Справа № 412/3299/13-ц
Провадження № 22ц/782/5417/13
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Луганської області у
складі:

головуючого судді - Авалян Н.М.

суддів - Максюти І.О., Туренка С.І.

при секретарі - Аліханян Г.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань
апеляційного суду Луганської області
апеляційну скаргу ПАТ "Акціонерний
комерційний промислово-інвестиційний
банк" в особі обласного відділення ПАТ
"Промінвестбанк" в м.Луганськ на
рішення Краснодонського
міськрайонного суду Луганської
області від 27 листопада 2013 року по
справі за позовом ПАТ "Акціонерний
комерційний промислово- інвестиційний
банк" в особі обласного
відділення ПАТ "Промінвестбанк" в
м.Луганськудо ОСОБА_1 про стягнення
безпідставно набутого майна,-

ВСТАНОВИЛА :

28 листопада 2013 року позивач
звернувся до суду з вказаним позовом, в
обґрунтування якого вказав, що у
зв'язку з допущеною працівниками банку
помилкою відповідач безпідставно
отримав грошові кошти у розмірі 99 900
грн., чим завдав шкоди банку. Рішенням
суду на користь банку з працівника
банку ОСОБА_2 у відшкодування завданої
шкоди було стягнуто 48 705 грн.
Невідшкодованою залишилась шкода у
розмірі 51 195 грн. (99 900 грн. - 48 705 грн.)
Посилаючись на те, що безпосереднім
заподіювачем шкоди є відповідач,
позивач просив стягнути з нього
безпідставно набуті грошові кошти в
розмірі 51 195 грн.

Рішенням Краснодонського
міськрайонного суду Луганської
області від 27 листопада 2013 року в
задоволенні позову було відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач,
посилаючись на незаконність та
необгрунтованість, просить рішення
суду скасувати і ухвалити нове рішення
про задоволення позову

Судова колегія, заслухавши
суддю-доповідача, доводи представника
апелянта, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги, вважає, що
апеляційна скарга не задоволенню,
виходячи з наступного.

Згідно з вимогами ч.1 ст.303 ЦПК України,
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції.

Відповідно до п.п.1,2,3 ч.1 ст.307 ЦПК
України за наслідками розгляду
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції апеляційний суд має
право залишити рішення його без змін,
скасувати рішення і ухвалити нове
рішення по суті позовних вимог або
змінити рішення.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.309 ЦПК України
підставами для зміни чи скасування
рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення або зміни
рішення є: 1) неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для
справи; 2) недоведеність обставин, що
мають значення для справи, які суд
вважав встановленими; 3)
невідповід-ність висновків суду
обставинам справи; 4) порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права. Норми матеріального права
вважаються порушеними або неправильно
застосованими, якщо застосовано
закон, який не поширюється на ці
правовідносини, або не застосовано
закон, який підлягав застосуванню.

Відповідно до вимог ст.ст.11,213 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим, тобто суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, повинен вирішити справу
згідно із законом, ухваливши рішення на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду
першої інстанції повністю відповідає.

Судом встановлено, і це
підтверджується матеріалами справи, що
18 січня 2005 року між ПАТ "Акціонерний
комерційний промислово-інвестиційний
банк" та ОСОБА_1 був укладений договір
про надання зарплатної платіжної
картки та виконання розрахунків та
операціями з картками, відповідно до
якого відповідач отримав зарплатну
платіжну картку з номером поточного
особового рахунку № НОМЕР_1.

На вказаний картковий рахунок була
зараховувалась не тільки заробітна
плата ОСОБА_1, а й отримані ним в квітні
2008 року грошові кошти від продажу
спадкового майна, які він перерахував
на свій картковий рахунок.

Станом на 01 липня 2008 року баланс
карткового рахунку відповідача
становив 120 542 грн. 66 коп.

03 липня 2008 року відповідач через
касу банку зняв з свого карткового
рахунку грошові кошти. Операція
здійснювалась за допомогою імпринтеру
касиром ОСОБА_3, яка оформила сліп
(паперовий документ про видачу
готівки), в якому зазначено про видачу
ОСОБА_1 готівки « 100,000 грн.» На підставі
вказаного сліпу відділом пластикових
карток з карткового рахунку ОСОБА_1
було списано 100 грн.

Баланс карткового рахунку відповідача
становив: станом на 01 серпня 2008 року - 110
534 грн. 59 коп., станом на 01 вересня 2008
року - 103 488 грн. 83 коп., станом на 01 жовтня
2008 року - 90 482 грн. 38 коп.

В період з 24 вересня по 02 жовтня 2008 року
відповідач зняв через банкомат за
декілька разів грошові кошти у
загальному розмірі 99 900 грн.

Позивач вважає, що ці грошові кошти
відповідач отримав без достатньої
правової підстави, посилаючись на те,
що 03 липня 2008 року відповідач отримав
не 100 грн., а 100 000 грн., але у зв'язку з тим,
що зазначена сума не була списана з
карткового рахунку відповідача, це
дозволило йому отримати грошові кошти
у розмірі, що перевищує баланс
карткового рахунку.

Відповідач факт отримання 03 липня
2008 року в касі банку 100 000 грн.
категорично заперечує. Посилається на
те, що він замовив та отримав тільки 100
грн.

В серпні 2009 року банком була виявлена
нестача грошових коштів у розмірі 99 900
грн.

За результатами службового
розслідування від 22 вересня 2009 року
винними у нестачі 99 900 грн. були визнані
касир банку ОСОБА_3, економіст відділу
пластикових карток ОСОБА_4 та головний
економіст ОСОБА_5

Рішенням Краснодонського
міськрайонного суду Луганської
області від 28 листопада 2011 року суд
частково задовольнив позов банку про
стягнення з вказаних осіб у
відшкодування завданої шкоди 99 900 грн.
Стягнув зі ОСОБА_2 на користь банку 48 705
грн. В задоволенні позову до
відповідачок ОСОБА_4 та ОСОБА_5
відмовлено у зв'язку з пропуском строку
позовної давності.

Постановою від 16 березня 2012 року
старшого оперуповноваженого СГСБЕЗ
Краснодонського МВ ГУМВС України в
Луганській області Трегубенка К.Л. було
відмовлено в порушенні кримінальної
справи за фактом протиправного
заволодіння ОСОБА_1 грошовими коштами
банку в розмірі 100 000 грн.

Відмовляючи в задоволенні позову,
суд першої інстанції виходив з того, що
позивачем не доведений факт заподіяння
відповідачем майнової шкоди шляхом
безпідставного отримання 99 900 грн.

Апеляційний суд погоджується з
висновками суду, оскільки вони
відповідають матеріалами справи та
нормам матеріального і процесуального
права.

Позивачем пред'явлений позов з
двох підстав - завдання шкоди та
безпідставність набуття майна.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова
шкода, завдана майну фізичної особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала. Особа, яка
завдала шкоди, звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що
шкоду завдано не з її вини.

Для покладання на особу
відповідальності за заподіяння шкоди
необхідна сукупність таких
обов'язкових умов: а) наявність шкоди; б)
протиправність дій заподіювача шкоди;
в) причинний зв'язок між протиправною
поведінкою заподіювача і шкодою; г)
вина в заподіянні шкоди.

Відповідно до вимог ч.3 ст.10 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Відповідноно приписів ст.212 ЦПК України
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом. Ніякі докази не
мають для суду заздалегідь
встановленої сили.

Матеріали справи не містять належних
та допустимих доказів того, що з вини
відповідача позивачу була завдана
шкода у заявленому розмірі.

Напроти, з матеріалів справи
вбачається, що факт заподіяння шкоди
протиправними діями відповідача не
знайшов свого підтвердження в ході
проведення дослідчої перевірки. В
постанові про відмову в порушенні
кримінальної справи вказано про те, що
дослідчою перевіркою встановлений
факт отримання ОСОБА_1 готівки у
розмірі 100 грн. та 99 900 грн., тобто у
розмірі, що відповідав балансу
карткового рахунку.

З копії сліпів не вбачається, що ОСОБА_1
своїм підписом підвердив факт
отримання ним 03 липня 2008 року готівки у
розмірі 100 000 грн. До того ж сліпи мають
не оговорені виправлення та
протилежності в написанні дати
проведеної операції - зазначено « 03.05.07»
та « 03.07.08».

Крім того, винними в заподіянні шкоди
були визнані рішенням Краснодонського
міськрайонного суду Луганської
області від 28 листопада 2011 року
працівники банку ОСОБА_2, ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 Вказаним рішенням не було
встановлено факту отримання ОСОБА_1 03
липня 2008 року готівки у розмірі 100 000
грн.

З вказаних вище підстав висновок суду
про необґрунтованість позову з підстав
завдання шкоди апеляційний суд вважає
правильним.

Також апеляційний суд вважає
правильним висновок суду про
необґрунтованість позову з підстав
набуття майна без достатньої правової
підстави.

Аналіз ст.1212 ЦК України дає підстави
для висновку, що цей вид позадоговірних
зобов'язань породжують такі юридичні
факти: 1) набуття особою майна або його
збереження за рахунок іншої особи; 2)
відсутність для цього правових підстав
або якщо такі відпали.

Беззаперечних доказів на
підтвердження факту отримання
відповідачем 03 липня 2008 року готівки у
розмірі 100 000 грн. позивач суду не
представив, а тому подальше отримання
відповідачем грошових коштів не можна
вважати безпідставно набутим майном з
огляду на те, що він отримав грошові
кошти, власником яких він був, та які
перебували на балансі його карткового
рахунку.

Доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку про невірність
застосування судом норм матеріального
чи порушення процесуального права, яке
призвело до невірного вирішення
справи; за своїм змістом є доводами,
викладеними в обґрунтування позову,
яким суд першої інстанції дав належну
правову оцінку.

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст.307 ч.1 п.1, 308, 313, 315, 317, 319,
323-325, 327 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ПАТ
"Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк"
відхилити.

Рішення Краснодонського
міськрайонного суду Луганської
області від 27 листопада 2013 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення.

Ухвала апеляційного суду може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції - Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий суддя: (підпис)

Судді: (підписи)

Згідно з оригіналом

Суддя-доповідач: