РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/3831/14-ц

пр. № 2/759/2614/14

17 квітня 2014 року Святошинський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Коваль О.А.

при секретарі Одосій О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа:
ОСОБА_3 про стягнення аліментів на
утримання повнолітньої дочки у зв"язку
з її навчанням,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з позовом
про стягнення аліментів на утримання
повнолітньої дитини, що продовжує
навчатися, обґрунтовуючи свої вимоги
тим, що від шлюбу з відповідачем в них є
повнолітня донька ОСОБА_3, яка
продовжує навчатися на третьому курсі
денної форми навчання у Київському
професійно-педагогічному коледжу
імені А.Макаренка, у зв»язку з цим
потребує матеріальної допомоги
батьків. Оскільки, відповідач
матеріальної допомоги на утримання
дочки добровільно не надає, тому вона
вимушена звернутись з таким позовом до
суду.

У судовому засіданні представник
позивачки, яка також є залученою судом
третьою особою ОСОБА_3 позовні вимоги
підтримала, просила їх задовольнити з
підстав зазначених у позові, додатково
пояснивши, що відповідач є її батьком,
якого рішенням Святошинського
районного суду м.Києва було позбавлено
відносно неї батьківських прав із
стягненням на її утримання аліментів
до повноліття, які той все одно не
сплачує. Зазначила і те, що оскільки
вона продовжує навчання на денній
формі, тому вона не має можливості
працювати, самостійно себе
забезпечувати, а тому її батько має їй в
цьому допомагати.

Відповідач у судовому засіданні проти
вказаного позову заперечував, просив у
його задоволенні відмовити,
посилаючись на відсутність у нього
матеріальної можливості для такого
забезпечення соєї вже повнолітньої
доньки. Зокрема зазначив, що зараз
перебуває в шлюбі має двох дітей, один з
яких також навчається на денній формі
навчання, другий є малолітнім, сам ніде
не працює, оскільки знаходиться у
дикретній відпустці по догляду за
дитиною. Зазначив і те, що
заборгованість, яка виникла по
аліментах на утримання ОСОБА_3 до її
повноліття, якраз і пов»язана з його
незадовільним матеріальним
становищем.

Заслухавши пояснення представника
позивачки, яка також є третьою особою,
відповідача, дослідивши надані докази
у справі у їх сукупності, суд дійшов
висновку про відсутність підстав для
задоволення позовних вимог з наступних
підстав.

У судовому засіданні встановлено, що
позивачка ОСОБА_1 і відповідач ОСОБА_2 є
батьками повнолітньої ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом з
матір'ю та продовжує навчання на
третьому курсі денної форми навчання у
Київському професійно-педагогічному
коледжу імені А.Макаренка до 30.06.2014
року, що підтверджується відоповідним
свідоцтвом про народження та довідкою
вказаного коледжу від 06.03.2014 року за №
2686.

Встановлено і те, що рішенням
Святошинського районного суду м.Києва
від 14.10.2011 року відповідача ОСОБА_2
позбавлено відносно ОСОБА_3
батьківських прав із стягненням на її
утримання аліментів до її повноліття.
Згідно довідки розрахунку
заборгованості по сплаті аліментів
ВДВС Святошинського РУЮ у м.Києві за
ОСОБА_2 дійсно рахується
заборгованість по сплаті аліментів на
утримання до повноліття ОСОБА_3

Оскільки, між сторонами виник конфлікт
з приводу не надання відповідачем
матеріальної допомоги на утримання вже
повнолітньої дитини, яка продовжує
навчання, позивачка звернулася до суду
з даним позовом.

Відповідно до ст. 199 СК України якщо
повнолітні дочка, син продовжують
навчання і у зв'язку з цим потребують
матеріальної допомоги, батьки
зобов'язані утримувати їх до
досягнення двадцяти трьох років за
умови, що вони можуть надавати
матеріальну допомогу.

Стаття 182 Сімейного Кодексу України
визначає обставини, які враховуються
судом при визначенні розміру
аліментів, а саме стан здоров»я та
матеріальне становище дитини, стан
здоров»я та матеріальне становище
платника аліментів, наявність у
платника аліментів інших дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, дочки, сина.

Відповідно до ч.2 ст.200 Сімейного
Кодексу України при визначенні розміру
аліментів з одного з батьків суд бере
до уваги можливість надання утримання
другим з батьків, своїми дружиною,
чоловіком та повнолітніми дочкою,
сином.

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 15.05.2006 року
№ 3 «Про застосування судами окремих
норм Сімейного кодексу України при
розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів»
обов'язок батьків утримувати
повнолітніх дочку, сина, які
продовжують навчатися після
досягнення повноліття, виникає за
обов'язкової сукупності юридичних
фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку,
який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2)
продовження ними навчання; 3) потреба у
зв'язку з цим у матеріальній допомозі. 4)
наявність у батьків можливості
надавати таку допомогу.

Аналіз вище вказаних норм вказує на те,
що окрім іншого, батьки мають мати
такий заробіток, який дозволив би їм
утримувати себе та свою повнолітню
дитину.

Тоді як, згідно наданих відповідачем
доказів, вбачається, що відповідач не
працює, перебуває на обліку в
управлінні праці та соціального
захисту населення Святошинської РДА у
м.Києві, відповідно до ЗУ «Про державну
допомогу по догляду сім»ям з дітьми» з
10.12.2013 року по 17.02.2015 рік по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку, зокрема сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2
народженого від шлюбу з гр. ОСОБА_6
Окрім, вказаного малолітнього сина на
утриманні відповідача перебуває, ще
один син ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, який
також навчається на першому курсі
денної форми навчання з 01.09.2013 року по
16.01.2015 рік у Вищому комерційному
училищі Київського національного
торгівельно-економічного
університету, що також враховується
судом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

Частиною 4 цієї статті передбачено, що
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Проте, інших належних та допустимих
доказів тому, що відповідач всетаки має
матеріальну можливість надавати
допомогу повнолітній дочці, отримує
певні доходи, тощо, суду надані не були,
як і докази тому, що інший із батьків,
зокрема позивач також такої
матеріальної можливості не має.

Отже, оцінюючи з'ясовані
обставини справи, що перевірені
представленими доказами у їх
сукупності, суд дійшов висновку про
відсутність підстав для задоволення
вказаного позову про стягнення
аліментів на утримання повнолітньої
дочки, у зв'язку з її навчанням.

Крім того, слід зазначити, що аліменти
на утримання повнолітнього, який
продовжує навчання стягуються до
закінчення такого навчання, але не
більше як до досягнення 23 річного віку
ним. Тоді як, згідно наданої довідки з
навчання третьої особи вбачається, що
таке навчаня ОСОБА_3 закінчується у
червні 2014 року, тобто через два місяці,
коли ОСОБА_3 у судовому засіданні
вказувала про необхідність такого
стягнення з урахуванням продовження
нею навчання і в наступному році, що
протирічить нормам доказування та
обґрунтованості позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 182, 191, 199, 200 СК України,
Постановою Пленуму Верховного Суду
України від 15.05.2006 року № 3 «Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів», ст.ст. 10, 59, 60, 61, 88,
209, 212, 213, 215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ

Позовні вимоги ОСОБА_9 до ОСОБА_10,
третя особа: ОСОБА_11 про стягнення
аліментів на утримання повнолітнього
сина, у зв'язку з його навчанням
залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу на рішення суду
можна подати протягом десяти днів з дня
його проголошення через Святошинський
районний суд м.Києва.

Суддя