Ухвала

Іменем України

12 лютого 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Ткачука О.С. Висоцької В.С.
Колодійчука
В.М.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, звернення стягнення на
майно; за зустрічним позовом ОСОБА_6 до
публічного акціонерного товариства
«Райффайзен Банк Аваль», ОСОБА_5 про
визнання недійсними змін до договору
поруки за касаційною скаргою
представника ОСОБА_7 - ОСОБА_8 - на
рішення Бородянського районного суду
Київської області від 22 серпня 2013 року
та ухвалу апеляційного суду Київської
області від 23 жовтня 2013 року,

в с т а н о в и л а :

У липні 2010 року публічне акціонерне
товариство «Райффайзен Банк Аваль»
(далі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»)
звернулося до суду з указаним позовом,
посилаючись на те, що відповідно до
умов кредитного договору від 27 грудня
2007 року ОСОБА_5 надано кредитні кошти у
розмірі 418 700 грн. На забезпечення
виконання умов кредитного договору
сторони того ж дня уклали договір
іпотеки, предметом якого є земельна
ділянка, площею 0,2496 га, розташована по
АДРЕСА_1. Крім того, банк 27 грудня 2007
року уклав із ОСОБА_6 договір поруки. У
результаті порушення умов кредитного
договору утворилася заборгованість,
яку позичальник та його поручитель
добровільно сплачувати відмовились.
Ураховуючи викладене та з урахуванням
уточнень позовних вимог, позивач
просив стягнути з ОСОБА_6
заборгованість за кредитним договором
у розмірі 498 057 грн. 99 коп. та звернути
стягнення на предмет іпотеки.

У квітні 2013 року ОСОБА_6 звернувся до
суду із зустрічним позовом до ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль», в якому
посилаючись на те, що зміни до договору
поруки, викладені у його заяві від 09
квітня 2009 року, внесені у простій
письмовій формі, що порушує ст. 654 ЦК
України, просив визнати ці зміни
недійсними.

Рішенням Бородянського районного суду
Київської області від 22 серпня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Київської області
від 23 жовтня 2013 року, позов ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль»
заборгованість за кредитним договором
у розмірі 498 057 грн. 99 коп. У рахунок
погашення заборгованості звернуто
стягнення на земельну ділянку площею
0,2496 га, розташовану по АДРЕСА_1.
Розподілено судові витрати. У
задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6
відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_6
- ОСОБА_8 - просить скасувати судові
рішення, посилаючись на порушення
судами норм матеріального та
процесуального права, й ухвалити нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позову банку, а його зустрічний позов
задовольнити.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що судові рішення
ухвалені з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Задовольняючи позов ПАТ «Райффайзен
Банк Аваль» та відмовляючи у
задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6,
суди, на підставі наданих сторонами та
належним чином оцінених доказів (ст. 212
ЦПК України), дійшли до правильного
висновку про те, що як позичальник,
ОСОБА_5, так і поручитель, ОСОБА_6,
порушили умови договорів кредиту та
поруки, у зв'язку з чим допустили
кредитну заборгованість, як солідарні
боржники.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_6 про
збільшення обсягу відповідальності
без його згоди безпідставні, оскільки 09
квітня 2008 року він надав банку письмову
згоду на внесення змін до кредитного
договору.

Крім того, доводи касаційної скарги
поручителя, ОСОБА_6, зводяться до
захисту прав позичальника, ОСОБА_5, який
судові рішення не оскаржував.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3
ст. 332 ЦПК України, колегія суддів
вважає за необхідне відхилити
касаційну скаргу і залишити судові
рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_7 -
ОСОБА_8 - відхилити.

Рішення Бородянського районного суду
Київської області від 22 серпня 2013 року
та ухвалу апеляційного суду Київської
області від 23 жовтня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

Ткачук О.С. Висоцька В.С.
Колодійчук В.М.