Апеляційний суд міста Севастополя
Справа №22ц-797/468/2014р.
інстанції Євдокімова І.А.
Доповідач в апеляційній
інстанції Колбіна Т.П.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2014 року колегія судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду міста Севастополя в
складі:

головуючого судді - Колбіної Т.П.,

суддів - Козуб О.В., Моцного
М.В.,

при секретарі - Мазнєві Ю.М.,

за участю - представників заявника
ОСОБА_4, ОСОБА_5, представника
зацікавленої особи ОСОБА_6

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в місті Севастополі
апеляційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу
Гагарінського районного суду
м.Севастополя від 20 грудня 2013 року по
справі за скаргою ОСОБА_7 на дії
державного виконавця Відділу
державної виконавчої служби
Гагарінського районного управління
юстиції у м.Севастополі, скасування
постанови про відкриття виконавчого
провадження,

В С Т А Н О В И Л А:

В листопаді 2013 року ОСОБА_7 звернувся до
суду зі скаргою на неправомірні дії
державного виконавця ВДВС
Гагарінського РУЮ у м.Севастополі, в
якій просив скасувати постанову про
відкриття виконавчого провадження.

Вимоги мотивує тим, що державним
виконавцем було відкрито виконавче
провадження з порушенням вимог закону,
на підставі судового наказу від 21
квітня 2009 року, який не набрав чинності,
оскільки даний судовий наказ
відповідно до ст.105 ЦПК України не був
належним чином вручений йому.

Ухвалою Гагарінського районного суду
м. Севастополя від 20 грудня 2013 року в
задоволенні скарги відмовлено.

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_7
подав апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати ухвалу суду та постановити
нову про задоволення скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді - доповідача, пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи та
перевіривши наведені в апеляційній
скарзі доводи вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню з наступних
підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Постановляючи ухвалу про відмову в
задоволенні скарги, суд першої
інстанції виходив з того, що у
державного виконавця були усі підстави
для відкриття виконавчого провадження.

З такими висновками погоджується
колегія суддів.

Судом встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що 21 квітня 2009 року
Гагарінським районним судом
м.Севастополя на підставі заяви ЗАТ КБ
«Приватбанк» був виданий судовий наказ
про стягнення з ОСОБА_7 заборгованості
за кредитним договором у розмірі 23741,28
грн. та судових витрат у розмірі 133,71
грн. (а.с.12).

20.11.2009 року державним виконавцем ВДВС
Гагарінського РУЮ у м.Севастополі була
ухвалена постанова про відкриття
виконавчого провадження по
примусовому виконанню судового наказу,
на підставі судового наказу (а.с.21).

Відповідно до ст.1 Закону України «Про
виконавче провадження»(у редакції 2009р.)
виконавче провадження, як завершальна
стадія судового провадження та
примусове виконання рішень інших
органів (посадових осіб) - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
зазначених у цьому Законі, спрямованих
на примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
здійснюються на підставах, у спосіб та
в межах повноважень, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, виданими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню (далі - рішення).

Згідно п.3 ч.2 ст.3 Закону державною
виконавчою службою підлягають
виконанню судові накази.

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону державний
виконавець відкриває виконавче
провадження на підставі заяви
стягувача або його представника про
примусове виконання рішення,
зазначеного в статті 3 цього Закону.

Згідно ст.19 цього Закону у виконавчому
документі повинні бути зазначені: 1)
назва документа, дата видачі та
найменування органу, посадової особи,
що видали документ; 2) дата і номер
рішення, за яким видано виконавчий
документ; 3) найменування (для юридичних
осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по
батькові за його наявності для
фізичних осіб) стягувача і боржника, їх
місцезнаходження (для юридичних осіб)
або місце проживання чи перебування
(для фізичних осіб), ідентифікаційний
код суб'єкта господарської діяльності
стягувача та боржника за його
наявності (для юридичних осіб),
індивідуальний ідентифікаційний номер
стягувача та боржника за його
наявності (для фізичних осіб -
платників податків), а також інші
відомості, якщо вони відомі суду чи
іншому органу, що видав виконавчий
документ, які ідентифікують стягувача
та боржника чи можуть сприяти
примусовому виконанню, такі як дата і
місце народження боржника та його
місце роботи (для фізичних осіб),
місцезнаходження майна боржника тощо;
4) резолютивна частина рішення; 5) дата
набрання чинності рішенням; 6) строк
пред'явлення виконавчого документа до
виконання.

Виконавчий документ має бути
підписаний уповноваженою посадовою
особою і скріплений печаткою.

При отриманні до примусового виконання
виконавчих листів, державний
виконавець повинен вирішити питання
про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ст.24 Закону, державний
виконавець зобов'язаний прийняти до
виконання виконавчий документ і
відкрити виконавче провадження, якщо
не закінчився строк пред'явлення
виконавчого документа до виконання і
цей документ відповідає вимогам,
передбаченим цим Законом, та
пред'явлений до виконання до органу
державної виконавчої служби за
належним місцем виконання рішення.

Державний виконавець у 3-денний строк з
дня надходження до нього виконавчого
документа виносить постанову про
відкриття виконавчого провадження.

Так, пред'явлений до виконання
виконавчий документ оформлений
відповідно до вимог статті 18 ЗУ «Про
виконавче провадження», тому у
державного виконавця були відсутні
законні підстави для відмови у
відкритті виконавчого провадження за
цим виконавчим документом, відповідно
до ст.26 ЗУ «Про виконавче провадження».

Таким чином, колегія суддів вважає, що
висновки суду першої інстанції про
відсутність підстав вважати дії
державного виконавця неправомірними є
вірними та ґрунтуються на законі.

Обставини, якими обґрунтовуються
доводи апеляційної скарги не являються
такими, що свідчать про
неправомірність дій державного
виконавця чи порушення ним норм
законодавства при вирішенні питання
про відкриття виконавчого провадження,
а свідчать про незгоду з судовим
наказом.

Інші доводи апеляційної скарги не
стосуються вимог скарги на дії
державного виконавця, оскільки повинні
розглядатися на підставі пред'явленої
заявником заяви про скасування
судового наказу відповідно до
ст.ст.105,105-1 ЦПК України.

За таких обставин, враховуючи наведене,
а також ту обставину, що доводи
апеляційної скарги висновків суду не
спростовують, колегія суддів не
знаходить підстав для скасування
ухвали суду першої інстанції, вважаючи
її законною та обґрунтованою.

Керуючись ст.ст.307,312 ч.1 п.1,315,317 ЦПК
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 - відхилити.

Ухвалу Гагарінського районного суду
м.Севастополя від 20 грудня 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у 20 денний строк.

Головуючий суддя: /підпис/
Т.П. Колбіна

Судді: /підпис/
О.В. Козуб

/підпис/ М.В.
Моцний

З оригіналом згідно:

Суддя Апеляційного суду

міста Севастополя Т.П. Колбіна