У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2014 року
м. Київ
Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С.,
Колодійчука В.М., Умнової О.В.,
Фаловської І.М., розглянувши у
відкритому судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до
приватного підприємства «Колос РВ» про
витребування земельної ділянки з
чужого незаконного володіння та
передачу земельної ділянки, за
касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення
апеляційного суду Харківської області
від 5 листопада 2013 року,-

в с т а н о в и л а:

У червні 2013 року ОСОБА_5 звернулася до
суду з позовом, в якому просила
зобов'язати приватне підприємство
«Колос РВ» (далі ПП «Колос РВ»)
передати їй земельну ділянку площею
8,3606 га з цільовим призначенням для
ведення сільськогосподарського
виробництва, розташовану на території
Нижньобурлуцької сільської ради
Шевченківського району, Харківської
області, яка використовується
ПП «Колос РВ» без достатніх правових
підстав.

Позов мотивовано тим, що на підставі
рішення Шевченківського районного
суду Харківської області від 16 травня
2012 року, за ОСОБА_5 було визнано право
власності в порядку спадкування за
законом на земельну ділянку площею 8,3606
га, розташовану на території
Нижньобурлуцької сільської ради
Шевченківського району Харківської
області, яка раніше належала ОСОБА_6,
була успадкована ОСОБА_7,
померлою ІНФОРМАЦІЯ_1. 3 вересня 2012 року
позивач отримала державний акт і маючи
намір самостійно використовувати дану
земельну ділянку звернулася до
Нижньобурлуцької сільської ради з
питанням визначення меж, але в
сільській раді повідомили, що її
земельну ділянку використовує ПП
«Колос РВ». Оскільки, після
неодноразових звернень до приватного
підприємства останнє земельну ділянку
не повернуло і використовує її без
правових підстав, позивач звернулася
до суду з позовом про її повернення.

Рішенням Шевченківського районного
суду Харківської області
від 30 серпня 2013 року позов задоволено.
Зобов'язано ПП «Колос РВ» повернути
ОСОБА_5 земельну ділянку, розташовану
на території Нижньобурлуцької
сільської ради Шевченківського
районну Харківської області, на
контурі поля №7, площею 8,3606 га, яка
належить їй на праві приватної
власності згідно державного акта,
виданого Шевченківською районною
державною адміністрацією 3 вересня 2013
року. Вирішено питання щодо розподілу
судових витрат.

Рішенням апеляційного суду
Харківської області від 5 листопада
2013 року апеляційну скаргу ПП
«Колос РВ» задоволено. Рішення
місцевого суду скасовано з ухваленням
нового рішення про відмову у
задоволенні позову.

Позивач, не погоджуючись з даним
рішенням суду апеляційної інстанції
подала касаційну скаргу, в якій,
посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
та порушення норм процесуального
права, просить його скасувати із
залишенням в силі рішення місцевого
суду.

Заслухавши доповідь судді Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, дослідивши матеріали цивільної
справи, перевіривши доводи касаційної
скарги, колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційну скаргу слід
задовольнити, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позов виходив з того, що між позивачем
і ПП «Колос РВ» договору оренди
земельної ділянки не існує, тому
останнє самовільно, без правових
підстав і сплати
сільськогосподарського податку
користується земельною ділянкою, яка
раніше належала ОСОБА_6, а з 2012 року
позивачу. Відповідач зобов'язаний
повернути позивачу самовільно зайняту
земельну ділянку, оскільки право на
оренду у нього не виникло і власник має
право витребувати її в порядку,
встановленому главою 83 ЦК України.

ПП «Колос РВ» незаконно користується
земельною ділянкою позивача і не
сплачує за неї фіксований
сільськогосподарський податок на
протязі 3-х років, що підтверджується
поясненнями свідків, довідкою
відділення Шевченківської ОДПІ від 7
серпня 2013 року.

Посилаючись на вказані обставини
місцевий суд дійшов висновку про
наявність правових підстав для
задоволення позову.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції з ухваленням нового рішення
про відмову у задоволенні позову, суд
апеляційної інстанції виходив з того,
що матеріали справи не містять доказів
які б свідчили, що відповідач
перешкоджає або позбавляє позивача
можливості користуватися земельною
ділянкою. Позивачем не доведений факт
використання відповідачем спірної
земельної ділянки для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва, що вона зайнята посівами і
це унеможливлює її використання
позивачем. Згідно акту встановлення та
погодження меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості) для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва від 20 червня 2013 року були
встановлені межові знаки тривалого
збереження у кількості 5 шт. Проїзд до
земельної ділянки ОСОБА_5 здійснюється
по польовому шляху шириною 5 метрів. На
момент встановлення меж земельна
ділянка ОСОБА_5 була вільна від посівів
сільськогосподарських культур та не
оброблялась. Приведення відповідачем
земельної ділянки у придатний для
використання стан не є доказом
самовільного зайняття цієї земельної
ділянки. Використання земельної
ділянки позивачем залежить виключно
від її волевиявлення.

З такими висновками суду апеляційної
інстанції погодитися не можна,
оскільки вони не відповідають
фактичним обставинам справи та
зібраним у справі доказам, не
узгоджуються з нормами матеріального
права, що регулюють спірні
правовідносини.

Згідно зі ст.ст. 213, 214 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Під час ухвалення
рішення суд вирішує такі питання: 1) чи
мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Згідно ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Вказаним вимогам рішення суду
апеляційної інстанції не відповідає.

Відповідно до ст.ст. 125, 126 ЗК України
право на використання земельної
ділянки, крім власника чи постійного
землекористувача, яке посвідчене
державним актом, може виникнути в інших
осіб після укладення договору оренди і
його державної реєстрації.

В ході розгляду справи судом першої
інстанції встановлено факт
використання ПП «Колос РВ» земельної
ділянки позивача площею 8,3606 га,
розташованої на контурі поля №7 на
землях Нижньобурлуцької сільської
ради Шевченківського району
Харківської області. Усі земельні
ділянки, які розташовані на даному полі
№7 використовує ПП «Колос РВ», що
підтверджується показами свідка
голови Нижньобурлуцької сільської
ради Шевченківського району ОСОБА_8 і
секретаря даної сільської ради.

Також вказаний факт підтверджено в
ході виїзного судового засідання
Шевченківського районного суду на
місце розташування земельної ділянки
позивача 9 серпня 2013 року із залученням
у якості спеціаліста по земельним
питанням ОСОБА_9 і наданим
Шевченківським відділом
Держземагенства викопіюванням з
проекту організації території
Нижньобурлуцької сільської ради із
зазначенням кадастрового номеру
земельної ділянки позивача.

Вказаний факт не спростований
відповідачем в ході розгляду справи.

Згідно з ч. 1 ст. 58, ч. 2 ст. 59 ЦПК України
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.
Обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

В ході розгляду даної справи судом
першої інстанції дотримано вимог
ч.4 ст.10 ЦПК України щодо
обов'язку сприяти всебічному і повному
з'ясуванню обставин справи, надано
належну оцінку зібраним у справі
доказам, як кожному окремо, так і у їх
сукупності.

За умов встановленого факту
використання ПП «Колос РВ» належної
позивачу земельної ділянки при
відсутності укладеного між ними
договору оренди суд першої інстанції
дійшов правильного висновку про
наявність правових підстав для
задоволення позову щодо повернення
спірної земельної ділянки позивачу в
силу її використання відповідачем без
належних правових підстав.

Суд апеляційної інстанції висновки
місцевого суду не спростував та дійшов
помилкового висновку про відсутність
правових підстав для повернення
позивачу належної їй земельної
ділянки.

Відповідно до положень ст. 339 ЦПК
України, установивши, що апеляційним
судом скасовано судове рішення,
ухвалене згідно із законом, суд
касаційної інстанції скасовує судове
рішення суду апеляційної інстанції і
залишає в силі судове рішення суду
першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 339, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення апеляційного суду
Харківської області від 5 листопада
2013 року скасувати, рішення
Шевченківського районного суду
Харківської області від 30 серпня 2013
року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Ткачук О.С. Судді
Висоцька В.С. Колодійчук В.М.
Умнова О.В. Фаловська І.М.