Справа № 344/2561/14-ц
Провадження № 2/344/2134/14
У Х В А Л А

26 лютого 2014 року
м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського міського
суду Івано-Франківської області
Польська М.В., ознайомившись з заявою
представника ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до
Івано-Франківського міського суду
Івано-Франківської області з позовом
до ОСОБА_2 про стягнення коштів за
договором позики в розмірі 38444,00 грн.,
стягнення судових витрат.

Представником позивача також
подано заяву про забезпечення позову, в
якій просить накласти арешт на все
рухоме та нерухоме майно, що належить
ОСОБА_2 в межах ціни позову.

Згідно з частиною 1 статті 151
Цивільного процесуального кодексу
України (надалі - «ЦПК України») суд за
заявою осіб, які беруть участь у справі,
може вжити, передбачені цим Кодексом,
заходи забезпечення позову.

Відповідно до пункту 4 Постанови
Пленуму Верховного Суду України «Про
практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову» № 9 від 22 грудня
2006 року «Розглядаючи заяву про
забезпечення позову, суд (суддя) має з
урахуванням доказів, наданих позивачем
на підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема, в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам. При встановленні
зазначеної відповідності слід
враховувати, що вжиті заходи не повинні
перешкоджати господарській діяльності
юридичної особи або фізичної особи, яка
здійснює таку діяльність і
зареєстрована відповідно до закону як
підприємець. Вирішуючи питання про
забезпечення позову, суд має брати до
уваги інтереси не тільки позивача, а й
інших осіб, права яких можуть бути
порушені у зв'язку із застосуванням
відповідних заходів».

Однак, позивачем не подано суду доказів
щодо необхідності вжиття заходів
забезпечення позову шляхом накладення
арешту арешт на все рухоме та нерухоме
майно, що належить ОСОБА_2 в межах ціни
позову може утруднити чи зробити
неможливим виконання рішення суду.

Також суд звертає увагу, що позивач
просить стягнути пеню та 3% річних, а
також моральну шкоду. Таким чином,
позивач просить стягнути не основну
суму заборгованості за договором
позики, яку вже стягнуто за рішенням
Івано-Франківського міського суду від
25.02.2013 року (суддя Шамотайло О.В.), а пеню
та 3% річних.

З огляду на викладене та зважаючи
на вимоги ч. 3 ст. 152 ЦПК України щодо
співмірності виду забезпечення
заявленому позову, суддя дійшла
висновку, що в заяві позивача про
забезпечення позову шляхом накладення
арешту на грошові кошти, рухоме та
нерухоме майно слід відмовити.

Зважаючи на вищевикладене,
керуючись статтями 151-153 ЦПК України,
суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про стягнення коштів - відмовити.

Копію ухвали направити для відома
позивачу.

Ухвала суду набирає законної сили
після закінчення строку подачі
апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
подається протягом п'яти днів з дня її
проголошення. У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Апеляційна скарга подається
через Івано-Франківський міський суд.

Суддя
Польська М.В.