АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 1622/4167/2012
Номер провадження 22-ц/786/559/14
Головуючий у 1-й інстанції Бугрій В.
Доповідач Обідіна О. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Полтавської області в складі:

Головуючого судді : Обідіної О.І.

Суддів : Бутенко С.Б., Прядкіної О.В.

При секретарі : Зеленській О.І.

Розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 на рішення Октябрського
районного суду м. Полтави від 11 грудня
2013 року по справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1, треті особи: ОСОБА_3, виконавчий
комітет Октябрської районної у м.
Полтави ради про усунення перешкод в
користуванні власністю, зобов'язання
вчинити певні дії, відшкодування
завданої моральної шкоди та
встановлення земельного сервітуту та
зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
третя особа: ОСОБА_3 про усунення
перешкод в користуванні власністю,
відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А
:

Рішенням Октябрського районного суду
м. Полтави від 11 грудня 2013 року позов
ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи: ОСОБА_3,
виконавчий комітет Октябрської
районної у м. Полтави ради про усунення
перешкод в користуванні власністю,
зобов'язання вчинити певні дії,
відшкодування завданої моральної
шкоди та встановлення земельного
сервітуту задоволено частково.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа:
ОСОБА_3 про усунення перешкод в
користуванні власністю, відшкодування
моральної шкоди задоволено частково.

Зобов'язано ОСОБА_1 знизити рівень
земельної ділянки, що знаходиться в
його користуванні вглиб на 30 см,
замальованої на плані синім кольором 2
за адресою АДРЕСА_1 до рівня ґрунту
земельної ділянки виділеної в спільне
користування ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

Встановлено сервітут для
обслуговування ОСОБА_2 частини стіни,
торцевого огородження балкону, стійок
навісу та частини покрівлі козирка
квартири №2 домоволодіння за адресою
АДРЕСА_1, згідно висновку судової
будівельно-технічної експертизи №39.

Зобов'язано ОСОБА_2 облаштувати
водовідведення з даху, навісу над
вхідними дверима квартири №2 за
адресою АДРЕСА_1 таким чином щоб
стікання атмосферних опадів не
відбувалось на земельну ділянку
ОСОБА_1.

В задоволенні інших позовних вимог
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на невірно встановлені
обставини справи, що призвели до
помилкового висновку про відсутність
підстав для задоволення вимоги про
знесення облаштованого ОСОБА_1 паркану,
просить в цій частині судове рішення
скасувати та постановити нове про
задоволення позову в повному обсязі.

Частково не погоджуючись з рішенням
суду першої інстанції, його оскаржив
ОСОБА_1, який в апеляційній скарзі
ставить питання про зміну рішення в
частині задоволення вимог ОСОБА_2,
вважаючи їх необґрунтованими, просить
скасувати рішення в цій частині та
постановити нове про відмову в
задоволенні первісного позову, а також
просить постановити нове рішення в
частині його зустрічних позовних
вимог, задовольнивши їх в повному
обсязі.

В обґрунтування посилається на
порушення норм процесуального та
невірне застосування норм
матеріального права, невідповідність
висновків суду фактичним обставинам
справи.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, учасників процесу, що
з'явились в судове засідання,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційних скарг приходить до
висновку, що останні задоволенню не
підлягають виходячи з наступного.

Відповідно ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з
одних лише формальних міркувань.

Згідно п.1 ч.1 ст. 307 ЦПК України, за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

Як вбачається з матеріалів
справи та вірно встановлено
місцевим судом, згідно свідоцтва про
право власності на жилий будинок №99
від 16 травня 1992 року ОСОБА_2 належить 3/20
частини жилого будинку з приналежними
будівлями в АДРЕСА_1.

Відповідно до договору купівлі-продажу
від 28 січня 2000 року, посвідченого в
Першій полтавській держнотконторі
№5-291, ОСОБА_1 належить 2/5 частини жилого
будинку в АДРЕСА_1.

Інші 9/20 частин жилого будинку за
спірною адресою належать ОСОБА_3 на
підставі договору дарування від 17
червня 1992 року.

З матеріалів справи вбачається, що
протягом останніх 10 років між
сторонами по справі існують
суперечності щодо обслуговування та
користування як будинком, так і
земельною ділянкою в АДРЕСА_1. з приводу
яких власники будинку неодноразово
зверталися до суду з відповідними
позовами.

Так, рішенням Октябрського районного
суду м. Полтави від 29 січня 2007 року
зобов'язано ОСОБА_2 не чинити перешкоди
в користуванні ОСОБА_1 належною йому
частиною будинку АДРЕСА_1.

Зобов'язано ОСОБА_2 перекласти систему
каналізації до квартири №2 відповідно
до проекту, який погодити зі
співвласником ОСОБА_1 та зобов'язано не
перешкоджати ОСОБА_1 в прокладанні
водопровідно-каналізаційної мережі
згідно з проектом виданим на ім'я
ОСОБА_1

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про знесення балкону, навісної
покрівлі, тамбуру новозведеної
будівлі, що розташовані по АДРЕСА_1,
стягнення матеріальної та моральної
шкоди відмовлено за недоведеністю.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
виконкому Октябрської районної у м.
Полтаві ради про визнання рішень №81
від 27 лютого 2001 року та №244 від 24 червня
2004 року незаконними, відшкодування
моральної шкоди відмовлено за
недоведеністю.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до КП
«Полтававодоканал» про визнання дій по
узгодженню проекту на проведення
водопровідно-каналізаційної мережі,
відповідних технічних умов, дозволу на
підключення до водогону та його
експлуатації ОСОБА_2 незаконними та
зобов'язання перекрити водопостачання
до квартири АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_2
до приведення ним системи каналізації
у стан, що відповідає проектній
документації та стягнення моральної
шкоди відмовлено за недоведеністю.

Крім того, рішенням Октябрського
районного суду м. Полтави від 15 квітня
2009 року визначено порядок користування
земельною ділянкою, згідно якого в
користування ОСОБА_1 виділено земельну
ділянку площею 459,2 кв.м., в тому числі 41
кв.м. площі спільного користування з
співвласником ОСОБА_2, а ОСОБА_2
виділено земельну ділянку площею 172,2
кв.м., в тому числі 41 кв.м. площі
спільного користування всіх
співвласників та 8 кв.м. площі спільного
користування з співвласником ОСОБА_3 та
3 кв.м. площі спільного користування з
співвласником ОСОБА_1, ОСОБА_3 виділено
земельну ділянку площею 516,6 кв.м., в тому
числі 41 кв.м. площі спільного
користування всіх співвласників та 8
кв.м. площі спільного користування з
співвласником ОСОБА_2, що зафарбовано
фіолетовим кольором.

Звертаючись до суду з даним позовом,
ОСОБА_2 просив зобов'язати іншого
співвласника майна ОСОБА_1 знести
встановлений ним паркан, наявність
якого порушує його право вільно
користуватись вхідними дверима свого
будинку внаслідок близького
розташування, знизити рівень
земельної ділянки, оскільки перепад у
висоті ґрунту з його земельною
ділянкою призводить до стоку на неї
всіх атмосферних опадів, а також заявив
вимогу про встановлення сервітут для
обслуговування частини стіни,
торцевого огородження балкону, стійок
навісу та частини покрівлі козирка
своєї квартири.

Частково задовольняючи первісні
позовні вимоги, суд першої інстанції
виходив з доведеності факту порушення
діями відповідача прав позивача як
власника житлового домоволодіння
внаслідок насипання ґрунту на свою
земельну ділянку, що спричинило
перепад між їхніми земельними
ділянками, який призводить до стікання
атмосферних опадів на земельну ділянку
позивача, а також наявності підстав для
встановлення сервітуту частини
земельної ділянки, виділеної
відповідачу, для можливості
обслуговувати належне ОСОБА_2 майно у
вигляді частини стіни, торцевого
огородження балкону, стійок навісу та
частини покрівлі козирка.

Відмовляючи в задоволенні позову в
частині знесення належного
відповідачу паркану, суд першої
інстанції виходив з недоведеності
вказаної вимоги .

Вирішуючи спір в частині зустрічних
вимог, суд першої інстанції прийшов до
висновку про наявність порушених прав
ОСОБА_1 внаслідок стікання на його
земельну ділянку атмосферних опадів,
пов'язаних з облаштуванням ОСОБА_2
системи водовідведення з даху та
навісу над вхідними дверима своєї
квартири.

Вказане судове рішення вмотивоване
висновками проведених по справі
судових будівельно-технічних
експертиз.

З вказаним погоджується колегія
суддів.

Так, згідно ст. 319 ЦК України власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд. Власник
має право вчиняти щодо свого майна
будь-які дії, які не суперечать закону.
Усім власникам забезпечуються рівні
умови здійснення своїх прав. Власник не
може використовувати право власності
на шкоду правам, свободам та гідності
громадян.

Частиною 1 статті 391 ЦК України
встановлено, що власник майна має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном.

Належними та допустимими доказами по
справі є висновки судової
будівельно-технічної експертизи №39,
якою встановлено наявність перепаду
висоти ґрунту на земельній ділянці
ОСОБА_1, що призводить до стікання води
від атмосферних опадів на спільну
земельну ділянку ОСОБА_2 та ОСОБА_1, а
потім попадання на земельну ділянку
перед квартирою №2, що належить ОСОБА_2
Таке стікання атмосферних опадів
призводить до передчасного руйнування
вимощення, попадання вологи у
конструкції фундаменту, можливості
повного порушення гідроізоляції,
надмірного попадання вологи на
конструкцію цоколя, руйнування яких
призводить до руйнування або загрози
руйнування споруди в цілому.

Одночасно проведеними експертизами
визначено, що встановлена ОСОБА_1
огорожа не порушує будівельно-технічні
та санітарно-гігієнічні норми квартири
№2, що належить ОСОБА_2 та не впливає на
експлуатацію вказаної квартири та
земельної ділянки, що знаходиться в
користуванні ОСОБА_2

Беручи до уваги експертні висновки, суд
першої інстанції вірно констатував
відсутність підстав для задоволення
вимог ОСОБА_2 в частині зобов'язання
ОСОБА_1 знести огорожу, у зв'язку з чим
і доводи апеляційної скарги ОСОБА_2
колегія суддів відхиляє як
безпідставні та такі, що не
спростовують висновки суду першої
інстанції та зібрані по справі докази.

Також колегія суддів погоджується з
вирішенням позовних вимог щодо
наявності підстав для встановлення
сервітуту, оскільки зібраними по
справі доказами доведено, що ОСОБА_2 не
має можливості обслуговувати частину
конструктивних елементів своєї
квартири, а саме - частини стіни,
торцевого огородження балкону, стійок
навісу та частини покрівлі козирка,
рівно як і проводити необхідні заходи
щодо збереження та проведення їх
ремонту.

В апеляційній скарзі апелянт ОСОБА_1
ставить під сумнів висновок експерта
Федорової І.О. як в частині
встановлення перепаду висоти ґрунту,
який на його думку експерт визначила
приблизно, так і припущення щодо
завдання шкоди внаслідок перепаду
висоти ґрунту.

При цьому клопотання про проведення
іншої додаткової експертизи з цього
питання ним не ставиться.

Також в апеляційній скарзі ОСОБА_1
посилаючись на позбавлення його
можливості надати докази зазначив, що
суд призначаючи експертизу за його
клопотанням, жодного з поставлених ним
питань в ухвалі не навів.

Колегія суддів відхиляє зазначені
доводи апеляційної скарги, оскільки в
матеріалах справи мається заперечення
до позовної заяви та уточнення
позовної заяви, в яких ОСОБА_1 просить
призначити експертизу по справі, на
вирішення якої просить поставити свої
два питання (а.с.126). Останні були
включені в перелік питань, вирішення
яких суд зазначив в своїй ухвалі від 4
лютого 2013 року .

Враховуючи зазначене, колегія суддів
не вбачає підстав для задоволення
апеляційних скарг та скасування
судового рішення, яке постановлене з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 307, 308, 314, 317,
319 ЦПК України колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Октябрського районного суду м.
Полтави від 11 грудня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів в
касаційному порядку.

Судді:

З оригіналом згідно.