АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/3379/2014 Головуючий
у 1-й інстанції: Кізюн Л.І.
Доповідач: Кравець В.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2014 року колегія Суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі :

Головуючої - Кравець
В.А.,

Суддів - Семенюк
Т.А., Музичко С.Г.

при секретарі - Круглику
В.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
ОСОБА_1 на ухвалу Солом'янського
районного суду м. Києва від 16 грудня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
Київської міської ради, Бирюківської
сільської ради Рокитнянського району
Київської області, третя особа: Головне
управління юстиції в м. Києві про
визнання права власності на спадкове
майно, -

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2013 року представник позивача
звернувся до суду із заявою про
забезпечення позову шляхом накладення
заборони на відчуженя квартири
АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2.

В мотивування вимог посилавя на
вірогідність вчинення ОСОБА_2, дій,
спрямованих на відчуження вказаного
майна.

УхвалоюСолом'янського районного суду
м. Києва від 16 грудня 2013 року - у
задоволенні заяви відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду,
представник позивача подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
ухвалу, посилаючись на те, що вона
постановлена з порушенням норм
процесуального права.

Вказує на те, що ним, як представником
позивача, було надіслано запити до
Бирюковської сільської ради,
Реєстраційної служби Головного
управління юстиції у м. Києві, КМ БТІ з
вимогою надати інформацію щодо
реєстрації спірного майна ,проте на
даний час відповідь на запит не
надійшла.

Заслухавши доповідь судді Кравець В.А.,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши законність і
обґрунтованість постановленої ухвали,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав:

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд
виходив з того, що позивачем не надано
належних та допустимих доказів про
належність квартири та будинку, на які
представник позивача просить накласти
заборону відчуження, відповідачам.

Висновок суду відповідає обставинам
справи та ґрунтується на вимогах
закону.

Відповідно до ст.151 ЦПК України суд за
заявою осіб, які беруть участь у справі,
може вжити заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Частиною 3 ст. 152 ЦПК України
передбачено, що види забезпечення
позову мають бути співмірними із
заявленими позивачем вимогами.

Згідно п.п.1,4 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №9 від 22.12.2006
року «Про практику застосування судами
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення позову»
забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи після
відкриття провадження у ній (за
винятком випадку, передбаченого ч.4ст.151
ЦПК України), якщо невжиття заходів
забезпечення може утруднити чи зробити
неможливим виконання рішення суду.

Заходи забезпечення позову
застосовуються для того, щоб
гарантувати виконання можливого
рішення суду і повинні застосовуватися
лише у разі необхідності, оскільки
безпідставне звернення до даних дій
може спричинити порушення прав та
законних інтересів інших осіб, чи
учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення
позову, суд (суддя) має з урахуванням
доказів, наданих позивачем на
підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема, в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

Проте, дослідивши матеріали справи,
колегія суддів не знаходить підстав
для задоволення скарги, оскільки
відсутні докази, які б свідчили про те,
що відповідач вживає активних заходів
щодо відчуження майна, зокрема, веде
переддоговірну діяльність, укладає
попередні договори, або просто
розшукує потенційних покупців,
розміщуючи об'яви та реклами в засобах
масової інформації.

Крім того, апеляційна інстанція
виходить з того , що задоволення заяви
без надання належних та допустимих
доказів може мати наслідком
невиправдане обмеження прав власника
щодо розпорядження своїм майном, який,
окрім того, не є стороною у справі.

Таким чином, посилання представника
апелянта на порушення норм
процесуального права при розгляді
заяви - є безпідставні.

Оскільки, ухвала суду постановлена з
дотриманням норм процесуального
права, підстав для її скасування
колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 312-315 ЦПК України,
колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1
- відхилити.

Ухвалу Солом'янського районного суду
м. Києва від 16 грудня 2013 року - залишити
без зміни.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Головуючий
Судді