Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" квітня 2014 р. Іллічівський
районний суд м. Маріуполя Донецької
області під головуванням судді
Литвиненко Н. В., при секретарі Халіній
А.Г., розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Маріуполі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання права власності на частину
домоволодіння в порядку спадкування за
законом, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2014 року позивач звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання
права власності на частину
домоволодіння в порядку спадкування за
законом, в обґрунтування якого вказав,
що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його батько
ОСОБА_3, якому за життя на підставі
заповіту належала 1/4 частина
домоволодіння АДРЕСА_1. Інша частина
вказаного домоволодіння за цим
заповітом належала відповідачці
ОСОБА_2 На момент смерті своєї матері
ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 батько позивача та
відповідачка проживали разом із нею та
фактично прийняли спадщину у вигляді 1/2
частини вказаного домоволодіння в
рівних частках, тобто - по 1/4 частині
кожний, хоча правовстановлюючі
документи не оформили. Після смерті
свого батька, при зверненні до
нотаріальної контори позивач прийняв
спадщину. Оформив належні документи на
грошові кошти, однак спадщину у вигляді
1/4 частини домоволодіння АДРЕСА_1 не
оформив через відсутність
правовстановлюючих документів на
будинок. Вказав, що є єдиним
спадкоємцем першої черги після смерті
батька, у зв'язку із чим просив визнати
за ним право власності на 1/4 частину
домоволодіння АДРЕСА_1 в порядку
спадкування за законом після смерті
батька ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2.

У судовому засіданні позивач підтримав
вимоги, просив позов задовольнити.

Відповідачка до судового засідання не
з'явилась, надала заяву про можливість
слухання справи за її відсутності,
проти задоволення позову не
заперечувала.

Дослідивши письмові матеріали,
оцінюючи належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, суд дійшов
висновку про те, що позов знайшов своє
підтвердження представленими доказами
і підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що відповідно до
договору дарування № 11900 від 21.11.1961
року, зареєстрованому 28.11.1961 року у
Ждановському бюро технічної
інвентаризації за № 5302, ОСОБА_4
належить 1/2 частина домоволодіння
АДРЕСА_1.

Згідно заповіту від 19.06.1973 року, ОСОБА_4
заповіла усе майно, що належатиме їй на
час смерті в рівних частках ОСОБА_3 та
ОСОБА_2.

Як вбачається зі свідоцтва про смерть
ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3.

Виходячи із положень пунктів 4, 5
прикінцевих та перехідних положень
Цивільного кодексу України, до
спадкових правовідносин, що виникли зі
смертю ОСОБА_4 повинні застосовуватися
норми Цивільного кодексу УРСР, що діяв
на момент відкриття спадщини, з
відповідними змінами та доповненнями.

Згідно частини 1 статті 548 Цивільного
кодексу Української РСР, в редакції, що
діяла на час відкриття спадщини, для
придбання спадщини необхідно, щоб
спадкоємець її прийняв.

Статтею 549 Цивільного кодексу
Української РСР, в редакції, що діяла на
час відкриття спадщини, визнається, що
спадкоємець прийняв спадщину, якщо
протягом шести місяців з дня відкриття
спадщини, він фактично вступив в
управління або володіння спадковим
майном.

З часу смерті ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_2
самостійно несли необхідні витрати на
утримання домоволодіння, за адресою:
АДРЕСА_1 по оплаті комунальних послуг
та підтриманню будинку, а також
надвірних господарських будівель і
споруд в належному технічному стані,
вели в домоволодінні господарство. Це
свідчить про те, що протягом шести
місяців з дня відкриття спадщини, вони
фактично вступили в управління та
володіння спадковим майном.

Враховуючи наявні у справі докази,
судом встановлено, що після ОСОБА_4,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 спадщину у
вигляді 1/2 частини домоволодіння,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1,
прийняли спадкоємці за заповітом:
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в рівних частках,
тобто по ? частині кожний.

Згідно частини 2 статті 548 Цивільного
кодексу Української РСР, в редакції, що
діяла на час відкриття та прийняття
спадщини, прийнята спадщина визнається
належною спадкоємцеві з моменту
відкриття спадщини.

Отже, спадкове майно у вигляді 1/2
частини домоволодіння, розташованого
за адресою: АДРЕСА_1, належали ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 по 1/4 частині кожному з
ІНФОРМАЦІЯ_3 - часу смерті спадкодавця
ОСОБА_4.

Як вбачається зі свідоцтва про смерть
ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Судом встановлено, що до складу
спадщини, що відкрилася зі смертю
ОСОБА_3, серед іншого майна, увійшло 1/4
частина домоволодіння, розташованого
за адресою: АДРЕСА_1.

Спадкодавець заповіту не залишив.

Позивач ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем
першої черги спадкування за законом
після ОСОБА_3.

Виходячи із положень пунктів 4, 5
прикінцевих та перехідних положень
Цивільного кодексу України, до
спадкових правовідносин, що виникли зі
смертю ОСОБА_3 повинні застосовуватися
норми Цивільного кодексу УРСР, що діяв
на момент відкриття спадщини, з
відповідними змінами та доповненнями.

Відповідно до статті 549 Цивільного
кодексу Української РСР, визнається, що
спадкоємець прийняв спадщину якщо він
подав державній нотаріальній конторі
за місцем відкриття спадщини заяву про
прийняття спадщини. Зазначені в цій
статті дії повинні бути вчинені
протягом шести місяців з дня відкриття
спадщини.

Встановлено, що після смерті батька
позивач звернувся до Третьої
Маріупольської державної нотаріальної
контори із заявою про прийняття
спадщини, у зв'язку із чим 06.06.2000 року на
його ім'я видане свідоцтво про право на
спадщину за законом за № 3-1661 у виді
грошових внесків та простих іменних
акцій ВАТ «ММК ім. Ілліча» і
Українського акціонерного
комерційного
промислово-інвестиційного банку.

Виходячи зі змісту статей 548, 549
Цивільного кодексу Української РСР,
позивач прийняв спадщину після ОСОБА_3,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у вигляді 1/4
частини домоволодіння, розташованого
за адресою: АДРЕСА_1, і це майно належить
позивачу з часу відкриття спадщини.

Відповідно до частини 1 статті 328
Цивільного кодексу України, право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом.

За таких обставин, суд вважає можливим
задовольнити вимоги позивача, визнавши
за ним право власності на частину
домоволодіння в порядку спадкування за
законом після батька.

Керуючись ст.ст. 10, 57, 60, 209, 213-215 ЦПК
України, ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
права власності на частину
домоволодіння в порядку спадкування за
законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН
НОМЕР_1 право власності на 1/4 частину
домоволодіння, розташованого за
адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування
за законом після смерті батька ОСОБА_3,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_2.

На рішення може бути подана апеляція в
апеляційний суд Донецької області
через Іллічівський районний суд м.
Маріуполя потягом десяти днів з дня
його проголошення.

Суддя:
Н. В. Литвиненко