Справа
№ 363/407/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

14 квітня 2014 року Вишгородський
районний суд Київської області в
складі:

головуючого судді Підкурганного
В.В.

при секретарі Подшибякіній
О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Вишгороді
цивільну справу за позовом Прокуратури
Вишгородського району в інтересах
держави в особі Комунального закладу
Київської обласної Ради «Київська
обласна клінічна лікарня» до ОСОБА_1
про стягнення коштів витрачених на
лікування,

ВСТАНОВИВ:

у січні 2014 року прокурор
Вишгородського району Київської
області в інтересах держави в особі
Комунального закладу Київської
обласної Ради «Київська обласна
клінічна лікарня» звернувся до суду із
позовом у якому просив стягнути з
відповідача на користь Комунального
закладу Київської обласної Ради
«Київська обласна клінічна лікарня»
кошти витрачені на лікування ОСОБА_2 в
сумі 24 346 грн. 64 коп. також просив
судові витрати покласти на
відповідача.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим,
що 26 липня 2012 року близько 18 год. 40 хв.
ОСОБА_1 допустив зіткнення з
автомобілем НОМЕР_1, під керуванням
ОСОБА_2 Внаслідок ДТП ОСОБА_2 та пасажир
автомобіля НОМЕР_2 ОСОБА_3 отримали
тілесні ушкодження.

В ході розгляду кримінальної справи
ОСОБА_1 повністю відшкодував заподіяну
шкоду ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Постановою Вишгородського районного
суду Київської області від 19 червня 2013
року кримінальну справу по
обвинуваченню ОСОБА_1 у вчиненні
злочину, передбаченого частиною 1
статті 286 КК України закрито на
підставі статті 46 КК України у зв'язку з
примиренням із потерпілим, звільнено
останнього від кримінальної
відповідальності та закрито
провадження по справі. Однак, під час
судового розгляду справи не було
вирішено питання щодо стягнення коштів
витрачених на лікування потерпілого
ОСОБА_2

Відповідно до листа головного лікаря
КЗ КОР «Київська обласна клінічна
лікарня» від 5 грудня 2013 року при
лікуванні потерпілого ОСОБА_2 Київська
обласна клінічна лікарня понесла
затрати у сумі 24 346 грн. 64 коп.

Прокурор прокуратури Вишгородського
району Київської області в судовому
засіданні позовні вимоги підтримала та
просила про їх задоволення.

Головний лікар КЗ КОР «Київська
обласна клінічна лікарня» направив на
адресу суду лист в якому позовні вимоги
підтримав, просив їх задовольнити та
розглядати справу за їх відсутності.

Відповідач в судовому засіданні проти
заявлених позовних вимог заперечував,
стверджуючи, що між ним та потерпілими
було укладено мирову угоду за умовами
якої він виплатив ОСОБА_2 кошти у
розмірі 81 100 грн., а ОСОБА_3 у розмірі 10
000 грн. у зв'язку з чим ним повністю
відшкодовано шкоду заподіяну
потерплим. Просив відмовити у
задоволенні позову з цих підстав.

Заслухавши пояснення прокурора
прокуратури Вишгородського району
Київської області, відповідача,
дослідивши письмові матеріали справи,
суд дійшов наступного.

Так, судом встановлено, що 26 липня 2012
року близько 18 год. 40 хв. ОСОБА_1 в
порушення п. 2.9 Правил дорожнього руху
України керував автомобілем НОМЕР_3 у
стані алкогольного сп'яніння та
рухався автодорогою «Димер Богдани»
між населеними пунктами смт. Димер та с.
Глібівка Вишгородського району
Київської області в напрямку с.
Глібівка. Під час виконання на вказаній
ділянці автодороги 0+300 м. обгону ОСОБА_1
в порушення п.п. 14.2 (В), 10.1 ПДР України не
переконався, що зустрічна смуга руху на
явку він буде виїжджати вільна від
транспортних засобів на достатній для
обгону відстані та що даний маневр буде
безпечним і не створить перешкод або
небезпеки іншим учасникам руху, чим
поставив під загрозу життя та здоров'я
громадян, виїхав на смугу зустрічного
руху, де допустив зіткнення з
зустрічним автомобілем НОМЕР_4, під
керуванням ОСОБА_2, що рухався в
напрямку смт. Димер.

В наслідок ДТП водію автомобіля НОМЕР_5
ОСОБА_2 та пасажиру автомобіля НОМЕР_3
ОСОБА_3 заподіяно тілесні ушкодження
середнього ступеню тяжкості.

Відповідно до постанови
Вишгородського районного суду
Київської області від 19 червня 2013 року,
яка набрала законної сили, кримінальну
справу по обвинуваченню ОСОБА_1 у
вчиненні злочину, передбаченого
частиною 1 статті 286 КК України закрито
на підставі статті 46 КК України у
зв'язку з примиренням із потерпілим,
звільнено останнього від кримінальної
відповідальності та закрито
провадження по справі (а.с. 31-33).

Згідно висновку судово-медичної
експертизи від 17 жовтня 2012 року № 65/Д-2012
р. ОСОБА_2 перебував на стаціонарному
лікуванні в Київській обласній
клінічній лікарні з 27 липня 2012 року по
19 вересня 2012 року (а.с.34).

Відповідно до повідомлення головного
лікаря КЗ КОР «Київська обласна
клінічна лікарня» Анкіна М.Л. від 5
грудня 2013 року № 2587 вартість лікування
хворого ОСОБА_2, який перебував на
стаціонарному лікуванні у відділенні
реанімації та інтенсивної терапії,
торако-пульмонологічному центрі та
ортопедо-травматологічному центрі КЗ
КОР «Київської обласної клінічної
лікарні» з 27 липня 2012 року по 19 вересня
2012 року складає 24 346 грн. 64 коп. (а.с.7).

З огляду на встановлені обставини
судом зазначається наступне.

Відповідно до статті 1 ЦПК України,
завданням цивільного судочинства є
справедливий, неупереджений та
своєчасний розгляд і вирішення
цивільних справ з метою захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб,
інтересів держави.

Відповідно до частини 1 статті 3 ЦПК
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Так, законним є рішення, яким суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно статті 1206 ЦК України особа, яка
вчинила злочин, зобов'язана
відшкодувати витрати закладові
охорони здоров'я на лікування
потерпілого від цього злочину, крім
випадку завдання шкоди при перевищенні
меж необхідної оборони або у стані
сильного душевного хвилювання, що
виникло раптово внаслідок насильства
або тяжкої образи з боку потерпілого.

Відповідно до пункту 3 Постанови
Пленуму Верховного Суду України «Про
відшкодування витрат на стаціонарне
лікування особи, яка потерпіла від
злочину, та судових витрат» від 7 липня
1995 року, витрачені на стаціонарне
лікування кошти підлягають
відшкодуванню у повному обсязі і
зараховуються до відповідного
державного бюджету залежно від джерел
фінансування закладу охорони здоров'я
або на рахунок юридичної особи, якій
належить останній.

Також, відповідно до пункту 2 «Порядку
обчислення розміру фактичних витрат
закладу охорони здоров'я на
стаціонарне лікування потерпілого від
злочинного діяння та зарахування
стягнення з винних осіб коштів до
відповідного бюджету і їх
використання» затвердженого
Постановою КМУ від 16 липня 1993 року № 545,
сума коштів, яка підлягає
відшкодуванню, визначається закладом
охорони здоров'я, в якому перебував на
лікуванні потерпілий, виходячи з
кількості ліжко-днів, проведених ним в
стаціонарі, та вартості витрат на його
лікування в день. Кількість ліжко-днів
визначається на підставі медичної
карти стаціонарного хворого або інших
документів, які підтверджують дату
госпіталізації та виписки хворого із
стаціонара лікувального закладу.
Визначення суми витрат на лікування
потерпілого за один ліжко-день
провадиться виходячи з фактичної
кількості ліжко-днів і загальної суми
фактичних витрат за місяць (в якому
проводилось лікування) на утримання
лікувального закладу, за винятком
витрат на капітальні вкладення,
капітальний ремонт і придбання
інвентаря та обладнання.

Як встановлено судом і не
заперечувалося відповідачем в
судовому засіданні, потерпілий ОСОБА_2
перебував на стаціонарному лікуванні в
Київській обласній клінічній лікарні
з 27 липня 2012 року по 19 вересня 2012 року
саме з приводу тілесних ушкоджень,
одержаних в результаті протиправних
дій відповідача.

Тобто, перебування потерпілого на
лікуванні в даному випадку є наслідком
злочинних дій ОСОБА_1

За таких обставин, суд дійшов висновку
про те, що позовні вимоги є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Також судом зазначається про те, що
згідно частини 3 статті 88 ЦПК України,
якщо позивача, на користь якого
ухвалено рішення, звільнено від сплати
судового збору, він стягується з
відповідача в дохід держави
пропорційно до задоволеної чи
відхиленої частини вимог.

Таким чином, з відповідача по справі
необхідно стягнути судові витрати у
розмірі 243 грн. 60 коп. на користь
держави.

Керуючись статтями 209-215 ЦПК України,
суд,

ВИРІШИВ:

позов Прокуратури Вишгородського
району в інтересах держави в особі
Комунального закладу Київської
обласної Ради «Київська обласна
клінічна лікарня» до ОСОБА_1 про
стягнення коштів витрачених на
лікування - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Комунального закладу Київської
обласної Ради «Київська обласна
клінічна лікарня» кошти витрачені на
лікування ОСОБА_2 в сумі 24 346 (двадцять
чотири тисячі триста сорок шість) грн. 64
коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави
судовий збір у розмірі 243 (двісті сорок
три) грн. 60 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя