У Х В А Л А

17 лютого 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Євтушенко О.І.,

суддів: Євграфової Є.П.,
Завгородньої І.М.,

Мазур Л.М.,
Нагорняка В.А.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 в особі
представника за довіреністю ОСОБА_4 про
перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 26 вересня 2013 року у справі за
позовом публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ
«ПриватБанк») до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про
виселення та зняття з реєстраційного
обліку,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2012 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3
та ОСОБА_5, в якому позивач просив
виселити відповідачів з квартири
АДРЕСА_1 та зняти їх з реєстраційного
обліку.

На обґрунтування позовних вимог
посилалося на те, що заочним рішенням
Київського районного суду м.
Сімферополя Автономної Республіки
Крим від 31 жовтня 2011 року у рахунок
погашення заборгованості за кредитним
договором звернуто стягнення на
предмет іпотеки, а саме: квартиру
АДРЕСА_1, яка належить відповідачам на
праві власності, проте останні
відмовляються звільнити квартиру, що в
свою чергу позбавляє можливості
виконати рішення суду, у зв'язку з чим
просило задовольнити позовні вимоги у
повному обсязі.

Рішенням Київського районного суду м.
Сімферополя Автономної Республіки
Крим від 02 квітня 2013 року, з урахуванням
ухвали Київського районного суду м.
Сімферополя Автономної Республіки
Крим від 18 травня 2013 року про
виправлення описки, позов ПАТ КБ
«ПриватБанк» задоволено частково.

Виселено ОСОБА_3 та ОСОБА_5 із квартири
АДРЕСА_1, без надання іншого жилого
приміщення.

У задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Ухвалою Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим від 22 липня 2013 року
апеляційну скаргу представника ОСОБА_3
- ОСОБА_4 відхилено, рішення Київського
районного суду м. Сімферополя
Автономної Республіки Крим від 02
квітня 2013 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 26 вересня 2013
року відмовлено у відкритті
касаційного провадження у справі з
підстав, встановлених п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК
України.

У січні 2014 року до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від представника ОСОБА_3 -
ОСОБА_4 надійшла заява про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 26 вересня 2013
року з підстав неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах, а
саме ст. ст. 38, 39 Закону України «Про
іпотеку» та ст. 109 Житлового кодексу
України.

Відповідно до вимог статті 355 ЦПК
України заява про перегляд судових
рішень у цивільних справах може бути
подана виключно з підстав:
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах; встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом.

Як на приклад неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права заявник
посилається на:

- копію ухвали Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 16 листопада 2011
року, постановлену за результатами
розгляду касаційної скарги на рішення
Дарницького районного суду м. Києва від
12 травня 2010 року та ухвалу апеляційного
суду м. Києва від 14 квітня 2011 року у
справі за позовом про виселення та
зобов'язання зняти з реєстрації, за
позовом про стягнення заборгованості
за кредитним договором та зустрічним
позовом про визнання недійсними
кредитного договору та договору
іпотеки, якою оскаржувані рішення
скасовано, а справу передано на новий
розгляд до суду першої інстанції;

- копію ухвали Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 26 грудня 2012
року, постановлену за результатами
розгляду касаційної скарги на рішення
апеляційного суду Харківської області
від 02 серпня 2012 року у справі за позовом
про стягнення заборгованості, визнання
недійсним договору купівлі-продажу,
звернення стягнення на предмет іпотеки
та виселення мешканців, якою рішення
апеляційного суду Харківської області
від 02 серпня 2012 року про скасовано, а
рішення Дзержинського районного суду
м. Харкова від 23 квітня 2012
року залишено в силі;

- копію ухвали Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 17 квітня 2013
року, постановлену за результатами
розгляду касаційної скарги на рішення
Дніпровського районного суду м. Києва
від 19 вересня 2012 року та рішення
апеляційного суду м. Києва від 13 грудня
2012 року у справі за позовом про
звернення стягнення на предмет
іпотеки, виселення та зняття з
реєстраційного обліку, якою
оскаржувані рішення в частині відмови
у задоволенні позовних вимог про
виселення Особи-4 скасовано, справу в
цій частині передано на новий розгляд
до суду першої інстанції, а в іншій
частині оскаржувані рішення про
звернення стягнення на предмет іпотеки
залишено без змін.

Виходячи з роз'яснень, викладених у п. 7
постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про
судову практику застосування статей
353-360 ЦПК України», постановлення
касаційною інстанцією ухвали про
скасування рішення судів нижчих
інстанцій із передачею справи на новий
розгляд не означає остаточного
вирішення спору у справі й
застосування норм матеріального права
для вирішення спору по суті, тому
відповідні ухвали не можуть бути
предметом перегляду в порядку,
передбаченому главою 3 розділу V ЦПК
України, і на них не може здійснюватися
посилання на підтвердження підстави,
встановленої пунктом 1 частини першої
статті 355 ЦПК України.

За викладених обставин, посилання
представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на
ухвали суду касаційної інстанції від 16
листопада 2011 року та від 17
квітня 2013 року, якими скасовано судові
рішення з передачею справи на новий
розгляд, не є підтвердженням підстави,
встановленої пунктом 1 частини першої
статті 355 ЦПК України, а тому справа у
допуску до провадження Верховного Суду
України не підлягає.

Згідно із п. 6 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про
судову практику застосування статей
353-360 ЦПК України» під судовими
рішеннями у подібних правовідносинах
слід розуміти такі, де тотожними є
предмет спору, підстави позову, зміст
позовних вимог та встановлені судом
фактичні обставини, а також має місце
однакове матеріально-правове
регулювання спірних правовідносин.
Зміст правовідносин із метою
з'ясування їх подібності в різних
судових рішеннях суду (судів)
касаційної інстанції визначається
обставинами кожної конкретної справи.

Ухвалення різних за змістом судових
рішень означає, що суд (суди) касаційної
інстанції при розгляді двох або більше
справ за подібних правовідносин при
однаковому їх матеріально-правовому
регулюванні дійшов (дійшли)
неоднакових правових висновків.

Проте, зі змісту ухвали суду касаційної
інстанції від 26 грудня 2012 року,
наданої у приклад неоднакового
застосування норм матеріального права,
не вбачається передбаченої ч. 1 ст. 355
ЦПК України підстави для перегляду
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 26 вересня 2013
року, оскільки у зазначеній ухвалі
фактичні обставини справи не є
тотожними у порівнянні з ухвалою суду,
про перегляд якої подано заяву.

Наведені заявником доводи щодо
неоднакового застосування норм
матеріального права, на які
посилається заявник, зводяться до
оцінки судом фактичних обставин справи
щодо конкретного спору, а тому не
можуть бути підставами згідно вимог ч. 1
ст. 355 ЦПК України для перегляду
судового рішення.

Із урахуванням вищевказаного, колегія
суддів дійшла висновку про відсутність
підстав перегляду ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 26 вересня 2013 року Верховним
Судом України.

Керуючись ст. ст. 354, 355, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного
Суду України справи за позовом
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» до
ОСОБА_3, ОСОБА_5 про виселення та зняття
з реєстраційного обліку, за заявою
ОСОБА_3 в особі представника за
довіреністю ОСОБА_4 про перегляд ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 26 вересня 2013 року,
відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.І. Євтушенко

Судді:
Є.П. Євграфова

І.М. Завгородня

Л.М. Мазур

В.А. Нагорняк