Справа № 591/380/14-ц
Провадження № 2/591/616/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2014 року Зарічний
районний суд м. Суми в складі:

головуючого в особі судді - Міліціанова
Р.В.

при секретарі - Бузовій Т.І.,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

представника відповідача - ОСОБА_4,

відповідачки - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Суми цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про
стягнення безпідставно отриманих
коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду та
зазначає, що 18.07.2007 року він передав
ОСОБА_3 12500,00доларів США за придбання
мотоцикла, однак договір купівлі -
продажу укладено не було, вказує, що
кошти було набуто спільно ОСОБА_3 та
ОСОБА_5, тому просить стягнути з кожного
по 50000,00грн.

В судовому засіданні позивач та
його представник вимоги підтримали,
просили позов задовольнити.

ОСОБА_3 та його представник
позовні вимоги підтримали.

ОСОБА_5 проти задоволення позову
заперечувала, зазначила, що одержані її
колишнім чоловіком кошти в інтересах
сім'ї не використовувались.

Суд, вислухавши пояснення
учасників процесу, дослідивши
матеріали справи, встановив наступне.

ОСОБА_3 та ОСОБА_5 перебували у
зареєстрованому шлюбі з 22 листопада
1986року по 23 лютого 2000року та з 15 квітня
2006 року по 14 січня 2011року.

На ОСОБА_3 зареєстровано право
власності на мотоцикл YAMAHA XV 1600А,
реєстраційний №1500САА, що
підтверджується копією свідоцтва про
реєстрацію транспортного засобу від
08.07.2004р. (а.с.8).

18.07.2007р. ОСОБА_3 одержав від ОСОБА_1
грошові кошти в сумі 12500,00доларів США за
проданий мотоцикл, що підтверджується
копією розписки (а.с.5).

18.07.2007р. ОСОБА_3 було видано
позивачу довіреність (а.с.6) з правом
управління та розпорядження
мотоциклом YAMAHA XV 1600А, реєстраційний
№1500САА.

21.03.2013р. зазначену довіреність
скасовано та пред'явлено вимогу до
ОСОБА_1 повернути транспортний засіб,
що підтверджується відповідною заявою
(а.с.7).

Загальні підстави для виникнення
зобов'язання у зв'язку з набуттям,
збереженням майна без достатньої
правової підстави визначені нормами
глави 83 ЦК України.

Стаття 1212 ЦК України регулює випадки
набуття майна або його збереження без
достатніх правових підстав.

Предметом регулювання інституту
безпідставного отримання чи
збереження майна є відносини, які
виникають у зв'язку з безпідставним
отриманням чи збереженням майна і які
не врегульовані спеціальними
інститутами цивільного права.

Зобов'язання з безпідставного набуття,
збереження майна виникають за
наявності трьох умов: а) набуття або
збереження майна, б) набуття або
збереження за рахунок іншої особи, в)
відсутність правової підстави для
набуття або збереження майна
(відсутність положень закону,
адміністративного акта, правочинну або
інших підстав, передбачених статтею 11
ЦК України).

Об'єктивними умовами виникнення
зобов'язань із набуття, збереження
майна без достатньої правової підстави
виступають: 1) набуття або збереження
майна однією особою (набувачем) за
рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у
вигляді зменшення або незбільшення
майна у іншої особи (потерпілого); 3)
обумовленість збільшення або
збереження майна на стороні набувача
шляхом зменшення або відсутності
збільшення на стороні потерпілого; 4)
відсутність правової підстави для
вказаної зміни майнового стану цих
осіб.

За змістом частини першої статті 1212 ЦК
України безпідставно набутим майном є
майно, набуте особою або збережене нею
у себе за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правової
підстави.

Відповідно до частини першої, пункту 1
частини другої статті 11, частин першої
та другої статті 509 ЦК України цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки. До підстав виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема,
належать договори та інші правочини.
Зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку. Зобов'язання виникають з
підстав, встановлених статтею 11 цього
Кодексу.

Зобов'язання повинно виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 177 ЦК
України об'єктами цивільних прав є,
зокрема, речі, у тому числі гроші.

Під відсутністю правової підстави
розуміється такий перехід майна від
однієї особи до іншої, який або не
ґрунтується на прямій вказівці закону,
або суперечить меті правовідношення і
його юридичному змісту. Тобто
відсутність правової підстави означає,
що набувач збагатився за рахунок
потерпілого поза підставою,
передбаченою законом, іншими правовими
актами чи правочином.

Частиною першою статті 202 ЦК України
встановлено, що правочином є дія особи,
спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Згідно із частинами першою та другою
статті 205 ЦК України правочин може
вичинятися усно або в письмовій формі.
Сторони мають право обирати форму
правочину, якщо інше не встановлено
законом.

Правочин, для якого законом не
встановлена обов'язкова письмова
форма, вважається вчиненим, якщо
поведінка сторін засвідчує їхню волю
до настання відповідних правових
наслідків.

Приписами частини першої статті 207 ЦК
України передбачено, що правочин
вважається таким, що вчинений у
письмовій формі, якщо його зміст
зафіксований в одному або кількох
документах, у листах, телеграмах, якими
обмінялися сторони.

Системний аналіз положень частини
першої, пункту 1 частини другої статті
11, частини першої статті 177, частини
першої статті 202, частин першої та
другої статті 205, частини першої статті
207, частини першої статті 1212 ЦК України
дає можливість дійти висновку про те,
що чинний договір чи інший правочин є
достатньою та належною правовою
підставою набуття майна (отримання
грошей).

Майно не може вважатися набутим чи
збереженим без достатніх правових
підстав, якщо це відбулося в не
заборонений цивільним законодавством
спосіб з метою забезпечення породження
учасниками відповідних правовідносин
у майбутньому певних цивільних прав та
обов'язків. Зокрема, унаслідок тих чи
інших юридичних фактів, правомірних
дій, які прямо передбачені частиною
другою статті 11 ЦК України.

Загальна умова частини першої статті
1212 ЦК України звужує застосування
інституту безпідставного збагачення у
зобов'язальних (договірних) відносинах,
або отримане однією зі сторін у
зобов'язанні підлягає поверненню іншій
стороні на підставі статті 1212 ЦК
України тільки за наявності ознаки
безпідставності такого виконання.

Якщо ж зобов'язання не припиняється з
підстав, передбачених статтями 11, 600, 601,
604 - 607, 609 ЦК України, до моменту його
виконання, таке виконання має правові
підстави (підстави, за яких виникло це
зобов'язання). Набуття однією зі сторін
зобов'язання майна за рахунок іншої
сторони в порядку виконання
договірного зобов'язання не є
безпідставним.

Тобто у разі, коли поведінка набувача,
потерпілого, інших осіб або подія
утворюють правову підставу для набуття
(збереження) майна, стаття 1212 ЦК України
може бути застосована тільки після
того, як така правова підстава в
установленому порядку скасована,
визнана недійсною, змінена, припинена
або була відсутня взагалі.

Як свідчить аналіз матеріалів справи,
відповідач ОСОБА_3 набув грошові кошти
за існування достатніх правових
підстав, у спосіб, що не суперечить
цивільному законодавству, шляхом
видачі розписки.

Взаємні дії сторін (з передачі
мотоциклу та грошових коштів),
тривалого користування позивачем
транспортним засобом свідчать про
наявність зобов'язальних
правовідносин.

Строк укладення договору купівлі
продажу транспортного засобу
сторонами погоджено не було, тому
позивач не позбавлений можливості
вимагати виконання зобов'язання в
натурі.

Правочини з передачі грошових
коштів та в користування мотоциклом
недійсними не визнавалися.

Внаслідок скасування довіреності не
можна вважати, що перестали існувати
підстави для утримання ОСОБА_3 грошових
коштів, оскільки в розписці факт видачі
довіреності не обумовлювався, дана
обставина не перешкоджає укладенню
договору купівлі - продажу.

Крім того, зобов'язання із набуття
або збереження майна без достатньої
правової підстави має місце за
наявності таких умов: по-перше, є
набуття або збереження майна. Це
означає, що особа набуває нові
цінності, збільшує кількість та
вартість належного їй майна або
зберігає майно, яке неминуче мало б
вибути із її володіння. По-друге, мало
місце набуття або збереження майна за
рахунок іншої особи. Тобто збільшення
або збереження майна у особи є
наслідком втрати або недоотримання
цього майна іншою особою. По-третє,
обов'язково має бути відсутність
правової підстави для набуття або
збереження майна за рахунок іншої
особи. Тобто мала місце помилка, обман,
випадковість або інші підстави набуття
або збереження майна, які не можна
віднести до підстав виникнення
цивільних прав та обов'язків (ст. 11 ЦК
України).

Однак, відсутня така ознака
безпідставно збереженого майна як
втрата або недоотримання майна іншою
особою, оскільки як в ОСОБА_3, так і
ОСОБА_1 наявні спів мірні майнові
блага.

Отже, правовідносини сторін
регулюються нормами зобов'язального
права, а не статтею 1212 ЦК України, на яку
посилався позивач як на підставу
позовних вимог. Таким чином, у разі
виникнення спору стосовно набуття
майна або його збереження без
достатніх правових підстав договірний
характер правовідносин виключає
можливість застосування до них судом
положень частини першої статті 1212 ЦК
України.

Тому, пред'явлені до ОСОБА_3 позовні
вимоги не пі дляють задоволенню, що не
позбавляє позивача можливості
пред'явити позов з інших підстав.

З приводу застосування позовної
давності суд виходить з того, що
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу (ст.256 ЦК України).

На підставі ст.261 ЦК України, перебіг
позовної давності починається від дня,
коли особа довідалася або могла
довідатися про порушення свого права
або про особу, яка його порушила. За
зобов'язаннями, строк виконання яких не
визначений або визначений моментом
вимоги, перебіг позовної давності
починається від дня, коли у кредитора
виникає право пред'явити вимогу про
виконання зобов'язання. Якщо
боржникові надається пільговий строк
для виконання такої вимоги, перебіг
позовної давності починається зі
спливом цього строку.

Суд враховує, що строк виконання
зобов'язання згідно з розпискою чітко
не визначений, позивач дізнався про
порушення його прав з дати скасування
ОСОБА_3 розписки, тобто з 21.03.2013р., тому
визначений ст.257 ЦК України строк
позовної давності не пропущено.

Отже, підстави для відмови в позові в
зв'язку з пропуском строку давності
звернення до суду - відсутні.

Відносно вимог позову до ОСОБА_5
суд зазначає намтупне.

Ухвалою Апеляційного суду
Сумської області від 13 березня 2013 року
по справі № №2-1396 здійснено розподіл
спільно нажитого ОСОБА_3 та ОСОБА_5
майна.

Також, за результатом допиту
позивача та дослідження розписки від
18.07.2007р., судом апеляційної інстанції
визначено, що дійсно мотоцикл YAMAHA XV 1600А,
реєстраційний №НОМЕР_1 є спільним
майном подружжя, однак відповідач не
надав доказів на підтвердження своїх
доводів про те, що отримані ним кошти
від продажу автотранспорту були
витрачені ним в інтересах сім'ї чи на її
потреби.

Відповідно до ст. 65 СК України при
укладенні договору одним із подружжя
вважається, що він діє за згодою
другого з подружжя. Для укладення одним
із подружжя договорів стосовно цінного
майна згода другого з подружжя має бути
подана письмово. Договір, укладений
одним із подружжя в інтересах сім'ї,
створює обов'язки для другого з
подружжя, якщо майно, одержане за
договором, використане в інтересах
сім'ї.

Стягнення може бути накладено на майно,
яке є спільною сумісною власністю
подружжя, якщо судом установлено, що
договір був укладений одним із
подружжя в інтересах сім'ї і те, що було
одержане за договором, використано на
її потреби (ч. 2 ст. 73 СК України).

У процесі розгляду спору факт
використання одержаного за договором
на потреби сім'ї підлягає доказуванню
зацікавленою стороною, а наявність
наданої в письмовій формі згоди
другого з подружжя - з'ясуванню судом
(постанова Судової палати у цивільних
справах Верховного Суду України від 20
лютого 2013 р. у справі № 6-163цс12).

Тому, відсутні підстави для
визнання для визнання одержаних ОСОБА_3
за розпискою від 18.07.2007р. грошових
коштів спільним майном, отже ОСОБА_5 не
набувала права власності на дані кошти,
що підтвердила в судовому засіданні.

Також, вирішуючи питання про
набуття майна без достатньої правової
підстави за позовом третьої особи суд
не може виходити за межі предмету
позову та вирішувати питання про поділ
спільного майна подружжя.

Таким чином, пред'явлені до ОСОБА_5
вимоги також не підлягають
задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 197, 212-215 ЦПК України, суд
-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3
про стягнення 50000,00грн. безпідставно
отриманих коштів - відмовити за
необґрунтованістю.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_5
про стягнення 50000,00грн. безпідставно
отриманих коштів - відмовити за
необґрунтованістю.

Рішення суду може бути оскаржено до
Судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Сумської області
через Зарічний районний суд м. Суми
протягом 10 днів з дня складення повного
тексту рішення, а особами, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом 10
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги якщо скаргу не було
подано.

Суддя
Р.В. Міліціанов