інстанції Ярмола О.Я.Провадження №
22-ц/780/1297/14 Доповідач у 2 інстанції
Воробйова Н.С.Категорія 44
РІШЕННЯ

Іменем України

03 березня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого судді Воробйової Н.С.

суддів: Березовенко Р.В., Верланова С.М.,

при секретарі Власенко О.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні у м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Білоцерківського міськрайоного
суду Київської області від 23 грудня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Шкарівської сільської ради, голови
Шкарівської сільської ради Бондаря
Анатолія Григоровича, третя особа:
ОСОБА_5 про визнання рішення
Шкарівської сільської ради та визнання
державного акту, що посвідчує право
власності ОСОБА_5 на земельну ділянку
недійсними,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивачка звернулася до суду з
вказаним позовом, посилаючись на те, що
рішенням Шкарівської сільської ради
від 21.02.2001 року їй було надано
присадибну ділянку під індивідуальне
житлове будівництво та згідно акту
земельної комісії при виконкомі
Шкарівської сільради від 20.02.2002 р. їй
було виділено на місцевості земельну
ділянку за адресою АДРЕСА_1. 13.02.2003 року,
вона отримала Державний акт на право
приватної власності на землю на
підставі рішення XV сесії XII скликання
Шкарівської сільської ради від 21.02.2001
року. В квітні 2013 року позивачці стало
відомо, що існує рішення сільради про
передачу цієї ж земельної ділянки за
адресою АДРЕСА_1 іншій особі, а тому
позивач просила суд скасувати рішення
Шкарівської сільської ради про надання
земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1
іншій особі.

В судовому засіданні представники
позивача неодноразово збільшували та
уточнювали позовні вимоги, в
результаті, просили суд визнати
незаконними та скасувати в порядку ст.
393 ЦК України, - рішення Шкарівської
сільської ради від 08.04.2003 року про
надання земельної ділянки за адресою
АДРЕСА_1 площею. 0,10 га ОСОБА_5 та
державного акту від 12.11.2003 року, що
посвідчує право власності ОСОБА_5 на
земельну ділянку за вказаною адресою.

Представник відповідача Шкарівської
сільської ради проти позову
заперечувала.

Третя особа ОСОБА_5, яка заявила свої
позовні вимоги, але за її клопотанням
зустрічний позов було залишено без
розгляду, проти позовних вимог ОСОБА_2
не заперечувала, зазначила, що спір
мирно врегульовано.

Рішенням Білоцерківського
міськрайолнного суду від 23 грудня 2013
року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачка просила
скасувати рішення суду з підстав
невідповідності висновків суду
обставинам справи, порушення норм
матеріального і процесуального права
та ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позов у повному обсязі

Апеляційна скарга підлягає до
задоволення частково з таких підстав.

Відповідно до ч.ч. 1 і 2 ст. 213 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим. Законним є
рішення, яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст. 214 цього
Кодексу під час ухвалення рішення суд
вирішує такі питання: 1) чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги і заперечення, та якими доказами
вони підтверджуються; 2) чи є інші
фактичні дані, які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до ст.60 ЦПК України
кожна сторона зобов»язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст.61 цього
Кодексу.

Відповідно до ст. 125 ЗК України, право
власності на земельну ділянку, а також
право постійного користування та право
оренди земельної ділянки виникають з
моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно до ч. 1 ст. 126 ЗК України, право
власності на земельну ділянку
посвідчується державним актом.

Згідно до ч. 1 ст. 155 ЗК України, у разі
видання органом виконавчої влади або
органом місцевого самоврядування акта,
яким порушуються права особи щодо
володіння, користування чи
розпорядження належною їй земельною
ділянкою, такий акт визнається
недійсним.

Згідно до ч.І ст. 116 ЗК України,
громадяни та юридичні особи набувають
права власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, визначених цим
Кодексом або за результатами аукціону.

В ч. 2 ст. 116 ЗК України вказано, що
набуття права на землю громадянами та
юридичними особами здійснюється
шляхом передачі земельних ділянок у
власність або надання їх у
користування. В ч.З цієї ж статті
зазначено, що безоплатна передача
земельних ділянок у власність громадян
провадиться у разі: а) приватизації
земельних ділянок, які перебувають у
користуванні громадян; б) одержання
земельних ділянок внаслідок
приватизації державних і комунальних
сільськогосподарських підприємств,
установ та організацій; в) одержання
земельних ділянок із земель державної
і комунальної власності в межах норм
безоплатної приватизації, визначених
цим Кодексом. В ч.4 ст.116 ЗК України
вказано, що передача земельних ділянок
безоплатно у власність громадян у
межах норм, визначених цим Кодексом,
провадиться один раз по кожному виду
використання.

Згідно положень ст.. 118 ЗК України
передбачений порядок безоплатної
приватизації земельних ділянок
громадянами.

Відповідно до ст. 40 ЗК України,
громадянам України за рішенням органів
виконавчої влади або органів місцевого
самоврядування можуть передаватися
безоплатно у власність або надаватися
в оренду земельні ділянки для
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
гаражного будівництва в межах норм,
визначених цим Кодексом. Понад норму
безоплатної передачі громадяни можуть
набувати у власність земельні ділянки
для зазначених потреб за
цивільно-правовими угодами.

Відповідно до ст. 81 ЗК України,
громадяни України набувають права
власності на земельні ділянки на
підставі безоплатної передачі із
земель державної і комунальної
власності.

Відповідно до ст. 12 Земельного Кодексу
України до повноважень сільських ,
селищних, міських рад у галузі
земельних відносин на території сіл,
селещ, міст належить -розпорядження
землями територіальних громад,
передача, надання, вилучення, викуп
земельних ділянок та ін.

Відповідно до положень ст. 393 ЦК України
правовий акт органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, який не відповідає
законові і порушує права власника, за
позовом власника майна визнається
судом незаконним та скасовується.

По справі встановлено, що ОСОБА_2
належить право приватної воласності на
земельну ділянку площею 0,1013 га, з
цільовим призначенням для
обслуговування будинку і
господарськиї споруд, що розташована
за адресою АДРЕСА_1 в межах Шкарівської
сільської ради Білоцерківського
району Київської області відповідно до
державного акту ІУ-КВ № 096554, виданого
на підставі рішення ХУ сесії ХШ
скликання Шкарівської сільської ради
від 21.02.2001 року (а.с.10, 11).

Згідно акту земельної комісії від
20.02.2002 року вказану земельну ділянку
відведено в натурі (а.с.9). Зазначені
документи належним чином оформлені, на
час розгляду справи є дійсними, в
порядку, встановленому законом не
оспорені, не скасовані та не визнані
недійсними.

З матеріалів справи видно, що
відповідно до рішення 7 сесії, 24
скликання Шкарівської сільської ради
від 08.04.2003 року ОСОБА_5 було передано у
приватну власність земельну ділянку
площею 0,1013 га, яка знаходиться на
території АДРЕСА_1. Наведене
підтверджується копією відповідного
рішення, протоколом 7 сесії, 24 скликання
від 08.04.2003 р. та копією державного акту
(а.с.45, 131-140,141-144).

З пояснень в суді першої інстанції
ОСОБА_5, залученої у справі як третю
особу, встановлено, що вона не
заперечувала проти позовних вимоги
позивачки, оскільки на даний час
земельний спір фактично урегульовано,
а тому вона просила залишити без
розгляду її зустрічний позов про
визнання недійсним та скасування
державного акту на ім.»я ОСОБА_2

Як видно з матеріалів справи ухвалою
Білоцерківського міськрайонного суду
від 23 грудня 2013 року позов ОСОБА_5 до
ОСОБА_2, Шкарівської сільської ради про
визнання недійсним та скасування
державного акту на право приватної
власності на землю, виданого ОСОБА_2-
залишено без розгляду (а.с.184).

Відмовляючи позивачці у задоволенні
позову, суд виходив з того, що позивачка
не надала доказів щодо протиправності
прийняття радою рішення від 08.04.2003 року
про передачу у власність спірної
земельної ділянки ОСОБА_5 та не довела,
що їй було передано у власність спірну
земельну ділянку площею 0,10 га рішенням
сільської ради, на підставі якого вона
отримала державний акт, що посвідчує її
право власності на землю, а тому дійшов
висновку про відсутність підстав для
задоволення позову.

Проте, колегія не може погодитися у
повній мірі з даним висновком суду.

Як вже зазначалося, ОСОБА_2 належить
право приватної власності на земельну
ділянку площею 0,1013 га, з цільовим
призначенням для обслуговування
будинку і господарськиї споруд, що
розташована за адресою АДРЕСА_1 в межах
Шкарівської сільської ради
Білоцерківського району Київської
області відповідно до державного акту
серія ІУ-КВ № 096554, виданого на підставі
рішення ХУ сесії ХШ скликання
Шкарівської сільської ради від 21.02.2001
року (а.с.10, 11).

Згідно акту земельної комісії від
20.02.2002 року вказану земельну ділянку
відведено в натурі (а.с.9). Зазначені
документи належним чином оформлені, на
час розгляду справи є дійсними, в
порядку, встановленому законом не
оспорені, не скасовані та не визнані
недійсними.

Тобто, на час прийняття рішення 7
сесією 24 скликання Шкарівської
сільської ради від 08.04.2003 року про
передачу ОСОБА_5 у приватну власність
земельну ділянку площею 0,1013 га, яка
знаходиться на території АДРЕСА_1
вказана земельна ділянка перебувала у
власності іншої особи, а саме ОСОБА_2 ,
що підтверджується державним актом на
право власності ІУ-КВ № 096554, виданого
на підставі рішення ХУ сесії ХШ
скликання Шкарівської сільської ради
від 21.02.2001 року.

Вказаний державний акт ОСОБА_5 не
оспорюється.

За таких обставин, висновок суду про
правомірність та законність рішення 7
сесії 24 скликання Шкарівської
сільської ради від 08.04.2003 року, за яким
ОСОБА_5 передано у приватну власність
земельну ділянку площею 0,1013 га, яка
знаходиться на території АДРЕСА_1 не
відповідає дійсним обставинам справи
та вимогам закону, а тому не може бути
залишеним без змін та підлягає
скасуванню з ухваленням в цій частині
вимог нового рішення. Щодо вимог
позивачки про визнання недійсним
державного акту серії ІІІ-КВ № 111341 на
ім»я ОСОБА_5, виданого на підставі
вказаного рішення, то у задоволенні
позову в цій частині необхідно
відмовити.

Як встановлено з матеріалів справи,
ОСОБА_5, державний акт на ім.»я якої
просила позивачка визнати недійсним та
скасувати, не була залучена по справі
як відповідач, а є третьою особою, а
тому у задоволенні вказаних позовних
вимог позивачу необхідно відмовити.

В силу ст.309 ЦПК України підставами
для скасування рішення суду першої
інстанції і ухвалення нового рішення є
неповне з»ясування судом обставин, що
мають значення для справи,
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

З огляду на викладене, рішення суду
першої інстанції не відповідає нормам
матеріального та процесуального права,
а тому не може бути залишеним без змін,
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення, яким слід задовольнити
позовні вимоги позивачки.

Керуючись ст..ст.307, 309 ЦПК
України, колегія

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Рішення Білоцерківського
міськрайоного суду Київської області
від 23 грудня 2013 року - скасувати.
Ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Скасувати рішення Шкарівської
сільської ради 7 сесії 24 скликання про
надання земельної ділянки за адресою:
АДРЕСА_1 від 08 квітня 2003 року ОСОБА_5.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржене у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: