на нерухоме
майно, витребування і звільнення
земельної ділянки, за касаційною
скаргою, поданою представником ОСОБА_6 -
ОСОБА_9, на рішення Вишгородського
районного суду Київської області від 16
листопада 2012 року, додаткове рішення
Вишгородського районного суду
Київської області від 15 січня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Київської області від 07
жовтня 2013 року,

в с т а н о в и л а :

У липні 2011 року ОСОБА_6 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_7, ОСОБА_8, третя
особа - управління Держкомзему у
Вишгородському районі Київської
області, у якому, з врахуванням
уточнених позовних вимог, просив:
визнати недійсним державний акт на
право власності на землю, виданий на
ім'я ОСОБА_7; визнати недійсним договір
купівлі-продажу земельної-ділянки,
укладений 04 листопада 2009 року між
ОСОБА_7 та ОСОБА_8; визнати за ОСОБА_6
право власності на земельну ділянку,
загальною площею 0,0574 га., яка
розташована по АДРЕСА_1; витребувати у
ОСОБА_8 належну ОСОБА_6 земельну ділянку
загальною площею 0,0574 га.; зобов'язати
ОСОБА_8 звільнити вказану вище земельну
ділянку; зобов'язати ОСОБА_8 знести
незаконно зведені об'єкти нерухомого
майна на спірній земельній ділянці.

Позовні вимоги обґрунтував тим, що він
з 1989 року є законним користувачем
земельної ділянки НОМЕР_1 площею 0,0574 га
по АДРЕСА_1. З травня 2005 року по вересень
2010 року проходила процедура
оформлення права власності на вказану
земельну ділянку за позивачем, який у
вересні 2010 року отримав відповідний
державний акт про право власності.

Разом з тим, в жовтні 2010 року ОСОБА_6
стало відомо, що на спірній земельній
ділянці іншими особами ведеться
забудова. Як було встановлено
позивачем, на спірну земельну ділянку
було видано на ім'я ОСОБА_7 ще один
державний акт про право власності на
землю, який за договором
купівлі-продажу в подальшому продав
спірне нерухоме майно ОСОБА_8

Вважаючи свої майнові права
порушеними, ОСОБА_6 просив задовольнити
позов.

Рішенням Вишгородського районного
суду Київської області від 16
листопада 2012 року в позові про визнання
недійсним державного акту на право
власності на землю, визнання недійсним
договору купівлі-продажу земельної
ділянки, визнання права власності на
нерухоме майно, витребування і
звільнення земельної ділянки
відмовлено.

Додатковим рішенням Вишгородського
районного суду Київської області від 15
січня 2013 року доповнено вказане вище
рішення районного суду шляхом
викладення його резолютивної частини у
наступній редакції.

У задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_7,
ОСОБА_8, третя особа - управління
Держкомзему у Вишгородському районі
Київської області, про визнання
недійсним державного акту на право
власності на землю, визнання недійсним
договору купівлі-продажу земельної
ділянки, визнання права власності на
земельну ділянку, витребування і
звільнення земельної ділянки -
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь Держави 1
666 грн судового збору.

Ухвалою апеляційного суду Київської
області від 07 жовтня 2013 року рішення
Вишгородського районного суду
Київської області від 16 листопада 2012
року та додаткове рішення
Вишгородського районного суду
Київської області від 15 січня 2013 року
залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_6
- ОСОБА_9 просить скасувати оскаржувані
судові рішення судів першої та
апеляційної інстанцій і ухвалити у
справі нове рішення про задоволення
позовних вимог, посилаючись на
порушення судами обох інстанцій норм
процесуального права та неправильне
застосування норм матеріального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з
наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що 05 жовтня 2009 року
Вишгородською районною державною
адміністрацією на ім'я ОСОБА_7 було
видано державний акт на право
власності на земельну ділянку, серії ЯЖ
№916098, площею 0,0609 га, яка розташована на
території садового товариства
«Енергетик» Синяківської сільської
ради Вишгородського району Київської
області з цільовим призначенням - для
ведення садівництва, кадастровий номер
:05:027:0152 ( а. с. 40 т. 1 ).

Підставою для видачі зазначеного
державного акту було розпорядження
Вишгородської районної державної
адміністрації від 08 травня 2009 року № 374
«Про передачу у власність земельних
ділянок 4 громадянам України в садовому
товаристві «Енергетик», членом якого
ОСОБА_7 був з 2007 року, таке
розпорядження на даний момент є чинним
( а. с. 60, 61, 88-89, 193 т. 1 ).

15 червня 2010 року Вишгородською
районною державною адміністрацією на
ім'я ОСОБА_6 було видано державний акт
на право власності на земельну ділянку,
серії ЯИ № 891407 на земельну ділянку
площею 0,0574 га., яка розташована за
межами населеного пункту на території
садового товариства «Троянда»
Синяківської сільської ради
Вишгородського району Київської
області, з цільовим призначенням - для
ведення садівництва, кадастровий номер
:05:027:0009 ( а. с. 7 т. 1 ).

Такий акт на ім'я ОСОБА_6 було видано на
підставі розпорядження Вишгородської
районної адміністрації від 16 грудня 2005
року № 757 «Про передачу у власність
земельних ділянок», в тому числі
передачу земельної ділянки площею 0,0574
га., за адресою АДРЕСА_1, членові
садівничого товариства «Троянда»
ОСОБА_6 (а. с. 53-56 т. 1).

Садове товариство «Дружба-2» утворено
рішенням Синяківської сільської ради
Вишгородського району № 59 від 20 жовтня
2005 року шляхом об'єднання кількох
малочисельних товариств, а саме
садових товариств: «Енергетик»;
«Імпульс»; «Іскорка»; «Росинка»;
«Троянда»; вул. Лінія 8-12, та окремих
власників відповідних земельних
ділянок. Землі зазначених садових
товариств знаходяться за межами
населеного пункту і відносяться до
категорії земель
сільськогосподарського призначення (а.
с. 198-203 т. 1).

04 листопада 2009 року ОСОБА_7, з
дотриманням вимог чинного
законодавства, відчужив належну йому
на праві приватної власності зазначену
земельну ділянку, шляхом укладення з
ОСОБА_8 відповідного договору
купівлі-продажу нерухомості ( а. с. 41, 42
т. 1, а. с. 66-67 т. 2 ). У відповідності до
вимог ст. 657 ЦК України, зазначений
договір укладено у письмовій формі,
нотаріально посвідчено і належним
чином зареєстровано. На момент
укладення такого договору будь-яких
обтяжень на продану спірну земельну
ділянку накладено не було, право
власності інших осіб на таку землю
також зареєстровано не було.

На підставі рішення № 2 виконавчого
комітету Синяківської сільської ради
від 16 січня 2012 року ОСОБА_8 видано
свідоцтво про право власності на
будинок АДРЕСА_1, яке зареєстровано 27
січня 2012 року (а. с. 79 т. 2 ).

Чинною постановою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 03 вересня 2013 року в задоволенні
позову ОСОБА_6 до Вишгородської
районної державної адміністрації
Київської області про визнання
протиправним та скасування
розпорядження Вишгородської районної
державної адміністрації Київської
області від 08 травня 2009 року № 374 «Про
передачу у власність земельних ділянок
4 громадянам України в садовому
товаристві «Енергетик», в тому числі
ОСОБА_7, та п. 1 додатку до розпорядження
відмовлено ( а. с. 226-230 т. 2 ).

Обґрунтовуючи ухвалене судове рішення,
суд апеляційної інстанції
адміністративної юрисдикції зазначив,
що при прийнятті розпорядження про
передачу у власність ОСОБА_7 спірної
земельної ділянки було дотримано усі
вимоги чинного законодавства. Крім
того, ОСОБА_6 при розгляді
адміністративної справи не доведено
того, що спірна земельна ділянка
перебувала в постійному користуванні
садового товариства «Троянда», в тому
числі до 2005 року в користуванні самого
ОСОБА_6

З врахуванням викладених вище
обставин, та положень ст. ст. 203, 215, 216 ЦК
України, ст. ст. 58, 59, 60 ЦПК України, суд
першої інстанції, з висновками якого
погодився і апеляційний суд, дійшов до
висновків про недоведеність та
безпідставність заявлених позовних
вимог.

Доводи викладені в касаційній скарзі
таких висновків судів обох інстанцій
не спростовують, а наявні в матеріалах
справи документи не свідчать про те, що
при ухваленні оскаржуваних судових
рішень судами першої та апеляційної
інстанцій було допущено порушення норм
ст. ст. 213-215 ЦПК України, підстави для
задоволення вимог касаційної скарги
відсутні.

Керуючись статтями 335, 337, 345 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_6 -
ОСОБА_9 відхилити.

Рішення Вишгородського районного суду
Київської області від 16
листопада 2012 року, додаткове рішення
Вишгородського районного суду
Київської області від 15 січня 2013 року
та ухвалу апеляційного суду Київської
області від 07 жовтня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук Судді:В.С.
Висоцька В.М. Колодійчук О.В. Умнова
І.М. Фаловська