АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3578/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Галічий В. М. Доповідач - Ремез В.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі :

головуючого - Ремеза В.А.

суддів - Гайдук В.І., Єлізаренко І.А.

при секретарі - Єремейчук О.А.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_2,

на рішення Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 17 грудня 2013р. за
позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2
про звернення стягнення на предмет
іпотеки, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 17.12.2013р. позовні
вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволені
частково.

В рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором від 23.09.2005р. №
DNL0GN03205446 у розмірі 98 606,31 доларів США, що
за курсом НБУ станом на 15.08.2013р. складає
787 864,42грн., з яких 37 242,41 доларів США
заборгованості за кредитом, 31 715, 15
доларів США заборгованості по
процентам за користування кредитом, 3
096,00 доларів США заборгованості по
комісії за користування кредитом, 26 552,75
доларів США пені за несвоєчасне
виконання зобов'язань за договором,
звернуто стягнення на майно,
заставлене за договором іпотеки №
DNL0GN03205446 від 23.09.2005р. - АДРЕСА_1, що має
загальну площу 66,10кв.м., житлову площу
40,10кв.м., шляхом продажу предмету
іпотеки з укладенням від імені
власника квартири ОСОБА_2 договору
купівлі-продажу будь-яким способом з
іншою особою-покупцем, з отриманням
витягу з Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно, з проведенням
дій щодо коригування технічної
документації відповідно до поточного
стану нерухомості, її перепланування
та перебудови, з проведенням дій щодо
оформлення та з отриманням дублікатів
правовстановлюючих документів на
нерухомість у відповідних установах,
підприємствах або організаціях
незалежно від форм власності та
підпорядкування, з можливістю
здійснення всіх передбачених
нормативно-правовими актами держави
дій, необхідних для продажу предмету
іпотеки. У задоволені решти позовних
вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк» в рахунок повернення
сплаченого судового збору 3 441грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення суду скасувати, і ухвалити по
справі нове рішення про відмову
позивачу у задоволенні позовних вимог,
посилаючись на те, що рішення суду
незаконне та необґрунтоване.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду, в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга підлягає
відхиленню, а рішення суду залишенню
без змін.

Розглядаючи справу, суд першої
інстанції на підставі зібраних по
справі доказів встановив, що 23.09.2005р.
між ЗАТ КБ «ПриватБанк»,
правонаступником якого є позивач по
справі ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2
було укладено кредитний договір №
DNL0GN03205446, відповідно до якого ОСОБА_2
отримав кредит у розмірі 49 725 доларів
США для придбання квартири з кінцевим
терміном повернення до 22.09.2015р. зі
сплатою 15,96% річних.

В той же день, 23.09.2005р. з метою
забезпечення виконання зобов'язань за
вищезазначеним кредитним договором
між Банком та ОСОБА_2 був укладений
договір іпотеки № DNL0GN03205446, за умовами
якого була передана в іпотеку належна
останньому АДРЕСА_1, загальною площею
66,10кв.м., житловою площею 40,10кв.м.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України,
обов'язком позичальника за кредитним
договором є повернення кредиту та
сплата процентів за користування ним.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
Цивільного кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Розглядаючи справу, суд встановив, що
ОСОБА_2 належним чином не виконував
умови укладеного кредитного договору
від 23.09.2005 р. № DNL0GN03205446, у зв'язку з чим
утворилась прострочена заборгованість
перед кредитором у розмірі 98 606,31
доларів США, що за курсом НБУ станом на
15.08.2013р. складає 787 864,42грн., та
складається з заборгованості за
кредитом в сумі 37 242,41 доларів США,
заборгованості по процентам за
користування кредитом 31 715,15 доларів
США, заборгованості по комісії за
користування кредитом в сумі 3
096доларів США, пені за несвоєчасне
виконання зобов'язань за договором в
сумі 26 552,75 доларів США.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про
іпотеку», у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки. Право іпотекодержателя на
звернення стягнення на предмет іпотеки
також виникає з підстав, встановлених
статтею 12 цього Закону.

Встановивши вказані обставини про
порушення відповідачем умов
укладеного кредитного договору, та
норми права, якими регулюються виниклі
між сторонами правовідносини, суд
обґрунтовано прийшов до висновку про
задоволення позовних вимог Банку в
частині звернення стягнення на предмет
іпотеки, а саме АДРЕСА_1, що належить
відповідачу по справі, і колегія суддів
вважає, що рішення суду в оскаржуваній
частині є законним та обґрунтованим.

Доводи ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про
незаконність та необґрунтованість
рішення суду, з посиланням на
незастосування судом першої інстанції
при розгляді справи спеціального
(скороченого) строку позовної давності
до позовних вимог про стягнення пені не
можуть свідчити про незаконність
рішення суду, оскільки відповідач
відповідно до вимог ст. 267 ЦК України не
заявляв при розгляді справи в суді
першої інстанції вимог про
застосування до виниклих
правовідносин строку позовної
давності, тоді як згідно ч.3 вказаної
норми права, позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення.

Доводи ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про
незаконність та необґрунтованість
рішення суду з посиланням на те, що
судом при ухвалені судового рішення не
були враховані інтереси дітей, які
проживають в іпотечній квартирі,
безпідставні, оскільки відповідно до
роз'яснень п. 44 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №5 від 30.03.2012р. «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин», згідно зі
статтею 32 ЦК, статтею 177 СК та статтею 17
Закону України від 26 квітня 2001 року N
2402-III «Про охорону дитинства» батьки не
мають права без дозволу органу опіки і
піклування укладати договір, який
підлягає нотаріальному посвідченню
або спеціальній реєстрації,
відмовлятися від належних дитині
майнових прав, здійснювати розподіл,
обмін, відчуження житла,
зобов'язуватися від імені дитини
порукою, видавати письмові
зобов'язання.

У зв'язку із наведеним суди повинні
виходити із того, чи мала дитина право
власності на предмет іпотеки чи право
користування предметом іпотеки на
момент укладення договору іпотеки.
Будь-які дії, вчинені без згоди
іпотекодержателя після укладення
договору іпотеки (наприклад,
реєстрація неповнолітньої дитини в
житловому будинку, народження дитини
після укладення договору іпотеки) не є
підставою для визнання такого договору
недійсним із підстави невиконання
вимог закону про отримання згоди
органу опіки та піклування.

Положення статті 12 Закону України від 2
червня 2005 року N 2623-IV «Про основи
соціального захисту бездомних
громадян і безпритульних дітей», яка
вимагає попередньої згоди органу опіки
і піклування для здійснення будь-яких
правочинів стосовно нерухомого майна,
право користування якими мають
безпритульні діти, діють з 1 січня 2006
року і на договори, укладені до цієї
дати, не поширюються (стаття 58
Конституції України).

Враховуючи наведені роз'яснення
Постанови, колегія суддів не вбачає
підстав для скасування судового
рішення з наведених відповідачем
обставин про порушення судовим
рішенням прав його неповнолітніх
дітей, оскільки на час укладення
договору іпотеки вони не були
власниками іпотечної квартири, і
попередня згода органу опіки па
піклування на укладання іпотечного
договору не потребувалась.

Таким чином рішення суду слід залишити
без змін, а апеляційна скарга ОСОБА_2
підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 17 грудня 2013р.
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду вступає в
силу з моменту проголошення, але може
бути оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів.

Судді