РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2014 рокум. Бердянськ
Бердянський міськрайонний суд
Запорізької області у складі судді
Полянчука Б.І., при секретарі Панченко
Л.І., розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа
Луначарська сільська рада про визнання
технічної документації погодженою,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом
до ОСОБА_2, третя особа Луначарська
сільська рада про визнання технічної
документації погодженою, вказуючи, що
за договором дарування від 07.09.2005 року
йому належить на праві власності
житловий будинок АДРЕСА_1. Рішенням
Луначарської сільської ради №06 від
22.03.2012 року йому надана згода на
розробку технічної документації щодо
складання документів, що посвідчують
право на земельну ділянку АДРЕСА_1, яка
буде передаватись йому у власність. Під
час виготовлення технічної
документації із землеустрою щодо
складання документів, що посвідчують
право на земельну ділянку 14.12.2012 року
складено акт визначення та погодження
меж земельної ділянки в натурі.
Відповідач відмовилась підписати цей
акт, чим порушує його право на
отримання у власність земельної
ділянки, оскільки без підпису ОСОБА_2,
яка є суміжним землекористувачем,
прийняття рішення Луначарською
сільською радою про затвердження
проекту землеустрою, щодо відведення
земельної ділянки та надання її у
власність є неможливим. Просив визнати
погодженим акт визначення та
погодження меж земельної ділянки в
натурі площею 0,1395 га, розташованої
АДРЕСА_1, межі якої визначено в натурі
(на місцевості), який складено 14.12.2012
року і на якому відсутній підпис
користувача суміжної земельної
ділянки ОСОБА_2

У судовому засіданні
представник позивача ОСОБА_3 позовні
вимоги підтримала і просила їх
задовольнити, вказуючи, що відповідач
не була присутня під час проведення
геодезичних робіт та виготовлення акту
визначення та погодження меж земельної
ділянки в натурі, хоча була про це
повідомлена письмово. Після
виготовлення акту визначення та
погодження меж земельної ділянки в
натурі вона, виконавець робіт, депутати
та представник Луначарської сільської
ради зайшли до відповідача з проханням
погодити акт визначення та погодження
меж земельної ділянки в натурі, але
остання категорично відмовилась це
зробити.

Представник позивача ОСОБА_4
у судовому засіданні просила позов
задовольнити та посилалась на ст. 198 ЗК
України яка передбачає, що кадастрова
зйомка, яка є складовою частиною
державного земельного кадастру,
передбачає погодження меж земельної
ділянки з суміжним власниками та
землекористувачами. У порушення закону
відповідач відмовилась підписати акт
погодження меж земельної ділянки.

Відповідач у судове
засідання не з'явилась без поважних
причин.

Представник відповідача
позов не визнав і пояснив суду, що
відповідач не може погодити меж
земельної ділянки, оскільки між нею та
позивачем існує спір по межі. Відсутня
правова норма, яка передбачає її
обов'язок погодити меж земельної
ділянки. У ОСОБА_2 не оформлено право
користування або право власності на
суміжну земельну ділянку і відсутні
документи, які це право підтверджують.

Представник Луначарської
сільської ради просив позовні вимоги
задовольнити, оскільки відповідач
відмовляється погодити акт визначення
та погодження меж земельної ділянки.

Заслухавши осіб, які беруть
участь у справі, дослідивши письмові
докази, суд приходить до наступного.

За договором дарування від
07.09.2005 року ОСОБА_1 набув право
власності на житловий будинок, що
знаходиться АДРЕСА_1 (а.с.19). Право
власності позивача на зазначену
нерухомість зареєстровано в
Державному реєстрі права власності на
нерухоме майно 27.09.2005 року (а.с.20).

Рішенням Луначарської
сільської ради від 22.09.2012 року надано
дозвіл ОСОБА_1 на виготовлення
технічної документації із землеустрою
щодо складання документів, що
посвідчують право на земельну ділянку,
для обслуговування жилого будинку за
рахунок земель житлової та громадської
забудови АДРЕСА_1 (а.с.21).

ОСОБА_1 виготовив технічну
документацію із землеустрою щодо
складання документів, що посвідчують
право на земельну ділянку для
будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд (присадибна
ділянка). Місце розташування якої:
АДРЕСА_1 (а.с.6-15).

Позивач надала суду акт
визначення та погодження меж земельної
ділянки для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд
(присадибна ділянка), площею 0,1395 га, що
розташована за адресою: АДРЕСА_1 у
примітці до якого ОСОБА_5 зазначено, що
ОСОБА_2 відмовилась від погодження меж
земельної ділянки (а.с.5).

Відповідно до ст. 116 ЗК
України громадяни та юридичні особи
набувають права власності та права
користування земельними ділянками із
земель державної або комунальної
власності за рішенням органів
виконавчої влади або органів місцевого
самоврядування в межах їх повноважень,
визначених цим Кодексом або за
результатами аукціону.

Статтею 118 ЗК України
визначено порядок безоплатної
приватизації земельних ділянок, та
передбачено, що розробка проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки розробляється за замовленням
громадян суб'єктами господарювання, що
є виконавцями робіт із землеустрою
згідно із законом, у строки, що
обумовлюються угодою сторін. Проект
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки погоджується в порядку,
встановленому статтею 186-1 цього
Кодексу.

Згідно ч. 1 п. Д ст. 184 ЗК
України землеустрій передбачає
складання проектів відведення
земельних ділянок.

Статтею 50 ЗУ «Про
землеустрій» передбачено, що проекти
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок складаються у разі формування
нових земельних ділянок.

Проекти землеустрою щодо
відведення земельних ділянок
включають складання кадастрового
плану земельної ділянки.

Відповідно до ст. 196 ЗК
України державний земельний кадастр
включає кадастрову зйомку, яка за ст. 198
ЗК України передбачає погодження меж
земельної ділянки з суміжними
власниками та землекористувачами.

Згідно статті 121 ЗК України
громадяни України мають право на
безоплатну передачу їм земельних
ділянок із земель державної або
комунальної власності у відповідних
розмірах у залежності від виду
землекористування.

Відповідно до статті 125 ЗК
України право власності на земельну
ділянку, а також право постійного
користування та право оренди земельної
ділянки виникають з моменту державної
реєстрації цих прав.

У судовому засіданні
встановлено, що відповідач не оформив
належним чином право користування або
право власності на земельну ділянку, а
погодження меж земельної ділянки з
будь-якою особою, що не оформила свого
права користування землею, законом не
передбачено. Стаття 198 ЗК України
передбачає при проведенні кадастрової
зйомки необхідність погодження меж
земельної ділянки з суміжними
власниками та землекористувачами,
якими відповідач не являється.

Крім того, на момент
вирішення спору по суті позивач не має
оформленого у встановленому законом
порядку документа на право власності,
постійного користування або оренди
земельної ділянки площею 0,1395 га.,
розташованої за адресою: АДРЕСА_1 для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд, хоча за ст. ст. 1, 3
ЦПК України в судовому порядку
підлягають захисту права, свободи чи
інтереси особи, які порушені, невизнані
або оспорюванні іншими особами.

Також слід зауважити, що ст.
16 ЦК України визначено конкретні
способи захисту цивільних прав та
інтересів, але такого способу захисту,
як визнання погодженим акту вона не
містить.

Крім того, судом
встановлено, що між позивачем та
відповідачем виник спір з приводу меж
земельних ділянок в натурі, який за ч. 3
ст. 158 ЗК України не віднесено до
компетенції суду.

За таких обставин позовні
вимоги ОСОБА_1 необхідно залишити без
задоволення.

Керуючись ст. ст. 1, 3, 209, 212-215
ЦПК України, ЗУ «Про землеустрій»,
ст.ст. 116,118,121,125, 184, 186-1, 196, 198 ЗК України,
ст. 16 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних
вимог відмовити.

Рішення суду набирає
законної сили після закінчення строку
для подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на
рішення суду подається протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Апеляційна скарга подається
апеляційному суду через суд першої
інстанції, який ухвалив оскаржуване
рішення.

Суддя