Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/778/795/14
Головуючий у 1 інстанції: Кучеренко В.В.
Суддя-доповідач: Маловічко С.В.
Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі
Головуючого: Кочеткової І.В.,
суддів Маловічко С.В., Воробйової І.А.
при секретарі: Евальд Д.Д.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Головного
управління Державного земельного
агентства у Запорізькій області на
рішення Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 27 листопада 2013 року по
справі за позовом ОСОБА_2 до Головного
управління Державного земельного
агентства у Запорізькій області,
Мелітопольської районної державної
адміністрації, Фруктовської селищної
ради Мелітопольського району, про
виділення в натурі (на місцевості)
земельної ділянки,-

В С Т А
Н О В И Л А:

У серпні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до Головного управління
Державного земельного агентства у
Запорізькій області, Мелітопольської
районної державної адміністрації,
Фруктовської селищної ради
Мелітопольського району, про виділення
в натурі (на місцевості) земельної
ділянки.

В обґрунтування позову вказував, що він
має дублікат сертифікату на право на
земельну частку (пай) серія РН № 210226,
виданий замість втраченого
сертифіката, розміром 6,68 умовних
кадастрових гектарів. 15 липня 2002 року
він уклав договір оренди з ТОВ
«Долинське» належної йому частки (паю)
терміном на три роки. Не зважаючи на те,
що строк дії договору закінчився у 2005
році, але за мовчазної згоди сторони
продовжували виконувати його, та він
отримував орендну плату за
користування землею від ТОВ
«Долинське». У 2012 році орендар припинив
сплачувати йому орендну плату,
пояснивши, що треба замість
сертифікату отримати державний акт,
виділивши землю в натурі, тому він
почав збирати відповідні документи.
Під час підготовки документів на
одержання державного акту виявилося,
що в книзі реєстрації сертифікатів
була зроблена помилка, з невідомих для
нього причин на його місце був внесений
сертифікат на іншу особу - ОСОБА_4, яка
на сьогоднішній день вже померла. Таким
чином, при розробці проекту
землеустрою та технічної документації
на виділення земельних ділянок в
натурі пайовикам із земель колективної
власності колишнього КПС «Долинське»
та одержання останніми державних актів
його прізвище в списках було пропущено.
Протягом 2013р. він неодноразово
звертався до кожного з відповідачів з
питання виділення йому в натурі
земельної ділянки у відповідності до
дубліката сертифіката, але отримував
відмови.

Посилаючись на викладене, позивач
просив виділити в натурі (на
місцевості) належну йому земельну
ділянку (пай) на підставі дублікату
сертифікату серія РН № 210226, виданого
Мелітопольською районною державною
адміністрацією, із земель державної
власності на території
Мелітопольського району у розмірі 6,68
умовних гектарів.

Рішенням Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 27 листопада 2013 року позовну
заяву задоволено частково. Зобов'язано
Головне управління Державного
земельного агентства в Запорізькій
області виділити в натурі (на
місцевості) належну ОСОБА_2 земельну
ділянку (пай) на підставі дублікату
сертифікату РН № 210226, виданого
Мелітопольською районною державною
адміністрацією, із земель державної
власності на території
Мелітопольського району у розмірі 6,68
га. В іншій частині позову відмовлено.

На зазначене рішення Головне
управління Державного земельного
агентства у Запорізькій області подало
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права, неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, просить його
скасувати в частині задоволених вимог
позивача та ухвалити нове рішення, яким
в задоволенні позовних вимог відмовити
в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, пояснення осіб, які
беруть участь у справі, вивчивши
матеріали справи, доводи апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно з ч. 3 статті 303 ЦПК України,
апеляційний суд не обмежений доводами
апеляційної скарги, якщо під час
розгляду справи буде встановлено
неправильне застосування норм
матеріального або порушення норм
процесуального права, які є
обов»язковою підставою для скасування
рішення.

Підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення є у відповідності до п.п. 1, 3, 4 ч.
1 ст. 309 ЦПК України: неповне з»ясування
судом обставин, що мають значення для
справи; невідповідність висновків суду
обставинам справи; порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_2,
суд виходив із того, що у нього мається
дублікат сертифікату на право на
земельну частку (пай), але позивача
помилково не було включено до списку
під час виділення в натурі земельних
ділянок володільцям сертифікатів,
тому, враховуючи, що у відповідності до
внесених змін до діючого законодавства
з 01 січня 2013 року виділити земельну
ділянку в натурі (на місцевості) із
земель державної власності може тільки
Головне управління Державного
земельного агентства в Запорізькій
області, поклав такий обов»язок саме на
цього відповідача.

Проте погодитись з такими висновками
суду не можна, оскільки вони зроблені
без ретельного і повного з»ясування
всіх обставин у справі, а також не
відповідають матеріалам справи.

Відповідно до Указу Президенту України
від 08.08.1995 року № 720 «Про порядок
паювання земель, переданих у
колективну власність
сільськогосподарським підприємствам і
організаціям» право на земельну частку
(пай) підтверджується відповідним
сертифікатом, який діє до отримання
громадянином державного акту на
земельну ділянку.

В пункті 3 Указу Президента України від
03.12.1999 року № 1529 «Про невідкладні
заходи щодо прискорення реформування
аграрного сектора економіки» також
зазначається про те, що сертифікат на
земельну частку (пай) є
правовстановлюючим документом, що
засвідчує право володіти,
користуватися та розпоряджатися
зазначеною у ньому часткою.

Отже, наявність належним чином
оформленого та зареєстрованого
сертифікату на земельну частку (пай)
засвідчує право його володільця на
виділення земельної ділянки в натурі
та отримання державного акту про право
власності на цю земельну ділянку.

Апелянт в апеляційній скарзі вказує на
те, що дублікат сертифікату позивача не
оформлений у відповідності до чинного
законодавства та не зареєстрований в
книзі реєстрації сертифікатів, а тому
ставить під сумнів наявність права на
виділення земельної ділянки у ОСОБА_2.

Перевіряючи вказані доводи
апеляційної скарги, судова колегія
виявила такі обставини.

Згідно статті 14 Конституції України
право власності на землю набувається і
реалізується громадянами, юридичними
особами та державою виключено
відповідно до закону.

Відповідно до статті 26 Конституції
України іноземці та особи без
громадянства, що перебувають в Україні
на законних підставах, користуються
такими самими правами і свобо-

дами, а також несуть такі самі
обов»язки, як і громадяни України, - за
винятками, встановленими Конституцією,
законами чи міжнародними договорами
України.

При встановленні особи ОСОБА_2
з»ясовано, що він, будучи громадянином
іншої держави, в 1991р. приїхав до
України. Громадянство отримав лише в 2001
році.

З матеріалів справи вбачається, що на
час видачі Державного акту на право
колективної власності на землю КСП
«Долинське» від 02.12.1994р., ОСОБА_2 був
членом цього КСП та був включений до
списку в додатку до Державного акту під
№ 329 ( а.с. 41-48), що дає право приймати
участь в паюванні землі та отриманні
сертифіката на право на земельну
частку (пай).

Підтверджуючи таке своє право позивач
долучив до справи дублікат сертифікату
серії РН № 210226, виданий
Мелітопольською районною державною
адміністрацією, який не містить дати
його видачі та дати реєстрації у Книзі
реєстрації сертифікатів ( а.с. 5).

З»ясовуючи, на підставі чого було
видано цей дублікат, було встановлено,
що під № 304 в Книзі реєстрації
сертифікатів, які видавались членам
КСП «Долинське» протягом 1994-1997рр.,
зазначено прізвище ОСОБА_2, але
перекреслено серію і номер
сертифікату, відсутня дата реєстрації
сертифікату та підпис власника
сертифікату ( а.с. 8-9).

З пояснень самого позивача ОСОБА_2 в
суді апеляційної інстанції з цього
приводу слідує, що первісний
сертифікат він не бачив, йому було
відмовлено в його видачі.

Підтверджуючи право на земельну частку
(пай), ОСОБА_2 надав суду також копію
договору оренди від 15.07.2002р., укладеного
з ТОВ «Долинське», який не містить ані
посилання на сертифікат, ані
відомостей щодо предмету оренди. Крім
того, в наданому екземплярі договору не
міститься запису про його реєстрацію у
книзі записів реєстрації договорів
оренди, що унеможливлює визнати його
допустимим доказом у справі ( а.с. 6).

Статтею 13 Земельного кодексу УРСР
(1992р.), який був чинним на момент
паювання земель КСП «Долинське» та
видачі членам КСП сертифікатів, була
встановлена заборона щодо передачі у
власність земельних ділянок іноземним
громадянам та особам без громадянства.

Зі змісту пункту 5 Указу Президента
України від 08 серпня 1995р. № 720/95 «Про
порядок паювання земель, переданих у
колективну власність
сільськогосподарьским підприємствам і
організаціям» вбачається, що видача
сертифікатів на право на земельну
частку (пай) здійснюється тільки
громадянам України.

Про вказане свідчить також форма
сертифікату на право на земельну
частку (пай), затверджена постановою
КМУ від 12 жовтня 1995р. № 801, в якій чітко
зазначено, що «сертифікат видано
громадянину України - члену КПС».

Таким чином, з»ясувавши всі обставини
справи повно і ретельно, колегія
встановила, що у ОСОБА_2 на час паювання
земель КСП було відсутнє право на
отримання сертифікату, оскільки він не
був громадянином України; сертифікат
первісний, на втрату якого він
посилається, взагалі йому не видавався;
дублікат сертифікату видано йому
безпідставно та без проведення
реєстрації, тому позов про виділення в
натурі земельної ділянки є
необґрунтованим.

Оскільки суд першої інстанції,
припустившись неповноти у з»ясуванні
обставин, що мають значення для справи,
а також невідповідності своїх
висновків фактичним обставинам справи,
чим порушив норми процесуального права
і це, в свою чергу, призвело до
ухвалення неправильного рішення,
колегія у відповідності до вимог ч. 3 ст.
303 ЦПК України вважає за необхідне
вийти за межі апеляційної скарги, а
саме, взяти до уваги ті з»ясовані
обставини, на які не посилався апелянт,
зокрема, відсутність права у позивача
на отримання сертифікату у зв»язку з
відсутністю громадянства України на
час паювання земель КСП «Долинське»,
відмову у видачі йому первісного
сертифікату та безпідставність видачі
йому дублікату сертифікату.

Беручи до уваги вказані обставини,
колегія на підставі п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 309
ЦПК України скасовує рішення суду в
оскаржуваній частині з ухваленням
нового рішення в цій частині про
відмову в задоволенні позову ОСОБА_2,
заявленого до Головного управління
Держземагентства в Запорізькій
області. В решті рішення суду слід
залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК
України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Головного
управління Державного земельного
агентства у Запорізькій області
задовольнити.

Рішення Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 27 листопада 2013 року у цій
справі скасувати в частині задоволення
позову ОСОБА_2.

Відмовити ОСОБА_2 в задоволенні позову
про виділення земельної ділянки в
натурі (на місцевості) до Головного
управління Державного земельного
агентства у Запорізькій області.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржено до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:
Кочеткова І.В.

Судді:
Маловічко С.В.

Воробйова І.А.