Справа № 188/101/14-ц
Провадження № 2/188/148/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2014 року Петропавлівський
районний суд

Дніпропетровської області

В складі головуючого судді
Полубан М.П.

При секретарі
Філіповій В.С.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Петропавлівка
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Брагинівської сільської ради про
встановлення належності спадкового
майна спадкодавцю та встановлення
права власності на таке майно

В И Р І Ш И В :

До суд звернулась ОСОБА_1 з
позовом до Брагинівської сільської
ради про встановлення належності
спадкового майна спадкодавцю та
встановлення права власності на таке
майно.

На обґрунтування своїх вимог вона
вказала , що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер її
батько ОСОБА_2. На час відкриття
спадщини померлому належали на праві
приватної власності : домоволодіння
АДРЕСА_1 та земельна ділянка площею 0,
5781га , передана йому для обслуговування
житлового будинку та ведення
присадибного господарства. Така
земельна ділянка належала спадкодавцю
на підставі державного акту на право
приватної власності на землю серії ДП
без номера , виданого 20.03.1997 року
Брагинівською сільською радою
Петропавлівського району
Дніпропетровської області на підставі
рішення № 2 від 01.07.1994 року та
зареєстрованого в Книзі записів
державних актів за №719.
Правовстановлюючий документ на
домоволодіння у спадкодавця був
відсутній. Хоча в державному акті не
було зазначено номеру домоволодіння
для обслуговування якого спадкодавцю
було надано земельну ділянку у
приватну власність, але в подальшому
було встановлено, що таку земельну
ділянку йому було надано саме за
адресою домоволодіння АДРЕСА_1.

Через відсутність
правовстановлюючого документу на
спадкове майно її мама ОСОБА_3 , для
прийняття спадщини після смерті
чоловіка звернулась до місцевого суду
та рішенням від 24.11.205 року за нею було
визнано в порядку спадкування за
законом право власності на
вищенаведені об'єкти нерухомого майна.
Право приватної власності на прийняте
у спадок домоволодіння ОСОБА_3 належним
чином оформила шляхом реєстрації права
в Павлоградському міжрайонному бюро
технічної інвентаризації.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_3 померла ,
на час смерті їй належали на праві
приватної власності вищенаведені
об'єкти нерухомого майна та земельна
ділянка надана їй для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва.

В межах встановленого строку вона
звернулась до нотаріуса та 31.10.2013 року
отримала два свідоцтва про право на
спадщину за законом після смерті
матері ОСОБА_3 на домоволодіння АДРЕСА_1
та земельну ділянку площею 6,270 га ,
передана для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва.
Невирішеним залишилось питання щодо
спадкування нею земельної ділянки
наданої для обслуговування вже
належним чином оформленого нею
домоволодіння.

10.12.2013 року приватний нотаріус
Петропавлівського районного
нотаріального округу
Дніпропетровської області надала їй
постанову про відмову у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
законом на земельну ділянку, надану для
обслуговування домоволодіння через
відсутність у неї належним чином
оформленого правовстановлюючого
документу щодо права власності ОСОБА_3
та витягу з Державного земельного
кадастру на таку земельну ділянку. У
зв'язку з тим , що вона є спадкоємцем за
законом на майно померлої на законних
підставах, але не може розпорядитися
цим майном на свій розсуд, через
відсутність правовстановлюючого
документу, що і змусило її звернутися
до суду.

В судове засідання позивачка не
з'явилася , надала суду заяву , в якій
просить слухати справу в її
відсутність, позовні вимоги повністю
підтримує , просить задовольнити.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, надав заяву про
розгляд справи в його відсутність,
позов визнає.

Суд вивчивши матеріали справи ,
заяви сторін , вважає , що позов
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3
2005 року ОСОБА_2, який доводився
позивачці рідним батьком відповідно до
свідоцтва про народження серії НОМЕР_2.
На час відкриття спадщини померлому
належали на праві приватної власності :
домоволодіння АДРЕСА_1 та земельна
ділянка площею 0, 5781га , передана йому
для обслуговування житлового будинку
та ведення присадибного господарства.
Така земельна ділянка належала
спадкодавцю на підставі державного
акту на право приватної власності на
землю серії ДП без номера , виданого
20.03.1997 року Брагинівською сільською
радою Петропавлівського району
Дніпропетровської області на підставі
рішення № 2 від 01.07.1994 року та
зареєстрованого в Книзі записів
державних актів за №719.
Правовстановлюючий документ на
домоволодіння у спадкодавця був
відсутній. Хоча в державному акті не
було зазначено номеру домоволодіння
для обслуговування якого спадкодавцю
було надано земельну ділянку у
приватну власність, але в подальшому
було встановлено, що таку земельну
ділянку йому було надано саме за
адресою домоволодіння АДРЕСА_1.

Через відсутність
правовстановлюючого документу на
спадкове майно мама позивачки ОСОБА_3 ,
для прийняття спадщини після смерті
чоловіка, звернулась до
Петропавлівського районного суду та
рішенням № 2-1673/05р. від 24.11.2005 року за нею
було визнано в порядку спадкування за
законом право власності на
вищенаведені об'єкти нерухомого майна.
Право приватної власності на прийняте
у спадок домоволодіння ОСОБА_3 належним
чином оформила шляхом реєстрації права
в Павлоградському міжрайонному бюро
технічної інвентаризації.

Відповідно до ст. 126 Земельного
Кодексу України ОСОБА_3 належним чином
не оформила право приватної власності
на прийняту у спадок ділянку, адже на її
користь не було належним чином
виготовлено державний акт.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_3 померла ,
що підтверджується свідоцтвом про
смерть серії НОМЕР_3 , на час смерті їй
належали на праві приватної власності
вищенаведені об'єкти нерухомого майна
та земельна ділянка надана їй для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва.

Відповідно до ч.1 ст. 1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків ( спадщини) від фізичної
особи , яка померла ( спадкодавця), до
інших осіб( спадкоємців).

Згідно до ч.1 ст. 1217 ЦК України
спадкування здійснюється за заповітом
або за законом.

Відповідно до ч.1 ст. 1223 ЦК України
право на спадкування мають особи ,
визначені в заповіті, а відповідно до
ч.2 цієї ж статті у разі відсутності
заповіту, визнання його недійсним,
неприйняття спадщини або відмови від
її прийняття спадкоємцями за заповітом
, а також у разі не охоплення заповітом
усієї спадщини право на спадкування за
законом одержують особи , визначені ст.
1261-1265 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст. 1261 ЦК України
у першу чергу право на спадкування за
законом мають діти спадкодавця, у тому
числі зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смерті, той з
подружжя , який його пережив та батьки.

Спадкоємцем першої черги за
законом після смерті ОСОБА_3 являється
єдина донька померлої - ОСОБА_1
(позивачка по справі).

В межах встановленого строку
позивачка звернулась до нотаріуса та
31.10.2013 року отримала два свідоцтва про
право на спадщину за законом під
реєстровими номерами 1632 та 1634 про
визнання права в в порядку спадкування
за законом після смерті матері ОСОБА_3
на домоволодіння АДРЕСА_1 та земельну
ділянку площею 6,270 га , передана для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва.
Невирішеним залишилось питання щодо
спадкування нею земельної ділянки
наданої для обслуговування вже
належним чином оформленого нею
домоволодіння.

10.12.2013 року приватний нотаріус
Петропавлівського районного
нотаріального округу
Дніпропетровської області надала
постанову про відмову у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
законом на земельну ділянку, надану для
обслуговування домоволодіння АДРЕСА_1
через відсутність у неї належним чином
оформленого правовстановлюючого
документу щодо права власності ОСОБА_3
та витягу з Державного земельного
кадастру на таку земельну ділянку.

Отже на даний час ОСОБА_1 є
спадкоємцем за законом на майно
померлої ОСОБА_3 на законних підставах ,
але не може розпорядитися цим майном на
свій розсуд, через відсутність
правовстановлюючого документу там
кадастрового номеру, що і послугувало
підставою для відмови нотаріусом щодо
посвідчення на її користь свідоцтва
про право на спадщину за законом.
Доказом належності земельної ділянки
саме спадкодавцю служить копія
державного акту виданого на ім.'я
чоловіка спадкодавця, рішення
Петропавлівського районного суду
відповідно до якого саме спадкодавець
прийняла таку земельну ділянку у
спадщину після смерті чоловіка, витяг з
технічної документації та
повідомлення управління державної
земельної агенції, які підтверджують
належність такого нерухомого майна .

Відповідно до абзацу 12
Роз'яснення Міністерства Юстиції
України державним та приватним
нотаріусам від 15.04.2010 року у разі смерті
власника нерухомого майна, первинна
реєстрація права власності на яке не
була проведена і, як наслідок ,
правовстановлюючий документ відсутній
, питання належності цього майна
попередньому власнику та наступного
його власника ( спадкоємця) повинно
вирішуватись у судовому порядку.

Згідно до ч.1 ст. 328 ЦК України
право власності набувається на
підставах , що не заборонені законом ,
зокрема із правочинів, а відповідно до
ч.2 право власності вважається набутим
правомірно , якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

На підставі викладеного ,
керуючись ст. 212-214 ЦПК України, ст.
328,392,1216,1217,1225,1261,1270 ЦК України, суд

В И Р І
Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до
Брагинівської сільської ради про
встановлення належності спадкового
майна спадкодавцю та встановлення
права власності на таке майно
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1,
індивідуальний податковий номер-
НОМЕР_1, в порядку спадкування за
законом право власності на земельну
ділянку площею - 0,5781 га , переданої для
обслуговування житлового будинку та
ведення присадибного господарства за
адресою АДРЕСА_1, яка належала
спадкодавцю ОСОБА_2, померлому
ІНФОРМАЦІЯ_3 року, на підставі
державного акту на право приватної
власності на землю серії ДП без номера ,
виданого 20.03.1997 року Брагинівською
сільською радою Петропавлівського
району Дніпропетровської області на
підставі її рішення під № 2 від 01.07.1994
року та зареєстрованого в Книзі
записів державних актів за № 719.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
цього рішення.

Суддя М. П. Полубан