Справа №587/3067/13 Головуючий у суді у 1
інстанції - Степаненко О.А.Номер
провадження 22-ц/788/322/14 Суддя-доповідач -
Бойко В. Б. Категорія - 48
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Бойка В. Б.,

суддів - Білецького О. М., Кононенко О.
Ю.,

за участю секретаря судового засідання
-Кияненко Н.М.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3
на рішення Сумського районного суду
Сумської області від 25 грудня 2013 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат
на дитину,

В С Т А Н О
В И Л А :

02 грудня 2013 року ОСОБА_4
звернулася до суду з позовом про
стягнення з ОСОБА_3 додаткових витрат в
зв'язку з лікуванням сина, мотивуючи
свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1, під час
шлюбу з відповідачем, у них народився
син ОСОБА_5. Останній з 18.08.2013 року по
27.08.2013 року знаходився на стаціонарному
лікуванні в третьому
інфекційному відділенні Комунальної
установи « Сумська міська дитяча
клінічна лікарня Святої Зінаїди « (
далі - КУ ), а з 30.09.2013 року по 18.10.2013 року -
на стаціонарному лікуванні в
неврологічному відділенні цієї ж КУ. В
зв'язку з хворобою сина позивач
витратила 11148,28 грн. на ліки, а також
супутні лікуванню гігієнічні та
фармацевтичні вироби, тому, уточнивши
позовні вимоги ( а.с. 44-48 ), просила
стягнути з відповідача 6500
грн. витрат на лікування, 2000 грн. витрат
на правову допомогу та сплачений при
подачі позову судовий збір.

Рішенням Сумського районного
суду Сумської області від 25 грудня 2013
року позовні вимоги задоволено
частково, стягнуто з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_4 5574 гривень 14 копійок витрат,
пов'язаних з лікуванням дитини, 500
гривень витрат, пов'язаних з наданням
юридичної допомоги та 196 грн. 73 коп.
витрат, пов'язаних зі сплатою судового
збору, а разом : 6270 гривень 87 копійок. В
іншій частині позову відмовлено за
необгнутованістю.

Вказане рішення відповідач
ОСОБА_3 оскаржив в апеляційному
порядку, посилаючись на неповноту
дослідження обставин, що мають
значення для справи, просить рішення
суду скасувати в частині задоволення
позовних вимог та ухвалити нове
рішення про відмову в задоволенні
позову. Вказує, що позивачем не надані
докази витрат, понесених на лікування,
у наданих суду виписках не зазначена
кількість призначених медпрепаратів,
не надано доказів на підтвердження
того, які ліки і коли були прийняті
дитиною. Окрім того, апелянт
зазначає, що суд не врахував його
стан здоров»я та майновий стан, а
також ту обставину, що позивачка
відмовилася від його добровільної
матеріальної допомоги та
безпідставно звернулася до суду за
вирішенням даного спору.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення відповідача ОСОБА_3, який
підтримав доводи апеляційної скарги,
пояснення позивачки ОСОБА_4 та її
представника - ОСОБА_7, які заперечують
проти задоволення скарги, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність й обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню виходячи з
наступного.

У відповідності до ст. 213 ЦПК
України, рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Вищевказаним вимогам закону
оскаржуване рішення відповідає не в
повній мірі.

Частково задовольняючи позовні
вимоги, суд першої інстанції виходив
того, що протягом 2013 року син сторін
двічі перебував на стаціонарному
лікуванні, на що позивачкою були
витрачено 11148,28 грн., а також з того,
що сторони повинні нести витрати на
лікування сина в рівних частках,
відтак стягнув з відповідача на
користь позивачки 5574,14 грн. витрат,
пов'язаних з лікуванням дитини.

З матеріалів справи вбачається та
судом встановлено, що відповідач є
батьком сина позивачки - ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с. 7 ).

У 2011 році шлюб між сторонами
розірвано, син сторін залишився
проживати разом з позивачкою.
Відповідач після розірвання шлюбу
сплачує аліменти на дитину в розмірі 447,
80 грн. щомісяця.

В період з 18.08.2013 по 27.08.2013 року ОСОБА_8
знаходилася на стаціонарному
лікуванні в третьому інфекційному
відділенні КУ. В результаті
проведеного обстеження було
встановлено діагноз : ГКІ ( гостра
кишкова інфекція ), клебсієльно
стафілококової етіології,
гастроентеритична форма середньої
тяжкості. Ускладнення основного :
токсикоексикоз І-ІІ ступінь, ацетон.
Супутній : Гострий тонзиліт, хронічний
аденоїдит в стадії не стійкої ремісії,
неповна блокада правої ніжки пучка
гіса, анемія І стадія.

Після одужання від першої хвороби,
дитина захворіла на іншу важку
хворобу, а саме - стафілококовий
менінгіт ( а.с. 11-12, 110-112 ). Відповідно до
виписки з епікризу ОСОБА_8 знаходився
на стаціонарному лікуванні в
неврологічному відділенні КУ з 30.09.2013
року по 18.10.2013 року, основний діагноз :
Стафілококовий менінгіт. Супутній
діагноз : Загальний недорозвиток
мовлення третього рівня.

Суд правильно визначився з
нормативним регулюванням спірних
правовідносин ( ст.ст. 180
та 185 СК України ) та прийшов до
вірного висновку про те, що, не
зважаючи на сплату аліментів на
дитину, відповідач зобов'язаний брати
участь і у додаткових витратах, що
викликані хворобою дитини.

Із матеріалів справи вбачається, що
між сторонами дійсно виник
цивільно-правовий спір, тому у
позивачки були підстави для
звернення до суду за захистом своїх
прав. Зокрема, вартість витрат на
лікування сина сторін становить
досить значну суму. Сторони протягом
тривалого часу не могли дійти згоди
щодо ступеню участі відповідача у
додаткових витратах. Позиція
останнього навіть протягом розгляду
справи в суді була непослідовною :
спочатку відповідач вважав за
необхідне визначити його частку у
витратах як 3000 грн. ( а.с. 29 ), однак на
подальших стадія процесу взагалі не
визнав заявлений позов ( а.с. 97 ).

Надав оцінку суд і таким обставинам,
як майновий та сімейний стан сторін.

Однак, суд першої інстанції залишив
поза увагою ту частину заперечень
відповідача проти позову, яка
стосувалася оспорювання розміру
додаткових витрат на дитину.

Зокрема, із письмових заперечень
відповідача проти позову ( а.с. 28-29 ), а
також його пояснень в судовому
засіданні ( а.с. 23 ) вбачається, що
відповідач виказував незгоду з
переліком та кількістю медичних
препаратів та супутніх товарів, про
придбання яких позивачкою до
матеріалів цивільної справи були
долучені платіжні документи. Тобто
спір між сторонами якраз і полягав у
визначенні розміру додаткових витрат,
які позивачка просила компенсувати.

В свою чергу, відповідач заявляв
клопотання про витребування з КУ
відомостей про кількість та перелік
призначених дитині медичних
препаратів, однак суд дане
клопотання належним чином не вирішив,
чим порушив приписи ст. 1, ч. 4 ст. 10
та ч. 1 ст. 137 ЦПК України
щодо справедливого розгляду справи,
а також щодо обов»язку суду сприяти
сторонам у здійсненні їх прав.

Про вказані обставини йшлося і в
апеляційній скарзі, відтак вони були
перевірені на стадії апеляційного
перегляду справи.

До матеріалів справи позивачкою було
долучено платіжні документи на
придбання на ліків, а також супутніх
лікуванню сина гігієнічних та
фармацевтичних виробів за два
вищевказані періоди, на загальну
суму 11225,68 грн., а не 11148,28 грн., як
помилково вказав суд в оскаржуваному
рішенні.

Між тим, при дослідженні змісту цих
платіжних документів ( а.с. 13-19 ),
епікризів ( а.с. 11-12 ) та довідки
головного лікаря КУ ( а.с. 110-112 ),
колегією суддів встановлено, що у
платіжних документах ( на підставі
яких позивачкою власне і визначалася
ціна позову ), маються окремі ліки та
вироби, факт використання яких під
час лікування не підтверджується
медичною установою. Їх загальна
вартість становить 238,20 грн. (
супрадин, нурофен, скарифікатори,
цефтріаксон, хумана електроліт,
розчини етиловий та Люголя, катерери,
системи, ряженка, натрія хлорид,
пластир, гропринозин - а.с. 13-19 ).

Таким чином, загальна сума витрат на
лікування становить 10987,48 грн.
( 11225,68 грн. - 238,20 грн. ).
Відповідно, частка ОСОБА_3, який має
рівні з позивачкою обов»язки щодо
утримання сина, становить 5493,74 грн.

Не заперечується відповідачем
обґрунтованість понесення позивачкою
витрат на медичні бинти, а також
пакети для переноски ліків. В свою
чергу, позивачка визнає факт
отримання від відповідача 200 грн. в
період лікування сина. Отже, ці
обставини, згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК
України, доказуванню не підлягають.

Сплачену відповідачем суму належить
врахувати при визначення розміру
стягнення на користь позивачки.

Іншого розміру матеріальної допомоги
на лікування сина відповідачем
достатніми та беззаперечними
доказами не доведено, з цього
приводу суд навів у рішення
відповідні мотиви. Жодними письмовими
доказами ( розписками, грошовими
переказами тощо ) відповідач свої
твердження не підтвердив.

Відповідно до п.п. 1), 3) та 4) ч. 1 ст. 309
ЦПК України, підставами для зміни
рішення суду першої інстанції є
неповне з»ясування судом обставин,
що мають значення для справи,
невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

З урахуванням вищенаведених обставин,
колегія суддів вважає, що рішення
суду підлягає зміні, з відповідача
на користь позивачки належить
стягнути 5293,74 грн. додаткових витрат
на дитину, а не 5574,14 грн., як було
визначено місцевим судом.

Згідно з ч. 5 ст. 88 ЦПК України,
належить змінити розподіл судових
витрат.

Зокрема, враховуючи, що позов підлягає
задоволенню на 81%, з відповідача на
користь позивачки необхідно стягнути
судові витрати за розгляд справи в
суді першої інстанції : 1183 гривні 90
копійок в рахунок відшкодування
витрат на правову допомогу та 185
гривень 81 копійку в рахунок
відшкодування судового збору, а не
суми, які були визначені місцевим
судом.

Окрім того, що вимоги апеляційної
скарги були частково ( на 5% ) визнані
обґрунтованими, тому за розгляд
справи в апеляційному суді з позивачки
ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 належить
стягнути 5 гривень 73 копійки судового
збору.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 313-316 ЦПК України,
колегія суддів -

В И Р І Ш И Л А
:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
задовольнити частково.

Рішення Сумського районного суду
Сумської області від 25 грудня 2013 року
змінити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_4 5293 гривні 74 копійки
додаткових витрат на дитину, а також
судові витрати за розгляд справи в
суді першої інстанції : 1183 гривні 90
копійок в рахунок відшкодування
витрат на правову допомогу та 185
гривень 81 копійку в рахунок
відшкодування судового збору, а не
суми, які були визначені місцевим
судом.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 5
гривень 73 копійки судового збору за
розгляд справи в апеляційному суді.

Рішення апеляційного суду набрало
законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржено в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий -

Судді -