Справа № 2-100/11
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.01.2014 р.

Суддя Міжгірський районного суд
Закарпатської області Гайдур А.Ю.,

розглянувши подання відділу державної
виконавчої служби Міжгірського РУЮ про
тимчасове обмеження у праві виїзду
громадянина України ОСОБА_2 за кордон, -

В С Т А Н О В И В:

10.01.2014 р. ДВС Міжгірського РУЮ
звернулося в суд з вищевказаним
поданням мотивуючи тим, що на виконанні
у відділі ДВС Міжгірського РУЮ
знаходиться виконавче провадження по
виконанню виконавчого листа № 2-100 від
05.05.2011 р. Міжгірського районного суду
про стягнення з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_3 аліменти на утримання
малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
в 1/3 частини усіх видів заробітку, але
не менше 30 % прожиткового мінімуму на
дитину відповідного віку щомісячно
починаючи з 21.02.2011 року до досягнення
дитиною повноліття.

15.06.2011 р. державним виконавцем
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження. Станом на
01.12.2013 р. заборгованість по сплаті
аліментів становить 22746, 00 грн.. Тому
просить встановити тимчасове
обмеження у праві виїзду за кордон
громадянина України ОСОБА_2

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до такого висновку.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України
питання про тимчасове обмеження
боржника - фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Статтею 6 Закону України «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України»
передбачено, що громадянинові України,
який має паспорт, може бути тимчасово
відмовлено у виїзді за кордон якщо він
ухиляється від виконання зобов'язань,
покладених на нього судовим рішенням,
рішенням іншого органу (посадової
особи), - до виконання зобов'язань.

З аналізу зазначених норм слідує,
що саме по собі самостійне невиконання
боржником зобов'язань, не може свідчити
про ухилення боржника від виконання
покладених на нього рішенням
обов'язків.

При цьому, під поняттям «ухилення
від виконання зобов'язань, покладених
на боржника рішенням» слід розуміти
будь-які свідомі діяння (дії або
бездіяльність) боржника спрямовані на
невиконання відповідного обов'язку у
виконавчому провадженні, коли виконати
цей обов'язок у нього є всі реальні
можливості і цьому не заважають
будь-які незалежні від нього об'єктивні
обставини.

У поданні державного виконавця не
наведено будь - яких посилань на
ухилення боржника від виконання
рішення суду, не зазначено фактів та
конкретних доказів, які б
підтверджували про те, що боржник
дійсно ухилявся від зобов'язання,
покладеного на нього судовим рішенням.

Отже, державним виконавцем
відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України не
подано доказів і не доведено, що ОСОБА_2
ухиляється від виконання зобов'язань,
покладених на нього судовим рішенням,
тому суд приходить до висновку ,що не
має достатніх підстав для задоволення
подання державного виконавця.

Керуючись ст.ст. 209, 210, 377-1
ЦПКУкраїни, , суд,-

У Х В А Л
И В:

Відмовити у задоволенні подання
відділу ДВС Міжгірського РУЮ про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
кордон України ОСОБА_2.

Копію ухвали надіслати у відділу
ДВС Міжгірського РУЮ.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційний суд Закарпатської області
в строки передбачені ст.294 ЦПК України.

Суддя: А. Ю. Гайдур