У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Рівненської області в складі:

Головуючого - судді Максимчук З.М.,

Суддів - Собіни І.М., Григоренко
М.П.

При секретарі судового засідання -
Пиляй І.С..

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Апеляційного
суду в місті Рівному цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
ухвалу судді Млинівського районного
суду Рівненської області від 05 лютого
2014 року про забезпечення позову по
справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
поділ майна подружжя та зустрічним
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ
майна подружжя,-

в с т а
н о в и л а :

У грудні місяці 2013 року ОСОБА_1
звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2
про поділ майна подружжя. ОСОБА_2
звернувся до суду з зустрічним позовом
про поділ майна подружжя, 05.02.2014 року з
заявою про забезпечення позову.

Ухвалою судді Млинівського районного
суду Рівненської області від 05 лютого
2014 року накладено арешт на рухоме
майно, що знаходиться в квартирі
АДРЕСА_1, а саме: вікна металопластикові
2 штуки, підвіконник металопластиковий
2 штуки, водовідлив пластиковий 2 штуки,
вікна металопластикові 4 штуки,
підвіконник пластиковий 3 штуки,
водовідлив пластиковий 3 штуки, вагонку
13 кв.м., полову дошку 3,5 м. кВ., лаги 0,07х
0,12х1,5 - 7 м.кв., притворну планку - 30 штук,
плінтус 16 погонних метра, обналічку 9
погонних метрів; дверне полотно - 1
штука, балки 0,1х0,1х4,5-5 штук, крокви
0,05х0,1х45 - 10 штук; кухню з 9 модельних
секцій; шафу купе.

Не погоджуючись з ухвалою суду ОСОБА_1
подала апеляційну скаргу в якій вказує
на те, що ухвала є незаконною, оскільки
прийнята з порушенням норм
процесуального та матеріального права.
Зазначає, що вона не являється
власником майна, на яке суд наклав
арешт. Даного майна взагалі не існує, в
зв»язку з чим в неї не було жодних
підстав для його відчуження. Ставить
питання про скасування вказаної
ухвали.

Перевіривши законність та
обґрунтованість ухвали в межах доводів
апеляційної скарги та заявлених вимог,
колегія суддів вважає за необхідне
скаргу задовольнити частково, ухвалу
судді змінити з наступних підстав.

Відповідно до ст.151 ЦПК України суд за
заявою осіб, які беруть участь у справі,
може вжити заходи забезпечення позову .
Таке забезпечення допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду і ці обставини
та докази повинні бути викладені в
заяві про забезпечення позову.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.151 ЦПК України у
заяві про забезпечення позову повинно
бути зазначено: причини, у зв»язку з
якими потрібно забезпечити позов; вид
забезпечення позову, який належить
застосувати, з обґрунтуванням його
необхідності; інші відомості, потрібні
для забезпечення позову.

У відповідності до п.4 Постанови
Пленуму Верховного Суду № 9 від 22.12.2005
року, розглядаючи заяву про
забезпечення позову, суд має з
урахуванням доказів, наданих позивачем
на підтвердження своїх вимог,
пересвідчитись, зокрема, в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з»ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулась з такою заявою,
позовним вимогам.

Керуючись наведеними нормами
процесуального законодавства та
враховуючи роз»яснення Верховного
Суду України, при вирішенні питання про
забезпечення позову суди мають
здійснити оцінку обґрунтованості
доводів позивача щодо необхідності
вжиття заходів забезпечення позову з
урахуванням розумності,
обґрунтованості і адекватності вимог
заявника щодо забезпечення позову;
забезпечення збалансованості
інтересів сторін, а також інших
учасників судового процесу, наявності
зв»язку між конкретним заходом до
забезпечення позову і предметом
позовної вимоги, зокрема, чи
спроможний такий захід забезпечити
фактичне виконання судового рішення в
разі задоволення позову; імовірності
утруднення виконання або невиконання
рішення суду в разі невжиття таких
заходів; запобігання порушенню у
зв»язку із вжиттям таких заходів прав
та охоронюваних законом інтересів
осіб, що не є учасниками даного
судового процесу.

Як вбачається з наданих матеріалів
справи, заявник не додав до заяви про
забезпечення позову жодних доказів які
підтверджували б наявність у
власності відповідачки вказаного в
даній заяві майна, а тому судова
колегія вважає невірним висновок суду
першої інстанції щодо можливості
вжиття такого заходу забезпечення
позову. Суддя, задовольняючи заяву про
забезпечення позову та накладаючи
арешт на майно, яке знаходиться в
квартирі № 10в будинку №11 по вулиці
Рівненська в м. Млинові Рівненської
області не навела належної мотивації
та не послалася на відповідні докази
щодо утруднення чи унеможливлення
виконання рішення суду у випадку
невжиття заходів забезпечення позову.

Вимоги щодо витребування доказів
регулюються нормами, статтями 131, 133-137
ЦПК України, згідно яких сторони
зобов»язані подати свої докази суду до
або під час попереднього судового
засідання у справі, а у випадках, коли
щодо отримання доказів у сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі,
є складнощі, суд за їх клопотанням
зобов»язаний витребувати такі докази.
Крім того, як вбачається з наданих
матеріалів, позивач за зустрічним
позовом не звертався до суду з
клопотанням про витребування
відомостей стосовно наявності у
власності відповідача майна, на яке він
просив накласти арешт. Не звертався з
клопотанням до суду і про опис спірного
майна, а потім накладення арешту. Крім
того, заявник в своїй заяві про
забезпечення доказів просить суд
накласти арешт на будівельні
матеріали, що знаходяться в квартирі за
місцем мешкання відповідачки не
вказуючи при цьому кому належить дана
квартира на праві власності, чи
являються спірні будівельні матеріали
окремою річчю та знаходяться в даній
квартирі на зберіганні чи це
будівельні матеріали, які були
використані при здійсненню ремонту
квартири та не вказує вартості
будівельних матеріалів.

Таким чином, суддею фактично
постановлена ухвала, яка не може бути
виконана в повному обсязі, крім того, не
зазначено порядок виконання цієї
ухвали.

З огляду на викладене, колегія суддів
прийшла до висновку, що апеляційна
скарга ОСОБА_1 підлягає частковому
задоволенню, а ухвалу суду необхідно
змінити, скасувавши її в частині
накладення арешту на будівельні
матеріали.

Керуючись ст..ст.151-153, 303, 307, 312 ЦПК
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Ухвалу судді Млинівського районного
суду Рівненської області від 05 лютого
2014 року змінити. В частині накладення
арешту на вікна металопластикові 2
штуки, підвіконника пластикового 2
штуки, водовідливи пластикові 2 штуки,
вікна металопластикові 4 штуки,
підвіконників металопластикових 3
штуки, водовідливи пластикові 3 штуки,
вагонку 13 кв.м, полову дошку 3,5 кв.м, лаги
7 кв.м. придворну планку 30 штук, плінтуса
16 погонних метрів , обналічку 9
погонних метрів, дверного полотна 1
штуки, балки 5 штук, крокв 10 штук
-скасувати.

В іншій частині ухвалу по цій справі
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та оскарженню не
підлягає.

Головуючий:

Судді: