Справа №476/1318/13-ц 14.04.2014 14.04.2014 14.04.2014
Провадження №22-ц/784/978/14
Головуючий першої інстанції Патрик
Суддя-доповідач апеляційного суду
Ухвала

Іменем України

14 квітня 2014 року місто
Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючого: Лисенка П.П.,

суддів: Самчишиної Н.В., Серебрякової
Т.В.,

із секретарем судового засідання
Богуславською О.М.,

за участі: представника позивача
Ремешевського Є.А.,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Миколаєві цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3
на рішення Єланецького районного суду
Миколаївської області від 19 лютого 2014
року, ухваленого за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2013 року Публічне
акціонерне товариство Комерційний
банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ
«ПриватБанк») пред'явило позов до
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за
кредитним договором.

В обґрунтування своїх вимог позивач
зазначав, що 19 грудня 2007 року між банком
та ОСОБА_3 укладено кредитний договір
№NKVZG6, за умовами якого банк
зобов'язався надати позичальнику
кредитні кошти, шляхом видачі готівки
через касу на строк з 19 грудня 2007 року
по 19 грудня 2019 року
включно, у вигляді строкового кредиту у
розмірі 7 500 грн. 00 коп. зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 1.25% у місяць на суму залишку
заборгованості за кредитом.

Посилаючись на вказані обставини, а
також на те, що відповідач виконує свої
зобов'язання за договором щодо
повернення кредитних коштів
неналежним чином, внаслідок чого
виникла заборгованість, яка станом на 04
листопада 2013 року складає 11 129 грн. 02
коп., у тому числі: 6 856 грн. 87 коп. -
заборгованість за кредитом, 2 663 грн. 56
коп. - заборгованість за процентами за
користування кредитними коштами, 1 608
грн. 59 коп. - пеня, позивач просив позов
задовольнити, стягнути з відповідача
вищевказану заборгованість та 229 грн. 40
коп. судових витрат.

Рішенням Єланецького районного суду
Миколаївської області від
19 лютого 2014 року позов задоволено
повністю. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь
ПАТ КБ «ПриватБанк» 11 129 грн. 02 коп.
заборгованості за вищевказаним
кредитним договором та 229 грн. 40 коп.
судових витрат.

Не погодившись із судовим рішенням,
ОСОБА_3 подала на нього апеляційну
скаргу, в якій вказує на
безпідставність стягнення з неї судом
нарахованої заборгованості та просить
рішення суду скасувати і ухвалити
нове, яким відмовити в задоволенні
позовних вимог.

Перевіривши правильність рішення суду
в межах доводів апеляційної скарги,
колегія суддів прийшла до висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню виходячи з таких підстав.

Задовольняючи позов, районний суд
виходив із того, що між сторонами
існують договірні правовідносини,
умови якого порушила відповідач, а
тому, відповідно до положень
ст.ст.525-526,530,551,611,615,625,1046-1050,1054,1055 ЦК
України й умов кредитного договору
вона повинна відповідати за неналежне
виконання зобов`язання і нести
негативні наслідки таких його дій, а
саме, сплатити заборгованість за тілом
кредиту, заборгованість по процентам
та неустойку, у вигляді пені.

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області погоджується з
висновки районного суду щодо стягнення
заборгованості за кредитним договором,
вважає їх обґрунтованими й законними, з
огляду на наступне.

Так, за ст.11 ЦК України, цивільні права
та обов'язки виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки.

Договір, в тому числі і договір кредиту,
є підставою виникнення цивільних прав
та обов'язків.

В силу ст.ст.251,253,509,525-526,598,610,611,616,622,631 ЦК
України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання має ґрунтуватися на
засадах добросовісності, розумності та
справедливості і виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів законодавства, а за відсутності
таких умов та вимог - відповідно до
звичаїв ділового обороту або інших
вимог, що звичайно ставляться.

Сторони по зобов'язанню повинні
сприяти одна одній у належному його
виконанні, а у разі виникнення
труднощів у однієї із сторін - всіляко
сприяти зменшенню збитків.

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Зобов'язання припиняється повністю або
частково на підставах, встановлених
договором або законом.

Особа, яка порушила зобов'язання
(не виконала його, або виконала з
порушенням умов) повинна нести
негативні наслідки такої поведінки, а
саме, сплатити в межах позовної
давності неустойку і відшкодувати
збитки.

При цьому, сторона не
звільняється від виконання
зобов'язання в натурі.

Зазначене у повній мірі стосується і
кредитних зобов'язань, які не виконані
належним чином.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором
застосовуються положення щодо
договору позики, якщо інше не
встановлено законом і не випливає із
суті кредитного договору.

Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець
має право на одержання від
позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюється
договором.

За правилам ч.1 ст.1049 і ст.1050 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві кредит у строк та
порядок, що встановлені договором.

В разі несвоєчасного повернення коштів
він не звільняється від обов'язку
виконання зобов'язання, при цьому
кредитодавець має право вимагати від
позичальника достроково повернути всю
суму кредиту та внести інші платежі,
передбачені договором.

Згідно вимог ст.526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином, згідно умов договору та у строки
передбачені цим договором.

За змістом ст.611 ЦК України в разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема: 1)
припинення зобов'язання внаслідок
односторонньої відмови від
зобов'язання, якщо це встановлено
договором або законом, або розірвання
договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3)
сплата неустойки; 4) відшкодування
збитків та моральної шкоди.

Статтею 546 ЦК України передбачено, що
виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, притриманням,
завдатком.

Відповідно до ст.549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання (ч. 3
ст. 549 ЦК України).

Отже, пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання, тобто
встановлює певні юридичні наслідки у
вигляді обов'язку сплатити визначену
суму, яка залежить не тільки від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання, а й від часу такого
невиконання.

З матеріалів справи вбачається, що 19
грудня 2007 року між Закритим
акціонерними товариством Комерційний
банк «ПритватБанк», правонаступником
якого є позивач, та позичальником
ОСОБА_3 укладено у простій письмовій
формі кредитний договір №NKVZG6, за
умовами якого банк надав позичальнику
кредитні кошти у розмірі 7 500 грн. 00 коп.
на споживчі цілі, зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 1.25 %
на місяць на суму залишку
заборгованості за кредитом на строк з
19 грудня 2007 року по 19 грудня
2019 року включно.

Для виконання даного договору банк
відкрив позичальникові рахунок
№8308 для зарахування коштів,
спрямованих на погашення
заборгованості за кредитними угодами
№NKVZG6 від 19
грудня 2007 року (основний кредит), та
№NKVZG6 від 19 грудня
2007 року (кредит на початковий внесок).
При цьому кошти повинні розподілятися
наступним чином:

- погашення заборгованості за
кредитом на початковий внесок (за
виключенням суми спрямованої на
дострокове погашення кредиту);

- погашення заборгованості за
основним кредитом (за включенням суми
спрямованої на дострокове погашення
кредиту);

- за наявності поточних
зобов'язань за кредитом на початковий
внесок - дострокове погашення кредиту
на початковий внесок у межах суми
заборгованості);

- при відсутності поточних
зобов'язань по кредиту на початковий
внесок - дострокове погашення
основного кредиту у межах суми
заборгованості.

Банк виконав свої зобов'язання за
договором належним чином, надавши
позичальнику кредитні кошти, в розмірі
передбаченим договором.

Відповідач свої зобов'язання за
договором щодо повернення кредитних
коштів не виконала належним чином,
внаслідок чого виникла заборгованість
за вказаним договором, яка станом на 04
листопада 2013 року складається із:
заборгованості за тілом кредиту в
розмірі 6 856 грн. 87 коп. та
заборгованості за процентами розмірі
2 663 грн. 56 коп.

Також позивачем було нараховано у
зв'язку з порушенням відповідачем умов
договору 1 608 грн. 59 коп. пені.

Отже, проаналізувавши викладене,
колегія суддів вважає, що висновок суду
першої інстанції про порушення
відповідачем умов кредитного договору
та необхідності стягнення з нього
кредитної заборгованості є правильним,
оскільки вважає доведеним факт
неналежного виконання позичальником
своїх зобов'язань, які випливають з
умов договору, що відповідно до
ст.ст.526,1049,1054 ЦК України є підставою для
стягнення з нього заборгованості в
загальному розмірі 11 129 грн. 02 коп., з
яких: 6 856 грн. 87 коп. - заборгованість за
тілом кредиту, 2663 грн. 56 коп. -
заборгованість за відсотками та 1 608
грн. 59 коп. -пеня.

Доводи апеляційної скарги про те, що в
розрахунок заборгованості за
кредитним договором не були зараховані
сплачені позичальником кошти згідно
наданих квитанцій та розрахунок
заборгованості зроблений позивачем не
вірно, є безпідставними, оскільки всі
суми, які сплачені відповідачем на
погашення кредиту за вказаним
договором позивачем зараховані, що
підтверджується випискою з особового
рахунку.

Твердження відповідача про те, що
позивачем неправомірно
перераховувались кошти з іншого
рахунку відповідача, колегія суддів не
приймає до уваги, оскільки вони не
впливають на вирішення спору предметом
якого є невиконання умов кредитного
договору. При цьому, у матеріалах даної
справи є достатньо інформації щодо
прав та обов'язків сторін по кредитному
договору та дотримання порядку його
виконання.

Посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_3
на те, що банк не мав права просити про
стягнення всієї суми заборгованості
достроково є помилковим, оскільки не
ґрунтується на нормах закону та умовах
договору.

Інші доводи апеляційної скарги, які
зводяться до переоцінки доказів,
висновків суду не спростовують, а тому
не можуть бути підставою для
скасування правильного по суті
судового рішення.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив
рішення з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
то апеляційна скарга в силу
ч.1 ст.308 ЦПК України підлягає
відхиленню.

Керуючись ст.ст.303,308,315 ЦПК України,
колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а
рішення Єланецького районного суду
Миколаївської області від 19 лютого 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і з цього часу
протягом двадцяти днів може бути
оскаржена у касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий Судді: