АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2176/14
Головуючий у суді 1 інстанції: Мороз В.П.
Доповідач: Кочкова Н.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2014 року Апеляційний суд
Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді : Кочкової Н.О.,

Суддів: Слоквенка Г.П., Максюти Ж.І.,

При секретарі: Сичевській
А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
Головного державного виконавця
Індустріального відділу ДВС
Дніпропетровського міського
управління юстиції Ванжа Олександра
Володимировича про визнання дій
неправомірними та стягнення збитків за
апеляційною скаргою Головного
державного виконавця Індустріального
відділу ДВС Дніпропетровського
міського управління юстиції Ванжа О.В.
на рішення Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська від 05 грудня
2013 року, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду із вказаним позовом, в
обґрунтування якого посилався на те, що
Головним державним виконавцем
індустріального відділу ДВС
дніпропетровського міського
управління юстиції Ванжею О.В.
більше трьох років не виконувалося
рішення Індустріального районного
суду від 29 квітня 2010 року про стягнення
моральної шкоди з ОСОБА_4 на його
користь. Просив визнати неправомірною
бездіяльність Головного державного
виконавця Індустріального відділу ДВС
Дніпропетровського міського
управління юстиції Ванжі Олександра
Володимировича та стягнути із нього 7
000гр (а.с.1 )

Рішенням Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська від 05 грудня
2013 року позовні вимоги ОСОБА_2
задоволені частково: визнано
неправомірною бездіяльність Головного
державного виконавця Індустріального
відділу ДВС Дніпропетровського
міського управління юстиції Ванжи
Олександра Володимировича за не
стягнення коштів у розмірі сім тисяч
гривень з боржника ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_2 при виконанні рішення
Індустріального районного суду м.
Дніпропетровська від 29 квітня 2010 року.
В решті позовних вимог - відмовлено
(а.с.31-33).

В апеляційній скарзі відповідач,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм процесуального права,
неповне з'ясування обставин, що мають
значення для справи, просить скасувати
рішення суду та ухвалити нове рішення
яким відмовити позивачу в позові у
повному обсязі (а.с. 37-41).

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційну
скаргу слід відхилити, а рішення суду
залишити без змін з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі
вироку Індустріального районного суду
м. Дніпропетровська від 29 квітня 2010
року, 31 травня 2010 року був виданий
виконавчий лист №1-103 про стягнення із
ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 7 000гр. на
відшкодування моральної шкоди, який
знаходився на виконанні у відповідача.
06 березня 2013 року позивач звернувся із
скаргою до начальника Індустріального
ВДВС, в якій просив вжити всіх
необхідних заходів для виконання
вищевказаного вироку суду. 25 липня 2013
року Головним державним виконавцем
Ванжою О.В. була винесена постанова про
закінчення виконавчого провадження та
направлення виконавчого документа за
належністю до Дніпровського ВДВС м.
Дніпродзержинська. На теперішній час
вирок суду від 29 квітня 2010 року у
частині стягнення коштів не виконаний.

Задовольняючі частково позовні
вимоги, суд першої інстанцій посилався
на ст. 30 Закону України «Про виконавче
провадження» та виходив із того, що
відповідач всупереч зазначеній нормі
закону, більше трьох років не виконував
свої функції належним чином, внаслідок
чого не стягнуто моральну шкоду на
користь позивача.

Вказані висновки суду першої інстанції
відповідають нормам матеріального та
процесуального оскільки відповідно до
ч. 2 ст. 30 Закону України» Про виконавче
провадження» державний виконавець
зобов'язаний провести виконавчі дії з
виконання рішення суду протягом шести
місяців в дня винесення постанови про
відкриття виконавчого провадження. А
згідно із ст. 87 вказаного Закону,
стягувач має право звернутися з
позовом до юридичної особи, зазначеної
у статті 3 цього Закону, яка зобов'язана
здійснити стягнення коштів з боржника,
у разі невиконання рішення з вини такої
юридичної особи.

Посилання в апеляційній скарзі на
те, що державним виконавцем були вжиті
всі дії у відповідності до вимог Закону
України «Про виконавче провадження» та
Інструкції з організації примусового
виконання рішення, являються
голослівними, і не підтверджені
належними і допустимими доказами. Крім
того, в апеляційній скарзі вказані дії,
зроблені державним виконавцем в період
з 11 березня 2013 року до 25 липня 2013 року,
однак ці докази не були надані суду 1
інстанції, незважаючи на те, що
відповідач був присутній у судовому
засідання. Крім того, відповідачем не
наведено, які дії були ним проведені у
період з 31 травня 2010 року до березня 2013
року, і чому він не звертався до
відповідних органів щодо накладення
штрафу на боржника чи порушення
кримінальної справи у зв'язку із
умисним невиконанням боржником
рішення суду.

Доводи апеляційної скарги
суттєвими не являються і не
спростовують правильність висновків
суду 1 інстанції в оскаржуваній частині
рішення; судом у досить повному обсязі
з'ясовані права та обов'язки сторін,
неправильного застосування норм
матеріального права або порушень норм
процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
чи зміни рішення не встановлено, справа
розглянута у рамках позовних вимог та
на підставі наданих доказів, підстав
для виходу за межі апеляційної скарги
не вбачається, тому апеляційний суд
приходить до висновку, що рішення суду
є законним і обґрунтованим, і його слід
залишити без змін.

У частині відмови у задоволенні
позовних вимог рішення суду не
оскаржується.

Керуючись ст.. 307, 308 ЦПК України,
апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Головного
державного виконавця Індустріального
відділу ДВС Дніпропетровського
міського управління юстиції Ванжа О.В. -
ВІДХИЛИТИ.

Рішення Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська від 05 грудня
2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Судді: