________________________________________________________________________
_________________________________________________
Справа № 520/526/14-ц
Провадження № 2/520/2937/14
УХВАЛА

17.02.2014 року суддя Київського районного
суду м. Одеси Літвінова І.А.,
ознайомившись з позовною заявою
Державної установи «Пункт тимчасового
розміщення біженців у м. Одеса»
Державної міграційної служби України
до ОСОБА_1 «про виселення з приміщення»,

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м. Одеси
надійшла позовна заява Державної
установи «Пункт тимчасового
розміщення біженців у м. Одеса»
Державної міграційної служби України
(далі - ДУ «ПТРБ у м. Одеса»), якою
позивач просить «виселити Відповідача
з приміщення спального корпусу Пункту
тимчасового розміщення біженців у м.
Одеса, яке знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1 і передати приміщення
Позивачу».

За правилами ст. 114 ЦПК України, позови,
що виникають з приводу нерухомого
майна, пред'являються за
місцезнаходженням майна або основної
його частини.

Позов виник з приводу користування
нерухомим майном - кімнатою АДРЕСА_1.
Адреса розташування будинку
територіально відноситься до
Київського району міста Одеси.

Справа підсудна Київському районному
суду м. Одеси на підставі ст. 114 ЦПК
України.

На виконання вимог ч. 3 ст. 122 ЦПК
України, судом витребувана інформація
з відділу адресно-довідкової роботи ГУ
ДМС України в Одеській області про
зареєстроване у встановленому законом
порядку місце проживання відповідача.

17 лютого 2014 року, ознайомившись із
одержаною довідкою ВАДР встановлено,
що особа з даними ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в
місті Одесі та Одеській області
зареєстрованою не значиться.

Відповідно до ч. 3 ст. 122 ЦПК України, у
разі якщо отримана судом інформація
не дає можливості встановити
зареєстроване у встановленому
законом порядку місце проживання
(перебування) фізичної особи, суд
вирішує питання про відкриття
провадження у справі.

Згідно з ч. 1 ст. 122 ЦПК України, суддя
відкриває провадження у цивільній
справі не інакше як на підставі заяви,
поданої і оформленої в порядку,
встановленому цим Кодексом.

Нормативно-правовим актом, що регулює
питання звернення до місцевого
загального суду є Цивільний
процесуальний кодекс України,
відповідно до ч. 1 ст. 3 якого кожна особа
має право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Статтями 119, 120 ЦПК України визначенні
вимоги до форми, змісту позовної заяви
та порядку подання копій позовної
заяви та доданих до неї документів.

При ознайомлені з позовною заявою ДУ
«ПТРБ у м. Одеса» та додатками до заяви
встановлені підстави для залишення
позову без руху, у зв'язку з
недодержанням вимогам ст.ст. 119, 120 ЦПК
України при його оформлені.

Положеннями пункту 2 ч. 2 ст. 119 ЦПК
України встановлено, що позовна заява
повинна містити ім'я (найменування)
позивача і відповідача, а також ім'я
представника позивача, якщо позовна
заява подається представником, їх
місце проживання (перебування) або
місцезнаходження, поштовий індекс,
номери засобів зв'язку, якщо такі
відомі.

Із змісту ст. 28 ЦК України, вбачається,
що ім'я фізичній особі надається
відповідно до закону та у громадян
України воно складається із прізвища,
власного імені та по батькові, якщо
інше не випливає із закону або звичаю
національних меншин, до яких вона
належить.

При реалізації правоздатності, набутті
і захисті суб'єктивних прав істотне
значення має ім'я фізичної особи, під
яким вона набуває прав та обов'язків та
здійснює їх.

В позовній заяві ДУ «ПТРБ у м. Одеса»
ім'я представника вказане як «Змієнко
О.С.». В позовній заяві обов'язково має
вказуватись повне ім'я (найменування)
позивача і відповідача, а також ім'я
представника позивача, якщо позовна
заява подається представником, їх
місце проживання або місцезнаходження,
поштовий індекс, номер засобів зв'язку.
Зазначення лише ініціалів, замість
імен, не відповідає вимогам закону.
Крім того, в заяві не зазначена адреса
представника, як і не вказано чи
співпадає вона із адресою позивача.

Отже, позивачу необхідно в цій частині
позову внести відповідні уточнення та
належним чином виконати вимоги п. 2 ч. 2
ст. 119 ЦПК України.

Згідно п. 1.2 «Порядку реєстрації місця
проживання та місця перебування
фізичних осіб в Україні та зразків
необхідних для цього документів»,
затвердженого наказом МВС України №
1077, реєстрація місця проживання або
місця перебування особи - внесення
інформації до Єдиного державного
демографічного реєстру про місце
проживання або місце перебування особи
із зазначенням адреси, за якою з особою
може вестися офіційне листування або
вручення офіційної кореспонденції.

В позовній заяві адреса відповідача не
співпадає з відомостями, одержаними з
ВАДР ГУ ДМС України в Одеській області.

Отже, позивачу необхідно виконати
вимоги п. 2 ч. 2 ст. 119 ЦПК України
належним чином, вказавши місце
проживання (перебування) або
місцезнаходження відповідача у
відповідності до встановлених правил,
чи довести належними доказами, що
позивач дійсно мешкає за адресою,
зазначеною у позові та тимчасово
зареєстрований за місцем перебування.
Ці обставини мають також істотне
значення для вирішення питання про
необхідність визнавати відповідача
таким, що втратив право користування
житловим приміщенням.

Зміст позовних вимог потребує уточнень
шляхом конкретизації особи, яку
позивач просить виселити. Також
позивачу пропонується уточнити
позовні вимоги в частині де позивач
просить передати йому приміщення. Дана
вимога не конкретизована, не зазначено
у якій спосіб, на яких умовах та яким
шляхом вимагається її здійснити і на
кого покладається обов'язок її
виконання.

Прецедентна практика Європейського
суду з прав людини виходить з того, що
реалізуючи п.1. ст. 6 Конвенції про
захист прав людини її основоположних
свобод щодо доступності правосуддя та
справедливого судового розгляду, кожна
держава-учасниця цієї Конвенції вправі
встановлювати правила судової
процедури, в тому числі й процесуальні
заборони і обмеження, зміст яких не
допустити судовий процес у безладний
рух.

Пунктом 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України позивач
зобов'язується зазначити в позовній
заяві докази, що підтверджують кожну
обставину, наявність підстав для
звільнення від доказування.

Позивач дані зобов'язання не виконав, в
позовній заяві не зазначив докази в
підтвердження обставин, на які
особисто посилається та до яких
відносяться:

- вселення відповідача у спірне
приміщення та користування ним;

- проживання відповідача у
спірному приміщені на цей час;

- досудові попередження
відповідача про необхідність
звільнити приміщення;

- незгода відповідача виконати
вимоги позивача.

Позивач не зазначає і наявність
підстав для звільнення від
доказування.

Як роз'яснено в п. 7 Постанови № 2 від 12
червня 2009 року Пленуму Верховного суду
України, позовна заява за змістом
повинна відповідати вимогам статті 119
ЦПК. У зв'язку з цим суди мають звертати
особливу увагу, зокрема, на те, що у
позовній заяві повинні не лише
міститися позовні вимоги, а й бути
викладені обставини, якими позивач
обґрунтовує свої вимоги, і зазначені
докази, що підтверджують кожну
обставину.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 119 ЦПК України
позовна заява повинна містити перелік
документів, що додаються до заяви.

Перелік документів в позовній заяві ДУ
«ПТРБ у м. Одеса» не відповідає
фактично доданим до заяви. В перелік не
внесена копія листа Управління по
роботі з іноземцями та біженцями ГУ ДМС
України в Одеській області ДМСУ № 5/2-1582
від 09.09.2013 р., а зазначена у переліку
додатків копія погодження на
примусове виселення ДСБІ № 5/2-1325 від
02.08.2013 р. не додана до матеріалів справи.

Позовна заява повинна відповідати
іншим вимогам, встановленим законом (ч.
4 ст. 119 ЦПК України). Враховуючи суть та
предмет спору, а також правовідносини,
які виникли між сторонами, позивачу
пропонується вирішити питання щодо
залучення до участі у справі
Управління по роботі з іноземцями та
біженцями ГУ ДМС України в Одеській
області ДМСУ, яке несе певні
зобов'язання перед особами, які
приймаються Державою Україна у статусі
біженців, а також відповідне
консульство та Управління обласної
ради з майнових відносин, як власника
будівлі, де розташовані спірні
приміщення, оскільки рішення суду може
вплинути на права та обов'язки
зазначених осіб.

За правилами ч. 5 ст. 119 ЦПК України, до
позовної заяви додається документ,
що підтверджує сплату судового збору.

До заяви ДУ «ПТРБ у м. Одеса» документ
про сплату судового збору не доданий.
Позивач просить звільнити його від
сплати судового збору на три місяці,
посилаючись на скрутне становище,
однак докази зазначеним обставинам
позивач не надав. Враховуючи наведене,
позивач зобов'язується підтвердити
належними доказами поважність причин,
які перешкоджають сплатити судовий
збір чи провести сплату збору у
відповідності до Закону України «Про
судовий збір», та виконати вимоги ч. 5
ст. 119 ЦПК України.

За положеннями ч. 3 ст. 42 та ч. 8 ст.119 ЦПК
України, якщо позовна заява подається
представником позивача, до позовної
заяви додається довіреність чи інший
документ, що підтверджує його
повноваження. Довіреність від імені
юридичної особи видається за
підписом посадової особи,
уповноваженої на це законом, статутом
або положенням, з прикладенням печатки
юридичної особи.

В підтвердження повноважень
представника позивача Змієнко О.С.
додана довіреність, яка засвідчена 10
січня 2014 року І.С.Малаховим, вказаним
директором Державної установи «Пункт
тимчасового розміщення біженців у м.
Одеса», діючим на підставі Положення
про Державну установу «Пункт
тимчасового розміщення біженців у м.
Одеса». Однак копія Положення установи
(чи витяг із Положення) в підтвердження
повноважень директора установи до
матеріалів справи не доданий, як
відсутнє підтвердження, що Малахов І.С.
станом на 10 січня 2014 року займав
відповідну посаду.

Зазначене унеможливлює перевірити
дотримання правил, встановлених ч. 8 ст.
119 ЦПК України та вирішити питання про
наявність підстав для повернення чи
прийняття позову.

Частиною 1 ст. 120 ЦПК України, позивач
зобов'язується додати до позовної
заяви її копії та копії всіх
документів, що додаються до неї,
відповідно до кількості відповідачів
і третіх осіб.

Вимоги ч. 1 ст. 120 ЦПК України позивач не
виконав, копії заяви та додатків до неї
для направлення відповідачу - відсутні.

Згідно ст. 122 ЦПК України, суддя
відкриває провадження у цивільній
справі не інакше як на підставі заяви,
поданої і оформленої в порядку,
встановленому цим Кодексом.

За правилами ст. 121 ЦПК України, суддя,
встановивши, що позовну заяву подано
без додержання вимог, викладених у
статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не
сплачено судовий збір, постановляє
ухвалу, в якій зазначаються підстави
залишення заяви без руху, про що
повідомляє позивача і надає йому строк
для усунення недоліків, який не може
перевищувати п'яти днів з дня отримання
позивачем ухвали.

Керуючись ст.ст. 119 - 122 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Залишити без руху позовну заяву
Державної установи «Пункт тимчасового
розміщення біженців у м. Одеса»
Державної міграційної служби України
до ОСОБА_1 «про виселення з приміщення».

Надати позивачу строк для усунення
недоліків протягом п'яти днів з дня
отримання позивачем ухвали.

Роз'яснити, якщо позивач відповідно до
ухвали суду у встановлений строк
виконає вимоги, визначені статтями 119 і
120 ЦПК України позовна заява буде
вважатись поданою в день первісного
її подання до суду. Інакше заява
вважається неподаною і повертається
позивачеві, що не перешкоджає
повторному зверненню до суду з цим
позовом у встановленому порядку.

Копію ухвали направити позивачу для
виконання.

Ухвала окремому оскарженню не
підлягає.

Суддя
Літвінова І. А.