Справа № 2-2076/2010
Провадження № 22-ц/779/412/2014
Головуючий у 1 інстанції Гавриленко
Суддя-доповідач Горейко М.Д.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючої Горейко М.Д.

суддів:
Проскурніцького П.І., ЯсеновенкоЛ.В.

секретаря Драганчук У.М.

з участю апелянта ОСОБА_2, позивача
ОСОБА_3, його представника ОСОБА_4,
відповідача ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_6 про
зміну черговості права на спадкування
та визнання права власності на
спадкове майно за апеляційною скаргою
ОСОБА_2 на рішення Калуського
міськрайонного суду
Івано-Франківської області від 20
вересня 2010 року, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Калуського міськрайонного
суду Івано-Франківської області від 20
вересня 2010 року задоволено позов
ОСОБА_3. Вирішено змінити черговість
одержання права на спадкування за
законом після смерті ОСОБА_7, визнавши
за ОСОБА_3 право на спадкування першої
черги спадкоємців; визнати за ОСОБА_3
право власності на спадкове майно, яке
залишилось після смерті ОСОБА_7, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, а саме на 1/2
частину квартири АДРЕСА_1.

Не погодившись з таким рішенням, ОСОБА_2
подала апеляційну скаргу, яку мотивує
тим, що під час розгляду справи вона
тимчасово проживала в м. Києві.
Будь-яких повідомлень із суду про
розгляд справи їй не надходило. Про
розгляд справи їй повідомив позивач
ОСОБА_3, який пояснив, що звернувся в суд
з тих підстав, що його можуть позбавити
житла. Повіривши ОСОБА_3, вона подала
суду телеграму, в якій просила розгляд
справи проводити без її участі. Вона
кілька разів зверталася до позивача з
питанням звернення до нотаріуса щодо
оформлення права на спадщину, проте
позивач уникав розмов з цього приводу,
а згодом порекомендував їй звернутися
в суд. 27.12.2013 року вона звернулась в суд,
щоб дізнатись, чи дійсно ОСОБА_3
звертався в суд і з яких підстав, на що
одержала копію оскаржуваного рішення.
Вважає, що даним рішенням порушено її
право на частку у спадковому майні, від
якого вона не відмовлялася.

З наведених мотивів просить рішення
Калуського міськрайонного суду
Івано-Франківської області від 20
вересня 2010 року скасувати та ухвалити
нове рішення.

В засіданні апеляційного суду апелянт
вимоги апеляційної скарги підтримала з
мотивів, викладених у ній.

Позивач ОСОБА_3 та його представник в
судовому засіданні доводи апеляційної
скарги не визнали, посилаючись на
обґрунтованість висновків суду,
просили в задоволенні скарги
відмовити.

Відповідач ОСОБА_5 в судовому засіданні
доводи апеляційної скарги не визнала,
вважала рішення суду законним, просила
відхилити апеляційну скаргу.

Відповідач ОСОБА_6 в засідання
апеляційного суду не з'явився, про час
та день розгляду справи повідомлений
належним чином, причину неявки суду не
повідомив.

З урахуванням положень ст. 305 ЦПК
України колегія суддів ухвалила про
розгляд справи за його відсутності.

Заслухавши доповідача, пояснення
сторін, дослідивши матеріали справи,
перевіривши відповідність висновків
суду фактичним обставинам справи та
правильність застосування судом норм
матеріального і процесуального права у
вирішенні даного спору, колегія суддів
знаходить за необхідне апеляційну
скаргу відхилити з наступних підстав.

Відповідно до роз'яснень Пленуму
Верховного Суду України, що викладені в
п. 2 Постанови від 18.12.2009 року №14 «Про
судове рішення у цивільній справі»,
рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства відповідно до ст. 2 ЦПК
України, вирішив справу згідно з
нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин відповідно до статті 8
ЦПК, а також правильно витлумачив ці
норми.

Обґрунтованим визнається рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні і які відповідають вимогам
закону про їх належність і
допустимість, або обставин, що не
підлягають доказуванню, а також якщо
рішення містить вичерпні висновки
суду, що відповідають встановленим на
підставі достовірних доказів
обставинам, які мають значення для
вирішення справи.

Рішення суду першої інстанції таким
вимогам відповідає.

Задовольняючи позов ОСОБА_3, суд першої
інстанції виходив з того, що
спадкоємець ОСОБА_6 відмовився від
належної йому частки спадкового майна
на користь позивача, а решту
спадкоємців не заперечили проти
визнання права власності на спадкове
майно за ОСОБА_3, про що подали до суду
відповідні заяви, то за позивачем слід
визнати право на спадкування за
законом першої черги спадкоємців та
визнати за ним право власності на 1/2
частину спадкового майна.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та
вбачається з матеріалів справи, що
ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла ОСОБА_8, що
підтверджується копією свідоцтва про
смерть серії НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_2
року (а.с. 6).

Після її смерті відкрилася спадщина на
1/2 частину квартири АДРЕСА_1, яка, згідно
свідоцтва про право власності від
11.08.2006 року (а.с. 7), належала на праві
спільної сумісної власності в рівних
долях ОСОБА_7 та ОСОБА_9.

Також судом установлено, що позивач
ОСОБА_3 та спадкодавець ОСОБА_7
перебували у зареєстрованому шлюбі до
16.01.1997 року, після чого їх шлюб було
розірвано, що підтверджується копією
свідоцтва про розірвання шлюбу серії
НОМЕР_2 від 16.01.1997 року (а.с. 9). Однак,
сторони продовжували проживати разом
однією сім'єю, вели спільне
господарство, утримуючи та виховуючи
троє дітей, одна з яких - ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, народилася від їхнього
спільного шлюбу. Після досягнення
дітьми повноліття, останні утворили
свої сім'ї та стали проживати окремо. В
квартирі АДРЕСА_1, залишились проживати
позивач з дружиною та їхня спільна
дочка ОСОБА_10.

Суд першої інстанції, оцінивши такі
докази, взявши до уваги заяви
відповідачів, які визнали позовні
вимоги, та правильно застосувавши
норми матеріального права, а саме
положення ст.ст. 1217, 1221, 1222, 1258, 1259, 1261, 1267
ЦК України вірно дійшов висновку про
те, що позовні вимоги ОСОБА_3 є
підставними та підлягають задоволенню.
Рішення суду відповідає обставинам
справи та узгоджується з нормами
матеріального права, які регулюють
спірні правовідносини.

Посилання апелянта на те, що поза
увагою суду залишились її доводи про
те, що вона не відмовлялась від своєї
частки у спадковому майні, не
заслуговують на увагу, оскільки нею не
подано суду доказів про те, що вона у
встановлений ст. 1270 ЦК України строк
зверталася в нотаріальну контору із
заявою про прийняття спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 1272 ЦК України якщо
спадкоємець протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, не подав заяву про прийняття
спадщини, він вважається таким, що не
прийняв її.

Та й за минуванням встановленого
законом строку вона не зверталась в суд
з позовом про визначення їй
додаткового строку для прийняття
спадщини.

Доводи апелянта про те, що ОСОБА_3
неправильно інформував її про предмет
спору в суді в 2010 року був предметом
дослідження в даній справі і судом
першої інстанції дано йому оцінку в
сукупності з іншими встановленими
обставинами справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Виходячи із змісту ч. 2 ст. 303 ЦПК
України, суд апеляційної інстанції не
вправі переоцінювати докази, які судом
першої інстанції досліджені у
встановленому законом порядку.

Розглянувши справу в межах заявленого
позову та в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів дійшла висновку,
що фактичні обставини справи судом
першої інстанції з'ясовано всебічно та
повно, дано їм вірну правову оцінку, а
рішення суду ухвалено з додержанням
норм матеріального та процесуального
права, а тому апеляційну скаргу слід
відхилити, а рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313- 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Калуського міськрайонного
суду Івано-Франківської області від 20
вересня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з часу
проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з часу
набрання законної сили.

Головуюча
Горейко М.Д.

Судді:
Проскурніцький П.І.

Ясеновенко Л.В.