Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №274/4336/13-ц
Головуючий у 1-й інст. Хавронюк
Доповідач Трояновська Г. С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого - судді
Трояновської Г.С.

суддів: Миніч Т.І.,
Павицької Т.М.

при секретарі Камінній М.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі цивільну справу
за позовом Публічного акціонерного
товариства „Комерційний банк
„Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Бердичівського міськрайонного
суду Житомирської області від 03
лютого 2014 року,-

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року Публічне
акціонерне товариство „Комерційний
банк „Приватбанк " звернулось до суду
з названим позовом. В обґрунтування
вимог позивач зазначав, що 11.05.2006 року
між ним та відповідачем було укладено
кредитний договір № б/н, за яким
відповідач отримав кредит в розмірі
8500,00 грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 36 % на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом з
кінцевим терміном повернення, що
відповідає строку дії картки. Оскільки
ОСОБА_1 не виконує зобов"язання
належним чином ПАТ КБ „ Приватбанк"
просило стягнути з нього на свою
користь заборгованість за кредитним
договором № б/н від 11.05.2006 року у
розмірі 35 251,94 грн. та судові витрати в
розмірі 352,52 грн.

Рішенням Бердичівського
міськрайонного суду Житомирської
області від 03 лютого 2014 року позов ПАТ
КБ „Приватбанк" задоволено повністю.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ
„Приватбанк " 35 251,94 грн. заборгованості
за кредитним договором від 11.05.2006 року
станом на 31.05.2013 року, в тому числі по
сплаті кредиту в сумі 7188,45
грн.,відсотків - 25908,64 грн., штрафу 500 грн.
та 1654,85 грн., а також 352,52 грн. витрат по
сплаті судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1
просить рішення суду скасувати та
постановити нове рішення, яким в
задоволенні позову відмовити. Вважає,
що висновки суду про те, що між
позивачем і відповідачем було укладено
договір про надання банківських
послуг, який також складається із заяви
клієнта і Умов і Правил надання
банківських послуг, не відповідає
дійсності. Зазначає, що надані
позивачем Умови і Правила надання
банківських послуг, викладені на
окремих аркушах і підписані лише
позивачем. Його /відповідача/ підпис у
наданих Умовах відсутній. У зазначених
Умовах також відсутня інформація про
час дії, а також те, що ці Умови
стосуються кредиту, наданому саме йому.
Також зазначає, що судом не було взято
до уваги того, що позивач не надав
доказів отримання ним грошових коштів
та того, що розрахунок його
заборгованості не оформлений належним
чином. Крім того вважає, що судом
неправомірно не було застосовано
наслідки спливу строку позовної
давності, про що він заявляв письмово у
суді першої інстанції.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах,
визначених ст. 303 ЦПК України, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення з огляду на
наступне.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Виходячи з положень статей 610, 612, 625, 629
ЦК України - договір є обов'язковим до
виконання; порушенням зобов'язання є
його невиконання або виконання з
порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання; боржник вважається таким,
що прострочив, якщо не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором та
не звільняється від відповідальності
за неможливості виконання ним
грошового зобов'язання.

Суд першої інстанції, ухвалюючи
рішення про задоволення позову,
виходив із того, що відповідачем
порушено взяті зобов"язання по
кредитному договору, грошові кошти в
повному обсязі не повернуті, вимоги про
стягнення боргу підтверджені наданими
суду письмовими доказами. До моменту
звернення позивача до суду в липні 2013
року відповідач не проінформував його
/позивача/ про припинення дії договору,
останній таких дій також не вчинив, а
тому договірні правовідносини між
сторонами на момент звернення позивача
до суду не були припинені, строк
позовної давності ним не пропущено.

Колегія суддів апеляційного суду
погоджується з такими висновками суду
першої інстанції і вважає, що рішення
ухвалено із дотриманням норм
матеріального і процесуального права.

Так, судом першої інстанції
встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що відповідно до
кредитного договору, оформленого
Заявою від 11 травня 2006 року, ОСОБА_1
отримав того ж дня кредит у розмірі 8500
грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 36 % річних на суму
залишку заборгованості за кредитом з
кінцевим терміном повернення, що
відповідає строку дії картки /а.с.5/.

У вказаній Заяві зазначено, що ОСОБА_1
ознайомився і згодний з Умовами і
Правилами надання банківських послуг
(а.с. 5зворот). Вказані обставини
підтверджуються підписом позичальника
ОСОБА_1

Укладення кредитного договору у такій
формі здійснено у відповідності до
наказу голови правління Приватбанку
№С-89 від 24.05.2005 року, відповідно до
якого розроблено спрощену форму
Договору про надання банківських
послуг, яка передбачає укладення і
підписання клієнтом Заяви про надання
послуг, в якій Клієнт зазначає, що
ознайомився і згодний з Умовами і
Правилами надання банківських послуг.
Умови і Правила складають
базис-постійну частину Договору, але не
підписуються Клієнтом /а.с.74/.

Відтак, наведеним спростовуються
доводи в апеляційній скарзі про те, що
відповідач не підписував Умови і
Правила надання банківських послуг,
які викладені на окремих аркушах і
підписані лише позивачем, а тому їх дія
не стосується обставин наданого саме
йому кредиту.

Згідно Умов і Правил надання
банківських послуг визначено, що
картковий рахунок відкривається на
невизначений строк (п. 9.3 Умов і
Правил)/а.с.8/.

Договір діє протягом 12 місяців з
моменту підписання. Якщо протягом
цього строку ні одна із сторін не
поінформує іншу сторону про припинення
дії договору, він автоматично
пролонгується на той же строк (п. 9.12
Умов і Правил)/а.с.8/.

Пунктом 3.13 Умов і Правил також
визначено, що якщо у випадку по
закінченню строку вкладу Клієнт не
заявив банку про відмову від
продовження строку вкладу, вклад
автоматично вважається продовженим ще
на один строк. Строк вкладу
продовжується неодноразово без явки
клієнта до Банку /а.с.6 зв./

Сторони уклали договір 11.05.2006 року
строком на 12 місяців, тобто до 11.05.2007
року. Договір щорічно автоматично
лонгувався на 12 місяців та на даний час
діє, оскільки з 2006 року жодна зі сторін
не заявила про свій намір його
розірвати.

Зазначені обставини відповідачем не
спростовані.

Таким чином, доводи, наведені в
апеляційній скарзі, щодо пропуску
Банком строку для звернення до суду з
позовом про захист своїх прав є
безпідставними, з огляду на те, що
укладений сторонами договір
автоматично пролонгований, строк дії
договору не закінчився.

Відповідно до Умов і Правил карткою має
право користуватися лише її держатель,
строк дії картки вказаний на її
лицьовій стороні (місяць, рік), картка є
дійсною до останнього календарного дня
вказаного місяця (п. 3.1.1. розділу 3
Правил користування карткою)/а.с.8-9/.

Порядок погашення боргових зобов'язань
визначено в розділі 5 Правил,
відповідно до якого строк погашення
кредиту (кредитний ліміт, кредитна
лінія) по платіжних картках
проводиться в повному обсязі не
пізніше останнього дня місяця,
вказаного на платіжній картці /а.с.8
зворот/.

У разі порушення клієнтом строків
платежів по будь-якому з грошових
зобов'язань, передбачених даним
договором більш ніж на 120 днів, клієнт
зобов'язаний сплатити банку штраф в
розмірі 500 грн + 5 % від суми позову
(розділ 8 п. 8.6. Умов та Правил)/а.с.7 зв./.

Грошові кошти в розмірі кредитного
ліміту - 8500 грн. були зняті з карткового
рахунку ОСОБА_1, що підтверджується
випискою із особового рахунку /а.с. 47-50/
та спростовує доводи, наведені в
апеляційній скарзі про те, що позивачем
не надано доказів отримання ним
/відповідачем/ грошових коштів.

Судом першої інстанції правильно
встановлено, що ОСОБА_1 належним чином
не виконував умови діючого кредитного
договору (у формі Заяви), у зв'язку з чим
утворилась заборгованість в сумі 35 251,94
грн., яка складається із
заборгованості за кредитом в сумі 7188,45
грн., відсотків - 25908,64 грн., штрафу 500 грн.
та 1654,85 грн. та підлягає стягненню із
відповідача /а.с.3-4/.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції
правильно встановив характер
правовідносин сторін у справі та
застосував до цих правовідносин норми
матеріального права, які їх регулюють,
вирішив спір з урахуванням меж
заявлених позовних вимог на підставі
наданих сторонами доказів з
дотриманням норм процесуального права,
дійшовши обґрунтованого висновку, що
відповідач належним чином не виконує
умови кредитного договору, у зв'язку з
чим утворилась заборгованість, яка
підлягає стягненню із відповідача.

Докази та обставини на які посилається
заявник в апеляційній скарзі,
спростовуються матеріалами справи, про
що зазначено вище.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення на підставі наданих сторонами
та досліджених у судовому засіданні
доказів, повно і всебічно з"ясувавши
обставини, на які посилаються сторони
як на підставу своїх вимог і
заперечень.

Рішення суду є законним і
обґрунтованим, підстави для його
скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 308, 313,
314, 315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія
суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Бердичівського міськрайонного
суду Житомирської області від 03
лютого 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий Судді