Справа № 645/8633/13
Провадження № 2/645/214/14
У Х В А Л А

Іменем України

03 березня 2014 року Фрунзенський
районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Горпинич О.В.,

за участю секретаря судових засідань -
Погрібняк А.В.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні у м. Харкові
клопотання представника позивача
Житлового кооперативу „Простор-13" про
забезпечення позову по цивільній
справі за позовом Житлового
кооперативу „Простор-13", ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, Приватного
підприємства „Уртіка-Дійоса", третя
особа: приватний нотаріус Харківського
міського нотаріального округу ОСОБА_7
про визнання недійсними договорів
купівлі - продажу не житлових
приміщень, визнання недійсним акту,
скасування реєстрації права власності
та визнання права власності, -

в с т а н о в и в:

В провадженні Фрунзенського районного
суду м. Харкова знаходиться
вищевказана цивільна справа.

У судовому засіданні представником ЖК
„Простор - 13" було подано клопотання
про забезпечення позову шляхом
накладення арешту на нерухоме майно,
що є предметом позову, а саме не житлові
приміщення підвалу літ. „А-16",
загальною площею 52,7 кв.м по АДРЕСА_1 та
заборонити органу державної
реєстрації - Державній реєстраційній
службі Харківського міського
управління юстиції у Харківській
області здійснювати будь-яке
переоформлення права власності на
зазначене нерухоме майно до розгляду
справи по суті.

Представник ОСОБА_4, ОСОБА_5 заперечував
проти задоволення клопотання про
накладення арешту на вищевказані не
житлові приміщення.

Суд, перевіривши доводи представника
ЖК „Простор - 13", позивача ОСОБА_3,
представника відповідачів, підстави
забезпечення позову, зазначені у
клопотанні, вважає, що клопотання
задоволенню не підлягає виходячи з
наступного.

Відповідно до ч.3 ст.151 ЦПК України
забезпечення позову допускається, якщо
невжиття заходів забезпечення позову
може утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Як роз'яснив у п. 4 Постанови Пленуму
Верховний Суд України № 9 від 22.12.2006
року „Про практику застосування
судами цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову" вирішуючи питання
про забезпечення позову, суд має брати
до уваги інтереси не тільки позивача, а
й інших осіб, права яких можуть бути
порушені у зв'язку із застосуванням
відповідних заходів.

Проте витягу зі свідоцтва про право
власності на вищевказані не житлові
приміщення або інші документи, які б
підтверджували право власності на
вищевказані не житлові приміщення суду
не надано.

Крім того, під забезпеченням позову
розуміється вжиття судом передбачених
законом заходів, які створюють реальну
гарантовану можливість для виконання в
майбутньому рішення по справі в разі
задоволення заявленого позову.

При цьому, забезпечення позову
спрямоване, перш за все, проти
несумлінних дій відповідача, який може
сховати майно, продати, знищити або
знецінити його тощо.

Зазначена правова норма прямо визначає
як форму і порядок звернення до суду із
клопотанням про вжиття заходів
забезпечення позову, так і підстави для
його забезпечення.

Загальною підставою для вжиття заходів
забезпечення позову є наявність
обставин, які свідчать або дозволяють
достовірно припустити, що невжиття цих
заходів може утруднити чи зробити
неможливим виконання майбутнього
рішення суду.

При цьому відповідно до принципу
змагальності сторін і загальних правил
розподілу тягаря доказування обов'язок
доведення підстав для застосування
заходів забезпечення позову
покладається на особу, яка заявляє
відповідне клопотання.

Як роз'яснено в п.п. 4, 7, 10 Постанови
Пленуму Верховного Суду України N 9 від
22.12.2006 р. "Про практику застосування
судами цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову", розглядаючи
заяву про забезпечення позову, суд
(суддя) має з урахуванням доказів,
наданих позивачем на підтвердження
своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в
тому, що між сторонами дійсно виник
спір та існує реальна загроза
невиконання чи утруднення виконання
можливого рішення суду про задоволення
позову; з'ясувати обсяг позовних вимог,
дані про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

Суд критично ставиться до наведених
представником позивача у своїй заяві
підстав для накладення арешту на майно,
оскільки вони ґрунтуються на
припущеннях.

З огляду на викладене, суд відмовляє у
задоволенні заяви представника
позивача про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 151, 152, 153 ЦПК України,
суд -

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання представника
позивача Житлового кооперативу
„Простор-13" про забезпечення позову по
цивільній справі за позовом Житлового
кооперативу „Простор-13", ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, Приватного
підприємства „Уртіка-Дійоса", третя
особа: приватний нотаріус Харківського
міського нотаріального округу ОСОБА_7
про визнання недійсними договорів
купівлі - продажу не житлових
приміщень, визнання недійсним акту,
скасування реєстрації права власності
та визнання права власності -
відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до
апеляційного суду Харківської області
через Фрунзенський районний суд м.
Харкова шляхом подачі апеляційної
скарги протягом п'яти днів з дня її
проголошення. У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Суддя -