У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2014 року
м. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних
справахВищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ у складі суддів:

головуючого
Дьоміної О.О.,

суддів:
Кафідової О.В., Ступак О.В.,

Попович О.В., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
стягнення боргу за договором позики, за
касаційною скаргою представника
ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на заочне рішення
Червоноградського міського суду від 23
грудня 2010 року та ухвалу апеляційного
суду Львівської області від 16 жовтня 2013
року,

встановила:

У грудні 2010 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_4 про
стягнення з останнього на її користь
грошової суми в розмірі 12 665 доларів США
за договором позики.

Зазначила, що 16 травня 1997 року її
чоловік, ОСОБА_6, уклав договір позики з
ОСОБА_4, згідно якого останній взяв в
позику гроші в сумі 12 665 доларів США, які
не повернув, незважаючи на
неодноразові звернення ОСОБА_6
повернути гроші.

Заочним рішенням Червоноградського
міського суду від 23 грудня 2010
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Львівської області
від 16 жовтня 2013 року, позовні вимоги
задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 12 665
доларів США, що еквівалентно 100 857, 73 грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави
судові витрати.

У касаційній скарзі скаржник,
посилаючись на порушення судами
попередніх інстанції норм
процесуального права та неправильне
застосування норм матеріального права,
просить скасувати ухвалені у справі
судові рішення, прийняти нове рішення
про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та
перевіривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК
України під час розгляду справи в
касаційному порядку суд перевіряє в
межах касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Задовольняти позовні вимоги суди
попередніх інстанцій виходили з тих
обставин, що сторонами визнається факт
укладення договору позики між ОСОБА_6
та ОСОБА_4, а тому, відповідно до ст.1049 ЦК
України, яка діяла на час розгляду
справи, позичальник зобов'язаний
повернути позикодавцеві позику
(грошові кошти у такій самі сумі, що
були передані йому позикодавцеві) у
строк та в порядку, що встановлені
договором.

З такими висновками судів попередніх
інстанцій погодитися не можна.

Відповідно до вимог статей 213, 214, 316 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним та обґрунтованим.

Вирішуючи спір, суд зобов'язаний
прийняти рішення, зокрема, щодо:
наявності обставин (фактів), якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та навести докази на їх підтвердження;
наявності інших фактичних даних, які
мають значення для вирішення справи;
правовідносин, зумовлених
встановленими фактами.

Зазначеним вимогам закону судові
рішення не відповідають, оскільки
судами не було встановлено фактичні
обставини по справі, не встановлено
характер спірних правовідносин, які
виникли між сторонами, не дана їм
належна оцінка, справа розглянута за
відсутності відповідача, не з'ясовані
дійсні обставини по справі, чи дійсно
ОСОБА_4 позичав гроші у ОСОБА_6, чи
ОСОБА_4 розпискою (а.с. 4) гарантував
ОСОБА_6 розподіл грошей після продажу
незавершеного будівництва -
автосервісного комплексу за сумісну
їх діяльність, або це був борг за якусь
послугу.

Зазначені обставини не були з'ясовані
судами попередніх інстанцій.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Викладені обставини свідчать про
порушення судами попередніх інстанцій
норм процесуального права, що
унеможливили встановлення фактичних
обставин, що мають значення для
правильного вирішення справи.

Згідно п. 2 ст. 338 ЦПК України підставою
для скасування судових рішень та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення норми процесуального права,
що унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

ухвалила:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 -
ОСОБА_5 задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Львівської
області від 16 жовтня 2013 року та заочне
рішення Червоноградського міського
суду від 23 грудня 2010 року скасувати,
справу передати на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.О.Дьоміна

Судді:
О.В.
Кафідова

О.В.
Попович

О.В.
Ступак

С.П.
Штелик