УХВАЛА

іменем україни

9 квітня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,

суддів: Горелкіної Н.А.,
Євграфової Є.П.,

Євтушенко О.І.,
Іваненко Ю.Г.,

розглянувши у судовому засіданні
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «Банк
«Фінанси та Кредит» в особі філії
«Донецьке регіональне управління»
Акціонерного товариства «Банк
«Фінанси та Кредит» до ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7 про звернення стягнення
на предмет іпотеки шляхом визначення
способу реалізації із наданням усіх
повноважень продавця та встановленням
початкової ціни продажу квартири,
виселення, визнання осіб такими, що
втратили право користування житловим
приміщенням, відшкодування судових
витрат,

за касаційною скаргою Публічного
акціонерного товариства «Банк
«Фінанси та Кредит» в особі філії
«Донецьке регіональне управління»
Акціонерного товариства «Банк
«Фінанси та Кредит» на заочне рішення
Кіровського районного суду м. Макіївки
Донецької області від 13 вересня 2013 року
та ухвалу апеляційного суду Донецької
області від 16 грудня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2010 року Публічне акціонерне
товариство «Банк «Фінанси та Кредит» в
особі філії «Донецьке регіональне
управління» Акціонерного товариства
«Банк «Фінанси та Кредит» (далі - ПАТ
«Банк «Фінанси та Кредит») звернулося
до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7 про звернення стягнення
на предмет іпотеки шляхом визначення
способу реалізації із наданням усіх
повноважень продавця та встановленням
початкової ціни продажу квартири,
виселення, визнання осіб такими, що
втратили право користування житловим
приміщенням, відшкодування судових
витрат.

Посилалося на те, що 7 квітня 2006 року між
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Банк «Фінанси та
Кредит» (далі - ПАТ «Банк «Фінанси та
Кредит») та ОСОБА_5 був укладений
кредитний договір № 99Н на суму 90 000 грн
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 15 % річних та
комісійну винагороду за надання
кредиту в розмірі 0,45 % від суми залишку
за кредитом.

У забезпечення виконання зобов'язання
за кредитом між банком та ОСОБА_4
укладено іпотечний договір, відповідно
до якого у разі невиконання ОСОБА_5
зобов'язань за кредитним договором
іпотекодержатель - банк має право
достроково стягнути наданий кредит
незалежно від встановленого строку
виконання зобов'язання та задовольнити
свої вимоги шляхом звернення стягнення
на предмет іпотеки - квартиру № 1, яка
належить ОСОБА_4 на праві власності та
розташована за адресою: АДРЕСА_1, в якій
зареєстровані ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Рішенням Кіровського районного суду м.
Макіївки Донецької області від 17
травня 2010 року стягнуто на користь ПАТ
«Банк «Фінанси та Кредит» з ОСОБА_5 та
ОСОБА_4 заборгованість за кредитним
договором від 7 квітня 2006 року № 99Н у
розмірі 75 627,89 грн.

Однак до теперішнього часу вимоги
банку не виконано, у зв'язку з чим
станом на 13 грудня 2012 року
заборгованість позичальника перед
банком становить: заборгованість за
кредитом - 60 914,56 грн; непогашені
відсотки - 1 730,21 грн; непогашена
комісійна винагорода - 1 345,31 грн; пеня по
відсотками - 6 332,57 грн; пеня за кредитом -
210 614,47 грн; пеня за комісією - 4 923,83 грн,
всього на загальну суму - 285 860,95 грн.

Заочним рішенням Кіровського
районного суду м. Макіївки Донецької
області від 13 вересня 2013 року позовні
вимоги задоволено частково. У рахунок
погашення заборгованості за кредитним
договором від 7 квітня

2006 року № 99 Н, укладеним між ТОВ «Банк
«Фінанси та Кредит» та ОСОБА_5, яка
утворилася на 13 грудня 2012 року в
розмірі 285 860 грн 95 коп: заборгованість
за кредитом - 60 914 грн 56 коп; непогашені
відсотки - 1 730 грн 21 коп.; непогашена
комісійна винагорода - 1 345 грн 31 коп;
пеня за відсотками - 6 332 грн 57 коп.; пеня
за кредитами - 210 614 грн 47 коп; пеня за
комісією - 4 923 грн 83 коп на підставі
договору іпотеки від 07 квітня 2006 року
між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» та
ОСОБА_4, звернуто стягнення на квартиру
№ 1, розташовану за адресою: АДРЕСА_1,
загальною площею - 50,80 кв. м, житловою -
30,00 кв. м, що належить на праві власності
ОСОБА_4, з початковою ціною для її
подальшої реалізації у розмірі - 109 582
грн 41 коп, шляхом продажу позивачем
вказаного предмета іпотеки будь-яким
способом з іншою особою-покупцем, з
наданням ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит»
в особі філії «Донецьке регіональне
управління» АТ «Банк «Фінанси та
Кредит» прав: підпису договорів
купівлі-продажу отримання дублікатів
правовстановлюючих документів
(договору купівлі-продажу квартири від
28 січня 2000 року, посвідченого державним
нотаріусом Першої Макіївської
державної нотаріальної контори
Макаровою Н.І. та зареєстрованого в
реєстрі за № 1-645) з відповідних установ,
організацій, підприємств незалежно від
форм власності та підпорядкування чи
органів нотаріату, подавати від імені
іпотекодавця до органів нотаріату, БТІ
та Державної реєстраційної служби
документи, необхідні для здійснення
державної реєстрації права власності
на предмет іпотеки, згідно з отриманими
дублікатами правовстановлюючих
документів та отримувати останні, а
також подавати відповідні заяви,
документи та отримувати інші документи
від імені іпотекодавця, які пов'язанні
з оформленням права власності,
здійснення будь-яких платежів,
отримання довідки про склад сім'ї або
зареєстрованих у житловому приміщенні
(для перевірки відсутності прав третіх
осіб на предмет договору, зокрема права
зареєстрованих осіб на проживання і
користування об'єктом), а також для
перевірки відсутності (наявності)
зареєстрованих неповнолітніх осіб у
даному об'єкті), отримання будь-яких
документів, довідок, витягу про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно, технічного паспорта на нерухоме
майно, витягу з реєстру прав на
нерухоме майно в органах БТІ, Державної
реєстраційної служби, ЖЕУ, нотаріату,
необхідних для здійснення такого
продажу, отримання витягу з реєстру
прав власності на нерухоме майно.
Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Банк
«Фінанси та Кредит» в особі філії
«Донецьке регіональне управління» АТ
«Банк «Фінанси та Кредит» понесені
судові витрати у розмірі 107 грн 30 коп. У
задоволенні решти позовних вимог ПАТ
«Банк Фінанси та Кредит» в особі філії
«Донецьке регіональне управління» АТ
«Банк «Фінанси та Кредит» відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Донецької
області від 16 грудня 2013 року заочне
рішення Кіровського районного суду м.
Макіївки Донецької області від 13
вересня 2013 року залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ПАТ
«Банк «Фінанси та Кредит» - Юрина І.Є.
просить скасувати оскаржувані судові
рішення в частині відмови у
задоволенні позовних вимог про
виселення та ухвалити в цій частині
нове рішення, яким позовні вимоги про
виселення задовольнити, мотивуючи свої
вимоги порушенням судом норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає задоволенню
частково з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позовних вимог, суд першої
інстанції, з яким погодився суд
апеляційної інстанції, виходив з того,
що ОСОБА_5 не виконує свої зобов'язання
за кредитним договором, банк має право
задовольнити свої вимоги шляхом
звернення стягнення на предмет
іпотеки, що відповідає вимогам ст. 33
Закону України «Про іпотеку». Вимога
про виселення відповідачів
безпідставна та є передчасною, а тому
задоволенню не підлягає.

Однак з висновками суду не можна
погодитися.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Як встановлено судами та вбачається з
матеріалів справи, 7 квітня 2006 року між
ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» (ПАТ
«Банк «Фінанси та Кредит») та ОСОБА_5
був укладений кредитний договір № 99Н
на суму 90 000 грн зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 15 %
річних та комісійну винагороду за
надання кредиту в розмірі 0,45 % від суми
залишку за кредитом.

У забезпечення виконання зобов'язання
за кредитом між банком та ОСОБА_4
укладено іпотечний договір, відповідно
до якого у разі невиконання ОСОБА_5
зобов'язань за кредитним договором
іпотекодержатель - банк має право
достроково стягнути наданий кредит
незалежно від встановленого строку
виконання зобов'язання та задовольнити
свої вимоги шляхом звернення стягнення
на предмет іпотеки - квартиру № 1, яка
належить ОСОБА_4 на праві власності та
розташована за адресою: АДРЕСА_1, в якій
зареєстровані ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Рішенням Кіровського районного суду м.
Макіївка Донецької області від 17
травня 2010 року стягнуто на користь ПАТ
«Банк «Фінанси та Кредит» з ОСОБА_5 та
ОСОБА_4 заборгованість за кредитним
договором від 7 квітня 2006 року № 99Н у
розмірі 75 627,89 грн.

Однак до теперішнього часу вимоги
банку не виконано, у зв'язку з чим
станом на 13 грудня 2012 року
заборгованість позичальника перед
банком становить: заборгованість за
кредитом - 60 914,56 грн; непогашені
відсотки - 1 730,21 грн; непогашена
комісійна винагорода - 1345,31 грн; пеня за
відсотками - 6 332,57 грн; пеня за кредитом -
210 614,47 грн; пеня за комісією - 4 923,83 грн,
всього на загальну суму - 285 860,95 грн.

Пунктом 9 іпотечного договору
передбачено звернення стягнення за
рішенням суду та продаж
іпотекодержателем від свого імені
предмета будь-якій особі на підставі
договору купівлі-продажу у порядку,
встановленому ст. 38 Закону України «Про
іпотеку».

Відповідно до ч. 1 ст. 33, ст. 39 Закону
України «Про іпотеку» у разі
невиконання або неналежного виконання
боржником основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основними зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки; передбачено звернення
стягнення на предмет іпотеки на
підставі рішення суду.

Згідно з ч. 1 ст. 40 Закону України «Про
іпотеку» звернення стягнення на
передані в іпотеку житловий будинок чи
житлове приміщення є підставою для
виселення всіх мешканців, за винятком
наймачів та членів їх сімей. Виселення
проводиться в порядку, встановленому
законом.

У частинах 2, 3 статті 40 цього Закону
встановлено, що після прийняття
рішення про звернення стягнення на
передані в іпотеку житловий будинок чи
житлове приміщення всі мешканці
зобов'язані на письмову вимогу
іпотекодержателя або нового власника
добровільно звільнити житловий
будинок чи житлове приміщення протягом
одного місяця з дня отримання цієї
вимоги. Якщо мешканці не звільняють
житловий будинок або житлове
приміщення у встановлення або інший
погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.

Аналогічний порядок щодо виселення
всіх громадян, що мешкають у житловому
будинку або житловому приміщенні, на
які звернуто стягнення, як на предмет
іпотеки, передбачено ч. 3 ст. 109 ЖК
України.

Судами не було враховано, що згідно з ч.
4 ст. 109 Житлового кодексу України, ст.
ст. 39, 40 Закону України «Про іпотеку»
виселення мешканців із житлового
будинку чи житлового приміщення, яке є
предметом іпотеки, проводиться в
порядку, встановленому законом. При
цьому суд за заявою іпотекодержателя
одночасно з рішенням про звернення
стягнення на предмет іпотеки за
наявності підстав, передбачених
законом, ухвалює рішення про виселення
мешканців цього житлового будинку чи
житлового приміщення. Примусове
виселення здійснюється на підставі
рішення суду тільки за певних умов:
якщо мешканці добровільно не звільнили
житловий будинок чи житлове
приміщення, на яке звернуто стягнення
як на предмет іпотеки, протягом одного
місяця з дня отримання письмової
вимоги іпотекодержателя або нового
власника або в інший погоджений
сторонами строк.

Вирішуючи спір, суди на порушення вимог
ст. ст. 213, 214 ЦПК України на зазначені
положення вимог закону уваги не
звернули, роз'яснень, наданих у
постанові пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
не врахували, встановивши наявність
передбачених законом підстав для
звернення стягнення на предмет
іпотеки, дійшли передчасного висновку
щодо відсутності таких підстав для
виселення відповідачів із квартири № 1
за адресою: АДРЕСА_1, не перевірили, чи
були всі відповідачі належним чином
повідомлені позивачем про звільнення
спірного приміщення, що має бути
безумовною підставою для їхнього
виселення.

Слід зазначити, що оскаржуване заочне
рішення Кіровського районного суду м.
Макіївки Донецької області від 13
вересня 2013 року та ухвала апеляційного
суду Донецької області від 16 грудня 2013
року перевіряється судом касаційної
інстанції лише в частині відмови у
задоволенні позовних вимог про
виселення, тобто в межах поданої
касаційної скарги.

Ураховуючи те, що суди першої й
апеляційної інстанцій належним чином
не визначилися з характером спірних
правовідносин, не дотрималися норм
процесуального права, що призвело до
неможливості встановити фактичні
обставини, які мають значення для
правильного вирішення справи,
касаційна скарга підлягає задоволенню
частково, а ухвалені у справі рішення в
частині відмови в задоволенні позовних
вимог про виселення - скасуванню з
направленням справи на новий розгляд
до суду першої інстанції з підстав,
передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Банк
«Фінанси та Кредит» в особі філії
«Донецьке регіональне управління»
Акціонерного товариства «Банк
«Фінанси та Кредит» задовольнити
частково.

Заочне рішення Кіровського районного
суду м. Макіївки Донецької області від
13 вересня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Донецької області
від 16 грудня 2013 року в частині відмови в
задоволенні позовних вимог про
виселення скасувати, справу в цій
частині передати на новий розгляд до
суду першої інстанції, а в іншій
частині заочне рішення Кіровського
районного суду м. Макіївки Донецької
області від 13 вересня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Донецької області
від 16 грудня 2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О. Гвоздик Судді:Н.А.
Горелкіна Є.П. Євграфова О.І.
Євтушенко Ю.Г. Іваненко