РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 700/1223/13-ц

Провадження № 2/700/19/14

10 лютого 2014 року Лисянський районний
суд Черкаської області

в складі: головуючої-судді Бесараб
Н.В.

при секретарі
Мельніченко Н.І.

за участю: представника позивача
ОСОБА_2

представника відповідача
ОСОБА_3

представника відповідача
ОСОБА_4

представника відповідача

сільського голови
с.Почапинці Пашковського Г.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Лисянка справу за
позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 та
Почапинської сільської ради
Лисянського району Черкаської області,
третя особа державний реєстратор про
визнання недійсним свідоцтва про право
власності на нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_6 звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_7 та Почапинської
сільської ради Лисянського району
Черкаської області, третя особа
державний реєстратор про визнання
недійсним свідоцтва про право
власності на магазин з прибудовою, що
знаходяться в АДРЕСА_1.

В позовній заяві позивач зазначив, що
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 05 квітня 2012
року залишена без змін постанова
Лисянського районного суду Черкаської
області від 16 червня 2011 року,
відповідно до якої відмовлено в
задоволенні адміністративного позову
ОСОБА_7 про визнання незаконним та
скасування рішення сесії сільської
ради. Рішення апеляційного суду
Черкаської області від 24 вересня 2013
року відмовлено в задоволенні позову
ОСОБА_7 про визнання факту
купівлі-продажу дійсним та визнання
права власності. Обидва позови
стосувалися права власності на
приміщення магазину та прибудови, що
знаходяться в АДРЕСА_1. На
підтвердження своїх позовних вимог про
визнання факту купівлі-продажу дійсним
та визнання права власності, як на
доказ ОСОБА_7 зокрема посилалась на
Свідоцтво про право власності на
нерухоме майно серії САА №403988, яке
видане Почапинською сільською радою на
підставі рішення виконавчого комітету
№47 від 06.06.2005 р. Відповідно до цього
Свідоцтва ОСОБА_7 є власником
нерухомого майна, що знаходиться в
АДРЕСА_1 і складається з магазину та
прибудови загальною площею 166,2 кв.м.
Проте, зазначене рішення виконавчого
комітету №47 правомірно скасовано
рішенням Почапинської сільської ради
№28-2/5 від 26.06.2009. З огляду на викладене,
оспорюване Свідоцтво про право
власності на нерухоме майно необхідно
визнати недійсним, оскільки підставою
для його видачі є незаконне рішення №47
виконавчого комітету Почапинської
сільської ради, яке згодом було
скасоване рішення сесії Почапинської
сільської ради. Наявність цього
Свідоцтва порушує права позивача як
власника спірного нерухомого майна,
яке він придбав за договором
купівлі-продажу від 15.05.2001р.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_2 позовні вимоги
підтримав та просив позов задовольнити
з підстав, викладених у позовній заяві,
а також додав, що наявність Свідоцтва
про право власності на приміщення
магазину, що видане на ім'я ОСОБА_7
перешкоджає позивачу завершити
оформлення права власності на спірний
магазин відповідно до договору
купівлі-продажу, укладеного ним 15.05.2001р.

Представники відповідача ОСОБА_4 та
ОСОБА_3 позов не визнали та просили суд
відмовити в його задоволенні. Свою
позицію аргументували тим, що у
позивача ОСОБА_6 не виникло право на
спірне майно, оскільки договір
купівлі-продажу, стороною якого він є,
не зареєстрований в органах БТІ, а тому
він не може бути позивачем по справі.

Представник відповідача Почапинської
сільської ради позовні вимоги визнав
та не заперечував проти їх задоволення,
оскільки вважає їх належно
обґрунтованими.

Представник третьої особи в судове
засідання не з'явився, причини неявки
не повідомив, про згоду на участь у
справі не повідомляв.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши документи і матеріали
справи, всебічно і повно з'ясувавши
обставини, якими сторони обґрунтовують
свої вимоги та заперечення, давши
оцінку доказам, що мають значення для
справи, суд прийшов до висновку, що
позовні вимоги підлягають задоволенню
з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що
відповідно до Свідоцтво про право
власності на нерухоме майно серії САА
№403988, яке видане Почапинською
сільською радою на підставі рішення
виконавчого комітету №47 від 06.06.2005 р.,
ОСОБА_7 є власником нерухомого майна, що
знаходиться в АДРЕСА_1 і складається з
магазину та прибудови загальною площею
166,2 кв.м.

З матеріалів справи також вбачається,
що рішення виконавчого комітету
Почапинської сільської ради №47 від
06.06.2005р. скасоване як незаконне
рішенням сесії Почапинської сільської
ради №28-2/5 від 26.06.2009.

Відповідно до ст.328 ЦК України, право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим, якщо інше прямо не випливає із
закону або незаконність набуття права
власності не встановлена судом.

Статтею 41 Конституції України
встановлено, що ніхто не може бути
протиправно позбавлений права
власності. Право власності є
непорушним.

Відповідно до зазначених норм
матеріального права, виходячи із
характеру спірних правовідносин, що
виникли між сторонами, та враховуючи,
що рішення виконавчого комітету №47,
яке стало підставою для видачі
відповідачу оспорюваного позивачем
свідоцтва про право власності,
скасоване як незаконне, а посвідчення
вказаним правовстановлюючим
документом належного ОСОБА_7 права
власності на нерухоме майно є похідним
від рішення №47виконавчого комітету
Почапинської сільської ради про
визнання права власності на приміщення
магазину, то суд приходить до висновку
про наявність в даному випадку
передбачених законом підстав для
визнання виданого органом місцевого
самоврядування оспорюваного позивачем
свідоцтва про право власності на
приміщення магазину та прибудову
недійсним.

Порядок проведення державної
реєстрації прав на нерухомість
передбачено Законом України «Про
Державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень» (далі -
Закон).

У контексті положень ст.182 ЦК України та
ст.2 вказаного Закону державній
реєстрації підлягають факти
виникнення, переходу або припинення
прав на нерухоме майно шляхом внесення
відповідного запису до Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно.

Серед документів, що можуть
підтверджувати наявність таких фактів,
у п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону передбачено і
рішення судів, що набрали законної
сили.

Частиною 2 ст. 26 Закону встановлено, що у
разі скасування на підставі рішення
суду рішення про державну реєстрацію
прав до Державного реєстру прав
вноситься запис про скасування
державної реєстрації прав.

Аналогічно питання про внесення
записів про скасування державної
реєстрації прав врегульовано і
Порядком прийняття і розгляду заяв про
внесення змін до записів, внесення
записів про скасування державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень та скасування
записів Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно, затвердженим
наказом Міністерства юстиції України
№3502/5 від 12 грудня 2011 року.

Виходячи із наведених норм Закону та
враховуючи, що свідоцтво про право
власності на спірну будівлю, яке було
підставою для проведення державної
реєстрації права власності в
електронному реєстрі прав власності на
нерухоме майно, визнано недійсним, то
суд вважає, що державна реєстрація
права власності ОСОБА_7 на спірне
приміщення магазину та прибудови
підлягає скасуванню.

Заперечуючи проти позову, представник
відповідача ОСОБА_4 звертав увагу суду
на те, що у позивача ОСОБА_6 не виникло
право власності на спірну нерухомість,
а тому він не може бути позивачем у
справі.

Проте, такі судження представника
відповідача не ґрунтуються на законі з
огляду на таке.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Згідно з ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами
захисту цивільних прав та інтересів
можуть бути: відновлення становища, яке
існувало до порушення; визнання
незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб.

Враховуючи те, що наявність Свідоцтва
про право власності на приміщення
магазину, що видане на ім'я ОСОБА_7,
перешкоджає позивачу завершити
оформлення права власності на спірний
магазин відповідно до договору
купівлі-продажу, укладеного ним 15.05.2001р,
то суд вважає, що у позивача наявне
право на звернення до суду за захистом
свого майнового права та інтересу в
розумінні ст. 16 ЦК України.

Керуючись ст.41 Конституції України,
ст.ст.16, 328 ЦК України, Законом України
«Про Державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень»,
ст.ст.215-218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_6 до ОСОБА_7 та Почапинської
сільської ради Лисянського району
Черкаської області, третя особа
державний реєстратор про визнання
недійсним свідоцтва про право
власності на нерухоме майно -
задовольнити.

Визнати незаконним Свідоцтво про право
власності на нерухоме майно серії САА
№403988, видане Почапинською сільською
радою Лисянського району Черкаської
області від 06.06.2005 року на ім'я ОСОБА_7 та
виключити відповідний запис з
державної реєстрації.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Головуючий суддя -
Н. В.
Бесараб