Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/731/14 Головуючий у
суді І-ї інстанції Плохотніченко Л.І.
УХВАЛА

12.02.2014

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Кіровоградської області у складі:

головуючої судді: Дьомич Л.М.

суддів: Єгорової С.М.; Пищиди М.М.

з участю секретаря: Лазаренко В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на ухвалу Ленінського районного суду м.
Кіровограда від 05 грудня 2013 року у
справі за позовом ОСОБА_3, який діє в
своїх інтересах та представляє
інтереси ОСОБА_4 до ОСОБА_2 та ОСОБА_5 про
припинення дій, які порушують право та
усунення перешкод у користуванні
власністю,-

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2013 року ОСОБА_3, який діє в
своїх інтересах та в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_5 про
визнання протиправними дії
відповідачів по влаштуванню металевої
двері додаткового виходу з кв. АДРЕСА_1
з поглинанням і руйнуванням східців
позивача до кв. АДРЕСА_2; встановлення
перешкод у проході до кв. АДРЕСА_2;
зобов'язати припинити дії щодо
влаштування виходу з кв. АДРЕСА_1, які
порушують право позивача
користуватися кв. АДРЕСА_2; усунути
перешкоди у користуванні власністю,
шляхом покладення обов'язку
демонтування дверей та східців, що
споруджуються на існуючих за кв.
АДРЕСА_2; зобов'язати привести
зруйновані східці до кв. позивача
АДРЕСА_2 у первинний, придатний до
використання стан.

03 грудня 2013 року ОСОБА_3 подав письмову
заяву про забезпечення позову, якою
просив заборонити власникам квартири
АДРЕСА_1 ОСОБА_2 та ОСОБА_5 проведення
будь-яких будівельних робіт по
створенню споруд, спорудженню східців
з кв. АДРЕСА_1 з метою влаштування
виходу на АДРЕСА_1 до розгляду позову по
суті.

Ухвалою суду від 13 грудня 2013 року
відкрито провадження у справі. (а.с.23).

Ухвалою Ленінського районного суду м.
Кіровограда від 05 грудня 2013 року
задоволено заяву ОСОБА_3 про
забезпечення позову, заборонено
власникам квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_8 та
ОСОБА_9 проведення будь-яких
будівельних робіт по створенню споруд,
спорудження східців з квартири АДРЕСА_1
з метою влаштування виходу на АДРЕСА_1
до розгляду спору. (а.с.9).

Не погоджуючись з ухвалою суду ОСОБА_2
подав апеляційну скаргу, в якій
ставиться питання про скасування, у
зв'язку з порушенням судом норм
процесуального права. Так як суд не
врахував, що позивачем не було надано
жодних підстав забезпечення позову та
обґрунтування необхідності
застосування того чи іншого виду
забезпечення позову.

Крім того, судом першої інстанції не
було зазначено у постановленій ним
ухвалі обставини, що підтверджувалися
б належними та допустимими засобами
доказування, що невжиття заходів
забезпечення позову може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
суду.

Колегія суддів, заслухавши пояснення
сторін, перевіривши законність і
обґрунтованість ухвали суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги і вимог, заявлених у суді першої
інстанції, вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню, а
ухвала суду скасуванню за наступного.

Відповідно до ч.3 ст. 210 ЦПК України
ухвала суду, що складається як окремий
документ, складається з мотивувальної
частини із зазначенням мотивів, з яких
суд дійшов висновків, і закону, яким
керувався суд, постановляючи ухвалу.

Відповідно до ч.3 ст.151 ЦПК України
забезпечення позову за заявою осіб, які
беруть участь у справі, допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення позову
може утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Статтею 152 ЦПК України передбачено, що
позов забезпечується, зокрема:
накладенням арешту на майно і грошові
кошти, що належать відповідачеві і
знаходяться у нього або в інших осіб;
забороною вчиняти певні дії. Суд може
застосувати кілька видів забезпечення
позову.

Згідно з роз'ясненнями Пленуму
Верховного Суду України, наведеними в
п. 4 постанови №9 від 22 грудня 2006р. «Про
практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову», розглядаючи
заяву про забезпечення позову, суд має
з урахуванням доказів, наданих
позивачем на підтвердження своїх
вимог, пересвідчитись в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову,
з'ясувати відповідність виду
забезпечення позову, який просить
застосувати особа, котра звернулась з
такою заявою.

Постановляючи ухвалу про задоволення
заяви щодо забезпечення позову, суд
першої інстанції послався на те, що
наявні підстави вважати, що невжиття
заходів забезпечення позову може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Із змісту позовної заяви виходить, що
на підставі договору купівлі-продажу
від 20 жовтня 2000 року ОСОБА_3 являється
власником кв. АДРЕСА_2 та мешкає в ній
разом зі своїм неповнолітнім сином
ОСОБА_4, що підтверджується довідкою з
ЖЕК № 12 від 17 травня 2012 року.

На підставі рішення виконкому
Кіровоградської міської ради від 15
червня 2011 року № 757 була проведена
перевірка частини житлової квартири
АДРЕСА_2, площею 12.01 кв. м до
реконструкції під кабінет юридичної
практики з влаштуванням окремого входу
на АДРЕСА_2. Пункт 2 вказаного рішення
передбачає не тільки проектування
реконструкції частини житла з
влаштуванням окремого входу, а й
складання проекту відведення
земельної ділянки площею 0,002 га в
оренду. Згідно виготовленого проекту
та наданого дозволу на ведення
будівельних робіт № 73 від 03 жовтня 2011
року ОСОБА_3 були побудовані східці до
квартири АДРЕСА_2.

Рішенням Кіровоградської міської ради
від 21 серпня 2001 року № 1134 «Про надання,
вилучення оформлення, користування
земельними ділянками» позивачу надано
в оренду терміном на 10 років за рахунок
земель міської ради ділянку площею, 002
га під розміщення офісу юридичної
практики «Звернення до Євросуду». 23
грудня 2012 року між виконкомом
Кіровоградської міської ради та ОСОБА_3
укладено договір оренди земельної
ділянки площею 0,002 га для розміщення
контори, яка знаходиться по АДРЕСА_2.

29 листопада 2013 року власники сусідньої
квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_2 та ОСОБА_5
розпочали будівництво з демонтуванням
та розширенням віконного отвору, із
заміною його на двері. Під час
влаштування відповідачами окремого
виходу по АДРЕСА_1 з встановленням
металевих дверей з квартири АДРЕСА_1, як
вказує позивач, було пошкоджено та
приведено в занепад східці до квартири
АДРЕСА_2. Внаслідок чого відсутній
вільний доступ до належного йому
приміщення, що створює неможливість
використання власності. Крім того,
ОСОБА_2 було споруджено на існуючих з 2003
року східцях до квартири АДРЕСА_2
будівельний об'єкт не маючи при цьому
жодних документів на перепланування,
перебудову чи реконструкцію
нежитлового приміщення з влаштуванням
окремого виходу зі східцями.

На думку позивача, є вкрай необхідним
своєчасно заборонити проведення
будівельних робіт власникам квартири
АДРЕСА_1 до розгляду справи по суті,
оскільки у разі задоволення позовних
вимог невжиття заходів забезпечення
позову може утруднити чи зробити
неможливим виконання рішення суду.

Покладений в основу оскаржуваної
ухвали висновок суду не повною мірою
узгоджується з положеннями ст.ст.151-153
ЦПК щодо підстав та порядку
забезпечення позову, з наведеними
роз'ясненнями Пленуму Верховного Суду
України, мотивувальна частина ухвали
не відповідає положенням права, що
регулює підстави та умова вирішення
такої заяви.

Розглядаючи заяву про забезпечення
позову, суд першої інстанції у повному
обсязі не пересвідчився в тому, чи
існує реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову, чи
заявлений спосіб забезпечення позову
вирішує взагалі виниклий спір між
сторонами.

Заява про забезпечення позову
розглянута судом до відкриття
провадження у справі, а відповідно до
ч. 3 ст. 151 ЦПК України та роз'яснень
викладених у п. 1 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 22.12.2006
року № 9 "Про практику застосування
судами цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову", забезпечення
позову допускається на будь-якій
стадії розгляду справи після відкриття
провадження у ній (за винятком випадку,
передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК України),
якщо невжиття заходів забезпечення
може утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Суд першої інстанції не вправі
здійснювати будь-які дії щодо
підготовки справи до судового розгляду
та вирішувати питання щодо доцільності
забезпечення позову до відкриття
провадження у справі.

Зазначені порушення норм
процесуального закону у сукупності з
допущеними судом першої інстанції
вимог ч. 2 ст. 151 ЦПК України є підставою
для скасування ухвали суду першої
інстанції з передачею питання на новий
розгляд.

Оскільки судом першої інстанції було
порушено порядок, встановлений для
вирішення заяв про забезпечення
позову, то колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню та
оскаржувана ухвала не може залишатися
в силі і підлягає скасуванню, а питання
підлягає передачі на новий розгляд до
суду першої інстанції у відповідності
до положень п. 3 ст. 312 ЦПК України.

При новому розгляді питання, суду
першої інстанції необхідно всебічно,
повно, та об'єктивно перевірити
обґрунтованість доводів заяви
позивача з урахуванням наданих
сторонами доказів та пересвідчитися в
тому, чи існує реальна загроза
невиконання чи утруднення виконання у
майбутньому рішення суду, а також чи є
заходи забезпечення позову, які
просить вжити позивач і чи співмірні
вони із заявленими позовними вимогами.

Керуючись ст.ст 303, 304, 307, 312, 313, 314, 315, 319
ЦПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Ухвалу Ленінського районного
суду м. Кіровограда від 05 грудня 2013 року
- скасувати та передати питання на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і оскарженню
не підлягає.

Головуюча:

Судді: