АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2014 року Колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого-судді
Шкоріної О.І.,

суддів: Стрижеуса
А.М., Антоненко Н.О.,

при секретарі:
Слащуку А.С.

за участю: представника позивача -
Кур’ята В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві справу
за апеляційною скаргою Лисого
МаксимаСтаніславовича, який діє на
підставі довіреності в інтересах
Публічного акціонерного товариства
«Родовід Банк» на заочне рішення
Дніпровського районного суду м.Києва
від 30 вересня 2013 року у справі за
позовом Публічного акціонерного
товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за
кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2013 року позивач Публічне
акціонерне товариство «Родовід Банк»
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про солідарне стягнення
заборгованості за кредитним договором.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим,
що 7 грудня 2005 року між ВАТ «Родовід
Банк», найменування якого було змінено
на ПАТ «Універсал Банк», та ОСОБА_3
укладений кредитний договір №
28.4/А515.05.2, за умовами якого Банк відкрив
ОСОБА_3 відновлювану кредитну лінію на
загальну суму 15 365 доларів США для
купівлі транспортного засобу, строком
повернення не пізніше 7 грудня 2010 року,
із встановленням процентної ставки за
користування коштами у розмірі 14 %
річних.

Справа № 755/12888/13-ц № апеляційного
провадження: 22-ц/796/1825/2014Головуючий у
суді першої інстанції: Гончарук
В.П.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Шкоріна О.І. У забезпечення
виконання зобов'язань позичальника за
кредитним договором, 7
грудня 2005 року між Банком та ОСОБА_4
укладений договір поруки до кредитного
договору № 28.4/А515.05.2 від 7 грудня 2005
року, згідно з умовами якого останній
поручився перед позивачем солідарно
відповідати за зобов'язаннями, що
випливають із кредитного договору.

Відповідач ОСОБА_3 свої зобов'язання
належним чином не виконував, внаслідок
чого утворилась заборгованість, що
станом на 14 січня 2013 року становила 4269,
97 доларів США та 31016, 62 грн.

Заочним рішенням Дніпровського
районного суду м. Києва від 30 вересня 2013
року частково задоволені позовні
вимоги та стягнуто солідарно з ОСОБА_3
та ОСОБА_4 на користь Публічного
акціонерного товариства «Родовід
Банк» суму заборгованості за
кредитним договором в розмірі 4696,97
доларів США, що еквівалентно 37542,88 грн.,
а також суму сплаченого судового збору
в розмірі 375,43 коп., всього стягнуто
370918,31 грн.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням,
представник ПАТ «Родовід Банк» подав
апеляційну скаргу, в якій просив
скасувати рішення районного суду і
ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі. Свою апеляційну скаргу
обґрунтовував тим, що рішення суду є
неповним і необґрунтованим, оскільки
висновки суду не відповідають дійсним
обставинам справи, судом не в повному
обсязі встановлено обставини. що мають
значення для вирішення справи,
внаслідок неправильного та
необ'єктивного дослідження наданих
доказів.

В судове засідання відповідачі ОСОБА_3,
ОСОБА_4 вчетверте не з»явилися, про день
та час розгляду справи повідомлені у
встановленому законом порядку, що
підтверджується повідомленнями про
вручення поштових відправлень
(а.с.134,135), причини своєї неявки суду не
повідомили, у зв'язку з чим колегія
суддів вважала за можливе розглянути
справу у їх відсутність відповідно до
ч.2 ст.305 ЦПК України.

Представник ПАТ «Родовід Банк»
апеляційну скаргу підтримав і просив
її задовольнити, пояснивши, що суму
нарахованої пені та 3 проценти річних
від простроченої суми заборгованості
позивач просить стягнути в гривнях,
виходячи з курсу долара станом на
січень 2013 року.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши
пояснення осіб, які з'явилися в судове
засідання, з'ясувавши обставини справи
та обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 7 грудня 2005 року
між ВАТ «Родовід Банк»,
правонаступником якого є ПАТ «Родовід
Банк», та ОСОБА_3 укладено кредитний
договір № 28.4/А-515.05.2, відповідно до умов
якого позичальнику надані кредитні
кошти в сумі 15365 доларів США з кінцевим
терміном повернення до 7 грудня 2010 року,
зі сплатою за користування кредитними
коштами процентів в розмірі 14 % річних.

З метою забезпечення зобов'язань за
кредитним договором, між ВАТ «Родовід
Банк», правонаступником якого є ПАТ
«Родовід Банк», та ОСОБА_3 7 грудня 2005
року укладено договір застави
транспортного засобу.

Крім того, 7 грудня 2005 року у якості
забезпечення зобов'язання за кредитним
договором, між ВАТ «Родовід Банк»,
правонаступником якого є ПАТ «Родовід
Банк», та ОСОБА_4 був укладений договір
поруки. За умовами договору поручитель
зобов'язався солідарно відповідати
перед банком у повному обсязі за
своєчасне та повне виконання
зобов'язань ОСОБА_3

Позивач свої зобов'язання за договором
виконав, грошові кошти надав.

У зв'язку з неналежним виконанням
ОСОБА_3 взятих на себе зобов'язань,
виникла кредитна заборгованість, яка
станом на 23 травня 2011 року складається
з заборгованості за кредитом в сумі
4269,97 доларів США.

Відповідно до вимог ч.2 ст.1054 та ч.2 ст.1050
ЦК України у разі, якщо договором
встановлений обов'язок позичальника
повернути позику частинами, то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася та сплати
процентів.

За умовами укладеного між сторонами
договору позичальник зобов'язувався,
починаючи з місяця, наступного за
звітним, щомісяця до 10-го числа кожного
календарного місяця частково погашати
заборгованість за кредитами у сумі 257
доларів США. При цьому одержані
кредити згідно з умовами цього
Договору повернути не пізніше 7 грудня
2010 року (п.п.3.1, 3.2).

Заборгованість ОСОБА_3 перед
кредитором складається із
заборгованості по кредиту , яка
нарахована банком станом на 23 травня 2011
року.

Згідно з п.3.9 договору позичальник
зобов'язується за порушення строків
повернення кредиту чи сплати
процентів, сплачувати банку за кожний
день прострочення пеню у розмірі
подвійної процентної ставки,
встановленої у пункті 1.5 цього Договору
(14%) від суми простроченого платежу.

Отже, оскільки позичальник мав
прострочення платежів протягом дії
кредитного договору, банк відповідно
до умов договору нараховував пеню в
розмірі 28 % від простроченого платежу, і
розмір пені від суми простроченої
основної заборгованості за кредитом
складає 3337,93 доларів США, а від суми
прострочених процентів за кредитом -
20,49 доларів США.

Зменшуючи розмір пені до 427 доларів
США, суд першої інстанції виходив з
того, що банком нарахована пеня, розмір
якої складає приблизно 4/5 розміру
збитків.

Проте з таким висновком суду
погодитись не можна з огляду на таке.

Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України
розмір неустойки може бути зменшений
за рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Згідно з роз'ясненнями Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, які містяться в п.27 Постанови від
30 березня 2012 року № 5 «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин» положення
частини третьої статті 551 ЦК України
про зменшення розміру неустойки може
бути застосовано судом лише за заявою
відповідача до відсотків, які
нараховуються як неустойка, і не може
бути застосовано до сум, які
нараховуються згідно з частиною 2
статті 625 ЦК, які мають іншу правову
природу.

Отже, за відсутності заяви про
застосування ст..551 ЦК України, суд
першої інстанції необґрунтовано, без
достатніх правових підстав зменшив
розмір нарахованої банком пені.

Крім того, колегія суддів вважає, що
висновок суду про безпідставність
вимог банку про стягнення трьох
процентів річних не ґрунтується на
вимогах закону.

Відповідно до ст..625 ч.2 ЦК України
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.
Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Згідно з роз'ясненнями Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, які містяться в п. 18 Постанови
від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин» за змістом
статті 552, частини другої статті 625 ЦК
інфляційне нарахування на суму боргу
за порушення боржником грошового
зобов'язання, вираженого в
національній валюті, та три проценти
річних від простроченої суми полягає у
відшкодуванні матеріальних втрат
кредитора від знецінення грошових
коштів унаслідок інфляційних процесів
та отриманні компенсації (плати) від
боржника за неправомірне користування
утримуваними ним грошовими коштами,
належними до сплати кредиторові, тому
суд має виходити з того, що ці кошти
нараховуються незалежно від сплати ним
неустойки (пені) за невиконання або
неналежне виконання зобов'язання.

Відтак, враховуючи вимоги закону,
колегія суддів вважає, що з
відповідачів слід стягнути нараховані
суми трьох процентів річних від суми
простроченої основної заборгованості
за кредитом в розмірі 3337,93 доларів США
та від суми прострочених процентів за
кредитом в розмірі 3,39 доларів США.

Відповідно до ст.533 ЦК України,якщо у
зобов'язанні визначено грошовий
еквівалент в іноземній валюті, сума, що
підлягає сплаті у гривнях,
визначається за офіційним курсом
відповідної валюти на день платежу,
якщо інший порядок її визначення не
встановлений договором або законом чи
іншим нормативно-правовим актом.

Згідно з роз'ясненнями Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, які містяться в п.12 постанови
від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин» у разі якщо
кредит правомірно наданий в іноземній
валюті та кредитодавець (позивач)
просить стягнути кошти в іноземній
валюті, суд у резолютивній частині
рішення зазначає про стягнення таких
коштів саме в іноземній валюті, що
відповідає вимогам частини третьої
статті 533 ЦК.

В судовому засіданні представник банку
уточнив, що нараховані пеню та три
проценти річних на суму заборгованості
по кредиту та процентам він просить
стягнути з відповідачів в гривні,
виходячи з курсу гривні до долара США
на 14 січня 2013 року.

Враховуючи положення ст..533 ЦК України,
колегія суддів вважає, що
заборгованість по кредиту з
відповідачів підлягає стягненню в сумі
4269,97 доларів США, а пеня та три проценти
річних в загальній сумі 3733,95 доларів
США, що по курсу Національного Банку
України станом на 14 січня 2013 року
складає 29845 грн.47 коп.

Статтею 553 ЦК України встановлено, що за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.

У разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
встановлено додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя (ч.1 ст.554
ЦК України).

За умовами договору поруки поручитель,
яким є відповідач ОСОБА_4,
зобов'язується солідарно відповідати
перед банком у повному обсязі за
своєчасне та повне виконання
зобов'язань ОСОБА_3 У разі невиконання
позичальником своїх зобов'язань за
платежами, що передбачені Кредитним
договором, поручитель на підставі
письмового повідомлення позичальника
або банку не пізніше наступного
робочого дня після одержання такого
повідомлення, погашає за рахунок
власних коштів на рахунок банку в
повному обсязі заборгованість за
позичальника за Кредитним договором. (
п.п.1.1, 2.1).

Отже визначена судом загальна сума
заборгованості підлягає стягненню з
відповідачів солідарно.

За таких обставин, рішення
Дніпровського районного суду м.Києва
від 30 вересня 2013 року підлягає
скасуванню, з ухваленням нового
рішення про часткове задоволення
позовних вимог з урахуванням наданого
ПАТ «Родовід Банк» в суді апеляційної
інстанції розрахунку.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 312, 313-314, 316-317,
319 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Лисого Максима
Станіславовича, який діє на підставі
довіреності в інтересах Публічного
акціонерного товариства «Родовід
Банк»- задовольнити.

Заочне рішення Дніпровського
районного суду м.Києва від 30 вересня 2013
року - скасувати і ухвалити нове
рішення наступного змісту.

Позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства «Родовід
Банк» задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на
користь Публічного акціонерного
товариства «Родовід Банк» прострочену
заборгованість за кредитним договором
№ 28.4/А515.05.2 від 7 грудня 2005 року в сумі
4269,97 доларів США.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на
користь Публічного акціонерного
товариства «Родовід Банк» пеню за
несвоєчасне погашення заборгованості
за кредитом в сумі 3337,93 доларів США, за
несвоєчасне погашення процентів по
кредиту в сумі 20,49 доларів США, три
проценти річних від суми простроченого
кредиту в сумі 372,14 доларів США, три
проценти річних від суми прострочених
процентів по кредиту в сумі 3,39 доларів
США, а всього 3733,95 доларів США, що по
курсу Національного Банку України
станом на 14 січня 2013 року складає 29845
грн.47 коп.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Родовід Банк» судовий збір в сумі по
4888 грн.60 коп. з кожного.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: