Ухвала

іменем україни

13 лютого 2014 рокум.
КиївКолегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Євграфової Є.П.,

суддів: Горелкіної Н.А.,
Журавель В.І.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
Нікопольського учбово-виробничого
підприємства Дніпропетровського
учбово-виробничого об'єднання «Луч»
УТОС про поновлення на роботі,
стягнення заробітної плати за
вимушений прогул, відшкодування
моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
Нікопольського учбово-виробничого
підприємства Дніпропетровського
учбово-виробничого об'єднання «Луч»
УТОС про поновлення на роботі,
стягнення заробітної плати за
вимушений прогул, відшкодування
моральної шкоди.

Рішенням Нікопольського міськайонного
суду Дніпропетровської області від 11
вересня 2013 року позов задоволено.

Визнано незаконним та скасовано наказ
від 16 липня 2013 року № 78-к про звільнення
ОСОБА_1, слюсаря-ремонтника УВП УТОС,
інваліда 3 групи, за п. 3 ст. 40 КЗпП
України.

Поновлено ОСОБА_1 на роботі
слюсарем-ремонтником Нікопольського
учбово-виробничого підприємства
Дніпропетровського учбово-виробничого
об'єднання «Луч» УТОС з 17 липня 2013 року.

Стягнуто із Нікопольського
учбово-виробничого підприємства
Дніпропетровського учбово-виробничого
об'єднання «Луч» УТОС на користь
ОСОБА_1 2 595 грн 50 коп. середнього
заробітку за час вимушеного прогулу
без утримання податку та інших
платежів.

Стягнуто із Нікопольського
учбово-виробничого підприємства
Дніпропетровського учбово-виробничого
об'єднання «Луч» УТОС на користь
ОСОБА_1 1 500 грн на відшкодування
моральної шкоди.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від
28 листопада 2013 року
зазначене судове рішення скасовано.
Ухвалено нове рішення, яким в
задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі заступник
прокурора Дніпропетровської області
просить рішення апеляційного суду
скасувати, посилаючись на порушення
судом норм матеріального і
процесуального права, та залишити в
силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив із того, що
невиконання працівниками
картонажно-паперової дільниці № 1
своїх трудових обов'язків 09, 10, 11 липня
2013 року є наслідком тривалого
невирішеного трудового конфлікту на
підприємстві між працівниками та
роботодавцем, в результаті чого
працівниками картонажно-паперової
дільниці № 1, в тому числі й ОСОБА_1 було
оголошено страйк.

Статтею 17 Закону України «Про порядок
вирішення колективних трудових спорів
(конфліктів)» визначено, що страйк - це
тимчасове колективне добровільне
припинення роботи працівниками
(невихід на роботу, невиконання своїх
трудових обов'язків) підприємства,
установи, організації (структурного
підрозділу) з метою вирішення
колективного трудового спору
(конфлікту).

Відповідно до ст. 44 Конституції України
ті, хто працює, мають право на страйк
для захисту своїх економічних і
соціальних інтересів.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення
суду першої інстанції та відмовляючи в
позові, посилався на те, що суд першої
інстанції при вирішенні спору не
визначив вірно правовідносин, що
склалися, та необґрунтовано виходив із
того, що з боку працівників, в тому
числі, ОСОБА_1, мав місце страйк з метою
вирішення колективного трудового
спору, оскільки під час невиконання
своїх трудових обов'язків у
вищевказані дні працівниками
підприємства, в тому числі й ОСОБА_1
було порушено вимоги ст. ст. 4, 18, 19
Закону України «Про порядок вирішення
колективних трудових спорів
(конфліктів)» щодо страйку.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Установлено й це вбачається з
матеріалів справи, що рішення
апеляційного суду ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права; наведені в
касаційній скарзі доводи висновків
суду не спростовують.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів cудової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу заступника прокурора
Дніпропетровської області відхилити.

Рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області від
28 листопада 2013 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Є.П.
Євграфова

судді:
Н.А. Горелкіна

В.І. Журавель