РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2014 року

м. Київ

Солом'янський районний суд м. Києва у
складі:

головуючого судді Українця В.В.

при секретарі Кошар А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа
ОСОБА_4 про припинення права власності,
припинення права на прописку
(реєстрацію), визнання права власності
та

за зустрічним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до
ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_4 про
вселення, визнання права власності,

в с т а н о в и в:

У січні 2012 року ОСОБА_1 звернувся в суд
із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
припинення права власності на частину
квартири, визнання припиненим права на
прописку (реєстрацію), визнання права
власності.

Свої вимоги мотивував тим, що йому на
праві власності належить 63/100 частини
квартири АДРЕСА_1, а відповідачам на
праві спільної часткової власності
належить 37/100 частин цієї квартири.

Відповідачі в спірній квартирі не
проживають, вона знаходиться в
неналежному санітарному та технічному
стані, а він, в свою чергу, не має
можливості користуватися та проживати
в квартирі без проведення капітального
ремонту.

Встановити порядок користування та
провести капітальний ремонт квартири
можливо тільки за згодою та участю всіх
співвласників, проте місцезнаходження
відповідачів йому не відомо, тому
вирішення такого питання в
добровільному порядку є неможливим.

Зазначав, що спірна квартира є технічно
неподільною й відповідно до ст. 183 та ст.
364 ЦК України виділити з квартири
належні сторонам частки в натурі без
втрати цільового призначення
неможливо.

Частка відповідачів на двох становить
37/100 від загальної площі квартири, що
складає всього 19 кв. метрів, та є
незначною з урахуванням її поділу на
двох співвласників відповідачів - по 9,5
кв. метрів на кожного від загальною
площі квартири та по 5,8 кв. метрів від
житлової площі квартири.

Крім того, відповідачі постійно
проживають у іншому місті, що свідчить
про наявність у них у власності або в
користуванні іншої жилої нерухомості,
тому припинення права на частку в майні
не завдасть істотної шкоди їх
інтересам.

Враховуючи наведене, на підставі ст. 365
ЦК України просив суд ухвалити рішення,
яким припинити право відповідачів на
37/100 часток у спільній частковій
власності на квартиру АДРЕСА_1; в
зв'язку з припиненням їх права
власності визнати припиненим їх право
на прописку (реєстрацію) в квартирі та
визнати за ним право власності на
квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 51,4
кв. метри, жилою площею 31,8 кв. метри.

Заочним рішенням Солом'янського
районного суду м. Києва від 27 квітня 2012
року позов ОСОБА_1 задоволено (а.с. 53-56).

Ухвалою Солом'янського районного суду
м. Києва від 21 грудня 2012 року зазначене
заочне рішення скасоване, а справа
призначена до розгляду в загальному
порядку (а.с. 82).

15 лютого 2013 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3
подали до суду зустрічну позовну заяву
до ОСОБА_1 про усунення перешкод в
користуванні квартирою, вселення,
виселення, визнання права власності
(а.с. 107-110).

20 лютого 2013 року ухвалою Солом'янського
районного суду м. Києва об'єднано в одне
провадження з первісним позовом вимоги
зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 про усунення перешкод в
користуванні квартирою, вселення,
виселення, визнання права власності
(а.с. 117).

Ухвалою Солом'янського районного суду
м. Києва від 24 лютого 2014 року залишено
без розгляду зустрічну позовну заяву
ОСОБА_2, ОСОБА_3 в частині вимог про
усунення ОСОБА_1 перешкод позивачам у
користуванні спірною квартирою та про
виселення ОСОБА_1 зі спірної квартири
(а.с. 232-233).

Позивачі за зустрічним позовом свої
вимоги мотивують тим, що первісний
позов не відповідає вимогам закону,
припинення їх права власності на
квартиру завдасть істотної шкоди їхнім
інтересам. Заочним рішенням
Солом'янського районного суду м. Києва
від 27 квітня 2012 року їх право власності
було припинене. Зазначене рішення суду
скасоване, проте право власності на їх
частки в квартирі за ними вже не
зареєстроване, тому вони і звернулись
до суду з такою вимогою та з вимогою про
вселення до квартири.

Протокольною ухвалою Солом'янського
районного суду м. Києва від 22 жовтня 2013
року до участі в справі в якості
третьої особи за первісним та за
зустрічним позовами залучено ОСОБА_4

У судовому засіданні представник
позивача за первісним позовом
підтримав його вимоги, проти
задоволення зустрічного позову
заперечував.

Представник позивачів за зустрічним
позовом просить відмовити в
задоволенні первісного позову в
зв'язку з його необґрунтованістю та
задовольнити вимоги зустрічного
позову з наведених у ньому підстав.

Третя особа в судове засідання не
з'явилась, про час та місце розгляду
справи судом повідомлялась.

Заслухавши пояснення учасників
судового розгляду, дослідивши
матеріали справи, проаналізувавши
надані докази, суд приходить до
наступного.

Судом встановлено, що 63/100 частин
квартири АДРЕСА_1 належали на праві
власності ОСОБА_1 на підставі договору
дарування частки в праві спільної
часткової власності на квартиру,
укладеного 23 вересня 2011 року між ОСОБА_5
та ОСОБА_1, посвідченого 23 вересня 2011
року приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_6,
зареєстрованого в реєстрі за № 4854 (а.с.
7, 8-9, 10, 11, 12).

Інші 37/100 частин квартири АДРЕСА_1
належали ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рівних
долях на підставі Свідоцтва про право
власності на житло від 25 червня 2003 року,
виданого Відділом приватизації
державного житла Солом'янської
районної в м. Києві державної
адміністрації згідно з розпорядженням
від 25 червня 2003 року за № 29629 (а.с. 12, 87).

Заочним рішенням Солом'янського
районного суду м. Києва від 27 квітня 2012
року було задоволено позов ОСОБА_1 та
припинено право ОСОБА_2, ОСОБА_3 на їх
частки в цій квартирі, визнано
припиненим їх право на прописку
(реєстрацію) в квартирі та визнано за
позивачем ОСОБА_1 право приватної
власності на квартиру АДРЕСА_1.

Після виникнення на підставі заочного
рішення суду права власності на всю
квартиру, ОСОБА_1 подарував спірну
квартиру ОСОБА_7, що підтверджується
договором дарування квартири від 06
жовтня 2012 року, посвідченого приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_8 та
зареєстрованого в реєстрі за № 3390. За
умовами договору ОСОБА_1 подарував, а
ОСОБА_7 прийняла в дар квартиру АДРЕСА_1
загальною площею 51,40 кв. метри, жилою
площею 31,80 кв. метри.

У п. 1.3. цього договору зазначено, що
квартира належить дарувальнику на
праві приватної власності та була
отримана ним на підставі рішення
Солом'янського районного суду м. Києва
по справі № 2-1905/12 від 27 квітня 2012 року,
яке вступило в законну силу 04 травня 2012
року, зареєстрованого в Київському
міському бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права
власності на об'єкти нерухомого майна 04
вересня 2012 року реєстраційний номер
34524237, номер запису 5032 в книзі д. 1602-37 (а.с.
129).

З наведеного вбачається, що заочне
рішення Солом'янського районного суду
м. Києва від 27 квітня 2012 року було
виконане, і ОСОБА_1 зареєстрував право
власності на спірну квартиру 04 вересня
2012 року та розпорядився предметом
спору шляхом укладення договору
дарування квартири, який на час
розгляду справи недійсним не визнаний.

Крім того, в подальшому, між ОСОБА_7 та
ОСОБА_4 було укладено договір
купівлі-продажу спірної квартири від 09
листопада 2012 року, посвідчений
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_6,
зареєстрований в реєстрі за № 5496 (а.с.
130).

Вбачається, що на день розгляду справи
та ухвалення рішення судом єдиним
власником спірної квартири є третя
особа в справі ОСОБА_4 на підставі
чинного договору купівлі-продажу
спірної квартири від 09 листопада 2012
року.

Частиною 1 ст. ст. 321 ЦК України
визначено, що право власності є
непорушним. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права чи
обмежений у його здійсненні.

Вимоги первісного позову про
припинення права власності
відповідачів, визнання припиненим їх
права на прописку (реєстрацію) в
квартирі та визнання за позивачем
права власності на квартиру заявлені
до відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які
на день розгляду справи судом не є її
власниками чи співвласниками.

У зустрічному позові ОСОБА_2 та ОСОБА_3
заявляють вимоги до ОСОБА_1, просять
визнати за ними право власності на 37/100
частин квартири АДРЕСА_1 та вселити їх у
зазначену квартиру.

У судовому засіданні не порушувалось
питання та сторонами не заявлялись
вимоги стосовно оспорення договору
дарування квартири від 06 жовтня 2012
року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_7

Також сторонами не заявлялись вимоги
до власника квартири ОСОБА_4, зокрема, і
про витребування майна, в порядку,
визначеному ст. 388 ЦК України.

ОСОБА_4 як власник спірної квартири за
ініціативою суду був залучений до
участі в справі в якості третьої особи.

Відповідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 33 ЦПК України визначено, що
замінити неналежного відповідача суд
вправі лише за клопотанням позивача.

Зазначене клопотання під час розгляду
справи ні стороною позивача ОСОБА_1, ні
стороною позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не
заявлялось.

З огляду на наведене, в задоволенні
первісного та зустрічного позовів слід
відмовити.

Керуючись статтями 321, 355, 358 365, 388 ЦК
України, статтями 3, 4, 10, 11, 57-60, 88, 169, 209,
212-215, 218, 223 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Відмовити в задоволенні первісного
позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя
особа ОСОБА_4 про припинення права
власності, припинення права на
прописку (реєстрацію), визнання права
власності.

Відмовити в задоволенні зустрічного
позову ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя
особа ОСОБА_4 про вселення, визнання
права власності.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду міста Києва через
суд першої інстанції шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня проголошення рішення. Особи,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: