АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 553/1136/13-ц
Номер провадження 22-ц/786/764/14
Головуючий у 1-й інстанції Крючко Н.
Доповідач Бутенко С. Б.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2014 року м. Полтава Колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду Полтавської
області в складі:

Головуючого судді:
Бутенко С.Б.

Суддів:
Обідіної О.І., Прядкіної О.В.

при секретарі:
Зеленській О.І.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства «МЕГАБАНК»

на рішення Ленінського районного суду
м. Полтави від 17січня 2014 року

по справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «МЕГАБАНК» в
особі Полтавського ЦРВ ПАТ "МЕГАБАНК"
до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
Управління Державної міграційної
служби в Полтавській області, треті
особи на стороні відповідача, які не
заявляють самостійних вимог щодо
предмета спору: Ленінський відділ
державної виконавчої служби
Полтавського міського управління
юстиції, Відділ опіки і піклування
Ленінської районної у м. Полтаві ради,
Комунальне підприємство
«Житлово-експлуатаційна організація №
2» Полтавської міської ради, про
виселення та зняття з реєстраційного
обліку .

В С Т А Н О В И Л А:

В березні 2013 року позивач ПАТ
«МЕГАБАНК» звернувся до суду із
вищевказаним позовом, в якому,
посилаючись на ст.ст. 388, 391 ЦК України,
ст. 109 ЖК України, ст. 40 Закону України
«Про іпотеку», ст. 7 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні», просив
виселити ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4
з будинку за адресою: АДРЕСА_1 та
зобов'язати Сектор ГІРФО Ленінського
РВ ПМУ УМВС України в Полтавській
області зняти з реєстрації вказаних
осіб, судові витрати по справі покласти
на відповідачів.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Полтави від 17 січня 2014 року в
задоволенні позовних вимог ПАТ
«МЕГАБАНК» відмовлено у зв'язку з
необґрунтованістю та недоведеністю.

Не погодившись з даним рішенням,
представник ПАТ «МЕГАБАНК» подав
апеляційну скаргу, в якій посилаючись
на невідповідність висновків суду
обставинам справи, неправильне
застосування норм матеріального права
та порушення норм процесуального
права, просить рішення суду першої
інстанції скасувати та ухвалити нове
рішення, яким позов ПАТ «МЕГАБАНК»
задовольнити у повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, пояснення осіб, які
з'явилися в судове засідання,
дослідивши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга до задоволення не
підлягає з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 307 ч. 1 п. 1, ст. 308 ЦПК
України за наслідками розгляду
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції апеляційний суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо визнає, що суд
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції, 29
березня 2007 року між ВАТ «МЕГАБАНК»,
правонаступником якого є ПАТ
«МЕГАБАНК» (далі - Банк), та ОСОБА_1 було
укладено кредитний договір № 61/2007,
відповідно до якого останньому надано
кредит у сумі 130 000,00 доларів США на
споживчі цілі на строк до 29 березня 2017
року зі сплатою 13% річних. В подальшому
були укладені додаткові угоди до
кредитного договору, якими збільшено
розмір кредиту до 230 000,00 доларів США, а
відсоткову ставку - до 13,8% річних.

Для забезпечення виконання зобов'язань
за вищевказаним кредитним договором 29
березня 2007 року між Банком та ОСОБА_1
було укладено нотаріально посвідчений
іпотечний договір № 61/2007-з, предметом
якого є житловий будинок з надвірними
будівлями та земельна ділянка передана
для будівництва та обслуговування
жилого будинку, що розташовані за
адресою: АДРЕСА_1 та належать на праві
власності іпотекодавцю ОСОБА_1 на
підставі договору дарування від 25
лютого 2002 року, посвідченого приватним
нотаріусом Полтавського міського
нотаріального округу 25.02.2002 р. за р. № 1262
та зареєстрованого Полтавським БТІ у
реєстровій книзі № 141 за реєстровим №
18604 від 25.02.2002 р. та Державного акту на
право приватної власності на землю
серії 1-ПЛ № 008519, зареєстрованого
виконкомом Ленінської районної в м.
Полтаві ради в низі записів реєстрації
державних актів на право приватної
власності на землю за № 506 .

Заочним рішенням Ленінського
районного суду м. Полтави від 18 вересня
2009 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь
ПАТ «МЕГАБАНК» заборгованість за
вказаним кредитним договором в сумі 221
419,61 доларів США, що у гривневому
еквіваленті становить 1 687 217, 43 грн., та
судові витрати в розмірі 1950,00 грн.,
кредитний договір № 61/2007 від 29.03.2007 р.,
укладений між ПАТ «МЕГАБАНК» та ОСОБА_1
- розірвано.

Дане рішення в установленому законом
порядку сторонами не оскаржене,
набрало законної сили 11 жовтня 2009 року
та звернуто судом до виконання шляхом
видачі позивачеві 07 травня 2010 року
виконавчого листа № 2-1459.

Постановою державного виконавця
Ленінського ВДВС Полтавського МУЮ від
22.07.2013 р. повторно відкрито виконавче
провадження з примусового виконання
вказаного судового рішення, в межах
якого за постановою державного
виконавця від 22.07.2013 та згідно акту
опису й арешту майна від 24.12.2013 р.
накладено арешт на житловий будинок з
надвірними будівлями та земельною
ділянкою, що знаходяться за адресою:
АДРЕСА_1 та належать боржнику.

Відповідно до ст. 109 ч. 1 ЖК України
виселення громадян із займаного жилого
приміщення допускається з підстав,
установлених законом. Виселення
проводиться добровільно або в судовому
порядку.

Частиною 3 статті 109 ЖК України, ст. 40
Закону України «Про іпотеку»
встановлено, що примусове виселення
всіх мешканців із займаного житлового
будинку чи житлового приміщення, що
передані в іпотеку, на підставі рішення
суду допускається лише у разі
звернення стягнення на предмет іпотеки
та якщо мешканці добровільно не
звільнять житловий будинок або житлове
приміщення протягом одного місяця або
в інший погоджений сторонами строк з
дня отримання вимоги іпотекодержателя
або нового власника про виселення.

При цьому, громадянам, яких виселяють з
жилих приміщень, одночасно надається
інше постійне жиле приміщення, за
винятком виселення громадян при
зверненні стягнення на жилі
приміщення, що були придбані ними за
рахунок кредиту (позики) банку чи іншої
особи, повернення якого забезпечене
іпотекою відповідного жилого
приміщення. Постійне жиле приміщення,
що надається особі, яку виселяють,
повинно бути зазначено в рішенні суду
(ч. 2 ст. 109 ЖК України).

Надаване громадянам у зв'язку з
виселенням інше жиле приміщення
повинно знаходитись у межах даного
населеного пункту і відповідати
встановленим санітарним і технічним
вимогам (ст. 114 ч. 2 ЖК України).

Як вбачається з матеріалів справи та не
заперечувалось особами, які беруть
участь у розгляді справи, своїм правом
на звернення стягнення на предмет
іпотеки ПАТ «МЕГАБАНК» не скористався.

Крім того, позовні вимоги Банку та
матеріали справи не містять даних щодо
іншого постійного жилого приміщення,
яке має бути надано відповідачам, що
унеможливлює вирішення питання про їх
виселення за нормами житлового права.

Колегія суддів також не находить
підстав до застосування до спірних
правовідносин норм цивільного права
щодо захисту права власності, оскільки
позивач в порядку, установленому
законом та договором, такого права не
набув.

З огляду на викладене, судова колегія
приходить до висновку про відсутність
підстав для скасування рішення суду
першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ч. 2 ЦПК України не
може бути скасоване правильне по суті і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду першої інстанції не спростовують
і не дають підстав вважати, що при
розгляді справи судом допущено
неправильне застосування норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права, яке призвело або
могло призвести до неправильного
вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315, 319 ЦПК
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «МЕГАБАНК» -
відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м.
Полтави від 17 січня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
протягом 20 днів.

Головуючий:
С.Б. Бутенко

Судді: /підписи/
О.І.Обідіна

О.В.Прядкіна

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області
С.Б. Бутенко