Справа № 124/293/14-ц
Центральний районний суд м.
Сімферополя Автономної Республіки
Головуючого судді - Федоренко Е.Р.,
при секретарі - Червяковій Ю.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа -
КП ЖЕО Центрального району м.
Сімферополя АР Крим про визнання осіб
такими, що втратили право користування
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа - КП ЖЕО
Центрального району м. Сімферополя АР
Крим про визнання осіб такими, що
втратили право користування житловою
площею. Позов мотивовано тим, що вона є
власником квартири АДРЕСА_1 на підставі
договору купівлі-продажу від 06 грудня
2013 року. Відповідачі не є членами її
родини, а залишилися зареєстрованими
від попереднього власника квартири.
Позивач не має можливості в повному
обсязі вільно користуватися своєю
власністю, оскільки реєстрація
відповідачів у її квартирі заважає їй в
цьому, тому ж їй доводиться сплачувати
за них комунальні послуги.
Представник позивача в судовому
засіданні підтримала позовні вимоги в
повному обсязі, надала згоду на заочний
розгляд справи.
Відповідачі в судове засідання не
з'явилися, про час і місце розгляду
справи повідомлялися належним чином, у
відповідності з вимогами ч.5 ст.74 ЦПК
Вислухав представника позивача,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов підлягає задоволенню
виходячи з наступного.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 на
підставі договору купівлі-продажу від
06.12.2013 року, посвідченого приватним
нотаріусом Сімферопольського міського
нотаріального округу АР Крим ОСОБА_4, є
власником квартири АДРЕСА_1(а.с.6-7).
Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3
зареєстровані у вказаній квартирі з 1993
року, що підтверджується довідкою КП
ЖЕО Центрального району м. Сімферополя
АР Крим від 26.12.2013 року та особовим
рахунком (а.с.10-11), отже не є членами
сім'ї позивача, оскільки зареєстровані
при попередньому власнику квартири.
Статтею 41 Конституції України та ст. 1
Першого протоколу до Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод, до якої Україна приєдналася 17
липня 1997 року відповідно до Закону
України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР
«Про ратифікацію Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод 1950
року, Першого протоколу та протоколів
№ 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено
принцип непорушності права приватної
власності, який означає право особи на
безперешкодне користування своїм
майном та закріплює право власника
володіти, користуватися і
розпоряджатися належним йому майном,
на власний розсуд вчиняти щодо свого
майна будь-які угоди, відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
Відповідно до частини 1 статті 321
Цивільного кодексу України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.
Статтею 391 Цивільного кодексу України
передбачено, що власник майна має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном.
Права власника житлового будинку
(квартири) визначені ст. 383 ЦК України та
ст. 150 ЖК України, які передбачають
право власника використовувати житло
для власного проживання, проживання
членів сім'ї, інших осіб і
розпоряджатися своїм житлом на власний
розсуд. Обмеження чи втручання у право
власника можливе лише з підстав,
передбачених законом.
Гарантуючи захист права власності,
закон надає власнику право вимагати
усунення будь-яких порушень його права,
хоч би ці порушення і не були поєднані з
позбавленням володіння.
Відповідно до статті 20 ЦК України право
на захист особа здійснює на свій
розсуд.
Суд вважає, що позивач, як власник
квартири, вправі вимагати усунення
будь-яких перешкод у користуванні
своєю власністю, у тому числі, шляхом
визнання особи такою, що втратила право
на користування житловою площею.
Право позивача, як власника квартири,
порушується, оскільки наявність
реєстрації у квартирі відповідачів
перешкоджає їй в повному обсязі
користуватися та розпоряджатися своєю
Законом не передбачено перехід прав і
обов'язків попереднього власника до
нового власника в частині збереження
права користування житлом (житлового
сервітуту) членів сім'ї колишнього
власника у випадку зміни власника
Зважаючи на те, що відповідачі не є
членом сім'ї позивача, договору найму з
нею, як власником житлового приміщення,
вони не укладали, отже їх право на
користування житлом припинилося разом
з припиненням колишнім власником свого
права власності на цю квартиру.
Враховуючи вищевикладене, суд
знаходить позовні вимоги
обґрунтованими, та такими, що
підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 321, 391 ЦК України,
ст.ст.10, 60, 74, 212, 213, 215, 224-226 ЦПК України,
суд,
Позов ОСОБА_1 - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ОСОБА_3 такими, що
втратили право на користування жилим
приміщенням - квартирою АДРЕСА_1
Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим через Центральний
районний суд м. Сімферополя Автономної
Республіки Крим шляхом подачі у
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою до
Центрального районного суду м.
Сімферополя Автономної Республіки
Крим протягом 10 днів з дня отримання
копії рішення.

Суддя:
Е. Р. Федоренко