АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________
Справа № 2029/263/11.
Головуючий 1 інст.: - Єрмоленко В.Б.
Провадження №22-ц/790/39/14.
Суддя-доповідач: - Кокоша В.В.
Категорія: договірні.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї
Н И

12 лютого 2014 року. Судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого - судді: -
Кокоші В.В.,

суддів: - Бобровського
В.В., Шевченко Н.Ф.,

при секретарі: - Гелашвілі
Т.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційними скаргами ОСОБА_6,
представника ОСОБА_7 - ОСОБА_8 на рішення
Орджонікідзевського районного суду м.
Харкова від 25 квітня 2013 року по справі
за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_7 - про
визнання договору купівлі-продажу
дійсним, визнання права власності на
квартиру та зустрічним позовом ОСОБА_6
до ОСОБА_10, ОСОБА_7, ОСОБА_9 - про визнання
правочинів недійсними та визнання
права власності на квартиру,

в с т
а н о в и л а :

У липні 2010 року ОСОБА_9 звернувся в
суд із вказаними позовом.

В обґрунтування своїх вимог
зазначав, що 28 грудня 1996 року він на
підставі договору купівлі-продажу
придбав у ОСОБА_7 двокімнатну квартиру
АДРЕСА_1.

Вказана угода була укладена та
зареєстрована брокерською конторою
№1024 Харківської універсальної біржі,
що стверджується дублікатом договору
купівлі-продажу №У-12-1373-Н від 28 грудня
1996 року, а також дублікатом договору
доручення від 28 грудня 1996 року.

У червні 2010 року він звернувся до КП
«Харківське міське бюро технічної
інвентаризації» з заявою про
реєстрацію договору купівлі-продажу
квартири, однак йому в цьому було
відмолено з посиланням на те, що
вказаний договір не посвідчений
нотаріусом.

Наведені обставини змушують його
звернутися з позовом до суду про
визнання угоди дійсною та визнання за
ним права власності на спірну квартиру.

Посилаючись на вказані обставини та
ст. ст. 220, 328, 392, 655, 656, 657 ЦК України,
ОСОБА_9 просив суд визнати договір
купівлі-продажу №У-12-1373-Н від 28 грудня
1996 року квартири АДРЕСА_1, укладений
між ним та ОСОБА_7, посвідчений АТ
«Харківська універсальна біржа» -
дійсним.

Визнати за ним право власності на
квартиру АДРЕСА_1 на підставі договору
купівлі-продажу №У-12-1373-Н від 28 грудня
1996 року.

Відповідачка ОСОБА_7 позов не
визнала.

При цьому посилалася на те, що
договір купівлі-продажу квартири,
укладений між нею та ОСОБА_9 не носить
ознак біржової операції, оскільки вона
з позивачем не були членами
Харківської універсальної біржі.

Крім того, позивач не передавав їй
кошти за продаж квартири, з дня
укладання угоди по теперішній час у
спірній квартирі не з'являвся, не
оформляв право власності на квартиру
на своє ім'я, не сплачував комунальні
послуги.

Вважала, що позивачем пропущено
строк позовної давності на звернення з
позовом до суду за захистом свого
порушеного права, а тому просила суд
застосувати до вимог позивача строк
позовної давності.

У травні 2011 року ОСОБА_6 звернувся в
суд з зустрічним позовом до ОСОБА_10,
ОСОБА_7, ОСОБА_9 про визнання правочинів
недійсними та визнання права власності
на квартиру.

В обґрунтування зустрічного позову
посилався на те, що на початку 1996 року
він разом зі своїми батьками ОСОБА_12,
ОСОБА_13 вирішив продати квартиру
АДРЕСА_2, а за виручені кошти придбати
рівноцінну квартиру в
Орджонікідзевському районі м. Харкова
з метою наближення батьків до його
фактичного місця проживання.

Для виконання дій, пов'язаних з
приватизацією квартири, продажем
квартири, він та його батьки надали
нотаріально посвідчену довіреність
ОСОБА_14

Проте, всім цим процесом керувала
його знайома ОСОБА_10 як досвідчений
ріелтер. Саме з її ініціативи всі
документи щодо продажу квартири
посвідчувалися на Харківській
універсальній біржі.

Частину грошових коштів від продажу
квартири АДРЕСА_2, а саме 7300 доларів США,
ОСОБА_14 передав ОСОБА_10 для придбання
нової квартири для нього та ОСОБА_12,
ОСОБА_13

Коли нові покупці стали вимагати від
його батьків звільнити квартиру
АДРЕСА_2, ОСОБА_10 запропонувала йому та
батькам для придбання декілька
варіантів квартир, однак ці квартири
його та його батьків не зацікавили.

Через відсутність житла, його
батьки погодилися тимчасово оселитися
в квартирі АДРЕСА_1, яку ОСОБА_10
придбала та оформила на своє ім'я, а не
на ім'я ОСОБА_12, ОСОБА_13

Вважав, що ОСОБА_10 ввела його в оману
та неправомірно уклала договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 на
своє ім'я, тобто угоду, що була
спрямована на незаконне заволодіння
майном (ст. 49 ЦК України в редакції 1963
року), а після звернення його до
правоохоронних органів та порушення
кримінальної справи відносно ОСОБА_15,
ОСОБА_14, ОСОБА_10, остання у грудні 1996
року двічі перепродала квартиру.
Спочатку ОСОБА_7, а коли вона дізналася,
що в квартирі мешкають люди похилого
віку, зажадала від ОСОБА_10 скасування
недійсної угоди та повернення грошей,
квартиру за допомогою ОСОБА_10 продали
ОСОБА_9, який ніякого відношення до неї
не мав.

Неправомірними діями ОСОБА_10 йому
завдано моральної шкоди.

Посилаючись на вказані обставини
та ст. ст. 49, 57, 58, 60, 549 ЦК УРСР , ст. ст. 208,
216, 346, 387, 392, 399, 1167 ЦК України, ОСОБА_6
просив суд визнати договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1,
посвідчений АТ Харківська товарна
біржа 16 липня 1996 року за №У-07-935-Н на
ім'я ОСОБА_10 частково недійсним (в
частині, що стосується покупця) та
визнати покупцями за цим договором
його - ОСОБА_6 на 1 /3 частину квартири,
його батька ОСОБА_12 на 1/3 частину
квартири та його матір ОСОБА_13 на 1 /3
частину квартири.

Витребувати у ОСОБА_7 з чужого
незаконного володіння квартиру
АДРЕСА_1.

Визнати договір купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1, посвідчений 28 грудня
1996 року АТ Харківська товарна біржа за
№У-12-1373Н, укладений між ОСОБА_7 та
ОСОБА_9 недійсним, оскільки ця угода є
мнимою.

Визнати за ним право власності на
квартиру АДРЕСА_1: - на 1/3 частину згідно
договору купівлі-продажу від 16 липня 1996
року, укладеного в АТ Харківська
товарна біржа за №У-12-1373-Н та на 2 3
частини в порядку спадкування після
смерті його батька ОСОБА_12, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1, та матері ОСОБА_13, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнути з ОСОБА_10 моральну шкоду,
завдану йому незаконними діями на
протязі 1996 -2011 років в розмірі 100 000 грн.

Відповідачка ОСОБА_10 зустрічний
позов не визнала.

При цьому посилалася на те, що її
знайомі ОСОБА_14, ОСОБА_15 займали у неї в
борг гроші, а тому у квітні 1996 року
попросили її приїхати до Харківської
товарної біржі де укладався договір
продажу квартири ОСОБА_6, розташованої
по проспекту Перемоги в м. Харкові з
тим, щоб повернути борг.

За продаж квартири ОСОБА_6 його
довіритель ОСОБА_14 отримав від покупця
7 300 доларів США, які передав їй на
зберігання. З цих грошей вона залишила
собі 1 000 доларів США у якості погашення
боргу ОСОБА_14, а інші гроші передала
ОСОБА_15 З остатку грошей ОСОБА_15
передав їй на погашення свого боргу
перед нею 2 800 доларів США, а також
передав 500 доларів США на погашення
свого боргу ОСОБА_16.

На той час вона розселяла комунальні
квартири, а тому ОСОБА_14 запропонував
їй купити квартиру на АДРЕСА_1.

У липні 1996 року вона за договором
купівлі-продажу придбала у ОСОБА_17,
ОСОБА_18, ОСОБА_19 квартиру АДРЕСА_1.
Договір купівлі-продажу вказаної
квартири укладався між ними на
Харківський універсальній біржі.

Зі слів ОСОБА_14 їй стало відомо, що з
приводу квартири на АДРЕСА_2 у нього
виник конфлікт з ОСОБА_6, оскільки його
не влаштовували запропоновані ним для
його батьків квартири, а термін
звільнення проданої квартири
закінчувався.

У зв'язку з цим ОСОБА_14 попросив її
щоб батьки ОСОБА_6 декілька місяців
пожили в її квартирі на АДРЕСА_1, на що
вона дала свою згоду.

У серпні 1996 року вона зустрілася з
ОСОБА_6, якій повідомив, що його батькам
потрібно прописка для отримання
пенсії, на що вона дала свою згоду,
однак вони так і не зареєструвалися у
її квартирі.

Кілька разів вона займала у своєї
знайомої ОСОБА_7 в борг кошти, проте при
черговій позиці, коли їй було потрібно
гроші, ОСОБА_7 попросила у неї в
якості застави спірну квартиру.

24 грудня 1996 року вона за договором
купівлі-продажу продала ОСОБА_7
квартиру АДРЕСА_1. Договір
купівлі-продажу квартири укладався
між ними на Харківський універсальній
біржі.

В подальшому ОСОБА_15 знайшов
покупця ОСОБА_9 на вказану квартиру, але
гроші за квартиру він обіцяв сплатити
після виселення мешканців.

ОСОБА_7 уклала з ОСОБА_9 договір
купівлі-продажу квартири, однак гроші
від ОСОБА_9 за продаж квартири не
отримувала.

Відповідачі ОСОБА_7, ОСОБА_9
зустрічний позов не визнали,
посилаючись на його безпідставність.

Рішенням Орджонікідзевського
районного суду м. Харкова від 25 квітня
2013 року первісний позов ОСОБА_9
задоволено.

Визнано договір купівлі-продажу
№У-12-1373-Н від 28 грудня 1996 року квартири
АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_7 та
ОСОБА_9, посвідчений АТ «Харківська
Універсальна біржа» -дійсним.

Визнати за ОСОБА_9 право власності
на квартиру АДРЕСА_1 на підставі
договору купівлі-продажу №У-12-1373-Н від
28 грудня 1996 року.

У задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_6 до ОСОБА_10, ОСОБА_7, ОСОБА_9 про
визнання недійсними договорів
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 та
визнання за ним права власності на
вказану квартиру, відмовлено за
необґрунтованістю заявлених позовних
вимог.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального і процесуального права,
просить скасувати рішення суду та
ухвалити нове рішення, яким
задовольнити його зустрічний позов,
відмовити у задоволенні первісного
позову ОСОБА_9

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_7 - ОСОБА_8, посилаючись на
невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушення судом
норм матеріального і процесуального
права, просить скасувати рішення суду
та ухвалити нове рішення, яким
відмовити у задоволенні первісного
позову ОСОБА_9

ІНФОРМАЦІЯ_3 позивач ОСОБА_9 помер (а.
с. 192 том №2).

Ухвалою апеляційного суду
Харківської області від 4 грудня 2013
року до участі у даній справі залучено
правонаступника померлого ОСОБА_9 його
дочку ОСОБА_20 (а. с. 195, 211, 212 том №2).

Апеляційні скарги задоволенню не
підлягають з таких підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

З матеріалів справи вбачається, що 16
липня 1996 року ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19
та ОСОБА_21 уклади договір
купівлі-продажу №У-07-935-Н, згідно з яким
ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_22 продали, а
ОСОБА_21 придбала у власність за 1 000 000
000 крб. квартиру АДРЕСА_1.

Договір купівлі-продажу квартири
підписано ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19,
ОСОБА_21 та зареєстровано АТ Харківська
універсальна біржа на підставі
біржового контракту №Б-07-935-Н від 16
липня 1996 року.

Вказаний договір зареєстровано в
Харківському міському бюро технічної
інвентаризації 17 липня 1996 року за р.
№П-7-8398 ( а. с. 252 том №2).

24 грудня 1996 року ОСОБА_21 та ОСОБА_7
уклали договір купівлі-продажу №Н29-6839,
згідно з яким ОСОБА_21 продала, а ОСОБА_7
придбала у власність за 6 232 грн.
квартиру АДРЕСА_1.

Договір купівлі-продажу квартири
підписано ОСОБА_21, ОСОБА_7 та
зареєстровано на Харківській товарній
біржі «Слобода» на підставі біржового
контракту №Н29-6839.

Вказаний договір зареєстровано в
Харківському міському бюро технічної
інвентаризації 27 грудня 1996 року за р. №
П-7-8389, що стверджується довідкою КП
«Харківське міське бюро технічної
інвентаризації» №23-14110 від 11 травня 2011
року (а. с. 62, 167, том №1, 254, 255 том №2).

28 грудня 1996 року ОСОБА_7 та ОСОБА_9
уклали договір купівлі-продажу
№У-12-1373-Н, згідно з яким ОСОБА_7 продала,
а ОСОБА_9 придбав у власність за 6 232
грн. квартиру АДРЕСА_1.

Пунктом 1.7 договору купівлі-продажу
сторони передбачили, що вартість
відчужуваної квартири виплачується
покупцем продавцю повністю до
підписання цього договору.

Договір купівлі-продажу квартири
підписано ОСОБА_7, ОСОБА_9 та
зареєстровано на АТ Харківська
універсальна біржа 28 грудня 1996 року за
№У-12-1373-Н (а. с. 6-8, 59-61 том №1).

29 жовтня 1999 року ОСОБА_7
зареєструвала шлюб з ОСОБА_23, у зв'язку
з змінила своє прізвище на ОСОБА_7 (а. с.
255 том №2).

Відповідно до ст. 153 ЦК УРСР договір
вражається укладеним, коли між
сторонами в потрібній у належних
випадках формі досягнуто згоди по всіх
істотних умовах. Істотними є ті умови
договору, які визнані такими за законом
або необхідні для договорів даного
виду, а також всі ті умови, щодо яких за
заявою однією з сторін повинно бути
досягнуто згоди.

За договором купівлі-продажу
продавець зобов'язується передати
майно у власність покупцеві, а покупець
зобов'язується прийняти майно і
сплатити за нього певну суму грошей (ст.
224 ЦК УРСР).

Нотаріальне посвідчення угод
обов'язкове лише у випадках, зазначених
у законі. Недодержання у цих випадках
нотаріальної форми тягне за собою
недійсність угоди з наслідками,
передбаченими ч. 1 ст. 47 ЦК УРСР.

Згідно ст. 227 ЦК УРСР договір
купівлі-продажу жилого будинку повинен
бути нотаріально посвідчений, якщо
хоча б однією з сторін є громадянин.
Недодержання цієї вимоги тягне
недійсність договору (стаття 47 цього
Кодексу). Договір купівлі-продажу
жилого будинку підлягає реєстрації у
виконавчому комітеті місцевої Ради
народних депутатів.

Вказана норма не містить посилання на
те, що договір купівлі-продажу квартири
підлягає реєстрації у виконавчому
комітеті місцевої Ради народних
депутатів.

Відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР якщо
одна з сторін повністю або частково
виконала угоду, що потребує
нотаріального посвідчення, а друга
сторона ухиляється від нотаріального
оформлення угоди, суд вправі за вимогою
сторони, яка виконала угоду, визнати
угоду дійсною. В цьому разі наступне
нотаріальне оформлення угоди не
вимагається.

Судовим розглядом встановлено, що
ОСОБА_9 виконав свої зобов'язання за
договором купівлі-продажу від 28 грудня
1996 року, оскільки до його підписання
договору передав власниці квартири
АДРЕСА_1 ОСОБА_7 грошові кошти у сумі 6
233 грн.

Суд обґрунтовано не взяв до уваги
посилання ОСОБА_7 на те, що ОСОБА_9 не
виконав умови договору купівлі-продажу
квартири від 28 грудня 1996 рок та не
передавав їй кошти за продаж спірної
квартири, оскільки вони спростовуються
пунктом 1.7 договору купівлі-продажу
№У12-1373- Н від 28 грудня 1996 року,
підписаного як продавцем так і
покупцем квартири.

За таких обставин, суд правомірно
дійшов висновку про те, що договір
купівлі-продажу №У-12-1373-Н квартири
АДРЕСА_1, укладений 28 грудня 1996 року між
ОСОБА_7 та ОСОБА_9, посвідчений АТ
Харківська Універсальна біржа є
дійсним та обґрунтовано визнав за
ОСОБА_9 право власності на вказану
квартиру на підставі договору
купівлі-продажу №У-12-1373-Н від 28 грудня
1996 року.

Проте, задовольняючи позов ОСОБА_9,
суд помилково застосував до спірних
правовідносин норми ст. 220 ЦК України.

Пунктом 4, 5 Перехідних та
Прикінцевих положень ЦК України
передбачено, що до цивільних відносин
які виникли до набуття чинності ЦК
України, положення цього Кодексу
застосовуються до тих прав і
обов'язків, що виникли або продовжують
існувати після набрання ним чинності.

Договір купівлі-продажу спірної
квартири укладено між ОСОБА_7 та ОСОБА_9
28 грудня 1996 року, тобто за час дії ЦК
УРСР, а тому при вирішенні даного спору
суд мав застосовувати норми ЦК УРСР, а
не норми ЦК України.

Тому судова колегія вважає за
необхідне застосувати при вирішенні
спору норми ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР з огляду на
те, що висновок суду в цій частині не
вплинув на правильність вирішення
спору.

Законним та обґрунтованим є рішення
суду і в частині відмови у задоволенні
зустрічного позову ОСОБА_6 до ОСОБА_10,
ОСОБА_7, ОСОБА_9 про визнання недійсними
договорів купівлі-продажу квартири
АДРЕСА_1 та визнання за ним права
власності на вказану квартиру.

Матеріали справи свідчать, що 12
квітня 1996 року ОСОБА_6, ОСОБА_12, ОСОБА_13
оформили на ім'я ОСОБА_14 нотаріально
посвідчену довіреність, якою
уповноважили останнього продати
належну їм на праві власності квартиру
АДРЕСА_2.

24 квітня 1996 року ОСОБА_14 діючи за
доручення ОСОБА_6, ОСОБА_12, ОСОБА_13 уклав
на Харківській товарній біржі
«Слобода» договір купівлі продажу
квартири, згідно з яким продав квартиру
АДРЕСА_2 покупцю ОСОБА_24, а отримані від
продажу квартири гроші в розмірі 7 300
доларів США не повернув власникам
проданої квартири, а розділив між
собою, ОСОБА_15, ОСОБА_10, які кожний із
них використав на свій розсуд (а. с. 71- 90
том №1).

Постановою Київського районного
суду м. Харкова від 17 лютого 2011 року
ОСОБА_15, ОСОБА_14, ОСОБА_10 звільнені від
кримінальної відповідальності за ст.143
КК України (в редакції 1963 року)
внаслідок спливу строку давності
притягнення до кримінальної
відповідальності, а кримінальна справи
за обвинувачення ОСОБА_15, ОСОБА_14,
ОСОБА_10 за ст. 143 КК України (в редакції
1963 року) закрита.

Вказаною поставною роз'яснено
потерпілому ОСОБА_6 право звернутися з
позовом до ОСОБА_15, ОСОБА_14, ОСОБА_10 про
відшкодування матеріальної шкоди,
завданої йому злочином у порядку
цивільного судочинства (а. с. 103 том №1)..

Батько позивача за зустрічним
позовом ОСОБА_6 - ОСОБА_25, помер
ІНФОРМАЦІЯ_1, мати ОСОБА_6 - ОСОБА_13,
померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с.164, 165 том №1).

Доказів того, що ОСОБА_6 у
визначеному законом порядку прийняв
спадщину після смерті своїх батьків,
матеріали справи не містять.

Заперечуючи проти позову ОСОБА_6
відповідачка ОСОБА_10 зазначала, що
спірну квартиру вона придбала на кошти,
які отримала 11 червня 1996 року від
продажу 39/100 частин комунальної
квартири своєї матері ОСОБА_26 (а. с. 243,
250, 251 том №2)

Належних та допустимих доказів того,
що спірна квартира була придбана
ОСОБА_10 на кошти отримані від продажу
квартири ОСОБА_6, матеріали справи не
містять.

Судовим розглядом встановлено, що
ОСОБА_6 не був стороною у договорі
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1,
укладеного 16 липня 1996 року на АТ
Харківська універсальна біржа між
ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19 та ОСОБА_21,
вказаною угодою не порушені його
особисті прав та права його батьків
ОСОБА_25, ОСОБА_13, а тому суд першої
інстанції обґрунтовано дійшов
висновку про відмову у задоволенні
зустрічного позову про визнання
договору купівлі-продажу квартири
АДРЕСА_1, посвідченого АТ «Харківська
товарна біржа» 16 липня 1996 року за
№У-07-935-Н на ім'я ОСОБА_10 частково
недійсним (в частині, що стосується
покупця) та визнання покупцями за цим
договором ОСОБА_6, ОСОБА_12, ОСОБА_13 на 1 /3
частину квартири за кожним з них;
витребування у ОСОБА_7 з чужого
незаконного володіння квартири
АДРЕСА_1; визнання договору
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1,
посвідченого 28 грудня 1996 року АТ
Харківська товарна біржа за №У-12-1373Н,
укладеного між ОСОБА_7 та ОСОБА_9
недійсним; визнання за ним право
власності на квартиру АДРЕСА_1, а саме: -
на 1/3 частину згідно договору
купівлі-продажу від 16 липня 1996 року,
укладеного в АТ Харківська товарна
біржа за №У-12-1373-Н, на 2 /3 частини в
порядку спадкування після смерті його
батька ОСОБА_12, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1,
матері ОСОБА_13, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2;
стягнення з ОСОБА_10 на його користь
моральної шкоди, завданої незаконними
діями останньої на протязі 1996 -2011 років
в розмірі 100 000 грн.

Вирішуючи спір, суд з'ясував дійсні
обставини справи, перевірив доводи та
заперечення сторін, дослідив надані
ними докази, дав їм належну оцінку та
ухвалив законне й обґрунтоване
рішення.

Доводи апеляційних скарг ОСОБА_6,
представника ОСОБА_7 - ОСОБА_8, не є
суттєвими та висновків суду першої
інстанції не спростовують.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307,
ст. ст. 308, 313, п.1 ч.1 ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319
ЦПК України, судова колегія,

у х
в а л и л а:

Апеляційні скарги ОСОБА_6,
представника ОСОБА_7 - ОСОБА_8 -
відхилити.

Рішення Орджонікідзевського
районного суду м. Харкова від 25 квітня
2013 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: