Справа № 128/3681/13-ц Провадження №
22-ц/772/746/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Ганкіна І. А.Категорія:
37Доповідач: Шемета Т. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" березня 2014 р. м. ВінницяКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Вінницької
області у складі:

головуючої: Шемети Т.М.,

суддів: Матківської М. В., Сопруна
В.В.,

при секретарі: Сніжко О.А.,

за участю: відповідача ОСОБА_2,
представника відповідача адвоката
ОСОБА_3, третьої особи ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вінниці апеляційну
скаргу ОСОБА_5 на рішення Вінницького
районного суду Вінницької області від
21 січня 2014 року у цивільній справі за
позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2, за участю
третьої особи без самостійних вимог на
боці відповідача ОСОБА_4 про усунення
від права на спадкування, -

в с т а н о в
и л а :

22.07.2013 року позивач ОСОБА_5 звернулася
до суду з вказаним позовом та ставила
вимогу: усунути ОСОБА_2 від права на
спадкування за законом, після
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6.

В обґрунтування позову посилалася на
те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її бабуся
ОСОБА_7, після її смерті відкрилась
спадщина на житловий будинок
розташований за адресою АДРЕСА_1.
Спадщину отримали онуки, так як нікого
з дітей вже не було в живих. Між
спадкоємцями була домовленість, що
будинок залишається у спадок їй,
оскільки сестрі і брату залишилися
земельні ділянки. ІНФОРМАЦІЯ_1 брат -
ОСОБА_6 помер, з приводу причин його
смерті вона звернулась до прокуратури
Вінницької області, наразі триває
перевірка, в ході якої їй стало відомо
що брат без її згоди оформив спадщину
на своє ім'я. Вона впевнена в тому що
брат цього зробити не міг, так як на
передодні його смерті вони домовлялися
після одужання оформити необхідні
документи. В лікарні брат їй повідомив,
що його дружина за ним не доглядає, не
купує ліків. Після смерті брата вона
дізналася, що його дружина звернулася
до нотаріальної контори з заявою про
прийняття спадщини. В листопаді 2012 року
ОСОБА_5 подала до суду позов про
визнання заповіту вчиненого ОСОБА_7 на
користь ОСОБА_6 з підстав його
незаконності - недійсним, який було
задоволено рішенням Вінницького
районного суду Вінницької області від
24.04.2013 року. Вважає, що відповідачка
навмисно і свідомо ухилялася від
надання допомоги її брату, привласнила
кошти, які були призначені на його
лікування, що призвело до його смерті.
Тому, просила усунути ОСОБА_2 від права
на спадкування, так як, згідно ч.5 ст. 1224
ЦК України за рішенням суду особа може
бути усунена від права на спадкування
за законом, якщо буде встановлено, що
вона ухилялася від надання допомоги
спадкодавцеві, який через похилий вік,
тяжку хворобу або каліцтво був у
безпорадному стані.

Рішенням Вінницького районного суду
Вінницької області від 21 січня 2014 року
у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням
суду, ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу,
в якій, посилаючись на порушення норм
процесуального права та
невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи, просить
скасувати прийняте рішення та ухвалити
нове, яким задовольнити позовні вимоги.
Доводи апеляційної скарги мотивовані
тим, що її звернення до суду зумовлене з
підстав передбачених ч.5 ст. 1224 ЦК
України, а саме неналежним доглядом за
померлим його дружини, яка претендує на
спадщину. В ході розгляду справи, на
думку позивача, було доведено факт
ухилення відповідачки від надання
необхідної допомоги важко хворому
спадкодавцеві: свідки, які перебували з
ОСОБА_6 у лікарні ім. Пирогова,
стверджували, що дружина його жодного
разу не провідувала, допомоги не
надавала, чого не заперечує і сама
відповідачка. Зникнення грошей близько
40 000 грн., не надання допомоги померлому
свідчать, на думку позивача, про умисел
відповідачки, спрямований на ухилення
від обов'язку надання допомоги
спадкодавцеві, що фактично призвело до
його смерті.

В судове засідання апеляційного суду
позивач ОСОБА_5 не з'явилася, про день та
час розгляду справи повідомлена
належним чином. Відповідач ОСОБА_6,
адвокат ОСОБА_3., третя особа ОСОБА_4
проти апеляційної скарги заперечили,
просять її відхилити як необґрунтовану
та безпідставну.

Перевіривши законність та
обґрунтованість оскаржуваного рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, заслухавши пояснення
осіб, що з'явилися, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України
рішення повинно бути закон ним і
обґрунтованим та відповідати на
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
якими доказами вони підт верджуються,
чи є інші фактичні дані (пропущення
строку позовної давнос ті, тощо), що
мають значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвер дження, які
правовідносини випливають із
встановлених обставин, яка пра вова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є
перехід прав та обов'язків (спадщини)
від фізичної особи, яка померла (
спадкодавця), до інших осіб (
спадкоємців).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
хоча ОСОБА_6 і хворів на тяжку хворобу,
проте він не перебував у безпорадному
стані, мав підтримку та належний захист
від членів своєї родини, отримував
необхідне медичне лікування, а
відповідач не уникала обов'язку
надавати йому допомогу та підтримку як
дружина. Разом з тим, доказ того, що
відповідачка приховувала кошти
потрібні на операцію ОСОБА_6 суду не
надано, як і підтвердження того, що
останній потребував такої операції.

Колегія суддів повністю погоджується
з висновками суду першої інстанції з
наступних підстав.

Судом першої інстанції було
встановлено, що ОСОБА_2 була дружиною
ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8).
Шлюб між відповідачкою та ОСОБА_6 був
зареєстрований 08.10.1977 року, актовий
запис № 36 (а.с.8).

Подружжя дітей не мало, відповідач по
справі є єдиною спадкоємицею першої
черги після його смерті та постійно з
1977 року і до сьогодні проживає і
зареєстрована в будинку за адресою
АДРЕСА_1 разом зі своїм покійним на
сьогодні чоловіком, що підтверджується
довідкою Якушинецької сільської ради
Вінницького району № 1324 від 18.04.2013 року
(а.с.91).

ОСОБА_6 тривалий час, з молодих років
хворів на цукровий діабет. В зв'язку з
різким погіршенням стану здоров'я у 2012
році ОСОБА_6 лікувався в Вінницькій
обласній клінічній лікарні ім..
Пирогова з 02.07.2012 року по 03.08.2012 року, а
потім в Вінницькій центральній
районній лікарні, де і ІНФОРМАЦІЯ_1
помер внаслідок інфекційного

-2-

ендокардиту (а.с. 92).

Суд вірно визначився, що випадки
усунення від права на спадкування
закріплені в статті 1224 ЦК України та
позивач ставить вимогу про усунення
від спадкування позивачки на підставі
частини 5 статті 1224 ЦК України.

Пленум Верховного Суду України у п. 6
постанови "Про судову практику у
справах про спадкування" від 30 травня
2008 року N 7 роз'яснив, що при
встановленні судом факту ухилення
особи від виконання обов'язку щодо
утримання спадкодавця слід
враховувати поведінку особи і
розуміння нею свого обов'язку щодо
надання допомоги, її необхідність для
існування спадкодавця, наявність
можливостей для цього та свідоме
невиконання такою особою
встановленого законом обов'язку.

Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України
особа може бути усунена від права на
спадкування за законом, якщо судом буде
встановлено, що вона ухилялася від
надання допомоги спадкодавцеві, який
через похилий вік, тяжку хворобу або
каліцтво був у безпорадному стані.

Виходячи зі змісту зазначеної норми
закону, суд при вирішенні такої справи
згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України
повинен установити як факт ухилення
особи від надання спадкодавцеві
допомоги, так і факт перебування
спадкодавця в безпорадному стані через
похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво
та потребу спадкодавця в допомозі цієї
особи.

Під безпорадним станом слід розуміти
безпомічність особи, неспроможність її
своїми силами через похилий вік, тяжку
хворобу або каліцтво фізично та
матеріально самостійно забезпечити
умови свого життя, у зв'язку з чим ця
особа потребує стороннього догляду,
допомоги та піклування.

Ухилення особи від надання допомоги
спадкодавцеві, який потребував
допомоги, полягає в умисних діях чи
бездіяльності особи, спрямованих на
уникнення обов'язку забезпечити
підтримку та допомогу спадкодавцю,
тобто ухилення, пов'язане з винною
поведінкою особи, яка усвідомлювала
свій обов'язок, мала можливість його
виконувати, але не вчиняла необхідних
дій.

Таким чином, ухилення характеризується
умисною формою вини та для задоволення
позову про усунення від права на
спадщину слід встановити наявність
одночасно трьох складових:

- факт перебування спадкодавця в
безпорадному стані через похилий вік,
тяжку хворобу або каліцтво;

- потребу спадкодавця в допомозі особи,
про усунення від спадкування якої
йдеться;

- факт ухилення особи від надання
спадкодавцеві допомоги.

Суд першої інстанції дійшов вірного
висновку, що ОСОБА_6 хоча й тяжко хворів,
однак не перебував в безпорадному
стані та був забезпечений належним
доглядом від членів родини та йому
надавалася відповідна кваліфікована
допомога у медичних установах. Доказів
того, що ОСОБА_6, перебуваючи в лікарні,
потребував постійного стороннього
догляду немає.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що
позивачем не було надано доказів
потреби ОСОБА_6 в багато вартісній
операції, доказів привласнення
відповідачем по справі 40 000 грн., що
унеможливило лікування ОСОБА_6 та,
призвело до його смерті.

Відсутні докази перебування його в
безпорадному стані: це не доведено
документально та не підтвердив жоден
свідок із допитаних в суді першої
інстанції (свідки підтвердили лише
тяжку хворобу померлого в останні
місяці життя), навіть свідки,ОСОБА_9 та
ОСОБА_10, на покази яких посилається
позивач в апеляційній скарзі,
підтвердили, що ОСОБА_6, будучи в
лікарні, міг самостійно або з незначною
допомогою пересуватися, а їх покази. Що
вони жодного разу не бачили в лікарні
відповідачку по справі і бачили 2 чи 3
рази позивачку і ще якогось молодого
чоловіка, лише підтверджують те, що
ОСОБА_6 не був позбавлений піклування і
догляду та не свідчать про те, що
відповідачка ухилялася від надання
йому допомоги.

Суд першої інстанції вірно встановив,
що відповідачка не мала змоги надавати
допомогу чоловіку, оскільки в травні 2012
року перенесла інсульт по типу
субарахноідального крововиливу
зумовленого гіпертонічною хворобою 3
ступеню і в період з 16.05.2012 року по 08.06.2012
року перебувала на стаціонарному
лікуванні в неврологічному відділенні
з приводу гострого порушення мозкового
кровообігу по типу субарахноідального
крововиливу, з 19.06.2012 року по 16.08.2012 року
знаходилась на амбулаторному
лікуванні в поліклінічному відділенні
у невропатолога з приводу стану після
перенесеного гострого порушення
мозкового кровообігу, з (а.с., а.с. 89 - 90),
що є доказом її хворобливого стану та
підтверджує відсутність можливості у
відповідачки навідувати свого
чоловіка в лікарні, до якого, як вже
зазначалося вище, навідувалися родичі
та він перебував під наглядом лікарів.

Твердження апелянта про те, що докази
про хворобу відповідач ОСОБА_2 надала
після закінчення розгляду справи по
суті, спростовуються журналом судового
засідання від 21.01.2014 року, з якого
вбачається, що ці докази були приєднані
до справи за клопотанням адвокат
ОСОБА_3 в ході розгляду справи. Подання
таких доказів не до початку розгляду
справи по суті (ч.2 ст. 27 ЦПК України)
ніяким чином не применшує їх роль та не
спростовує факт хвороби відповідачки
по справі.

Судова колегія звертає також увагу на
те, що після виписки з ВОКЛ ім. Пирогова
03.08.2012 року ОСОБА_6 повернувся до себе
додому саме до дружини, з якою прожив у
шлюбі понад 36 років, що в сукупності з
іншими обставинами справи також
спростовує твердження позивача про те,
що відповідач по справі ухилялася від
надання допомоги спадкодавцеві.

Відповідно до вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК
України кожна сторона має довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом. Наведеними позивачкою
доказами та матеріалами справи не
доведено факт ухилення відповідачки
від надання допомоги спадкодавцеві:
жодна з трьох складових, необхідних для
встановлення ухилення відповідачки
ОСОБА_2 від надання допомоги
спадкодавцеві в ході судового розгляду
не знайшла свого підтвердження, а тому,
розглядаючи справу за апеляційною
скаргою на оскаржуване рішення,
колегія суддів приходить до висновку,
що суд першої інстанції повно та
всебічно дослідив і оцінив фактичні
обставини у справі, подані сторонами
докази, вірно визначився з характером
правовідносин. Судом виконані вимоги
ст. 212 ЦПК України, судове рі шення
мотивовано, наведене в апеляційній
скарзі висновків суду першої інстанції
не спростовує, а тому підстав для
задоволення апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319,
324, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Вінницького районного суду
Вінницької області від 21 січня 2014 року
по цивільній справі за позовом ОСОБА_5
до ОСОБА_2, за участю третьої особи
ОСОБА_4 про усунення від права на
спадкування - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуюча:
Т. М. Шемета

Судді:
М. В. Матківська

В.В.Сопрун