РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" квітня 2014 р.

м.Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира
у складі:

головуючого - судді Маслак В.П.,

при секретарі Щетиніної Ю.Л., Остапчук
А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2
до ОСОБА_3, ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" в
особі Житомирської обласної дирекції
ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" з участю
третьої особи приватного нотаріуса
ОСОБА_5 про припинення договорів
іпотеки, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1П, та ОСОБА_2 звернулися до суду з
позовом до ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" в
особі Житомирської обласної дирекції
ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та ОСОБА_3
про визнання припиненими договорів
іпотеки від 16.05.2007р.

Позовні вимоги мотивовані тим, що в
забезпечення виконання зобов"язань за
кредитним договором №014/0911/74/10979 від
16.05.2007р. укладено два договори іпотеки
між ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", ОСОБА_3,
ОСОБА_2 та ПАТ "Райффайзен Банк Аваль",
ОСОБА_1, ОСОБА_2. Додатковою угодою №34 до
кредитного договору №014/0911/74/10979 від
16.05.2007р. відповідачі суму кредитного
договору визначили в розмірі 153490,83
дол.США. Збільшення суми за основним
зобов'язанням відбулося без
повідомлення позивачів, як осіб, що
гарантували виконання ОСОБА_3 своїх
зобов'язань за кредитним договором. За
вказаних обставин, спірні договори
іпотеки підлягають припиненню на
підставі ч.1 ст.559, ст.ст.8, 546, 547, 593, ч.2
ст.619 ЦК України.

ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" у
письмовому відзиві №140-10-2-000/836 від
14.04.2014р. заперечило проти доводів та
вимог позовної заяви, вважає її
безпідставною та просить відмовити в
задоволенні позову.

Позивачі та їх представники в судовому
засіданні підтримали позовні вимоги в
повному обсязі.

Представник ПАТ "Райффайзен Банк Аваль"
в судовому засіданні заперечив проти
позову та просив відмовити в його
задоволенні.

ОСОБА_3 в судове засідання не з"явився,
згідно заяви від 14.04.2014р. просив
відкласти розгляд справи у зв'язку з
відрядженням до м.Києва.

Оскільки поважність причин неявки в
судове засідання відповідача ОСОБА_3 не
підтверджено належними доказами, суд
не вбачає підстав для задовлення
клопотання про відкладення розгляду
справи.

Заслухавши пояснення сторін та їх
представників, дослідивши матеріали
справи та подані докази, суд дійшов
висновку, про відмову у задоволенні
позовних вимог, з огляду на таке.

Судом встановлено, що 16.05.2007 року між
ОСОБА_3 та ПАТ "Райффайзен Банк Аваль"
було укладено кредитний договір
№014/0911/74/10979, згідно п.1.1 якого кредитор
надав позичальнику кредит в сумі 147460,00
дол.США.

В забезпечення виконання зобов"язань
за вказаним кредитним договором,
16.05.2007р. між ПАТ "Райффайзен Банк Аваль"
(іпотекодержатель), ОСОБА_3, ОСОБА_2
(іпотекодавці) укладено договір
іпотеки, зареєстрований в реєстрі за
№6966.

16.05.2007р. між ПАТ "Райффайзен Банк Аваль"
(іпотекодержатель), ОСОБА_1, ОСОБА_2
(іпотекодавці) укладено договір
іпотеки, зареєстрований в реєстрі за
№6980.

Додатковою угодою №34 до кредитного
договору №014/0911/74/10979 від 16.05.2007р.,
підписаною між відповідачами 13.03.2009р., в
зв'язку з видачею додаткових траншів,
суму кредитного договору визначено в
розмірі 153490,83 дол.США.

Згідно матеріалів справи та пояснень
сторін додаткову угоду №34 укладено без
згоди іпотекодавців ОСОБА_2, ОСОБА_1

Статтею 627 Цивільного кодексу України
передбачено, що сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства.

Статтею 1 Закону України "Про іпотеку"
встановлено, що іпотека - це вид
забезпечення виконання зобов'язання
нерухомим майном, що залишається у
володінні і користуванні
іпотекодавця, згідно з яким
іпотекодержатель має право в разі
невиконання боржником забезпеченого
іпотекою зобов'язання одержати
задоволення своїх вимог за рахунок
предмета іпотеки переважно перед
іншими кредиторами цього боржника у
порядку, встановленому цим Законом.
Іпотекодавець - особа, яка передає в
іпотеку нерухоме майно для
забезпечення виконання власного
зобов'язання або зобов'язання іншої
особи перед іпотекодержателем.
Іпотекодавцем може бути боржник або
майновий поручитель. Майновий
поручитель - особа, яка передає в
іпотеку нерухоме майно для
забезпечення виконання зобов'язання
іншої особи-боржника.

Майновий поручитель несе
відповідальність перед
іпотекодержателем за невиконання
боржником основного зобов'язання
виключно в межах вартості предмета
іпотеки. У разі задоволення вимог
іпотекодержателя за рахунок предмета
іпотеки майновий поручитель набуває
права кредитора за основним
зобов'язанням (ст.11 Закону "Про
іпотеку").

Приписами ст. 575 Цивільного кодексу
України встановлено окремі види
застав. Іпотека - це застава нерухомого
майна, що залишається у володінні
заставодавця або третьої особи.

Статтями 593 Цивільного кодексу України,
ст. 17 Закону "Про іпотеку" встановлено
перелік підстав припинення іпотеки, а
саме:

- припинення основного зобов'язання або
закінчення строку дії іпотечного
договору;

- реалізації предмета іпотеки
відповідно до цього Закону;

- набуття іпотекодержателем права
власності на предмет іпотеки;

- визнання іпотечного договору
недійсним;

- знищення (втрати) переданої в іпотеку
будівлі (споруди).

Така підстава припинення іпотеки, як
зміна зобов'язання без згоди майнового
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності, ст.17 Закону України
"Про іпотеку" та ст.593 Цивільного
кодексу України не передбачена.

Відповідно до статті 11 Закону України
«Про заставу», статей 1, 11 Закону
України "Про іпотеку" майновий
поручитель є заставодавцем або
іпотекодавцем. Відповідно до статті 546
ЦК застава (іпотека) та порука є різними
видами забезпечення, тому норми, що
регулюють поруку (статті 553 - 559 ЦК), не
застосовуються до правовідносин
кредитора з майновим поручителем,
оскільки він відповідає перед
заставо/іпотекодержателем за
виконання боржником основного
зобов'язання винятково в межах
вартості предмета застави/іпотеки.

До вказаного висновку прийшов і
Апеляційний суд Житомирської області
переглядаючи рішення Корольовського
районного суду м.Житомира від 25.07.2012р. у
справі №2-119/12 за позовом ПАТ
„Райффайзен Банк „Аваль" до ОСОБА_3,
ОСОБА_2, ОСОБА_1, ПП „Ріел-сервіс" про
стягнення боргу за кредитним
договором, зустрічним позовом ОСОБА_2
до ПАТ „Райффайзен Банк „Аваль",
ОСОБА_3 про визнання договору іпотеки
недійсним, зустрічним позовом ОСОБА_1
до ПАТ „Райффайзен Банк „Аваль",
ОСОБА_3 про визнання договору іпотеки
недійсним.

Рішенням Апеляційного суду
Житомирської області від 26.11.2012р.
рішення Корольовського районного суду
м.Житомира від 25.07.2012р. у справі №2-119/12
скасовано частково та в задоволенні
зустрічних позовів відмовлено.

Апеляційний суд, обгрунтовуючи своє
рішення зазначив, що підставою для
визнання договорів іпотеки недійсними
позивачі за зустрічним позовом
зазначили ч.1 ст.559 ЦК України,
посилаючись на те, що без їх згоди було
збільшено обсяг зобов'язання за
кредитним договором. Стаття 559 ЦК
України регулює правовідносини, які
виникають з договорів поруки. Договори
поруки для виконання зобов'язання за
кредитним договором від 16.05.2007р. не
укладались. За вказаних обставин
Апеляційний суд прийшов до висновку, що
додаткова угода від 13.03.2009р. про
збільшення суми кредиту зі 147460,00
дол.США до 153490,83 дол.США не створює
жодних негативних правових наслідків
для ОСОБА_2, ОСОБА_1 як іпотекодавців.

Враховуючи встановлені судом
обставини справи та норми чинного
законодавства суд приходить до
висновку, що стаття 559 Цивільного
кодексу України, на порушення якої
зіслалися позивачі, не може бути
застосована до правовідносин, що
виникли між сторонами на підставі
договору іпотеки, оскільки вона
регулює правовідносини, що виникають з
договорів поруки.

Оскільки збільшення основного
зобов'язання за кредитним договором не
є підставою для припинення договору
іпотеки, позовні вимоги щодо
припинення договорів іпотеки є
безпідставними та задоволенню не
підлягають.

Керуючись ст.ст. 549 - 548, 572 - 577, 593 ЦК
України, ст.17 Закону України «Про
іпотеку», ст.ст. 1,3,4,212-215 ЦПК України,
суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до
Апеляційного суду Житомирської
області через Корольовський районний
суд м.Житомира протягом 10 днів з дня
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку апеляційного
оскарження, якщо апеляційну скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення , якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
розгляду справи апеляційним судом.

Суддя
В. П. Маслак