АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження №22-ц/796/815/2014
в 1 інстанції - Сербіна Н.Г.
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі:

головуючого Желепи О.В.

суддів Іванченко М.М.,
Рубан С.М.

при секретарі Онищенко О.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Подільського районного суду м. Києва
від 08 листопада 2013 року в справі за
позовом Публічного акціонерного
товариства «БАНК КІПРУ» до ОСОБА_1,
треті особи: ОСОБА_2, Дочірнє
підприємство «Шелл Біч Інвестментс
Лімітед-Україна» (з 100% іноземним
капіталом) про звернення стягнення на
предмет іпотеки шляхом визнання права
власності, -

Заслухавши доповідь судді Желепи О.В.,
пояснення представників сторін,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_1, треті особи: ОСОБА_2, Дочірнє
підприємство «Шелл Біч Інвестментс
Лімітед-Україна» (з 100% іноземним
капіталом) про звернення стягнення на
предмет іпотеки шляхом визнання права
власності.

Просив звернути стягнення на предмет
іпотеки - жилий будинок, що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею
645,6 кв.м, та належить на праві власності
ОСОБА_1 шляхом визнання права власності
за ПАТ «БАНК КІПРУ» на предмет іпотеки
в рахунок часткового погашення
заборгованості за кредитним договором
№ 002-177/2006 від 11.12.2006 року в розмірі 19 445 043
гри., з яких 17 550 000 грн. - заборгованість
за простроченим кредитом, 1806605,48 грн. -
заборгованість за простроченими
процентами, 88 437,54 грн. - пеня за
простроченими процентами, за вартістю
15 649 344 грн., що встановлена за
домовленістю сторін в іпотечному
договорі від 12.12.2006 року. Визнати за ПАТ
«БАНК КІПРУ» право власності на жилий
будинок, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, загальною площею 645,6 кв.м та
стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «БАНК
КІПРУ» судовий збір.

Під час розгляду справи позивач
уточнив свої вимоги та просив звернути
стягнення на предмет іпотеки шляхом
визнання права власності за ним на
предмет іпотеки в рахунок часткового
погашення заборгованості за кредитним
договором № 002-177/2006 від 11.12.2006 року за
вартість 14 779 075 грн., яка визначена
висновком за результатами проведення
судової будівельно-технічної
експертизи № 955/956/13-42 від 18.06.2013 року
станом та в цінах на момент
дослідження.

Рішенням Подільського районного суду
м. Києва від 0811.2013 року позов
Публічного акціонерного товариства
«БАНК КІПРУ» до ОСОБА_1, треті особи:
ОСОБА_2, Дочірнє підприємство «Шелл Біч
Інвестментс Лімітед-Україна» (з 100%
іноземним капіталом) про звернення
стягнення на предмет іпотеки шляхом
визнання права власності - задоволено.

Звернуто стягнення на предмет іпотеки
в рахунок часткового погашення
заборгованості за кредитним договором
№ 002-177/2006 від 11.12.2006 року в розмірі 18 315
265,79 грн., шляхом визнання за Публічним
акціонерним товариством «БАНК Кіпру»
права власності на житловий будинок
(Літ.А), що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, загальною площею 645,6 кв.м ( в
т.ч. житлова площа 332,3 кв.м) за ціною 14 779
075 грн. (чотирнадцять мільйонів сімсот
сімдесят дев'ять тисяч сімдесят п'ять
грн.).

Не погодившись з таким рішенням суду,
ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій
просить його скасувати та ухвалити
нове рішення, яким в задоволені позову
відмовити.

В апеляційній скарзі посилалася на те,
що рішення суду є незаконним, ухваленим
з порушенням норм матеріального та
процесуального права. Зазначала, що
судом порушено ст. ст. 12, 33 Закону
України «Про іпотеку», ст.ст. 256, 257, 261, 264,
267 ЦК України, оскільки позивачем було
пропущено строк позовної давності для
звернення до суду, а тому в позові
необхідно було відмовити. Також
зазначила, що судом порушено вимоги ст.
17 Закону України «Про іпотеку», ст.ст.
526, 651, 653, 275, ЦК України та безпідставно
визнано право власності на житловий
будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 за
ПАТ «Банк Кіпру», оскільки договір
іпотеки припинив свою чинність у
зв`язку з розірванням кредитного
договору, виконання якого
забезпечувалось.

В судовому засіданні апеляційного суду
представник відповідача доводи скарги
підтримав. Представник позивача
заперечував проти задоволення скарги.

Інші учасники процесу до суду не
з`явились, про день і час розгляду
справи повідомлені.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно до ст.1054 ЦК України за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі або речі, визначені родовими
ознаками, у такій самій кількості,
такого самого роду та такої самої
якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином

відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства,

за відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог,

що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 611 ЦК України в разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки встановлені
договором, або законом.

Відповідно до ст.33 Закону України «Про
іпотеку» у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Звернення стягнення на предмет іпотеки
здійснюється на підставі рішення суду,
виконавчого напису нотаріуса або
згідно з договором про задоволення
вимог іпотекодержателя.

З матеріалів справи вбачається та
встановлено судом, що 11.12.2006 року між АБ
«АвтоЗАЗбанк», правонаступником усіх
прав та обов'язків якого є ПАТ «Банк
Кіпру» та ОСОБА_1 було укладено
кредитний договір № 002-177/2006, згідно
якого банк відкрив кредитну лінію на
суму 18 000 000 грн. на поточні потреби зі
сплатою 19% річних ( а.с.8-11, т.1).

У забезпечення виконання ОСОБА_1
зобов'язань за кредитним договором,
12.12.2006 року між АБ «АвтоЗАЗбанк»,
правонаступником усіх прав та
обов'язків якого є ПАТ «Банк Кіпру» та
ОСОБА_1 було укладено іпотечний договір
( а.с. 12-15).

Відповідно до п.1.2 іпотечного договору
в іпотеку за цим договором передається
нерухоме майно - жилий будинок ( Літ.А),
що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
загальною площею 645,6 кв.м ( в т.ч. житлова
площа 332,3 кв.м).

У відповідності до ст. 18 Закону України
«Про іпотеку» та у зв'язку з тим, що
іпотекою забезпечується повернення
кредиту, наданого Іпотекодержателем
для придбання нерухомого майна, яке
передається в іпотеку, цей Договір
іпотеки укладається одночасно з
укладенням Договору купівлі-продажу
предмету іпотеки. Предмет іпотеки
належить іпотекодавцю на підставі
укладеного договору купівлі-продажу
жилого будинку, посвідченого ОСОБА_4,
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу 12 грудня
2006 року за реєстровим № 4329,
зареєстрованого в Державному реєстрі
правочинів 12 грудня 2006 року, про що
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_4
надано відповідний витяг від 12 грудня
2006 року, та який буде зареєстрований в
Комунальному підприємстві Київському
міському бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права
власності на об'єкти нерухомого майна у
встановлений законом термін у порядку
ст. 657 ЦК України і не має жодних
договірних змін строків позовної
давності щодо правочинів, на підставі
яких Іпотекодавець отримав право
власності на предмет іпотеки ( а.с.12).

Як вбачається з відповіді Київського
міського бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права
власності на об'єкти нерухомого майна
від 27.03.2012 року ( а.с.23) відповідачка умов
вказаного пункту іпотечного договору
не виконала та не зареєструвала за
собою на праві власності житловий
будинок площею 645,6 кв.м за адресою
АДРЕСА_1, який їй належить на підставі
договору купівлі-продажу житлового
будинку, укладеного 12.12.2006 року між ДП
«Шел Біч Інвестмент Лімітед-Україна»
та ОСОБА_1 ( а.с.16-17), який був укладений в
той же день, що й іпотечний договір.

З матеріалів справи вбачається, що
кредит надавався відповідачці для
придбання нерухомого майна, яке
передається в іпотеку.

ОСОБА_2 надав свою згоду на придбання
ОСОБА_1 жилого будинку, що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1.

Умови кредитного договору боржником не
виконувалися, внаслідок чого
утворилася заборгованість за вказаним
кредитним договором, яка склала 18 315 265,79
грн. 79 коп..

Рішенням Подільського районного суду
м. Києва від 19 вересня 2007 року позов
акціонерного банку « АвтоЗАЗбанк»,
правонаступником всіх прав і
обов'язків якого є ПАТ «Банк Кіпру»
задоволено, розірвано кредитний
договір від 11.06.2006 року за № 002-177/2006
укладений між АБ «АвтоЗАЗбанк» та
ОСОБА_1 та стягнуто з ОСОБА_1
заборгованість за кредитним договором
в сумі 18 351 265,79 грн. ( а.с.5-7, т.2)

12 листопада 2007 року приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 було
видано виконавчий напис,
зареєстрований в реєстрі за № 1253 (
а.с.8-9,т.2).

На підставі цього виконавчого напису
державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень
Департаменту Державної виконавчої
служби України ОСОБА_6 14.12.2007 року
винесена постанова про відкриття
виконавчого провадження, якою
передбачено стягнути з ОСОБА_1
нежитлову будівлю ( готель
«ІНФОРМАЦІЯ_1»), яка знаходиться за
адресою : АДРЕСА_2, загальною площею 4628,7
кв.м та житловий будинок ( літ.А), що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
загальною площею 645,6 кв.м.

Судом встановлено, що з часу відкриття
виконавчого провадження ОСОБА_1
перешкоджала зверненню стягнення на
зазначене майно, постійно оскаржуючи
дії державного виконавця та зупиняючи
виконавче провадження.

Те, що по теперішній час заочне рішення
Подільського районного суду м. Києва
від 19.07.2007 року по справі 2-3682/07 та
виконавчий напис нотаріуса № 1253 від
12.11.2007 року відповідачкою ОСОБА_1 не
виконано підтверджується відповіддю
державної виконавчої служби відділу
примусового виконання рішень від 17.09.2013
року ( а.с.66,т.2).

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про
іпотеку» іпотеко держатель може
задовольнити забезпечену іпотекою
вимогу шляхом набуття права власності
на предмет іпотеки. Правовою підставою
для реєстрації права власності
іпотекодержателя на нерухоме майно,
яке є предметом іпотеки, є договір про
задоволення вимог іпотекодержателя
або відповідне застереження в
іпотечному договорі, яке прирівнюється
до такого договору за своїми правовими
наслідками та передбачає передачу
іпотекодержателю права власності на
предмет іпотеки в рахунок виконання
основного зобов'язання.

Пунктом 39 постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від ЗО березня 2012 року № 5 «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
згідно виникають із кредитних
правовідносин» судам роз'яснено, що з
урахуванням положень ч. З ст. 33, ст. 36, ч. 1
ст. 37 Закону України "Про іпотеку"
іпотекодержатель може задовольнити
забезпечену іпотекою вимогу шляхом
набуття права власності на предмет
іпотеки. Правовою підставою для
реєстрації права власності
іпотекодержателя на нерухоме майно,
яке є предметом іпотеки, є договір про
задоволення вимог іпотекодержателя
або відповідне застереження в
іпотечному договорі, яке прирівнюється
до такого договору за своїми правовими
наслідками та передбачає передачу
іпотекодержателю права власності на
предмет іпотеки в рахунок виконання
основного зобов'язання.

У зв'язку з наведеним суди мають
виходити з того, що з урахуванням норм
права не виключається можливість
звернення стягнення на предмет іпотеки
в такий спосіб і набуття
іпотекодержателем права власності на
нього за рішенням суду, оскільки цими
нормами передбачено задоволення вимог
іпотекодержателя шляхом набуття права
власності на предмет іпотеки, яке
ототожнюється зі способом звернення
стягнення, якщо його передбачено
договором. Тому в разі встановлення
такого способу звернення стягнення на
предмет іпотеки в договорі
іпотекодержатель на підставі ч. 2 ст. 16
ЦК України має право вимагати
застосування його судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 590, ст. 578 ЦК України
звернення стягнення на предмет
застави/іпотеки здійснюється лише за
рішенням суду, якщо для укладення
такого договору щодо майна фізичної
особи вимагалось отримання згоди чи
дозволу іншої особи чи органу.

Згідно п. 4.2 Договору іпотеки звернення
стягнення на предмет іпотеки чи на
відповідну його частину здійснюється
відповідно до чинного законодавства
України та умов цього договору.

Іпотекодавець у будь-який час до
моменту реалізації предмета іпотеки
має право зупинити звернення стягнення
на предмет іпотеки шляхом повного
виконання забезпечених іпотекою
зобов»язань (п.4.3. договору).

Пунктом 4.4. Договору встановлено, що за
рішенням іпотеко держателя, звернення
стягнення на предмет іпотеки може
відбуватись шляхом позасудового
врегулювання на підставі цього
Договору та ст. 36-38 Закону України «Про
іпотеку».

-п.4.4.1 передбачена можливість переходу
до іпотекодержателя права власності на
предмет іпотеки в рахунок виконання
вимог за кредитним договором у порядку,
встановленому ст.ст. 36-37 Закону України
«Про іпотеку» , передача у власність
відбувається за вартістю визначеною на
момент такого набуття на підставі
оцінки предмета іпотеки суб'єктом
оціночної діяльності.

Відповідно до висновку експертів за
результатами проведення судової
оціночно-будівельної експертизи від
18.06.2013 року № 955/956/13-42 ринкова вартість
житлового будинку (Літ.А), що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, станом
та в цінах на момент дослідження,
складає 14 779 075 ( чотирнадцять мільйонів
сімсот сімдесят дев'ять тисяч сімдесят
п»ять) гривень.

Враховуючи, що виконання рішення суду в
частині стягнення заборгованості за
кредитним договором, а також звернення
стягнення на предмет іпотеки шляхом
вчинення виконавчого напису нотаріуса
не відбулося з вини відповідачів, в
тому числі через не проведення
державної реєстрації права власності
на предмет іпотеки, суд першої
інстанції встановив, що реалізувати
своє право на повернення боргу за
рахунок предмету іпотеки позивач може
лише переведення на нього права
власності на приміщення, що перебуває в
іпотеці за ціною визначеною експертом.

Вищенаведені обставини справи, які суд
вважав встановленими є доведеними,
висновки суду по наявність підстав для
задоволення позову відповідає цим
обставинам та вимогам Закону.

Доводи апеляційної скарги про
припинення іпотеки, внаслідок
розірвання кредитного договору та
припинення його дії рішенням
Подільського районного суду м. Києва
від 19 вересня 2007 року, колегія суддів не
припиняє, так як цим же рішенням з
відповідача ОСОБА_1 стягнуто борг за
кредитним договором в сумі 18 351 265,79 грн.
( а.с.5-7, том 2).

Представник відповідача не
заперечував, що вказане рішення не
виконано і борг позивачу за кредитним
договором не сплачений.

Таким чином, оскільки не припинилось
зобов`язання повернути борг за
кредитним договором, не припинив свою
дію і договір іпотеки.

При цьому суд враховує, що підстави
припинення зобов`язань наведені у
ст.599-609 ЦК України і під жодну з цих
підстав не підпадає розірвання
кредитного договору.

Доводи апеляційної скарги про пропуск
позивачем строку звернення до суду за
захистом порушеного права, колегія
суддів не приймає, так як погоджується
з висновком суду про те, що такий строк
позивачем не пропущений, тому, що
позивач з 2007 року намагається в
судовому та позасудовому порядку
повернути борг.

В ході виконання рішення суду та
виконавчого напису нотаріуса про
стягнення заборгованості, а саме в
березні 2012 року з постанови про
призначення експертизи державного
виконавця відповідач довідався, що
виконати рішення суду за рахунок
реалізації іпотечного майна в ході
виконавчих дій не можливо, так як
відповідач відмовляється реєструвати
в БТІ своє право власності на предмет
іпотеки, який був придбаний за рахунок
неповернутого кредиту. Відсутність
такої реєстрації унеможливлює
реалізацію предмета іпотеки з
прилюдних торгів.

Таким чином, позивач в 2012 році
довідався про неможливість захистити
своє порушене право в спосіб, який був
обраний ним раніше, і змушений був
звернутись в суд з даним позовом, та
обрати інший спосіб захисту порушеного
права, а саме звернення стягнення на
предмет іпотеки, шляхом переведення на
себе права власності на нього.

Враховуючи вимоги ст. 261 ЦК України про
те, що перебіг позовної давності
починається від дня, коли особа
довідалась, або могла довідатись про
порушення свого права, суд першої
інстанції дійшов правильного висновку,
що строк звернення до суду позивачем не
пропущений.

Інші доводи апеляційної скарги на
правильність висновків суду не
впливають.

Судом дана належна оцінка доводам
сторін у сукупності з наданими
сторонами доказами, висновки суду
відповідають обставинам справи,
доводи, викладені у апеляційній скарзі,
не спростовують їх, тому підстав для
скасування оскаржуваного рішення
немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Подільського районного суду м.
Києва від 08 листопада 2013 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, однак може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом 20-ти днів з
дня набрання нею законної сили.

Головуючий:
Судді: