Провадження № 22-ц/779/241/2014
Головуючий у 1 інстанції Островський Л.
Суддя-доповідач Пнівчук О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючої Пнівчук О.В.

суддів: Беркій О.Ю.,
Соколовського В.М.

секретаря Петріва Б.Д.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_4 в інтересах
недієздатного ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_7,
ОСОБА_8, треті особи на стороні
позивачів - ОСОБА_9, орган опіки і
піклування Івано-Франківського
виконавчого комітету про визнання осіб
такими, що втратили право на
користування жилим приміщенням за
апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_4 в інтересах
недієздатного ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_9 на
рішення Івано-Франківського міського
суду від 13 листопада 2013 року,-

в с т а н о в и л а :

Рішенням Івано-Франківського міського
суду від 13 листопада 2013 року відмовлено
в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_4 в інтересах
недієздатного ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_7,
ОСОБА_8, треті особи на стороні
позивачів - ОСОБА_9, орган опіки і
піклування Івано-Франківського
виконавчого комітету про визнання осіб
такими, що втратили право на
користування жилим приміщенням.

ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_4 в
інтересах недієздатного ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_9 на вказане рішення
подали апеляційну скаргу, в якій
посилаються на неповне з»ясування
судом обставин справи, що мають
значення для справи, порушення та
неправильне застосування норм
матеріального та процесуального права.

Апелянти зазначили, що факти викладені
ними в позовній заяві про те, що
відповідачі не проживали в спірній
квартирі понад 20 років, а тому втратили
право на користування даним жилим
приміщенням підтверджені показами
свідків та показами сусідів, про що
вказано в постанові про відмову в
порушенні кримінальної справи.

Натомість довідка з ЖЕО №2 від 21.06.2011
року не може слугувати підставою для
визнання відповідачів такими, що не
втратили право на користування жилим
приміщенням, оскільки довідка не
вказує на присутність жильців в
квартирі, а тільки на число
зареєстрованих в ній осіб.

Відповідачі є матеріально
забезпеченими і спроможними придбати
житло.

Дочка відповідачки ОСОБА_8 одружена і
проживає в свого чоловіка та
забезпечена житлом.

Крім того, ізольована кімната на яку
претендує відповідач перебуває у
власності її онука, інваліда з
дитинства, який згідно медичних
показань потребує такого помешкання.

Посилаючись на зазначені обставини
апелянти просили рішення суду
скасувати та постановити нове рішення
про задоволення позовних вимог в
повному обсязі.

Апелянти ОСОБА_2 та її представник
ОСОБА_10, ОСОБА_4 підтримали доводи
апеляційної скарги.

Відповідач ОСОБА_7 та представник
ОСОБА_11 заперечили доводи апеляційної
скарги, посилаючись на обґрунтованість
висновків суду першої інстанції.

Інші учасники процесу в судове
засідання не з»явилися, про час та
місце розгляду справи повідомлені
належним чином.

Вислухавши доповідача, пояснення
сторін, перевіривши матеріали справи,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Як правильно встановлено судом першої
інстанції, спір між сторонами виник з
приводу права користування житлом у
квартирі АДРЕСА_1

Судом також встановлено, що 17.01.1969 року
ОСОБА_9 отримав ордер на трикімнатну
квартиру АДРЕСА_1 Квартира надана на
сім'ю, що складалася з 6-ти осіб: він,
дружина, син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3., син -
ОСОБА_17, ІНФОРМАЦІЯ_1, дочка - ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_2 та теща - ОСОБА_12

Згідно довідки ЖЕО №2 від 21.06.2011 року
№1243 у вищевказаній квартирі прописані
та проживають ОСОБА_9, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_7,
ОСОБА_13

Рішенням Івано-Франківського суду від
04 жовтня 2010 року відмовлено в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_9 до
ОСОБА_7, ОСОБА_8, третя особа без
самостійних вимог на стороні
відповідача - орган опіки і піклування
Івано-Франківського МВК, про визнання
осіб такими, що втратили право на
користування житловим приміщенням, та
задоволено зустрічні позови ОСОБА_7 та
ОСОБА_8 до ОСОБА_9 про усунення перешкод
в користуванні жилим приміщенням та
вселення в нього. Вселено ОСОБА_7,
ОСОБА_8 та ОСОБА_14 в житлові приміщення
в квартирі АДРЕСА_1

Зобов'язано ОСОБА_9 не чинити перешкод
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_14 в користуванні
вищевказаним житловим приміщенням
(а.с.46-47).

Ухвалою колегії суддів судової палати
в цивільних справах Апеляційного суду
Івано-Франківської області від 05.01.2011
року апеляційну скаргу ОСОБА_9
відхилено, а рішення
Івано-Франківського міського суду від
04.10.2010 року залишено без зміни.

Згідно акта державного виконавця від
13.07.2011 року державним виконавцем ВДВС
Івано-Франківського МУЮ при
примусовому виконанні виконавчого
листв №2-1188/2010р., виданого
Івано-Франківським міським судом від
31.05.2011 року про вселення ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_14 в житлове приміщення в квартирі
АДРЕСА_1 було здійснено вихід на місце
виконання за вказаною адресою та
вселено ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_14 в
житлове приміщення в квартирі АДРЕСА_1
(а.с.150).

09.08.2011 року на рішення
Івано-Франківського міського суду від
04.10.2010 року апеляційну скаргу подали
ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, що діяла в
інтересах ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с.18).

Ухвалою колегії суддів судової палати
в цивільних справах Апеляційного суду
Івано-Франківської області від 18.10.2012
року апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3
та ОСОБА_4, що діяла в інтересах ОСОБА_5
та ОСОБА_6 задоволено частково.
Скасовано рішення Івано-Франківського
міського суду від 04.10.2010 року в частині
задоволення позовних вимог
ОСОБА_7,ОСОБА_8 про вселення їх у
квартиру АДРЕСА_1 та зобов'язання
ОСОБА_9 не чинити перешкод у
користуванні цією квартирою.
Відповідно у цій же частині скасовано
ухвалу Апеляційного суду
Івано-Франківської області від 05.01.2011
року. Постановлено нове рішення, яким
відмовлено в задоволенні позову
ОСОБА_7, ОСОБА_8 до ОСОБА_9 про усунення
перешкод у користуванні житловим
приміщенням та вселення (а.с.19).

Відповідно до ч.1 ст.303, ч.ч.2,3 ст.213 ЦПК
України, під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції. Законним є рішення,
яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції прийшов до
правильного висновку про те, що
відповідачі не втратили права
користування житлом з підстав,
визначених ст.71 ЖК України.

З таким висновком погоджується і
колегія суддів, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.71 ЖК України, при
тимчасовій відсутності наймача або
членів його сім'ї за ними зберігається
жиле приміщення протягом шести
місяців. Якщо наймач або члени його
сім'ї були відсутні з поважних причин
понад шість місяців, цей строк за
заявою відсутнього може бути
продовжено наймодавцем, а в разі спору -
судом.

Як роз'яснив Пленум ВСУ у п.10 постанови
«Про деякі питання, що виникли в
практиці застосування судами
Житлового кодексу України» № 2 від
12.04.1985р, у справах про визнання наймача
або члена його сім'ї таким, що втратив
право користування жилим приміщенням
(ст. 71 Житлового кодексу України),
необхідно з'ясовувати причини
відсутності відповідача понад
встановлені строки. В разі їх
поважності (перебування у відрядженні,
у осіб, які потребують догляду,
внаслідок неправомірної поведінки
інших членів сім'ї тощо) суд може
продовжити пропущений строк.

Отже, питання про визнання чи
невизнання наймача або члена його сім'ї
таким, що втратив право користування
жилим приміщенням законодавець
пов'язує з причиною відсутності
наймача та строком такої відсутності.

Як вбачається з ухвали Апеляційного
суду Івано-Франківської області від
18.10.2012 року, колегією суддів
встановлено, що причиною не проживання
ОСОБА_7 у спірній квартирі є конфлікт
між нею та іншими особами, а саме
батьками - ОСОБА_9 та ОСОБА_2

В силу дії ст.61 ЦПК України, обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Відтак, не проживання відповідачів у
спірному житловому приміщенні мало
місце з поважних причин.

Крім, того, згідно акта державного
виконавця від 13.07.2011 року ОСОБА_7, ОСОБА_8
та ОСОБА_14 були вселені в житлове
приміщення в квартирі АДРЕСА_1 в той час
як позивачі звернулись до суду з даним
позовом через 4 місяці після вселення
(09.11.2011 року).

За наведених обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що доводи
апеляційної скарги не спростовують
правильність висновків суду першої
інстанції, яке постановлено з
дотриманням вимог норм матеріального
та процесуального права, а тому підстав
для його скасування колегія суддів не
вбачає.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_4 в інтересах
недієздатного ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_9
відхилити.

Рішення Івано-Франківського міського
суду від 13 листопада 2013 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з часу
набрання законної сили.

Головуюча:
Пнівчук О.В.

Судді:
Беркій О.Ю.

Соколовський В.М.