КІРОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. МАКІЇВКИ
Провадження №
Справа
№ 2-з/268/10/14
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2014 року

м. Макіївка

Кіровський районний суд міста Макіївки
Донецької області у складі:

головуючий суддя Ситенко А.І.

при секретарі Поляковій
О.І.

розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про
забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

06 березня 2014 року ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2
про стягнення суми боргу за договором
позики з урахуванням індексу інфляції
та трьох відсотків річних, мотивуючи
заявлені вимоги порушенням
відповідачем взятого на себе
зобов'язання за договором позики і
завданням йому такими діями
матеріальної шкоди.

Ухвалою суду від 01 квітня 2014 року
по вказаній справі відкрито
провадження.

Разом із позовною заявою
позивачем було подано заяву про
забезпечення позову шляхом накладання
арешту належне відповідачу ОСОБА_2
майно: нежитлову будівлю - будинок
лабораторії з досліджень рудникового
транспорту, загальною площею 1713 кв.м.,
яка належить відповідачу на підставі
рішення суду, а також автомобіль марки
«DAEWOO Lanos» реєстраційний номер НОМЕР_1.

Відповідно до вимог частин 1 і 3
ст. 151 та ст. 152 Цивільного
процесуального кодексу України суд за
заявою осіб, які беруть участь у справі,
може вжити заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду. Позов
забезпечується, зокрема, накладенням
арешту на майно або грошові кошти, що
належать відповідачеві і знаходяться у
нього або в інших осіб.

Згідно чинних норм закону завданням
забезпечення позову є застосування
судом, в провадженні якого перебуває
справа, заходів щодо захисту
матеріально-правових інтересів
позивача, які гарантують реальне
виконання у майбутньому прийнятого
судового рішення за його позовом.

Відповідно до роз'яснень, викладених у
пункті 4 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 22 грудня 2006 р. № 9 «Про
практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову», розглядаючи
заяву про забезпечення позову, суд
(суддя) має з урахуванням доказів,
наданих позивачем на підтвердження
своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в
тому, що між сторонами дійсно виник
спір та існує реальна загроза
невиконання чи утруднення виконання
можливого рішення суду про задоволення
позову; з'ясувати обсяг позовних вимог,
дані про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення
позову, суд має брати до уваги інтереси
не тільки позивача, а й інших осіб,
права яких можуть бути порушені у
зв'язку із застосуванням відповідних
заходів.

Позовні вимоги ОСОБА_1 стосуються
порушення його майнових унаслідок
неналежного виконання відповідачем
ОСОБА_2 взятих на себе зобов'язань.

При цьому заявником не надано суду будь
- яких об'єктивних відомостей про
належність відповідачу ОСОБА_2 на праві
власності рухомого та нерухомого майна
- нежитлової будівлі та адреси її
розташування, на які позивач просить
суд накласти арешт з метою
забезпечення позову. У змісті заяви
відсутні посилання та докази на
підтвердження достатньо
обґрунтованого припущення, що невжиття
заходів забезпечення позову може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду, що є порушенням
вимог ст. 151 ЦПК України.

Згідно з вимогами статей 10 і частини
першої статті 60 ЦПК України розгляд та
вирішення цивільних справ у судах
здійснюється на засадах змагальності.
Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

Проаналізувавши фактичні обставини по
справі і характер спірних
правовідносин, суд дійшов висновку, що
заявник не довів беззаперечними
доказами наявність тих обставин, на
підставі яких він пропонує суду вжити
заходів до забезпечення позову і які
свідчать про те, що невжиття таких
заходів може ускладнити чи зробити
неможливим виконання можливого
рішення суду про задоволення заявлених
позовних вимог, тому зазначені вимоги
позивача задоволенню не підлягають.

Відповідно рішення Конституційного
суду України № 12-рп/2010 від 28 квітня 2010
року ухвалу суду про відмову у
забезпеченні позову може бути
оскаржено в апеляційному порядку.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 151 і 152 Цивільного
процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1,
про забезпечення позову по цивільній
справі за позовом до ОСОБА_2 про
стягнення суми боргу за договором
позики з урахуванням індексу інфляції
та трьох відсотків річних, відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
подається Апеляційному суду Донецької
області через Кіровський районний суд
м. Макіївки протягом п'яти днів з дня її
проголошення, а особами, які не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення -
протягом п'яти днів дня отримання
копії цієї ухвали.

Суддя: А.І.
Ситенко