АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/498/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 46 Костенко А. І.
Доповідач в апеляційній інстанції
Магда Л. Ф. РІШЕННЯ
13 лютого 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючого Магда Л. Ф. суддів
Міщенко С. В. , Трюхан Г. М. при
секретарі Яремич В.І.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу ОСОБА_6 на рішення Маньківського
районного суду Черкаської області від 9
січня 2014 року по справі за позовом
ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про стягнення
додаткових витрат, пов'язаних із
навчанням дочки, вивчивши матеріали
справи,
в с т а н о в и л а :
ОСОБА_6 16 грудня 2013 р. подала до суду
позов до ОСОБА_7 про стягнення
додаткових витрат, пов'язаних із
В позовній заяві вказувала, що вони з
відповідачем спільно проживали з
червня 1995 року до серпня 2002 року.
Рішенням Маньківського районного суду
від 8 грудня 2004 р. шлюб між сторонами
було розірвано, що підтверджується
свідоцтвом про розірвання шлюбу серії
НОМЕР_1 від 10 грудня 2004 р. За час
проживання у шлюбі у них народилася
дочка - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після розлучення позивачка, зверталась
до суду з позовними вимогами про
стягнення аліментів із ОСОБА_7, на
утримання доньки до виповнення її
повноліття.

Позивачка зазначала також, що з 1
вересня 2013 р. дочка - ОСОБА_8 стала
студенткою І курсу вечірньої форми
навчання Черкаського факультету
Національного університету «Одеська
юридична академія». Термін навчання
становить п'ять років: з 1 вересня 2013 р.
по 30 червня 2018 р. Форма навчання
-вечірня, контрактна. Стипендія нею не
отримується.

Враховуючи, що дочка навчається на
контрактній основі, стипендія їй не
виплачується, позивачка не в змозі
самостійно утримувати її матеріально.

Станом на 1 вересня 2013 р. позивачка
самостійно оплатила навчання дочки за
рік у розмірі 8 540 грн., що
підтверджується квитанцією № 145 від 16
вересня 2013 р.

Відповідач добровільно не бажає
виконувати свій обов'язок щодо
утримання доньки. Із часу вступу дочки
до навчального закладу відповідач не
надавав позивачці коштів на її
утримання, витрат щодо оплати
орендованого житла не надає.

Тому позивачка просила суд стягнути з
відповідача на її користь додаткові
витрати пов'язані з навчанням доньки -
ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 4 270 грн.
Судові витрати просила покласти на
відповідача.

Рішенням Маньківського районного суду
Черкаської області від 9 січня 2014 року в
задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_6
подала апеляційну скаргу в якій
просить про його скасування та
ухвалення нового рішення про
задоволення позовних вимог в повному
обсязі, посилаючись на те, що рішення
суду ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Зокрема, апелянт посилається на те, що
судом невірно застосовані вимоги ст. 185
СК України, висновки суду щодо підстав
для відмови у задоволенні позову не
ґрунтуються на вимогах вказаної норми
закону та доказах по справі.

Заслухавши суддю-доповідача,
представника апелянта, яка підтримала
апеляційну скаргу, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
апеляційна скарга підлягає до
часткового задоволення, а рішення суду
повинно бути скасовано і у справі
ухвалено нове рішення про часткове
задоволення позову виходячи з
наступного.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
вимоги цивільного судочинства, вирішив
справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Однак рішення суду зазначеним вимогам
в повній мірі не відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
виходив з того, що відповідно до вимог
ст. 199 СК України право позивачки на
стягнення додаткових витрат на
навчання дочки виникає після
досягнення дочкою вісімнадцятирічного
віку, а на час розгляду справи вона не
досягла повноліття.

Колегія суддів з такими висновками
суду погодитися не може, оскільки судом
невірно застосовані вимоги ст. 185 СК
України.

Згідно із вимогами ст. 185 СК України той
з батьків, з кого присуджено стягнення
аліментів на дитину, а також той з
батьків, до кого вимога про стягнення
аліментів не була подана, зобов'язані
брати участь у додаткових витратах на
дитину, що викликані особливими
обставинами (розвитком здібностей
дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у
додаткових витратах на дитину в разі
спору визначається за рішенням суду, з
урахуванням обставин, що мають істотне
значення.

Додаткові витрати на дитину можуть
фінансуватися наперед або покриватися
після їх фактичного понесення разово,
періодично або постійно.

З матеріалів справи вбачається, що
неповнолітня донька сторін ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_1, будучи неповнолітньою, з 1
вересня 2013 р. стала студенткою 1 курсу
вечірньої форми навчання Черкаського
факультету Національного університету
«Одеська юридична академія» на платній
основі і її мати оплатила рік навчання
доньки в університеті у розмірі 8540 грн.,
що підтверджується наданими
позивачкою доказами.

Враховуючи те, що навчання в
університеті є розвитком здібностей
неповнолітньої дитини, колегія суддів
приходить до висновку про те, що вимоги
позивачки підпадають під дію положень
ст. 185 СК України, якою встановлено
зобов'язання батьків брати участь у
додаткових витратах на неповнолітню
дитину, що викликані особливими
обставинами.

Разом з тим, колегія суддів знаходить,
що враховуючи ту обставину, що донька
сторін досягла повноліття у січні 2014 р.,
позов ОСОБА_6 про стягнення додаткових
витрат на неповнолітню дитину підлягає
до часткового задоволення, тобто
тільки в частині понесених нею витрат
на навчання доньки за період її
неповноліття, а саме з вересня 2013 р. по
січень 2014 р. в сумі 2135 грн. (4270 грн., про
стягнення яких просить позивачка,
поділених на 2 - половину від ? частки
оплати за рік навчання).

З відповідача на користь держави також
підлягає стягненню судовий збір.

Відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 316 ЦПК України,
колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити
частково, рішення Маньківського
районного суду Черкаської області від 9
січня 2014 року по справі за позовом
ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про стягнення
додаткових витрат, пов'язаних із
навчанням дочки скасувати.

Позов ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про стягнення
додаткових витрат задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6
додаткові витрати на утримання
неповнолітньої доньки сторін ОСОБА_8 у
розмірі 2135 (дві тисячі сто тридцять
п'ять) грн.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави 243
грн. 60 коп. судового збору.

Рішення набирає чинності з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :