Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№22-ц/778/892/14
Головуючий у 1 інстанції Стоматов Е.Г.
Суддя-доповідач Ломейко В.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого: Онищенка Е.А.,

Суддів: Ломейка В.О.,

Кухаря С.В.,

При секретарі Камінській О.Є.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційними скаргами ОСОБА_3 та ОСОБА_4
на рішення Комунарського районного
суду м. Запоріжжя від 24 грудня 2013 року у
справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
третя особа ОСОБА_5 про стягнення
аліментів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2013 року ОСОБА_3 звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_4, третя особа
ОСОБА_5 про стягнення аліментів.

В обґрунтування позову позивач
зазначала, що перебувала у шлюбі з
відповідачем з 11 серпня 1994 року.

03 червня 2013 року шлюб між ними
розірвано. У шлюбі народився син -
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В 2013 року син вступив на денну форму
навчання до Дніпропетровського
державного університету внутрішніх
справ. Навчання є платним - 56400 грн. за
весь курс навчання, що становить 7050 грн.
за один семестр.

Крім плати за навчання потребуються
кошти на оплату житла, син проживає у
гуртожитку, вартість проживання
складає 2256 грн. за 2013-2014 навчальний рік,
за формений одяг сплачено 1000 грн. Також
ще потрібні кошти на харчування,
проїзд, цивільний одяг, підручники,
зошити і таке інше.

На підставі викладеного, позивач
просив суд, стягнути з відповідача на
її користь аліменти на утримання
повнолітнього сина, який продовжує
навчання у розмірі 1000 грн. щомісячно до
закінчення навчання або до досягнення
ним 23 річного віку, а також раз на рік
сплачувати на її користь 7050 грн., як
плату за навчання сина, 1128 грн., як
оплату за проживання сина у гуртожитку
за весь термін навчання.

Рішенням Комунарського районного суду
м. Запоріжжя від 24 грудня 2013 року позов
задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3
аліменти на утримання повнолітнього
сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 610
грн. щомісячно на період навчання до
досягнення ним 23-річного віку.

Стягнути з ОСОБА_4 судовий збір в
прибуток держави у розмірі 229, 40 грн.

Допущено негайне виконання рішення в
межах суми платежу за один місяць.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в
якій посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати рішення суду та ухвалити
нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позову.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу,
в якій посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати рішення суду в частині
відмови в задоволенні позову, в цій
частині ухвалити нове рішення про
задоволення позову. В іншій частині
рішення залишити без змін.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю - доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційні
скарга ОСОБА_4, та ОСОБА_3, задоволенню
не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Задовольняючи частково позов суд
першої інстанції виходив з того, що
повнолітній син сторін навчається та
потребує матеріальної допомоги, проте
така допомога надається з врахуванням
можливостей батька і визначив розмір
аліментів з врахуванням положень ЗУ
«Про державний бюджет на 2013рік».

Такий висновок відповідає обставинам
справи, нормам матеріального та
процесуального права.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджується матеріалами справи,
що сторони перебували у шлюбі з 11
серпня 1994 року.

У шлюбі народився син - ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

03 червня 2013 року шлюб сторін розірвано.

02 березня 2013 року син вступив на
денну форму навчання до
Дніпропетровського державного
університету внутрішніх справ.
Навчання є платним - 56400 грн. за весь
курс навчання, що становить 7050 грн. за
один семестр.

Відповідно до статті 198 СК України
батьки зобов'язані утримувати своїх
повнолітніх непрацездатних дочку,
сина, які потребують матеріальної
допомоги, якщо вони можуть таку
матеріальну допомогу надавати.

Згідно зі статтею 199 СК України
якщо повнолітні дочка, син продовжують
навчання і у зв'язку з цим потребують
матеріальної допомоги, батьки
зобов'язані утримувати їх до
досягнення двадцяти трьох років за
умови, що вони можуть надавати
матеріальну допомогу. Право на
утримання припиняється у разі
припинення навчання. Право на
звернення до суду з позовом про
стягнення аліментів має той з батьків,
з ким проживає дочка, син, а також самі
дочка, син, які продовжують навчання.

У пункті 20 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 15 травня 2006
року № 3 "Про застосування судами
окремих норм Сімейного кодексу України
при розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів"
передбачено, що обов'язок батьків
утримувати повнолітніх дочку, сина, які
продовжують навчатися після
досягнення повноліття (незалежно від
форми навчання), виникає за
обов'язкової сукупності таких
юридичних фактів: досягнення дочкою,
сином віку, який перевищує 18, але є
меншим 23 років; продовження ними
навчання; потреба у зв'язку з цим у
матеріальній допомозі; наявність у
батьків можливості надавати таку
допомогу.

Суд визначає розмір аліментів на
повнолітніх дочку, сина у твердій
грошовій сумі і (або) у частці від
заробітку (доходу) платника аліментів з
урахуванням обставин, зазначених у
статті 182 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 182 СК
України при визначенні розміру
аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я
та матеріальне становище дитини; 2) стан
здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів; 3) наявність у
платника аліментів інших дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, дочки, сина; 4) інші обставини,
що мають істотне значення.

При визначенні розміру аліментів з
одного з батьків суд бере до уваги
можливість надання утримання другим з
батьків, своїми дружиною, чоловіком та
повнолітніми дочкою, сином (стаття 200 СК
України).

Як вбачається судом першої
інстанції враховано, що відповідач
постійного заробітку не має, його
незадовільний матеріальний стан, стан
його здоров*я, що він хворів.

В той же час, позивачка як мати
також зобов*язана утримувати сина, при
тому, що така можливість у неї є(а/с 18).

З огляду на вищевикладене, суд
першої інстанції обґрунтовано
задовольнив позов частково, адже
повнолітній син продовжує навчання в
учбовому закладі, у зв'язку з цим
потребує матеріальної допомоги, а
відповідач може надавати таку
матеріальну допомогу в визначеному
судом першої інстанції обґрунтованому
розмірі, з врахуванням ЗУ «Про
державний бюджет на 2013рік.»

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_4, про
те, що судом першої інстанції
невраховано його поганий матеріальний
стан є неприйнятливі, з огляду на
вищенаведене.

Крім того, він працездатний, а отже має
можливість працевлаштуватись та
отримувати дохід і надавати
матеріальну допомогу сину.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3,
також не є суттєвими, наведений нею
розрахунок витрат на ведення бізнесу
безпідставний, оскільки не стосується
предмету спору, а розрахунок на
навчання сина був предметом досліджень
суду першої інстанції та йому дана
судом належна оцінка.

Посилання апелянта на те, що відповідач
має неофіційні заробітки та не бажає
сплачувати аліменти на утримання сина
бездоказові і не спростовують висновок
суду.

Проте, при наявності таких доказів
позивачка має право на зміну розміру
аліментів, які стягнуті з відповідача.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що доводи апеляційних скарги не
є суттєвими, не спростовують висновок
суду та не дають підстав для зміни чи
скасування рішення суду першої
інстанції, яке ухвалено з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права.

Керуючись ст.ст.209, 218, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_4
відхилити.

Рішення Комунарського районного суду
м. Запоріжжя від 24 грудня 2013 року у цій
справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, проте може бути
оскаржена протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: