Справа № 296/6316/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї НИ

"03" лютого 2014 р.

м.Житомир

Корольовський районний суд міста
Житомира в складі:

головуючого судді - Шалоти К.В.,

за участю секретаря судового
засідання - Давиденко В.В.,

представника позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши y відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі цивільну справу
за позовом ОСОБА_3 до Редакції газети
"Сільське життя", ОСОБА_2 про захист
честі, гідності та ділової репутації,
спростування недостовірної інформації
та відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А
Н О В И В :

У липні 2013 року ОСОБА_3 (далі також -
позивач) звернувся до суду з позовом до
Редакції газети "Сільське життя",
ОСОБА_2 (далі також - відповідачі), у
якому просив визнати недостовірною та
такою, що принижує його честь, гідність
та ділову репутацію інформацію,
розповсюджену:

1) ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_2 у випуску
НОМЕР_1 Житомирської районної
громадсько-політичної газети "Сільське
життя" під назвою "ІНФОРМАЦІЯ_2", а саме
та, що ОСОБА_3:

- є родичем губернатора ОСОБА_4;

- цинічно й безмежно розкрадає бюджет
та землі району;

- знищує свободу слова та незалежність
преси;

- цинічно "обтирає" бо народ ноги;

- побудував будинок за 250 тисяч доларів;

- придбав новий автомобіль;

- закрив 7 шкіл у районі протягом двох
років.

2) ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_2 у випуску
НОМЕР_2 Житомирської районної
громадсько-політичної газети "Сільське
життя" під назвою "ІНФОРМАЦІЯ_4", а саме
та, що ОСОБА_3:

- зажерливий мерзотник;

- хронічно хворий на "бонапартизм" з
ознаками деспотизму східного зразка;

- зальотний варяга.

3) ІНФОРМАЦІЯ_5 року ОСОБА_2 у випуску
НОМЕР_3 Житомирської районної
громадсько-політичної газети "Сільське
життя" під назвою "ІНФОРМАЦІЯ_6", а саме
та, що ОСОБА_3:

- найгірший керівник Житомирського
району за всю його історію;

- родич губернатора;

- отримав незаслужену нагороду;

- мерзотник;

- блюзнір.

4) ІНФОРМАЦІЯ_7 року ОСОБА_2 у випуску
НОМЕР_4 Житомирської районної
громадсько-політичної газети "Сільське
життя" під назвою "ІНФОРМАЦІЯ_8", а саме
та, що ОСОБА_3:

- є родичем губернатора ОСОБА_4;

- є невіглазтвий керівник;

- блюзнірські розкрадає бюджет та землі
району;

- знищує свободу слова та незалежність
преси;

- цинічно "обтирає" бо народ ноги;

- побудував будинок за 250 тисяч доларів;

- придбав новий автомобіль;

- закрив 7 шкіл у районі протягом двох
років;

- здійснює моральний тиск та ображає
підлеглих.

5) ІНФОРМАЦІЯ_9 року у випуску НОМЕР_5
Житомирської районної
громадсько-політичної газети "Сільське
життя" під назвою "ІНФОРМАЦІЯ_10", а саме
та, що ОСОБА_3:

- "заслужений хапуга";

- "мерзотник";

- родич губернатора.

Також позивач просив суд зобов'язати
редакцію газети "Сільське життя"
вилучити з мережі Інтернет інформацію,
розповсюджену ОСОБА_2 на сайті silske.org
під назвами: "ІНФОРМАЦІЯ_4",
"ІНФОРМАЦІЯ_6" та спростувати її шляхом
випуску протягом місяця з дня набрання
судовим рішенням законної сили на
сайті silske.org статті, в якій повідомити
про ухвалене у справі судове рішення та
викласти його регулятивну частину.

Окрім того, позивач просив суд
зобов'язати редакцію газети "Сільське
життя" опублікувати протягом місяця з
дня набрання судовим рішенням законної
сили в Житомирській районній
громадсько-політичній газеті "Сільське
життя" спростування на статті під
назвами: "ІНФОРМАЦІЯ_2", "ІНФОРМАЦІЯ_4",
"ІНФОРМАЦІЯ_6", "ІНФОРМАЦІЯ_8",
"ІНФОРМАЦІЯ_10" у вигляді повідомлення
про ухвалене у справі судове рішення та
викласти його резулятивну частину на
першій шпальті й тим самим шрифтом, що й
спростовувані повідомлення та
стягнути з головного редактора
редакції газети "Сільське життя" ОСОБА_2
25 000 тис. грн. моральної шкоди.

Поданий позов обґрунтовувався тим, що
опублікована у відповідних номерах
газети "Сільське життя" інформація про
позивача не відповідає дійсності, є
недостовірною та перекрученою, має
наклепницький та негативний характер,
принижує його честь, гідність та ділову
репутацію серед громадськості як
громадянина та політичного діяча -
депутата Житомирської обласної ради,
голови Житомирської
райдержадміністрації та особи, яка
носить звання заслуженого працівника
сільського господарства. Також
посилаючись на те, що поширення
недостовірної та наклепницької
інформації щодо позивача та його
професійної діяльності відобразилась
на погіршенні стану його здоров'я, та
завдало значної шкоди його авторитету,
престижу та діловій репутації, вказав
на завдання йому моральної шкоди, яку
оцінив у 25 000 грн.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримала
повністю з викладених у позові підстав
та додатково пояснила, що розміщена
відповідачами інформація базується на
припущеннях та плітках, має
упереджений та дискредитуючий
характер, вказала, що головний редактор
газети за будь-якими коментарями до
позивача з приводу опублікованих
статей не звертався, тому просила позов
задовольнити у повному обсязі.

Відповідач та представник редакції
газети "Сільське життя" ОСОБА_2 в
судовому засіданні позов не визнав,
посилаючись на те, що в опублікованих
статтях здійснюється критика
діяльності органів державної влади та
органів місцевого самоврядування, їх
посадових осіб, при цьому зазначив, що в
вказані у статтях висловлювання не
пов"язані з ім"я ОСОБА_3, пояснив, що
статті опубліковані від імені
редакції, а не за підписом ОСОБА_2, також
вказав, що відповідачі не мають
юридичного відношення до веб-сайту
silske.org на якому розміщена відповідна
інформація, у зв'язку із чим у
задоволенні позову просив відмовити
повністю.

Заслухавши пояснення сторін та їх
представників, вивчивши та дослідивши
матеріали справи, з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи, суд, приходить до
висновку, що позов не підлягає до
задоволення, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року
у випуску НОМЕР_1 Житомирської районної
громадсько-політичної газети "Сільське
життя" на першій шпальті опубліковано
статтю під назвою "ІНФОРМАЦІЯ_2", в якій
після зазначеної статті у 7 абзаці
коментаря від редакції зазначено: "Тож,
високими відзнаками спокійно
нагороджується й ті, хто є всенародно
визнаними мерзотниками. Так, щоб
отримати орден "За заслуги" другого
ступеня, тепер потрібно: бути родичем
губернатора, цинічно й безмежно
розкрадати бюджет та землі району,
знищує свободу слова та незалежність
преси, цинічно "обтирати" бо народ ноги,
побудувати будинок за 250 тисяч доларів,
придбати новий автомобіль, закрити 7
шкіл у районі протягом двох років тощо".

ІНФОРМАЦІЯ_3 року у випуску НОМЕР_2
Житомирської районної
громадсько-політичної газети "Сільське
життя" на першій та другій шпальті
опубліковано статтю під назвою
"ІНФОРМАЦІЯ_4", в абзаці 6 якої зазначено:
"…Чергову Істерію конаючої в агонії
районної влади, примітивно
організованою "зальоним варягом", я
спочатку хотів проігнорувати, але, коли
директори шкіл настояли, що потрібно
дати відсіч цим, як було сказано,
посіпакам, то вирішив надати
відповідь…".

В абзаці 7 цієї статті вказано: "Це
чудово знають у Адміністрації
Президента, у обласній адміністрації, у
районній раді, у прокуратурі - всі вони
навіть і не втручаються у справу
протистояння між редакцією "районки" та
зажерливим мерзотником, хронічно
хворим на "бонапартизм" з ознаками
деспотизму східного зразка", а в абзаці
9 зазначено: "У цього "наполеона"
залишилася під рукою лише власна шайка
підлабузників, яку він і використовує
як останній резерв".

ІНФОРМАЦІЯ_5 року у випуску НОМЕР_3
Житомирської районної
громадсько-політичної газети "Сільське
життя" на другій шпальті опубліковано
статтю під назвою "ІНФОРМАЦІЯ_6", в
абзаці 2 якої зазначено: "…найгірший
губернатор Житомирщини за всі роки
існування області ОСОБА_4 вручає своєму
родичу найгіршому керівнику
Житомирського району за всю його
історію ОСОБА_3 незаслужену нагороду", а
в абзаці 4 вказано: "Хай відсохне рука у
того, хто на будь-яких виборах
проголосують за партію, що терпить у
своїх рядах мерзотників, та у тих, хто
передплатить "брехунець", що прославляє
мерзотників і блюзнірів".

ІНФОРМАЦІЯ_7 року у випуску НОМЕР_2
Житомирської районної
громадсько-політичної газети "Сільське
життя" на другій шпальті опубліковано
статтю під назвою "ІНФОРМАЦІЯ_8" в
абзаці 2 якої зазначено: "…колектив
Житомирської райдержадміністрації, …,
нині перетворився на місце виживання
держслужбовців, які в умовах
морального тиску, образ, невіглазтва
керівника, називають ці роки
"найчорнішим періодом" в історії
існування керівного органу
Житомирського району".

В абзаці 15 цієї статті вказано: "…У
мешканців району склалося враження, що
для того, щоб отримати орден "За
заслуги" другого ступеня, тепер
потрібно: бути родичем губернатора,
блюзнірськи розкрадати бюджет та землі
району, знищувати свободу слова та
незалежність преси, цинічно "обтирати"
бо народ ноги, побудувати будинок за 250
тисяч доларів, придбати новий
автомобіль, закрити 7 шкіл у районі
протягом двох років тощо".

ІНФОРМАЦІЯ_9 року у випуску НОМЕР_5
Житомирської районної
громадсько-політичної газети "Сільське
життя" на другій та третій шпальтах
опубліковано статтю під назвою
"ІНФОРМАЦІЯ_10" в абзаці 3 якої зазначено:
"Яку ж аферу хотіли провести "заслужені"
хапуги?", а в абзаці 17 вказано: "Чи якщо
мерзотник є членом Партії регіонів та
родичем губернатора, то йому все
можна?".

Статтею 201 ЦК України передбачено, що
честь, гідність і ділова репутація є
особистими немайновими благами, які
охороняються цивільним
законодавством.

Відповідно до ст. 297 ЦК України кожен
має право на повагу до його гідності та
честі.

За змістом ч. ч. 1, 3 ст. 277 ЦК України
фізична особа, особисті немайнові
права якої порушено внаслідок
поширення про неї недостовірної
інформації, має право на відповідь, а
також на спростування цієї інформації.
Негативна інформація, поширена про
особу, вважається недостовірною, якщо
особа, яка її поширила, не доведе
протилежного.

Згідно із п. 15 постанови Пленуму
Верховного Суду України "Про судову
практику у справах про захист гідності
та честі фізичної особи, а також
ділової репутації фізичної та
юридичної особи" №1 від 27 лютого 2009 р.
негативною слід вважати інформацію, в
якій стверджується про порушення
особою, зокрема, норм чинного
законодавства, вчинення будь-яких
інших дій (наприклад, порушення
принципів моралі, загальновизнаних
правил співжиття, неетична поведінка в
особистому, суспільному чи політичному
житті тощо) і яка, на думку позивача,
порушує його право на повагу до
гідності, честі чи ділової репутації.

Разом з тим, стаття 34 Конституції
України гарантує кожному право на
свободу думки і слова, на вільне
вираження своїх поглядів і переконань.

Вказана конституційна норма
кореспондується із статтею 10 Конвенції
захисту прав людини та основних свобод
(далі - Європейська конвенція), згідно з
якою кожна людина має право на свободу
вираження своїх поглядів, одержувати
та поширювати інформацію та ідеї без
втручання держави і незалежно від
кордонів.

Суд звертає увагу, що в своїй практиці
Європейський Суд з прав людини
розрізняє факти та оціночні судження.
Існування фактів можна довести, а
правдивість критичного висловлювання
не підлягає доведенню. Вимога доводити
правдивість критичного висловлювання
є неможливою для виконання і порушує
свободу на власну точку зору, що є
фундаментальною частиною права,
захищеного ст. 10 Конвенції.

Відповідно до частини другої статті 47-1
Закону України "Про інформацію"
оціночними судженнями, за винятком
образи чи наклепу, є висловлювання, які
не містять фактичних даних, зокрема
критика, оцінка дій, а також
висловлювання, що не можуть бути
витлумачені як такі, що містять
фактичні дані, з огляду на характер
використання мовних засобів, зокрема
гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні
судження не підлягають спростуванню та
доведенню їх правдивості.

Суд вважає за необхідне зазначає, що не
є предметом судового захисту оціночні
судження, думки, переконання, критична
оцінка певних фактів і недоліків, які,
будучи вираженням суб'єктивної думки і
поглядів відповідача, не можна
перевірити на предмет їх відповідності
дійсності (на відміну від перевірки
істинності фактів) і спростувати, що
відповідає прецедентній судовій
практиці Європейського суду з прав
людини при тлумаченні положень статті
10 Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод, ратифікованої
Законом України 7 липня 1997 року N 475/97-ВР.

Згідно із ст. 17 Закону України "Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини", суди застосовують при розгляді
справ Конвенцію про захист прав людини
і основоположних свобод та практику
Європейського суду з прав людини як
джерело права.

Так, у рішенні у справі "Лінгенс проти
Австрії" (Lingens v. Austria) (1986 р.) Європейський
Суд зазначив, якщо існування фактів
може бути підтверджене, а правдивість
оціночних суджень не піддається
доведенню. Вимога доводити правдивість
критичного висловлювання є неможливою
для виконання і порушує свободу на
власну точку зору, що є фундаментальною
частиною права, яке охороняється
статтею 10 Конвенції.

Стаття 10 Європейської конвенції
захищає не лише суть висвітлених ідей
та інформації, але також і форму, в якій
вони надані.

В рішеннях Європейського Суду у справі
Oberschlick v. Austria, Prager and Oberschlick v. Austria
висловлено позицію, що журналістська
свобода передбачає також використання
висловлювань, деякою мірою
перебільшених або, навіть,
провокаційних.

При дотриманні умов § 2 статті 10
Конвенції, право вільно передавати
інформацію поширюється не лише на
"інформацію" та "ідеї", які сприймаються
сприятливо або вважаються
необразливими чи нейтральними, але й
такі, які ображають, шокують чи
викликають стурбованість. Такі є
вимоги плюралізму, толерантності і
лібералізму, без яких немає
"демократичного суспільства" (рішення у
справі Handyside v.United Kingdom).

Викладене вище відображено також і в
рішенні Європейського суду з прав
людини "Українська Прес-Група" проти
України», в якому Європейський Суд,
зокрема, зазначив, що межа допустимої
критики щодо політика, який виступає у
своїй публічній якості, є ширшою ніж
щодо приватної особи. На відміну від
останнього, перший неминуче та свідомо
відкриває кожне своє слово та вчинок
для ретельної уваги журналістів та
всього суспільства і тому має виявляти
більшу терпимість. Звичайно, право на
захист репутації поширюється і на
політиків, навіть коли вони виступають
не як політики, проте вимоги такого
захисту мають бути збалансовані з
інтересами суспільства до відкритої
дискусії з політичних питань.

Таким чином, зважаючи на те, що позивач
ОСОБА_3 є депутатом Житомирської
обласної ради та головою Житомирської
райдержадміністрації, тобто публічною
особою - політиком, межа його
допустимої критики є ширшою ніж щодо
приватної особи.

Аналізуючи інформацію, викладену в
статтях Житомирської районної
громадсько-політичної газети "Сільське
життя" від ІНФОРМАЦІЯ_1 року у випуску
НОМЕР_1, від ІНФОРМАЦІЯ_3 року у випуску
НОМЕР_2, від ІНФОРМАЦІЯ_7 року у випуску
НОМЕР_4 та від ІНФОРМАЦІЯ_9 року у
випуску НОМЕР_5, суд дійшов висновку, що
спростовувана позивачем інформація
має загальний характер та не містить
прямих стверджувальних посилань на
особу позивача, а тому не може
вважатися такою, що містить фактичні
дані, що безпосередньо стосуються
особи позивача.

Разом з тим, суд дійшов висновку, що
інформація викладена в статті
"ІНФОРМАЦІЯ_6" у випуску НОМЕР_3 від
ІНФОРМАЦІЯ_5 року Житомирської
районної громадсько-політичної газети
"Сільське життя" щодо вказівки на особу
позивача ОСОБА_3 як "найгіршого
керівника Житомирського району за всю
його історію" та щодо отримання ним
"незаслуженої нагороди" є оціночними
судженнями, а тому не підлягають
спростуванню та доведенню її
правдивості.

Щодо інформації, зазначеній у вказаній
статті про родинні зв'язки позивача з
губернатором Житомирщини ОСОБА_4, то
суд дійшов висновку, що вказана
інформація не може розцінюватися як
негативна, оскільки не порочить особу
позивача та жодним чином не принижує
його честь чи гідність, а тому не
підлягає спростуванню.

Виходячи з цього, суд вважає, що вимоги
позивача про визнання недостовірною та
такою, що принижує його честь, гідність
та ділову репутацію інформацію,
розповсюджену у спростовуваних
статтях Житомирської районної
громадсько-політичної газети "Сільське
життя" є такими, що не підлягають до
задоволення.

При цьому, беручи до уваги, що вимога
позивача стосовно стягнення моральної
шкоди є похідною від встановлення
судом юридичного складу
правопорушення, наявність якого може
бути підставою для задоволення позову
про захист честі, гідності та ділової
репутації, спростування недостовірної
інформації, враховуючи, що суд не
знайшов достатніх правових підстав для
задоволення цієї вимоги, не підлягає
задоволенню і похідна від неї вимога
про стягнення з головного редактора
редакції газети "Сільське життя" ОСОБА_2
на користь позивача завданої моральної
шкоди.

Керуючись ст.ст. 201, 277, 297 Цивільного
кодексу України, ст. 47-1 Закону України
"Про інформацію", ст. 10 Конвенції
захисту прав людини та основних свобод,
Постановою Пленуму Верховного Суду
України № 1 від 27.02.2009 "Про судову
практику у справах про захист гідності
та честі фізичної особи, а також
ділової репутації фізичної та
юридичної особи", ст.ст. 10, 11, 60, 88, 201, 208, 213
- 215 Цивільного процесуального кодексу
України, Корольовський районний суд
міста Житомира, -

В И Р
І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_3 до
Редакції газети "Сільське життя",
ОСОБА_2 про захист честі, гідності та
ділової репутації, спростування
недостовірної інформації та
відшкодування моральної шкоди -
відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до
апеляційного суду Житомирської
області через Корольовський районний
суд м.Житомира шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення, а особами,
які брали участь у справі, але не були
присутні при оголошенні рішення суду,
протягом того ж строку з дня отримання
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Головуючий суддя
К. В. Шалота