Ухвала

іменем україни

13 лютого 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Хопти С.Ф., Гулька Б.І.,
Луспеника Д.Д.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу у справі за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_6,
Львівське комунальне підприємство
«Під Зуброю», про виселення без надання
іншого жилого приміщення; за позовом
ОСОБА_7 до ОСОБА_6, ОСОБА_4, треті особи:
ОСОБА_5, Сихівська районна
адміністрація Львівської міської ради,
орган опіки та піклування Сихівської
районної адміністрації Львівської
міської ради, про встановлення порядку
користування житловим приміщенням за
касаційною скаргою ОСОБА_7 на рішення
Сихівського районного суду м. Львова
від 22 травня 2013 року та рішення
апеляційного суду Львівської області
від 22 жовтня 2013 року; за касаційною
скаргою ОСОБА_5 на рішення апеляційного
суду Львівської області від 22 жовтня 2013
року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2012 року ОСОБА_4 звернулась до
суду з указаним позовом, посилаючись на
те, що вона є основним квартиронаймачем
квартири АДРЕСА_1. Також з нею
проживають її син ОСОБА_6, онук ОСОБА_8
та ОСОБА_5, яка у родинних відносинах з
ними не перебуває. До літа у 2010 році
остання проживала у зазначеній
квартирі з донькою, ОСОБА_9, однак
позбавлена щодо неї батьківських прав,
порушує правила спільного проживання,
у зв'язку з чим з ОСОБА_5 працівниками
міліції проводились бесіди,
застосовувались заходи попередження,
які результатів не дали. Зазначала, що
ОСОБА_5 не веде спільного господарства,
ухиляється від сплати коштів за
комунальні послуги.

Ураховуючи наведене, позивачка просила
виселити ОСОБА_5 із вказаної квартири
без надання іншого жилого приміщення.

У жовтні 2012 року ОСОБА_7 звернувся до
суду з указаним позовом, посилаючись
на те, що він є опікуном малолітньої
ОСОБА_9, 2006 року народження, яка є дочкою
ОСОБА_5 Оскільки дитина зареєстрована у
АДРЕСА_1, а ОСОБА_6 вселився у квартиру
разом з дружиною та сином та пред'явив
позов про виселення ОСОБА_5, просив
встановити порядок користування
вказаною квартирою.

Рішенням Сихівського районного суду м.
Львова від 22 травня 2013 року у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_4та
ОСОБА_7 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Львівської
області від 22 жовтня 2013 року в частині
позовних вимог ОСОБА_4 скасовано та
ухвалено нове рішення. Позов ОСОБА_4
задоволено. Виселено ОСОБА_5 з квартири
АДРЕСА_1 без надання іншого житла. У
решті рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_7,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, просить
скасувати судові рішення та направити
справу на новий розгляд до суду першої
інстанції.

У касаційній скарзі ОСОБА_5,
посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
права та порушення норм процесуального
права, просить скасувати рішення
апеляційного суду та направити справу
на новий розгляд до суду апеляційної
інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції в межах
касаційної скарги перевіряє
правильність застосування судом
першої або апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду, чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність чи недостовірність того
чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржувані
судові рішення ухвалені з додержанням
норм матеріального та процесуального
права, а доводи скарг цих висновків не
спростовують.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення
районного суду та задовольняючи позов
ОСОБА_4 про виселення ОСОБА_5 на
підставі ст. 116 ЖК УРСР,
на підставі доказів, поданих сторонами,
які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК
України), дійшов до правильного
висновку про те, що відповідачка, яка
позбавлена батьківських прав,
неодноразово притягувалась до
адміністративної і кримінальної
відповідальності, у тому числі за
вчинення у стані алкогольного
сп'яніння дій, які порушують правила
спільного проживання, заходи випливу
результатів не дали.

Відмовляючи у задоволенні позову
ОСОБА_7 суди вірно виходили з того, що
правових підстав для цього не було,
перешкоди у користуванні житлом не
чиняться.

Оскільки з матеріалів справи та змісту
касаційної скарги не вбачається
неправильне застосування судами норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права, колегія суддів
вважає за необхідне відхилити
касаційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги ОСОБА_7 та ОСОБА_5
відхилити.

Рішення Сихівського районного суду м.
Львова від 22 травня 2013 року в
нескасованій при апеляційному
перегляді частині та рішення
апеляційного суду Львівської області
від 22 жовтня 2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
С.Ф. Хопта

Б.І. Гулько

Д.Д.
Луспеник