Справа № 552/8361/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2014 року Київський
районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді - Самсонової
О.А.

при секретарі - Ворона Д.В.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - адвоката
ОСОБА_2,

представників відповідача - ОСОБА_3,
ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до
Територіальної громади м.Полтави,
ОСОБА_8 про визнання права власності на
спадкове майно та за зустрічним
позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_1, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 про визнання права власності на
спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6
звернулись до суду з позовом до
відповідачів Територіальної громади
м.Полтави, ОСОБА_8 про визнання права
власності на спадкове майно. В позові
посилались на те, що ОСОБА_9 та ОСОБА_1 на
праві спільної сумісної власності як
подружжю належали 3/7 частини жилого
будинку з відповідною часткою
господарських споруд, що розташований
за адресою: АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_9 помер., після
його смерті відкрилася спадщина, в тому
числі на частку вказаного
домоволодіння. Спадкоємцями майна
померлого є його дружина ОСОБА_1 та
дочки - ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_8

Оскільки у зв'язку з виділом частки
співвласників ОСОБА_10 та ОСОБА_6 в
окрему одиницю частка спадкодавця
ОСОБА_9 в спільному майні змінилася, але
відповідна зміна не була зареєстрована
в ПП Полтавське БТІ «Інвентаризатор»,
спадкоємці позбавлені можливості
отримати свідоцтво про право на
спадщину в нотаріальному порядку. У
видачі свідоцтва про право на спадщину
нотаріусом було відмовлено.

Тому позивачі просили суд виділити в
окрему одиницю 3/7 частки домоволодіння
по АДРЕСА_1, що належали ОСОБА_9, та
визнати право власності на спадкове
майно - жилий будинок з господарськими
спорудами та земельну ділянку площею 555
мІ в прядку спадкування після ОСОБА_9 за
спадкоємцями: ОСОБА_1 - на 5/8 частин з
врахуванням ? частини, що належить їй на
праві спільної з померлим власності, за
ОСОБА_6 - на 1/8, за ОСОБА_5 - на 1/8.

Відповідач ОСОБА_8 звернулася до
суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання права
власності на спадкове майно.

В своєму позові також посилалась на
наявність перешкод, в тому числі з боку
позивачів, для одержання нею свідоцтва
про право на спадщину після батька.
Тому просила визнати за нею право
власності на 1/8 частину спадкового
майна: домоволодіння по АДРЕСА_1 та
земельної ділянки площею 555 мІ за цією ж
адресою, а також автомобіля М-21 «Волга»
1962 року випуску, державний номерний
знак НОМЕР_1.

В судовому засіданні позивач
ОСОБА_1 та її представник адвокат
ОСОБА_2 позов підтримали та просили
задовольнити в повному обсязі.
Зустрічний позов визнали, проти його
задоволення також не заперечували.

Позивачі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в
судове засідання не з'явились,
звернувшись до суду з заявами про
розгляд справи за їх відсутності.

Відповідач ОСОБА_8 в судове засідання
не з'явилась, уповноваживши ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 представляти її інтереси в суді.

Представники відповідача ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 в судовому засіданні позов
визнали, проти його задоволення не
заперечували. Зустрічний позов
підтримали в повному обсязі та просили
задовольнити.

Представник відповідача
Територіальної громади м.Полтави в
судове засідання не з'явився, надавши
письмові заперечення проти позову. В
запереченнях посилався на те, що прав
позивачів Територіальна громада не
порушувала та не оспорювала. Тому в
задоволенні позову до Територіальної
громади м.Полтави ради просив
відмовити.

Третя особа Друга полтавська державна
нотаріальна контора в судове засідання
свого представника не направила,
будучи належним чином повідомленою про
час та місце розгляду справи.
Звернулась до суду з клопотанням про
розгляд справи за відсутності її
представника.

Враховуючи наявність достатніх
матеріалів про права та правовідносини
сторін, суд вважає за можливе
розглянути справу за відсутності осіб,
що в засідання не з'явились.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, дослідивши докази у
справі, суд приходить до наступних
висновків.

Судом встановлено, що згідно
договору купівлі-продажу від 31 липня 1976
року, посвідченого Другою полтавською
державною нотаріальною конторою,
ОСОБА_9 на праві власності належали 6/14
часток жилого будинку і відповідних
надвірних будівель за адресою: АДРЕСА_1
(а.с.22-23).

На підставі договору
купівлі-продажу від 07 вересня 2004 року
ОСОБА_9 на праві власності належали
також 4/7 частини житлового будинку з
відповідними надвірними будівлями за
цією ж адресою. Зазначене встановлено
рішенням Київського районного суду
м.Полтави від 11 грудня 2008 року (а.с.55-57).

Згідно довідки ПП Полтавське БТІ
«Інвентаризатор» від 10 квітня 2006 року
за ОСОБА_9 було зареєстровано право
власності на цілий будинок з
прилежними будівлями по АДРЕСА_1, що
розташований на земельній ділянці
площею 1473 мІ згідно рішення виконкому
Київської районної ради від 13
листопада 1957 року №425 та Полтавської
міськради від 26 грудня 1955 року №706
(а.с.45).

Рішенням Київського районного суду
м.Полтави від 11 грудня 2008 року договір
купівлі-продажу від 07 вересня 2004 року,
укладений між ОСОБА_1, що діяла за
дорученням ОСОБА_11, та ОСОБА_9 щодо
придбання 4/7 частин будинку по АДРЕСА_1
визнаний частково недійсним. Дійсними
покупцями за даним договором визнані
ОСОБА_10 та ОСОБА_6. Частки даних
співвласників у праві спільної
власності на вказане нерухоме майно
склали по ? частині від 4/7 частині за
кожним (а.с.55-57).

10 липня 2007 року ПП Полтавське БТІ
«Інвентаризатор» за ОСОБА_10 та ОСОБА_6
зареєстровано право власності на 2/7
частини жилого будинку по АДРЕСА_1 за
кожним (а.с.60).

Після цього частка ОСОБА_9 в праві
власності на домоволодіння, на яку за
ним зареєстровано право власності,
склала 3/7 частини.

Також рішенням Київського районного
суду м.Полтави від 04 березня 2011 року
виділено ОСОБА_10 та ОСОБА_6 у натурі, як
окремий об'єкт права власності, частину
нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1, а
саме в житловому будинку «А-1»,
приміщення квартири №2, яка
складається з сіней (2-1) площею 9,2 мІ,
передпокою (2-2) площею 9,0 мІ, житлової
кімнати (2-3) площею 14,0 мІ, вбиральні (2-4)
площею 1,0 мІ, ванної (2-5) площею 3,1 мІ,
тамбуру (ІІ) площею 0,7 мІ, а всього
загальною площею - 37,0 мІ, та надвірні
споруди: сарай літера «Б», погріб
літера «б», сарай літера «Г», літній душ
літера «Ф», сарай літера «З», сарай
літера «З-1», частина огорожі
відповідно до розподілу земельної
ділянки №1, огорожа №6, хвіртка №8,
ворота огорожі №9, частина огорожі
відповідно до розподілу земельної
ділянки №10, що розташована на
земельній ділянці площею 741 мІ.
Визнано за ОСОБА_10 та ОСОБА_6 право
власності на земельну ділянку площею 741
мІ по 1/2 частині за кожним та право
власності по 1/2 за кожним із 4/7 частин
нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1
(а.с.14-16).

На підставі вказаного рішення суду
рішенням виконавчого комітету
Київської районної у м.Полтаві ради від
24 травня 2011 року №245 погоджено розподіл
домоволодіння по АДРЕСА_1 на два
окремих, земельній ділянці площею 741 мІ
по АДРЕСА_1 з розташованою на ній
частиною жилого будинку «А-1» та
надвірними будівлями, що належать
ОСОБА_10 та ОСОБА_6, надано нову поштову
адресу - АДРЕСА_1 (а.с.44).

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Тому обставини, в тому числі щодо
наявності або відсутності підстав для
поділу домоволодіння на два окремі
об'єкта, що встановлені рішенням
Київського районного суду м.Полтави
від 04 березня 2011 року, доказуванню не
підлягають.

В той же час, згідно ч.1 ст.11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Під час розгляду судом справи №2-402/11
правонаступники ОСОБА_9 зустрічних
вимог про виділ належного спадкодавцю
нерухомого майна в окрему одиницю не
заявляли, відповідно, такі вимоги судом
не вирішувались.

Тому позивачі цілком обґрунтовано
звернулись до суду за захистом свого
права з позовом про виділ частки
спадкодавця також в одиницю.

Відповідно до ст. 364 ЦК України
власник має право на виділ у натурі
частки із майна, що є у спільній
частковій власності.

Статтею 367 ЦК України передбачено право
співвласників поділити в натурі між
ними майно, що перебуває в спільній
частковій власності.

Відповідно до ч.2 ст.367 ЦК України у разі
поділу спільного майна між
співвласниками право спільної
часткової власності на нього
припиняється.

Оскільки судом цивільна справа №2-402/11
також розглядалась в межах позовних
вимог, предметом розгляду в даній
справи були правовідносини власності
на 4/7 частини домоволодіння, що
належали ОСОБА_10, ОСОБА_6, то питання
припинення прав власності вказаних
осіб на ту частину нерухомого майна, що
перебувала у володінні та користуванні
ОСОБА_9, також не розглядалось.

З огляду на викладене, зважаючи на
наявність рішення суду у цивільній
справі щодо поділу спірного
домоволодіння, позовні вимоги ОСОБА_1,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 щодо виділу частки
ОСОБА_9 в окрему одиницю є такими, що
підлягають до задоволення.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_9 помер (а.с.7).

Після його смерті відкрилася спадщина,
спадкоємцями першої черги згідно
закону, які прийняли спадщину, є
дружина спадкодавця ОСОБА_1, та його
дочки - ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_8 (а.с.69).

Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її.

Частиною 3 ст.1268 ЦК України передбачено,
що спадкоємець, який постійно проживав
разом зі спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого ст.1270 ЦК України, він не
заявив про відмову від неї.

Згідно ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець,
який бажає прийняти спадщину, але на
час відкриття спадщини не проживав
постійно із спадкодавцем, має подати
нотаріусу заяву про прийняття
спадщини.

У встановленому законом порядку ОСОБА_1
звернулась до нотаріуса з заявою про
видачу свідоцтва про право на спадщину,
але державний нотаріус Другої
полтавської державної нотаріальної
контори відмовив позивачу у видачі
свідоцтва про право на спадщину у
зв'язку з тим, що правовстановлювальний
документ на новоутворений об'єкт права
ОСОБА_9 не перереєстрував (а.с.20).

Але оскільки виділ частки
співвласників відбувся після смерті
ОСОБА_9, його частка є не
перереєстрованою, що перешкоджає
спадкоємцям одержати свідоцтва про
право на спадщину за законом.

Вказана обставина є перешкодою для
отримання свідоцтва про право на
спадщину для віх спадкоємців ОСОБА_9

Згідно довідки Другої полтавської
державної нотаріальної контори від 28
грудня 2013 року №2535/01-16, ОСОБА_8, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 звернулись до нотконтори з
заявами про прийняття спадщини (а.с.69).

ОСОБА_5 спадщину прийняла фактично, що
також вбачається з наведеної довідки
Другої полтавської державної
нотаріальної контори та даних її
паспортного документу щодо реєстрації
за однією адресою зі спадкодавцем на
час його смерті (а.с.12, 69).

Відповідно до ст.22 Кодексу про шлюб та
сім'ю УРСР, що діяв на час придбання
майна ОСОБА_9, майно, нажите подружжям
за час шлюбу, є його спільною сумісною
власністю. Кожен з подружжя має рівні
права володіння, користування і
розпорядження цим майном.

Відповідно до ст.28 КпШС УРСР в разі
поділу майна, яке є спільною сумісною
власністю подружжя, їх частки
визнаються рівними.

Тому майно, придбане ОСОБА_9 під час
шлюбу з ОСОБА_1 (одружилися 08 серпня 1970
року - а.с.8), як то 3/7 частини
домоволодіння по АДРЕСА_1 (договір
купівлі-продажу від 31 липня 1976 року -
а.с.22-23), автомобіль М-21 «Волга» (згідно
технічного паспорту автомобіля
придбаний 30 липня 1986 року - а.с.21)
належало подружжю на праві спільної
сумісної власності.

Відповідно, за ОСОБА_1 необхідно
визнати право власності на ? частину
спірного нерухомого майна.

Решта майна - ? частина, що належала
ОСОБА_9, спадкується спадкоємцями в
рівних частках - по ? частині.

Інших спадкоємців після ОСОБА_9 за
законом або за заповітом, крім ОСОБА_1,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_8, судом не
встановлено.

Тому суд вважає за необхідне визнати за
ОСОБА_1 право власності на 5/8 частин
домоволодіння по АДРЕСА_1 (1/2 як частка
подружжя в праві спільної власності + 1/8
частина як спадкоємця), а також по 1/8
частині вказаного домоволодіння за
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_8

Відповідно до довідки Управління
Держкомзему у місті Полтаві від 30
червня 2010 року №03-06-14/5553 управлінням
виготовлено на ім'я ОСОБА_9 державний
акт на право власності на земельну
ділянку за адресою: АДРЕСА_1, площею 1296
мІ, але йому не видано у зв'язку зі
смертю (а.с.54).

Відсутність реєстрації права на
вказану ділянку за спадкодавцем
перешкоджає спадкоємцям в отриманні
свідоцтва про право власності на неї.

Після виділу в одиницю частки ОСОБА_10
та ОСОБА_6 земельна ділянка
домоволодіння по АДРЕСА_1 склала 555 мІ
(1296 мІ - 741 мІ).

За кожним спадкоємцем необхідно
визнати право власності на вказану
земельну ділянку відповідно до їх
часток у праві власності на
домоволодіння.

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_1,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 до Територіальної
громади м.Полтави, суд виходить з того,
що даним відповідачем будь-які права
позивача не порушувались, не
оспорювались, дії, що свідчили б про
невизнання його права, не вчинялись.

Тому в задоволенні позову до
Територіальної громади м.Полтави
необхідно відмовити.

Вирішуючи зустрічні позовні вимоги
ОСОБА_8, суд приходить до висновку про
необхідність їх задоволення в частині
визнання права власності на 1/8 частину
домоволодіння та земельної ділянки з
наведених вище підстав.

Вимоги щодо визнання права власності
на 1/8 частину автомобіля М-21 «Волга»
задоволенню не підлягають, оскільки
перешкоди для отримання свідоцтва про
право на спадщину на дане майно у
встановленому законом нотаріальному
порядку, відсутні. Спір щодо даного
майна між спадкоємцями також
відсутній.

Суд не може собою підміняти функції
нотаріальної контори.

Тому в задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_8 в частині визнання права
власності на автомобіль необхідно
відмовити.

Керуючись ст.ст.209, 213 - 215 ЦПК України,
суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_5
задовольнити частково.

Виділити в натурі в окрему одиницю із
спільної часткової власності в
домоволодінні по АДРЕСА_1 3/7 частини
ОСОБА_9, що складається з 3/7 частин в
житловому будинку літ. «А-1»: тамбур І
площею 0,7 мІ, кухню 1-1 площею 12,9 мІ,
передпокій 1-2 площею 9,2 мІ, кімнату 3
площею 14,3 мІ, топочну 1-5 площею 1,1 мІ, та
з надвірних споруд: літньої кухні «В»,
вбиральні «Е», сараю «В1», погребу «в»,
гаражу «М», огорожі №1, №10, №11, воріт
огорожі №4, №5, трубопроводу №7.

Визнати в порядку спадкування після
ОСОБА_9 право власності на жилий
будинок з надвірними спорудами за
адресою: АДРЕСА_1, відповідно до часток:

за ОСОБА_1 - 5/8 частин,

за ОСОБА_5 - на 1/8 частину,

за ОСОБА_6 - на 1/8 частину.

Визнати в порядку спадкування після
ОСОБА_9 право власності на земельну
ділянку площею 555 мІ за адресою:
АДРЕСА_1, відповідно до часток:

за ОСОБА_1 - 5/8 частин,

за ОСОБА_5 - на 1/8 частину,

за ОСОБА_6 - на 1/8 частину.

В задоволенні позову до Територіальної
громади м.Полтави відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_8 задовольнити
частково.

Визнати за ОСОБА_8 в порядку
спадкування після ОСОБА_9 право
власності на спадкове майно 1/8 частину
жилого будинку з надвірними спорудами
за адресою: АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_8 в порядку
спадкування після ОСОБА_9 право
власності на 1/8 частину земельної
ділянки площею 555 мІ, що розташована за
адресою: АДРЕСА_1.

В задоволенні решти зустрічних
позовних вимог ОСОБА_8 відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Полтавської області
через Київський районний суд м. Полтави
шляхом подачі апеляційної скарги в
10-денний термін.

Головуючий
О.А.Самсонова

14.04.2014