УХВАЛА

іменем україни

16 квітня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Гвоздика
П.О.,

суддів: Горелкіної
Н.А., Євграфової Є.П.,

Журавель В.І.,
Іваненко Ю.Г.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Надра» про стягнення
заборгованості за договором
банківського вкладу, за касаційною
скаргою Публічного акціонерного
товариства «Комерційний банк «Надра»
на рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 15 травня 2013 року та
ухвалу апеляційного суду м. Києва від 26
грудня 2013 року, за участю представника
публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «Надра» Мазуренко
О.П.,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до
ПАТ «КБ «Надра» про стягнення
заборгованості за договором
банківського вкладу, посилаючись на те,
що 23 лютого 2009 року між ним та ВАТ «КБ
«Надра», яке змінило свою назву на ПАТ
«КБ «Надра», було укладено договір №
776845 строкового банківського вкладу
(депозиту) «Мій вибір», оформлений в
рамках пакета «ПП Базовий» № 813920 (далі -
договір).

Відповідно до п. 2.1 договору сума вкладу
становить 125 тис. грн, строк дії вкладу -
9 місяців від дати внесення вкладу на
вкладний рахунок. Сума вкладу в
розмірі, визначеному договором, була
внесена позивачем на вкладний рахунок
23 лютого 2009 року. За закінченням дії
вкладу, а саме: 23 листопада 2009 року
позивач не звертався до відповідача із
вимогою про отримання вкладу,
відповідач не звертався із вимогою до
позивача про розірвання договору.

Так, на думку позивача, договір
вважається продовженим на той самий
строк, тобто до 23 серпня 2010 року.

У зв'язку із тим, що банк не нараховував
відсотки за договором, позивач 02 грудня
2009 року звернувся із письмовою заявою
до відповідача про повернення вкладу.

17 грудня 2009 року позивач отримав
відмову банку у видачі суми вкладу,
мотивовану тим, що в банку призначена
тимчасова адміністрація та накладено
мораторій на задоволення вимог
кредиторів ВАТ «КБ «Надра».

ОСОБА_3 не погоджувався із даною
відмовою банку та вважав, що договір
був пролонгованим до 23 серпня 2010 року.
Таким чином, у зв'язку з порушенням
договірних зобов'язань виникла
заборгованість, яка складається із: 19 633
грн 56 коп. - відсотки за користування
вкладом; 2 214 грн 50 коп. - 3 % річних за
порушення грошового зобов'язання за
несвоєчасну сплату вкладу; 11 700 -
інфляційні втрати за основним вкладом;
2 002 грн 62 коп. - інфляційні втрати за
відсотками за вкладом.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 15 травня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду м. Києва від 26 грудня
2013 року, позов задоволено частково.
Стягнуто із ПАТ «КБ «Надра» на користь
ОСОБА_3 відсотки за користування
вкладом - 19 633 грн 56 коп., три відсотки
річних за порушення грошового
зобов'язання за несвоєчасну виплату
вкладу - 2 214 грн 50 коп., інфляційні
втрати за основним вкладом - 11 700 грн,
інфляційні втрати за відсотками за
вкладом - 2 002 грн 62 коп., всього 35 550 грн 68
коп.

У решті позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

У поданій касаційній скарзі ПАТ «КБ
«Надра» просить зазначені судові
рішення скасувати, посилаючись на
порушення судами норм матеріального і
процесуального права, та ухвалити нове
рішення про відмову в позові.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Наведеній нормі ухвалені у справі
судові рішення не відповідають.

Установлено, що 23 лютого 2009 року між
ОСОБА_3 та ВАТ «КБ «Надра», яке змінило
свою назву на ПАТ «КБ «Надра», укладено
договір № 776845 строкового банківського
вкладу (депозиту) «Мій вибір»,
оформлений в рамках пакета «ПП Базовий
№ 813920».

Відповідно до п. 2.1 договору сума вкладу
становить 125 тис. грн, строк дії вкладу -
9 місяців від дати внесення вкладу на
вкладний рахунок. Сума вкладу в
розмірі, визначеному договором,
внесена позивачем на вкладний рахунок
23 лютого 2009 року, останнім днем дії
строку вкладу є 23 листопада 2009 року.

Постановою Правління НБУ від 10 лютого
2009 року № 59 «Про призначення
тимчасової адміністрації у Відкритому
акціонерному товаристві комерційному
банку «Надра» в банку призначено
тимчасову адміністрацію строком на
один рік - з 10 лютого 2009 року до 10 лютого
2010 року. Цією ж постановою введено
мораторій на задоволення вимог
кредиторів строком на шість місяців - з
10 лютого до 10 серпня 2009 року.

На а.с. 51 міститься звіт за депозитом,
укладеним 23 лютого 2009 року, з якого
вбачається, що 31 грудня 2009 року 125 тис.
грн було перераховано із депозитного
рахунка на поточний рахунок.

На а.с. 11 міститься поточний звіт за
операціями за поточним (картковим)
рахунком з 01 серпня 2010 року до 01 вересня
2011 року.

Таким чином, на сьогодні між сторонами
укладено поточний (картковий) рахунок.
Заявляючи позов, ОСОБА_3 зазначав, що
після закінченням дії вкладу - 23
листопада 2009 року, він не звертався до
відповідача із вимогою про отримання
вкладу, відповідач не звертався із
вимогою до нього про розірвання
договору, тому договір вважається
продовженим на той самий строк, тобто
до 23 серпня 2010 року. Оскільки банк не
нараховував відсотків за договором,
ОСОБА_3 02 грудня 2009 року звернувся із
письмовою заявою до відповідача про
повернення вкладу.

Вирішуючи питання з цього приводу, суд
застосував норми матеріального права,
які регулюють відносини банківського
вкладу (ст. ст. 1058, 1060, 1074 ЦК України), не
звернувши уваги на те, що на сьогодні
між сторонами виникли інші
правовідносини - банківського рахунка,
які регулюються іншими нормами (глава 72
ЦК України), тобто суд не визначився із
характером спірних правовідносин, не
надав їм оцінки та не вирішив, яка
правова норма підлягає застосуванню до
цих правовідносин.

З'ясування цих обставин має суттєве
значення для правильного вирішення
спору.

Апеляційний суд на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права уваги не звернув
і помилково залишив рішення суду
першої інстанції без змін.

Оскільки допущені судами порушення
норм матеріального та процесуального
права призвели до неправильного
вирішення справи, рішення судів першої
та апеляційної інстанцій підлягають
скасуванню з передачею справи на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Надра» задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 15 травня 2013 року та
ухвалу апеляційного суду м. Києва від 26
грудня 2013 року скасувати, справу
передати на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
П.О. Гвоздик

Судді: Н.А.
Горелкіна

Є.П.
Євграфова

В.І.
Журавель

Ю.Г.
Іваненко