Провадження № 22-ц/779/385/2014
Головуючий у 1 інстанції Ковалюк І.П.
Суддя-доповідач Беркій О.Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючої Беркій О.Ю.,

суддів:
Горблянського Я.Д., Соколовського В.М.,

секретаря Турів О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
поданням державного виконавця відділу
Державної виконавчої служби
Івано-Франківського міського
управління юстиції Богака Я.В. про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України ОСОБА_3, за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу
Івано-Франківського міського суду
від 06 листопада 2013 року,-

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Івано-Франківського міського
суду від 06 листопада 2013 року подання
державного виконавця Богака Я.В.
задоволено та тимчасово обмежено у
праві виїзду за межі України ОСОБА_3 до
виконання зобов'язань згідно із
рішенням суду.

В апеляційній скарзі на дану ухвалу
ОСОБА_3 посилається на порушення судом
норм процесуального права.

Зазначає, що судом задоволено подання
відділу ДВС всупереч діючому Закону,
оскільки державним виконавцем при
здійсненні виконавчих дій та
постановленні і затвердженні постанов
про відкриття виконавчого провадження
її не було повідомлено і про них стало
відомо тільки з оскаржуваного подання.

Крім того, всупереч вимог ст. 222 ЦПК
України, судом не було видано копії
зазначеної ухвали на її вимогу відразу
після засідання та, у встановлений
законом строк, не надіслано копії
повного тексту даної ухвали.

Також судом не було задоволено її
клопотання ані щодо ознайомлення з
матеріалами справи, ані щодо
оголошення перерви в розгляді даної
справи в зв'язку з хворобою.

Просить оскаржувану ухвалу скасувати.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_3
апеляційну скаргу підтримала з
вищенаведених мотивів.

Державний виконавець ВДВС
Івано-Франківського міського
управління юстиції Богак Я.В. в судове
засідання не з'явився, хоча про час та
місце судового розгляду належним чином
був повідомлений.

Вислухавши доповідача, пояснення
апелянта, перевіривши письмові
матеріали справи, колегія суддів
приходить до висновку про задоволення
апеляційної скарги з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 33 Конституції України
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території України,
гарантується свобода пересування,
вільний вибір місця проживання, право
вільно залишати територію України за
винятком обмежень, які встановлюються
законом.

В силу ст. 13 Загальної декларації прав
людини, кожна людина має право вільно
пересуватися й обирати собі місце
проживання в межах любої держави. Кожна
людина має право залишати будь-яку
країну, включаючи свою власну, і
повертатися у свою країну.

Закон України від 21 січня 1994 року «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України» регулює
порядок здійснення права громадян
України на виїзд з України і в'їзд в
Україну, порядок оформлення документів
для зарубіжних поїздок, визначає
випадки тимчасового обмеження права
громадян на виїзд з України і
встановлює порядок розв'язання спорів
у цій сфері.

Також п. 2 ст. 6 Закону України «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України» передбачено,
як підставу для тимчасового обмеження
у праві виїзду за кордон наявність
невиконаних зобов'язань, але лише до
моменту виконання зобов'язань, або
розв'язання спору за погодженням
сторін у передбачених законом
випадках, або забезпечення зобов'язань
заставою, якщо інше не передбачено
міжнародним договором України.

Звертаючись до суду з поданням,
державний виконавець посилався на те,
що на виконанні у ВДВС перебувають ряд
виконавчих проваджень, які ОСОБА_3 не
виконані і заборгованість не погашена.

Так, п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
державний виконавець у процесі
здійснення виконавчого провадження
має право, зокрема, у разі ухилення
боржника від виконання зобов'язань,
покладених на нього рішенням,
звертатися до суду за встановленням
тимчасового обмеження у праві виїзду
боржника - фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи за межі
України - до виконання зобов'язань за
рішенням.

Таким чином, право державного
виконавця на звернення з поданням до
суду про тимчасове обмеження права
виїзду за межі України виникає
винятково у випадку доведення фактів
умисного ухилення боржника від
виконання покладених на нього рішенням
суду зобов'язань.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК
України наявність умислу та обставини,
які є предметом посилання суб'єкта
подання про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України, як на
підставу його вимог, підлягають
доведенню. Зокрема, задоволення такого
подання можливе лише за умови
доведення факту ухилення боржника від
виконання зобов'язання.

Задовольняючи подання та тимчасово
обмежуючи у праві виїзду за межі
України ОСОБА_3, суд першої інстанції
виходив з того, що матеріалами подання
підтверджується факт наявності в
ОСОБА_3 ряду невиконаних зобов'язань,
покладених на неї судовими рішеннями,
що є підставою для обмеження її у праві
виїзду за межі України.

З матеріалів справи вбачається, що
згідно відповіді з ВРЕР ДАІ при УМВС в
Івано-Франківській області за ОСОБА_3
зареєстровано транспортні засоби: MAZDA 6,
2003 року випуску, TOYOTA CARINA, 1997 року
випуску та ПФ ФЕРМЕР, 2000 року випуску.

Згідно відповіді з ОБТІ, за боржником
зареєстровано право власності на
нерухоме майно, а саме: виставковий зал
в АДРЕСА_1, будинок по АДРЕСА_2 з
земельною ділянкою та 2/9 частки
власності на будинок по АДРЕСА_3.

З Єдиного державного реєстру
виконавчих проваджень вбачається, що
зазначене майно арештовано та описане
і проводиться його оцінка.

Оскільки Законом передбачено юридичні
санкції у вигляді тимчасового
обмеження у праві виїзду не за
наявність факту невиконання
зобов'язань, а за ухилення від їх
виконання, доказів, які б
підтверджували, що ОСОБА_3 свідомо
ухиляється від виконання зобов'язань
державним виконавцем не подано,
колегія суддів вважає, що оскаржувану
ухвалу слід скасувати та постановити
нову ухвалу, якою в задоволенні подання
державного виконавця відділу
Державної виконавчої служби
Івано-Франківського міського
управління юстиції Богака Я.В. про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України ОСОБА_3
відмовити.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 313-315, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
задовольнити.

Ухвалу Івано-Франківського міського
суду від 06 листопада 2013 року
скасувати та постановити нову ухвалу.

В задоволенні подання державного
виконавця відділу Державної
виконавчої служби Івано-Франківського
міського управління юстиції Богака Я.В.
про тимчасове обмеження у праві виїзду
за межі України ОСОБА_3 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду

цивільних і кримінальних справ
протягом двадцяти днів з дня набрання
нею законної сили.

Головуюча
О.Ю. Беркій

Судді:
Я.Д. Горблянський

В.М. Соколовський