АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/2362/13-ц
Номер провадження 22-ц/786/105/14
Головуючий у 1-й інстанції Кузіна Ж.В.
Доповідач Абрамов П. С.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ Апеляційного суду
Полтавської області в складі :

Головуючого судді : Абрамова П.С.

Суддів : Карпушина Г.Л., Дорош А.І

При секретарі: Коротун І.В.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві справу за
апеляційними скаргами ОСОБА_1, ОСОБА_2

на рішення Київського районного суду
м. Полтави від 14 листопада 2013 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4
про поділ майна подружжя

зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1,
ОСОБА_2 про визнання особистою
власністю майна набутого за час шлюбу
та поділ майна подружжя, визнання
договору купівлі - продажу автомобіля
недійсним, скасування його державної
реєстрації, -

В С Т А Н О В И Л А :

В березні 2013 року ОСОБА_1 звернулася
до суду з вказаним позовом, зазначала,
що з відповідачем ОСОБА_4 перебувала
у зареєстрованому шлюбі з 20.10.2007
року. Під час шлюбу за спільні кошти
придбали спільне майно квартиру
АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2.

Також під час шлюбу придбали
телевізор Sharp , телевізор Samsung, пральна
машина Wirlрооl, шафа купе,
відеокамера, фотоапарат Сапоп, DVD
програвач, праска, мікрохвильова піч.

Оскільки добровільно розділити
спільне майно вони не можуть прохала
поділити між ними це майно виділивши
їй у власність квартиру АДРЕСА_2, а за
відповідачем визнати право власності
на іншу квартиру та зазначені в
позові речі.

В квітні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з зустрічним позовом ( а. с. 270)
вказуючи, що хоча квартири АДРЕСА_2
та квартира АДРЕСА_1 придбані під час
шлюбу, однак вони не є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя
оскільки були придбані за позичені
кошти.

Також зазначав, що під час шлюбу вони
придбали також автомобіль Subary Tribeca .
Також в 2011 році в садовому товаристві
№ 13 в с. Петрівка за 64000 грн. купили
дачний будинок та в кооперативі
Київський за 42 000 грн. гараж.

Прохав визнати за ним права особистої
приватної власності на квартиру
АДРЕСА_2 , та на квартиру АДРЕСА_1, а за
відповідачкою визнати право
власності на автомобіль Subary Tribeca,
металевий гараж та дачний будинок.
Прохав виділити йому кухонний
гарнітур, кухонний стіл, витяжку,
газову колонку, кухонну плиту, пральну
машину, холодильник «Самсунг» ,
шафу-вітальню, кондиціонер «Самсунг»,
шафу купе, набір шаф, тренажер на
загальну суму з врахуванням зносу
на суму 32700 грн., а також грошову
компенсацію частки вартості
автомобіля, дачного будинку,
металевого гаража на суму 140300 грн.

Виділити ОСОБА_1 металевий гараж,
дачний будинок , блендер, кухонний
комбайн «Молінекс», телевізор «Соні
трінітрон», диван, пилосос « Еленберг»,
вартістю 112000 грн.

В ході судового розгляду справи
доповнив свої позовні вимоги
прохаючи визнати недійсним договір
купівлі продажу автомобіля Subary Tribeca
та скасувати його державну
реєстрацію , зазначаючи , що ОСОБА_1
продала цей автомобіль без його
згоди. ( а. с. 112)

В ході судового розгляду справи
провадження у справі в частині
скасування державної реєстрації
автомобіля закрито.( а. с. 137).

Рішенням Київського районного суду м.
Полтави від 14 листопада 2013 року у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
відмовлено.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_4
задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_4 право особистої
приватної власності на квартиру
АДРЕСА_2 та на АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 ?
частину вартості автомобіля Subary
Tribeca у розмірі 110 517 грн. 68 коп.

У задоволенні інших позовних вимог
відмовити.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави
судовий збір у розмірі 1 678 грн. 26 КОП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 прохала
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення про задоволення її
позовних вимог та відмовити в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_4,
вказувала на порушення судом норм
матеріального та процесуального
права, зокрема зазначала, що суд
безпідставно не взяв до уваги її
свідчення щодо автомобіля Subary Tribeca. ,
щодо обставин придбання спірних
квартир, безпідставно відкинув її
свідчення та взяв до уваги лише
свідчення та покази свідків
відповідача , безпідставно суд
прийшов до висновку, що спірний
автомобіль є спільною сумісною
власністю подружжя.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 прохав
рішення суду скасувати вказуючи, що
місцевий суд не взяв до уваги , що
спірний автомобіль є його власністю, ,
що він подарував цей автомобіль
ОСОБА_1, яка через деякий час
повернула йому цей автомобіль.

Перевіривши законність та
обґрунтованість судового рішення в
межах доводів апеляційної скарги та
заявлених позовних вимог колегія
суддів приходить до висновку про
часткове задоволення апеляційної
скарги ОСОБА_1 та про відмову в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2

Як з'ясовано в ході судового розгляду
справи ОСОБА_1 змінила прізвище на
ОСОБА_1.

Частково задовольняючи позовні
вимоги ОСОБА_4 та відмовляючи в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
місцевий суд встановив факт, що
сторони перебували у зареєстрованому
шлюбі з 2007 року до 8 грудня 2012 року.

В період шлюбу сторони придбали:

-18 листопада 2011 року квартиру АДРЕСА_1
за 100 000 грн.;

-20.04.2012 року однокімнатну квартиру
АДРЕСА_2 за 154 600 грн.

-27 листопада 2011 року автомобіль Subary
Tribeca .

Визнаючи спірні квартири об'єктами
права особистої приватної власності
ОСОБА_4 місцевий суд прийшов до
висновку, що ці квартири придбані не
за спільні кошти подружжя , а за
кошти, які ОСОБА_4 взяв у позику в
інших осіб та одноособово проводить
погашення даного боргу, тому
квартири не можуть бути об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя.

Однак зазначений висновок місцевого
суду зроблений всупереч вимог
матеріального та процесуального
права.

Згідно з ч. 1 ст. 61 СК України об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя може бути будь-яке майно, за
винятком виключеного з цивільного
обороту.

Під майном ч. 1 ст. 190 ЦК України має на
увазі окрему річ, сукупність речей, а
також майнові права та обов'язки.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 СК України якщо
одним із подружжя укладено договір в
інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в
тому числі гонорар, виграш, які були
одержані за цим договором, є об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя.

Частина 4 ст. 65 СК України встановлює, що
договір, укладений одним із подружжя в
інтересах сім'ї, створює обов'язки для
другого з подружжя, якщо майно,
одержане за договором, використане в
інтересах сім'ї.

Отже, об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя є як предмети
матеріального світу, так і майнові
права та обов'язки. Договір, укладений
одним із подружжя, створює обов'язки
для другого з подружжя в разі, якщо його
укладено в інтересах сім'ї, а одержане
за

цим договором майно фактично
використано на задоволення потреб
сім'ї.

З матеріалів справи вбачається , що
при нотаріальному посвідченні
договорів купівлі - продажу спірних
квартир сторонами було обумовлено ,
що ці квартири придбаються в
інтересах сім»ї та за спільні кошти
подружжя , про що ОСОБА_1 надала свою
письмову згоду ( т. 1 а. с. 236, 237) .

В п. 5 укладених договір купівлі
продажу зазначено про те, що дружина
покупця, тобто ОСОБА_1 дала свою згоду
на придбання квартири за спільні
кошти в спільну сумісну власність
подружжя ( т.1 а. с. 8, 9).

Відповідач у справі ОСОБА_4 умови
вказаних умов договорів визнав,
підписавши договори купівлі - продажу
на цих умовах. В установленому
законом порядку п. 5 договорів
недійсними визнані не були.

Тобто при купівлі квартир сторонами
у справі було досягнуто
домовленості про те, що ці квартири
придбаються в інтересах сім»ї та є
об'єктами спільної сумісної власності
подружжя.

У відповідності з вимогами ст. 60 п.4
ЦПК України доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин висновки місцевого
суду про те, що спірні квартири не є
об'єктом права спільної сумісної
власності сторін носять характер
припущень, та не спростовують наявні
у справі письмові докази про те, що
при купівлі цих квартир сторони
визначили їх правовий статус -
об'єкти права спільної сумісної
власності подружжя та підтвердили
факт придбання цих квартир за спільні
кошти.

Той факт , що за свідченнями ОСОБА_4
ця квартира була придбана за
позичені кошти не є тією обставиною
яка дає право визнати ці квартири
об'єктом особистої приватної
власності.

Вирішуючи питання про реальний
розподіл спірних квартир колегією
суддів враховується та обставина, що
ці квартири є самостійними об'єктами
, кожна із сторін має право по ?
частин на кожну квартиру .

Кожна квартира є самостійним об'єктом
та реальному розподілу не підлягає,
що дає можливість виділити кожній із
сторін у власність окрему квартиру.

З врахуванням позовних вимог сторін
колегія суддів приходить до висновку,
що вимоги позивачки ОСОБА_1 про виділ
їй у власність квартири АДРЕСА_2
вартістю 167 826 грн. та виділення у
власність ОСОБА_4 квартири АДРЕСА_1
вартістю 204 789 грн. підлягають до
задоволення. ( а.с. 88 т. 1)

Враховуючи вартість майна, що
підлягає передачі у власність сторін,
колегія суддів приходить до висновку
про необхідність стягнути з ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_1 грошову компенсацію
вартості квартири в сумі : ( вартість
квартир) 167826 + 204789 = ( ділемо на частки)
372615 :2 = ( віднімаємо вартість квартири
виділеної у власність ОСОБА_1) 186307 -167826
= ( сума компенсації) 18 481 грн.

При цьому рівність прав та інтересів
кожного з подружжя не порушується.

Стягненню з відповідача ОСОБА_4
підлягає і судовий збір.

Так розмір задоволених позовних вимог
ОСОБА_1 дорівнює половині вартості
квартир , тобто 186 307 грн. Стягненню
підлягає судовий збір в сумі 1863 грн. ,
з них на користь ОСОБА_1 необхідно
стягнути понесені нею витрати в сумі
229,41 грн. ( а. с. 1) + 114 грн. 71 коп. ( а. с. 11)
=344 грн. 12 коп. та на користь держави
1518 грн. 88 коп.

Що стосується доводів апеляційної
скарги сторін відносно автомобіля
Subary Tribeca , то колегія суддів не вбачає
підстав для задоволення апеляційних
скарг в цій частині.

Місцевий суд вірно встановив, що
спірний автомобіль був придбаний в
період шлюбу та є об'єктом права
спільної сумісної власності. Доводи
апелянтів про те, що спірний
автомобіль не може бути об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя є необґрунтованими .

Автомобіль був придбаний сторонами
не на підставі договору дарування, а
згідно з довідкою рахунком за
договором купівлі продажу.

Дійсна ринкова вартість автомобіля
на час розгляду справи складає 221035
грн. ( а. с. 148).

Встановивши зазначені обставини
місцевий суд вірно оцінив ці докази
та правильно прийшов до висновку, що
доводи апелянтів, що фактично мав
місце договір дарування , є
необґрунтованими.

В іншій частині судового рішення
апеляційна скарга не містить доводів
щодо незаконності судового рішення,
тому колегія суддів не вбачає
підстав для виходу за межі доводів
апеляційної скарги.

Керуючись ст. 303, 307, п.3,4, ч.1 ст. 309, 316,
317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити частково.

В задоволенні апеляційної скарги
ОСОБА_2 відмовити.

Рішення Київського районного суду м.
Полтави від 14 листопада 2013 року в
частині визнання за ОСОБА_4 право
особистої приватної власності на
квартиру АДРЕСА_2 та на АДРЕСА_1
скасувати.

Визнати за ОСОБА_1 право власності
на квартиру АДРЕСА_2.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на
квартиру АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1
грошову компенсацію різниці вартості
квартир в сумі 18 481 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 судові витрати: на
користь ОСОБА_1 сплачений судовий
збір в сумі 344 грн. 12 коп. та на
користь держави 1518 грн. 88 коп.

В іншій частині рішення Київського
районного суду м. Полтави від 14
листопада 2013 року залишити без змін.

Рішення може бути оскаржено в
касаційному порядку протягом
двадцяти діб до Вищого
Спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Судді : (підписи)

Копія згідно: