УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Макарчука М.А., суддів:
Леванчука А.О., Фаловської І.М.,Писаної
Т.О., Юровської Г.В.,розглянувши в
судовому засіданні справу за позовом
публічного акціонерного товариства
комерційного банку «ПриватБанк» до
ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
за касаційними скаргами ОСОБА_6,
публічного акціонерного товариства
комерційного банку «ПриватБанк» на
рішення Ковпаківського районного суду
м. Суми від 17 жовтня 2013 року
та рішення апеляційного суду Сумської
області від 27 листопада 2013
року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ
«ПриватБанк») звернулось до суду із
зазначеним позовом, посилаючись на те,
що 07 травня 2008 року між закритим
акціонерним товариством комерційним
банком «ПриватБанк» (далі - ЗАТ КБ
«ПриватБанк»), правонаступником якого
є ПАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_6 укладено
кредитний договір, за умовами якого
остання отримала кредит в сумі 50 000 грн.
на строк до 07 травня 2009 року зі сплатою
30 % річних за його користування. У
рахунок забезпечення належного
виконання ОСОБА_6 взятих на себе
обов'язків за кредитним договором 07
травня 2008 року між банком і ОСОБА_7
укладено договір поруки. Однак, ОСОБА_6
взяті на себе зобов'язання за кредитним
договором належним чином не виконує, в
зв'язку з чим станом на 06 червня 2013 року
у неї утворилась заборгованість у
розмірі 43 308 грн. 74 коп. Ураховуючи
викладене, ПАТ КБ «ПриватБанк» просив
задовольнити його позовні вимоги та
стягнути з відповідачів у солідарному
порядку на користь банку 43 308 грн. 74 коп.
у рахунок сплати заборгованості за
кредитним договором.

Рішенням Ковпаківського районного
суду м. Суми від 17 жовтня 2013
року позов задоволено. Стягнуто в
солідарному порядку з ОСОБА_6 та
ОСОБА_7 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк»
43 308 грн. 74 коп. у рахунок
сплати заборгованості за кредитним
договором. Вирішено питання розподілу
судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Сумської
області від 27 листопада 2013
року рішення Ковпаківського районного
суду м. Суми від 17 жовтня 2013 року в
частині стягнення з ОСОБА_7 суми
заборгованості за кредитним договором
скасовано та ухвалено в цій частині
нове рішення, яким у задоволенні позову
ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_7 про
стягнення боргу за кредитним договором
відмовлено. Вирішено питання розподілу
судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить
скасувати ухвалені у справі судові
рішення, посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
права та порушення норм процесуального
права, і постановити ухвалу про
закриття провадження у справі.

У касаційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк» просить скасувати
рішення суду апеляційної інстанції,
залишивши в силі рішення суду першої
інстанції, посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
права та порушення норм процесуального
права.

Касаційні скарги заявників підлягають
задоволенню частково з наступних
підстав.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції в частині стягнення з ОСОБА_7
суми заборгованості за кредитним
договором і відмовляючи банку в
задоволенні позову до ОСОБА_7, суд
апеляційної інстанції виходив з того,
що договір поруки є припиненим,
оскільки банк пропустив строк на
пред'явлення вимог до поручителя.

Проте з такими висновками суду
апеляційної інстанції погодитися не
можна.

За наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд, у
відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 307 ЦПК
України має право скасувати рішення
суду першої інстанції і ухвалити
рішення по суті позовних вимог.

Перевіряючи законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
апеляційний суд досліджує докази, які
судом першої інстанції були досліджені
з порушенням установленого порядку або
в дослідженні яких було неправомірно
відмовлено, а також нові докази,
неподання яких до суду було зумовлено
поважними причинами.

Установлено, що 07 травня 2008 року між ЗАТ
КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_6 укладено
кредитний договір, за умовами якого
позичальник отримав у кредит грошові
кошти у розмірі 50 000 грн. зі сплатою 30 %
річних за користування кредитом на
строк до 07 травня 2009 року.

У рахунок забезпечення виконання
позичальником зобов'язань за кредитним
договором 07 травня 2008 року між ЗАТ КБ
«ПриватБанк» і ОСОБА_7 укладено договір
поруки, за умовами якого поручитель
відповідає перед кредитором за
виконання боржником зобов'язань за
кредитним договором в тому ж розмірі,
що і боржник, включаючи сплату кредиту,
відсотків, нарахованих за користування
кредитом, винагороди, штрафів, пені та
інших платежів, відшкодування збитків;
боржник і поручитель відповідають
перед банком як солідарні боржники.

Рішенням Ковпаківського районного
суду м. Суми від 25 червня 2009
року стягнуто в солідарному порядку з
ОСОБА_6, ОСОБА_7 на користь ЗАТ КБ
«ПриватБанк» заборгованість за
кредитним договором в розмірі 29 257 грн.
43 коп., яка утворилась станом на 13 січня
2009 року.

Пунктом 10 договору поруки від 07 травня
2008 року передбачено, що договір вступає
в силу з моменту його підписання і діє
до повного виконання зобов'язань за
кредитним договором.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України
передбачено, що за кредитним договором
банк або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Статтею 553 ЦК України встановлено, що за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.

У разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
встановлено додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя (ч. 1 ст. 554
ЦК України).

Згідно з ч. 4 ст. 559 ЦК України порука
припиняється після закінчення строку,
встановленого в договорі поруки. У
разі, якщо такий строк не встановлено,
порука припиняється, якщо кредитор
протягом шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов'язання не пред'явить вимоги до
поручителя. Якщо строк основного
зобов'язання не встановлений або
встановлений моментом пред'явлення
вимоги, порука припиняється, якщо
кредитор не пред'явить позову до
поручителя протягом одного року від
дня укладення договору поруки.

При вирішенні таких спорів суд має
враховувати, що згідно зі ст.
526 ЦК зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору. Отже, якщо кредитним
договором не визначено інші умови
виконання основного зобов'язання, то у
разі неналежного виконання
позичальником своїх зобов'язань за цим
договором строк пред'явлення
кредитором до поручителя вимоги про
повернення отриманих у кредит коштів
має обчислюватися з моменту настання
строку погашення зобов'язання згідно з
такими умовами, тобто з моменту
настання строку виконання зобов'язання
у повному обсязі або у зв'язку із
застосуванням права на повернення
кредиту достроково.

Відповідно до п. 11 договору поруки
строк, в межах якого сторони можуть
звернутися до суду з вимогою про захист
свого права або інтересу
встановлюється терміном у 5 років (а.с.
54).

Таким чином, посилання ОСОБА_7, що на час
звернення банку до суду з зазначеним
позовом договір поруки припинив свою
дію у зв'язку зі спливом шестимісячного
строку для пред'явлення вимоги про
повернення боргу з моменту вступу в
силу судового рішення про стягнення
суми боргу за кредитним договором є
передчасним, оскільки строк звернення
до суду з вимогою про захист свого
права або інтересу визначається
протягом 5 років з моменту набрання
рішенням Ковпаківського районного
суду м. Суми від 25 червня 2009
року законної сили.

За таких обставин, суд апеляційної
інстанції не врахував зазначені вимоги
закону, належним чином не перевірив і
не з'ясував, коли саме закінчується
строк пред'явлення вимоги до
поручителя та допустив порушення норм
процесуального права, які унеможливили
встановлення ним фактичних обставин
справи та перешкодили перевірці
обставин, що призвело до передчасного
висновку про відмову банку у
задоволенні позову до ОСОБА_7

Відповідно до ч. 3 ст. 303 ЦПК України
апеляційний суд не обмежений доводами
апеляційної скарги, якщо під час
розгляду справи буде встановлено
неправильне застосування норм
матеріального права.

Суд апеляційної інстанції на вказані
вимоги закону уваги не звернув, що
унеможливило встановлення дійсного
розміру боргу за кредитним договором,
оскільки на підставі рішення
Ковпаківського районного суду
м. Суми від 25 червня 2009 року з
відповідачів вже було стягнуто борг за
вказаним договором, який було сплачено
сторонами в повному обсязі. Отже, суд не
перевірив розміру заборгованості за
кредитним договором з урахуванням вже
стягнутої за вказаним рішенням суду
заборгованості.

Оскільки порушення норм матеріального
та процесуального права призвело до
неправильного вирішення спору і ці
порушення допущені судом апеляційної
інстанції при розгляді справи, рішення
суду апеляційної інстанції підлягає
скасуванню, а справа передачі на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 336, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а :

Касаційні скарги ОСОБА_6, публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» задовольнити
частково.

Рішення апеляційного суду Сумської
області від 27 листопада 2013
року скасувати, справу передати на
новий розгляд до суду апеляційної
інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.А. МакарчукСудді:
А.О. Леванчук Т.О. Писана І.М.
Фаловська Г.В. Юровська