У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,суддів:
Ізмайлової Т.Л., Мартинюка В.І., Мостової
Г.І., Наумчука М.І., розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу
за позовом ОСОБА_6 до відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійних
захворювань України в м.
Першотравенську Дніпропетровської
області про відшкодування моральної
шкоди, за касаційною скаргою
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійних
захворювань України в м.
Першотравенську Дніпропетровської
області на рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області 12 листопада
2013 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року ОСОБА_6 звернулася із
позовом до суду, в якому просила суд
стягнути з відповідача на її користь в
рахунок відшкодування моральної шкоди
25 000 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовувала
тим, що вона, починаючи з 08
квітня 1972 року перебувала у шлюбі із
ОСОБА_8

Протягом тривалого часу чоловік
позивача працював в тяжких умовах на
підприємствах ПАТ «ДТЕК
Павлоградвугілля». 21 липня 2002 року на
підприємстві сталася трагедія -
внаслідок вибуху метаноповітряної
суміші в 572-ому бортовому штреку
загинув її чоловік, який в цей час
виконував свої трудові обов'язки.
Відповідно до акта про нещасний
випадок від 24 липня 2002 року № 59, ОСОБА_6
загинув внаслідок отруєння оксидом
вуглецю внаслідок вибуху, що стався 21
липня 2002 року.

У зв'язку з втратою чоловіка позивач
зазнала душевних страждань, емоційного
стресу, внаслідок чого вона постійно
перебуває в стресовому стані,
погіршилося самопочуття, що негативно
впливає не лише на її психологічний
стан, а також і фізичне здоров'я, вона
втратила здоровий сон.

Загалом, позивачка після втрати
чоловіка переживає постійні душевні
страждання, що свідчить про завдання їй
моральної шкоди, яку вона оцінила в
розмірі 25 000 грн та яку просила стягнути
з відповідача на свою користь.

Рішенням Першотравенського міського
суду Дніпропетровської області від 24
липня 2013 року у задоволенні позову
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від
12 листопада 2013 року рішення
Першотравенського міського суду
Дніпропетровської області від 24 липня
2013 року скасовано та ухвалено нове
рішення, яким позов задоволено.

Стягнуто з відповідача на користь
позивача в рахунок відшкодування
моральної шкоди, завданої смертю
чоловіка під час виконання ним
трудових обов'язків 25 000 грн.

У касаційній скарзі відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійних
захворювань України в м.
Першотравенську Дніпропетровської
області порушує питання про скасування
рішення суду апеляційної інстанції, із
залишенням у силі рішення суду першої
інстанції, посилаючись на неправильне
застосування судом апеляційної
інстанції норм матеріального права та
порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Судами встановлено, що позивач,
починаючи з 08 квітня 1972 року перебувала
у шлюбі зі ОСОБА_6

Відповідно до акта про нещасний
випадок за формою Н-1 складеного 24 липня
2002 року та затвердженого директором
ДВАТ «Шахта «Ювілейна», 21 липня 2002 року
в 11 год 45 хв у 572-ому штреку шахти
«Ювілейна» під час перевірки наявності
напруги на лебідці стався вибух
метаноповітряної суміші, в зону
ураження якої потрапила 570 лава. При
аварійно рятувальних роботах у 570 лаві
без ознак життя було виявлено
гірничого робітника очисного вибою -
ОСОБА_6 Відповідно до медичного
висновку, смерть настала внаслідок
отруєння оксидом вуглецю.

Задовольняючи позовні вимоги та
скасовуючи рішення суду першої
інстанції, апеляційний суд виходив з
того, що положеннями ст. 9 Закону
України «Про охорону праці»
передбачено відшкодування шкоди
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків, завданої смертю
працівників під час виконання ними
своїх трудових обов'язків членам сім'ї
загиблого, а відсутність додаткового
посилання щодо відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків моральної шкоди завданої
смертю працівника у Законі України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» (надалі -
Закон) не може свідчити про факт
неможливості відшкодування моральної
шкоди.

Проте повністю з такими висновками
погодитись не можна.

Відповідно до ст. ст. 440-1, 456 ЦК УРСР
(положення яких діяли на час виникнення
спірних правовідносин), моральна
(немайнова) шкода, заподіяна
громадянину або організації діяннями
іншої особи, яка порушила їх законні
права, відшкодовується особою, яка
заподіяла шкоду, якщо вона не доведе, що
моральна шкода заподіяна не з її вини.
Моральна шкода відшкодовується в
грошовій або іншій матеріальній формі
за рішенням суду незалежно від
відшкодування майнової шкоди.

Розмір відшкодування визначається
судом з урахуванням суті позовних
вимог, характеру діяння особи, яка
заподіяла шкоду, фізичних чи моральних
страждань потерпілого, а також інших
негативних наслідків, але не менше
п'яти мінімальних розмірів заробітної
плати.

У разі заподіяння громадянину каліцтва
або іншого ушкодження здоров'я,
пов'язаних з виконанням ним трудових
обов'язків, організація або громадянин,
відповідальні за шкоду, зобов'язані
відшкодувати потерпілому у повному
розмірі втрачений заробіток, а також
виплатити потерпілому (членам сім'ї та
особам, які перебували на утриманні
померлого) одноразову допомогу в
установленому законом порядку. При
цьому пенсії та інші доходи, одержувані
працівником, не враховуються.

У разі смерті потерпілого право на
відшкодування шкоди мають
непрацездатні особи, які перебували на
утриманні померлого або мали на день
його смерті право на одержання від
нього утримання, а також дитина
померлого, яка народилася після його
смерті.

Правила відшкодування шкоди,
заподіяної ушкодженням здоров'я
громадянина, пов'язаним з виконанням
ним трудових обов'язків,
затверджуються Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 34 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійних захворювань, які
спричинили втрату працездатності» (в
редакції, що діяла на час виникнення
спірних правовідносин) за наявності
факту заподіяння моральної шкоди
потерпілому провадиться страхова
виплата за моральну шкоду.

Моральна (немайнова) шкода, заподіяна
умовами виробництва, яка не спричинила
втрати потерпілим професійної
працездатності, відшкодовується
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків за заявою
потерпілого з викладом характеру
заподіяної моральної (немайнової)
шкоди та за поданням відповідного
висновку медичних органів.
Відшкодування здійснюється у вигляді
одноразової страхової виплати
незалежно від інших видів страхових
виплат. Сума страхової виплати за
моральну (немайнову) шкоду
визначається в судовому порядку. При
цьому сума страхової виплати не може
перевищувати двохсот розмірів
мінімальної заробітної плати,
встановленої на день виплати,
незалежно від будь-яких інших
страхових виплат.

Зміст положень вказаного Закону
передбачав відшкодування потерпілому
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України
моральної (немайнової) шкоди,
заподіяної умовами виробництва, яка не
спричинила втрати потерпілим
професійної працездатності, а також у
разі тимчасової, стійкої часткової чи
повної втрати потерпілим професійної
працездатності. Виплата Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України грошових сум на
відшкодування моральної шкоди,
завданої смертю застрахованої особи
унаслідок нещасного випадку на
виробництві, членам сім'ї такої особи,
зазначеним Законом не передбачена.

Положенням ч. 7 ст. 34 цього Закону (в
редакції Закону, що діяла на час
виникнення спірних правовідносин)
передбачено, що у разі смерті
потерпілого внаслідок нещасного
випадку або професійного захворювання
розмір одноразової допомоги його сім'ї
повинен бути не меншим за п'ятирічну
заробітну плату потерпілого і, крім
того, не меншим за однорічний заробіток
потерпілого на кожну особу, яка
перебувала на його утриманні, а також
на його дитину, яка народилася протягом
не більш як десятимісячного строку
після смерті потерпілого.

Таким чином, положення Закону не
регулюють правовідносини щодо
відшкодування моральної шкоди,
завданої загибеллю працівника
внаслідок нещасного випадку на
виробництві, членам його сім'ї.

Зазначене свідчить про те, що суд
апеляційної інстанції у достатньому
обсязі не визначився з характером
спірних правовідносин та нормою
матеріального права, яка підлягає
застосуванню, не звернувши уваги на
вищевказані вимоги закону, дійшов
передчасного висновку про наявність
правових підстав для задоволення
позову.

За таких обставин ухвалене у справі
судове рішення не відповідає вимогам
ст. 316 ЦПК України, що в силу ст. 338 ЦПК
України є підставою для його
скасування з направленням справи на
новий судовий розгляд до суду
апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 336, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійних
захворювань України в м.
Першотравенську Дніпропетровської
області задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду
Дніпропетровської області 12 листопада
2013 року скасувати, справу направити до
суду апеляційної інстанції на новий
судовий розгляд.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді:В.О. Кузнєцов Т.Л.
Ізмайлова В.І. Мартинюк Г.І. Мостова
М.І. Наумчук