І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 березня 2014 року Ленінський районний
суд м. Луганська в складі:
головуючого - судді Антоненко М.В.,
при секретарі - Єсауленко Н.О.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Луганську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
АКБ «Правекс-Банк» в особі Луганської
обласної дирекції про визнання
недійсним пункту 11.1 кредитного
Позивач звернулась до суду з позовом до
відповідача про визнання не дійсним
договору поруки. В ході судового
розгляду справи позивач позовні вимоги
уточнила. В обґрунтування позовних
вимог позивач зазначила, що 23 жовтня
2008 року позивачем та АКБ
«ПРАВЕКС-БАНК», в особі В.о. Директора
відділення «Луганська обласні
дирекція» Сорокурова Г.І. було
укладено кредитний договір № 6096-026/08Р.
Згідно умов кредитного договору ОСОБА_1
отримала кредит в іноземній валюті на
споживчих цілей. Кредит був наданий на
строк з « 23» жовтня 2008 року до « 23»
жовтня 2033 року, зі сплатою 14,49 річних. В
якості забезпечення погашення
заборгованості за кредитом був
укладений договір іпотеки за яким
позивач надала Банку в іпотеку
нерухоме майно (квартиру). Позивач
зазначає, що після отримання кредиту
нею деякий час постійно сплачувались
платежі згідно умов кредитного
договору, а потім вона втратила
постійне місце роботи і немала
можливості сплачувати заборгованість
згідно кредитного договору про що
вказувала в своїх заявах до Банку від
12.11.2010 р., 01.11.2011 р., 17.04.2012 р. На 04.03.2013 р.
заборгованість за кредитним договором
вже перевищує суму кредиту і зростає
кожного дня. Будь яких можливостей
сплатити борг у позивач не має, окрім
грошових коштів які Банк зможе
отримати від продажу належної їй
квартири. В вищевказаних заявах
позивач неодноразово просила Банк
розірвати кредитний договір у зв'язку з
тим, що у неї немає грошових коштів для
виконання зобов'язань по кредитному
договору, а також просила Банк звернути
стягнення на нерухоме майно (квартира)
яке вона передала Банку в іпотеку в
якості забезпечення виконання умов
кредитного договору і направити
виручені кошти на погашення
заборгованості. На всі звернення до
Банку і особисто до керівництва
Луганської обласної дирекції ПАТ КБ
«ПРАВЕКС - БАНК», відповіді в
письмовому вигляді позивач не
отримала, від звернення стягнення на
заставне майно та направлення
виручених коштів від його продажу в
рахунок погашення заборгованості,
керівництво Луганської обласної
дирекції ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» з
незрозумілих причин ухиляється
незважаючи на те, що вона неодноразово
особисто знаходила покупців на
заставне майно і які мали наміри купити
заставне майно та внести грошові кошти
за отримане майно в рахунок погашення
боргу перед банком. Внаслідок
бездіяльності банку заборгованість за
кредитним договором та відсотками
кожного дня зростає але Банк з
незрозумілих причин не звертає
стягнення на нерухоме майно яке
знаходиться в іпотеці у Банка, не
розірвав кредитний договір, не звертає
стягнення на заставне майно для
погашення боргу, не дає можливості
самостійно реалізувати заставне майно
та внести отримані кошти в рахунок
погашення заборгованості за кредитом. 4
березня 2013 року позивач особисто
звернулась до головного економіста
Луганської дирекції ПАТ КБ
«Правексбанк» (в цей час
перейменований в Публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«ПРАВЕКС-БАНК») Сорокурова А.І. з
проханням розірвати вищевказаний
кредитний договір та звернути
стягнення на нерухоме майно (квартиру)
направивши виручені від продажу кошти
в рахунок погашення кредиту. Будь якої
конкретної відповіді про можливість
дострокового розірвання договору
позивач до цього часу не отримала.
Позивач зазначає, що реально не в змозі
виплатити заборгованість по кредиту та
відсотки які Банк нараховує кожного
дня і зволікає з продажу заставного
майна та направлення виручених коштів
в рахунок погашення заборгованості
позивач вимушена звернутись до суду,
але укладений з нею банком кредитний
договір № 6096-026 не дає змоги цього
зробити тому, що співробітники банку
при укладанні кредитного договору
внесли в кредитний договір № 6096 - 026/08р,
розділ 11, пункт 11.1 «Третейське
застереження» яким фактично позбавили
позивачку права звернутись до суду за
місцем розташування Луганської
обласної дирекцій ПАТ КБ
«ПРАВЕКС-БАНК» в особі якої зі нею був
укладений вищевказаний кредитний
договір. Третейське застереження в
якому установлені умови щодо вирішення
спорів, що виникають з договору і
розглядаються в Постійно діючому
незалежному третейському суді при
Всеукраїнській громадській
організації «Ліга юридичного захисту
інтересів споживачів» відповідно його
регламенту, є несправедливим оскільки
ні перед укладанням кредитного
договору ні під час його укладання
Відповідач не ознайомив позивачку з
вищевказаним регламентом, ОСОБА_1 до
цього часу невідома адреса
третейського суду і вона не мала жодної
реальної можливості ознайомитися з
статутними документами та складом
органів управління та прізвищами
суддів по розгляду спорів які
надходять на розгляд незалежного
третейського суду при Всеукраїнській
громадській організації «Ліга
юридичного захисту інтересів
споживачів». Вищевказаний регламент
суперечить нормам ЦПК України, права
надані стороні за Регламентом,
набагато звужені в порівнянні з
правами наданими учасникам цивільного
судочинства відповідно до ст. 27 ЦПК
України, що звужує процесуальні права
позивача та ускладнює належний захист
її прав та законних інтересів в порядку
третейського судочинства в порівнянні
з загальним порядком цивільного
судочинства. Незалежний Третейський
суд розташований в м. Києві, що
ускладнює доступ позивача до
Третейського суду у зв'язку з великою
відстанню з м. Луганська до міста Києва
та браком грошових коштів необхідних
для проїзду до місця розташування
Третейського суду в м. Києві. Зміст
третейського застереження в
кредитному договорі 6096-026/08Р не містить
ні положень чинного Регламенту
третейського суду, ні посилання на те,
що сторонам відомий зміст чинного
Регламенту і не може вважатися
належним третейським застереженням в
кредитному договорі, та підпадає під
дію п.10, ч.3 ст. 18 Закону України «Про
захист прав споживачів», за яким
несправедливою є, зокрема, умова
договору про установлення обов'язкових
для споживача умов, з якими він не мав
реальної можливості ознайомитися
перед укладенням договору. Таким чином
позивач вважає несправедливим
установлення в пункті 11.1, розділу 11
кредитного договору № 6096 -026/08Р
третейського застереження без
реальної можливості для неї
ознайомитися з Регламентом
Третейського суду, свідчить про
невідповідність волевиявлення
позивача щодо установлення в
кредитному договорі цього
третейського застереження і не
відповідає її внутрішній волі. На
підставі викладеного позивач просить
суд визнати недійсним пункт 1.1. розділу
11 кредитного договору № 6096-026/08Р
укладеного поміж ОСОБА_1 та АКБ
«ПРАВЕКС - БАНК» в особі відділення
«Луганська обласна дирекція АКБ
«ПРАВЕКС- БАНК» 23.10.2008 року. Стягнути з
ПАТ Комерційний банк «ПРАВЕКС-Банк» в
особі відділення «Луганська обласна
дирекція АКБ «ПРАВЕКС-БАНК» на користь
позивача судовий збір сплачений при
У судовому засіданні представник
позивача адвокат ОСОБА_5 позовні вимоги
підтримав в повному обсязі, надав суду
пояснення аналогічні викладеним у
позові. Наполягав на задоволенні
позовних вимог в повному обсязі.
Представник відповідача АКБ
«Правекс-Банк» в особі Луганської
обласної дирекції у судове засідання
не з'явився про час та дату розгляду
справи повідомлявся належним чином,
причин неявки суду не доповів. До
початку судового засідання надав суду
заперечення відповідно до якого просив
відмовити в задоволенні позовних вимог
Зі згоди представника позивача суд
ухвалює рішення при заочному розгляді
справи, що відповідає положенням ст.
Суд дослідивши матеріали справи,
встановив, що 23 жовтня 2008 року
позивачем та АКБ «ПРАВЕКС-БАНК», в
особі В.о. Директора відділення
«Луганська обласні дирекція»
Сорокурова Г.І. було укладено
кредитний договір № 6096-026/08Р. Згідно
умов кредитного договору ОСОБА_1
отримала кредит в іноземній валюті на
споживчих цілей. Кредит був наданий на
строк з «23» жовтня 2008 року до « 23»
жовтня 2033 року, зі сплатою 14,49 річних
(а.с. 7-15). В якості забезпечення
погашення заборгованості за кредитом
був укладений договір іпотеки за яким
позивач надала Банку в іпотеку
нерухоме майно (квартиру).
Відповідно до наданих суду листів
позивач ОСОБА_1 зверталась до банку з
вимогою розірвати достроково
кредитний договір № 6069-026/08, звернути
стягнення на нерухоме майно (квартиру)
яке вона передала банку в іпотеку та
направити отримані від продажу
квартири кошти на погашення
заборгованості по вищевказаному
кредиту. Однак належним чином вимога
позивачки розглянута не була (а.с. 16,19-20).
При дослідженні кредитного договору №
6069-026/08 від 23 жовтня 2008 року судом
встановлено, що при укладанні
кредитного договору співробітники
банку внесли в кредитний договір
розділ 11, пункт 11.1 «Третейське
застереження», яким фактично позбавили
ОСОБА_1 права звернутись до суду за
місцем розташування Луганської
обласної дирекцій ПАТ КБ
«ПРАВЕКС-БАНК» в особі якої зі нею був
укладений кредитний договір.
Третейське застереження в установлені
умови вирішення спорів, які виникають з
договору і розглядаються в Постійно
діючому незалежному третейському суді
при Всеукраїнській громадській
організації «Ліга юридичного захисту
інтересів споживачів» відповідно його
регламенту, є таки, що порушує права
ОСОБА_1, оскільки в договорі не
зазначена адреса третейського суду.
Вищевказаний регламент суперечить
нормам ЦПК України, права надані
стороні за Регламентом, набагато
звужені в порівнянні з правами
наданими учасникам цивільного
судочинства відповідно до ст. 27 ЦПК
України, що звужує процесуальні права
позивача та ускладнює належний захист
її прав та законних інтересів в порядку
третейського судочинства в порівнянні
з загальним порядком цивільного
судочинства. Зміст третейського
застереження в кредитному договорі
6096-026/08Р не містить ні положень чинного
Регламенту третейського суду, ні
посилання на те, що сторонам відомий
зміст чинного Регламенту і не може
вважатися належним третейським
застереженням в кредитному договорі,
та підпадає під дію п.10, ч.3 ст. 18 Закону
України «Про захист прав споживачів»,
за яким несправедливою є, зокрема,
умова договору про установлення
обов'язкових для споживача умов, з
якими він не мав реальної можливості
ознайомитися перед укладенням
договору. Таким чином позивач вважає
несправедливим установлення в пункті
11.1, розділу 11 кредитного договору № 6096
-026/08Р третейського застереження без
реальної можливості для ОСОБА_1
ознайомитися з Регламентом
Третейського суду, свідчить про
невідповідність волевиявлення
позивача щодо установлення в
кредитному договорі цього
третейського застереження і не
відповідає її внутрішній волі.
Згідно ст.12. Закону України «Про
третейські суди» третейська угода може
бути укладена у вигляді третейського
застереження в договорі, контракті, або
у вигляді окремої письмової угоди. Якщо
сторони не домовилися про інше при
передачі спору до постійно діючого
третейського суду, а також при вказівці
у третейській угоді на конкретно
діючий третейський суд. Регламент
третейського суду розглядається у
таких випадках як невід'ємна частина
третейської угоди. Таким чином,
регламент третейського суду є
невід'ємною частиною кредитного
договору і має бути закріплений
письмово. В тексті кредитного договору
№ 6096-026/08Р, не міститься вказівки про те,
що зазначений Регламент є невід'ємною
частиною цього кредитного договору.
Окрім того з пояснень представника
позивача суд зробив висновок, що ОСОБА_1
ні перед підписанням кредитного
договору ні під час його укладання не
мала реальної можливості ознайомитися
з статутними документами складом
органів управління та складом
третейських суддів Третейського суду
вказаного в п.1.1. розділу 11
вищевказаного кредитного договору і з
Регламентом Постійно діючого
незалежного третейського суду при
Всеукраїнській громадській
організації «Ліга юридичного захисту
інтересів споживачів» відповідно до
Відповідно до ч.5 ст. 18 Закону України
«Про захист прав споживачів», якщо
положення договору визнано
несправедливим, таке положення може
бути змінено або визнано недійсним.
Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами
першою-третьою, п'ятою та шостою ст. 203
Цивільного кодексу України.
Відповідно до ч.3, ст. 203 ЦК України,
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним та відповідати його
внутрішній волі. Таким чином
несправедливе установлення в пункті 1.1.
розділі 11 кредитного договору №
6096-026/08Р третейського застереження без
реальної можливості для ОСОБА_1
ознайомитися з регламентом Постійно
діючого незалежного третейського суду
при Всеукраїнській громадській
організації «Ліга захисту інтересів
споживачів» свідчить про те, що
невідповідність волевиявлення
позивачки щодо умов розгляду спору
установлених в п.1.1. р.11 кредитного
договору № 6096-026/08Р не відповідає моїй
З огляду на викладене оцінивши всі
надані суду докази в їх сукупності суд
дійшов висновку, що позовні вимоги
обґрунтовані та підлягають
Керуючись ст.ст.10, 11, 59, 60, 88, 212-215 ЦПК
України, ст. 203ЦК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1, задовольнити.
Визнати недійсним пункт 1.1. розділу 11
кредитного договору № 6096-026/08Р
укладеного поміж ОСОБА_1 та АКБ
«ПРАВЕКС - БАНК» в особі відділення
«Луганська обласна дирекція АКБ
«ПРАВЕКС- БАНК» 23.10.2008 року.
Стягнути з ПАТ Комерційний банк
«ПРАВЕКС-Банк» в особі відділення
«Луганська обласна дирекція АКБ
«ПРАВЕКС- БАНК» на користь ОСОБА_1
судовий збір в розмірі 114, 70 грн.
Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку на
апеляційне оскарження шляхом подачі
апеляційної скарги до Апеляційного
суду Луганської області через
Ленінський районний суд м. Луганська.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя
М.В.
Антоненко