Провадження №2/592/246/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

03 березня 2014 року
м.Суми
Ковпаківський районний суд м. Сум у
складі головуючого Костенко В.Г.

секретар Кекух Ю.О.

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення боргу та зустрічним позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору
недійсним

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 вимоги мотивує тим, що
22.09.2010 року надала відповідачу позику у
сумі 490 000 грн. на строк до 01.12.2010 року.
Однак відповідач кошти не повернула,
залишок боргу становить 250 484 грн. 69 коп..
Тому позивач просить стягнути з
відповідача суму боргу по позиці,
нараховані за період з 01.12.2010 року по
01.10.2013 року 12 524,17 грн. інфляційних та
нараховані з 01.12.2010 року по 01.11.2013 року 21
917,43 грн. 3% річних, а всього 284 926 грн. 29
коп. та судові витрати.

В судовому засіданні позивач заявлені
вимоги підтримала. Зустрічний позов не
визнала, вважаючи надуманим. Зазначила,
що спірна заборгованість утворилася
виключно у межах позики, а не
правовідносин між ТОВ «Кондітер-Прайм»
і ТОВ «Роменський завод продовольчих
товарів».

Відповідач ОСОБА_2, не визнаючи
основного позову, звернулася з
зустрічним позовом. Вимоги мотивує тим,
що кошти у позику не отримувала.
Складання договору вчинено під тиском
з боку батька ОСОБА_4. У останнього були
труднощі з його підприємством, ТОВ
«Кондитер-Прайм», перед ТОВ
«Роменський завод продовольчих
товарів», співробітником якого є
позивач. Тому під тиском ОСОБА_4
підписала договір. Просить визнати
договір позики недійсним.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2
та її представник підтримали
зустрічний позов. Вона також дала
покази в якості свідка. Так вказала, що
коштів не отримувала. Зазначеним
договором та розпискою було
гарантовано виконання зобов'язань ТОВ
«Кондитер-Прайм» перед ТОВ «Роменський
завод продовольчих товарів».

Суд, заслухавши учасників розгляду,
свідків, дослідивши матеріали справи,
вважає, що позов ОСОБА_1 обґрунтований
але підлягає частковому задоволенню,
зустрічний позов ОСОБА_2 не
обґрунтований і не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 22.09.2010 року
позивач надала відповідачу позику у
сумі 490 000 грн. на строк до 01.12.2010 року,
про що складений і підписаний
сторонами відповідний договір та
власноруч написана відповідачем
розписка./а.с.3-4/ Передача коштів
відбулася у присутності свідків ОСОБА_5
та ОСОБА_6.

Однак відповідач належним чином
зобов'язання не виконала. Має
заборгованість в сумі 250 484 грн. 69 коп..

Свідок ОСОБА_5, вказав, що у вересні 2010
року був свідком при передачі коштів
від ОСОБА_1 ОСОБА_2. Кошти передавалися у
автомобілі, купюрами по 200 грн. у
чорному пакеті. Між ними був складений
договір, написана розписка, яку також
засвідчив своїм підписом.

Свідок ОСОБА_6, дав покази аналогічні
показам ОСОБА_5.

Свідок ОСОБА_8, зазначив, що на прохання
ОСОБА_1 інколи забирав гроші у ОСОБА_4 на
погашення боргу ОСОБА_2.

З встановленого вбачається, що спірні
правовідносини є цивільними та
врегульовані ст.ст. 11, 16, 509, 524, 526, 625, 1046,
1047 ЦК України, відповідно до положень
яких боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми.

Таким чином відповідач повинний
сплатити позивачу 250 484 грн. 69 коп. боргу,
за період 01.12.2010 року - 01.10.2013 року 11 399
грн. 92 коп. - інфляційних, за період
01.12.2010 року - 01.11.2013 року 21 967 грн. 16 коп. - 3%
річних. Виходячи з суми позову з
відповідача слід стягнути заявлену
суму боргу, 11 399 грн. 92 коп. інфляційних
та заявлену суму 3% річних - 21 917 грн. 43
коп. У задоволенні позову у іншій
частині слід відмовити за
необґрунтованістю.

Відповідно до положень ст. 88 ЦПК
України з відповідача також необхідно
стягнути на користь позивача
обґрунтовано сплачені, документально
підтверджені судові витрати
пропорційно задоволеній частині.

Відповідно до ст. 1051 ЦК України
позичальник має право оспорити договір
позики на тій підставі, що грошові
кошти або речі насправді не були
одержані ним від позикодавця або були
одержані у меншій кількості, ніж
встановлено договором.

Відповідно до ст. 231 ЦК України
правочин, вчинений особою проти її
справжньої волі внаслідок
застосування до неї фізичного чи
психічного тиску з боку другої сторони
або з боку іншої особи, визнається
судом недійсним.

В обґрунтування зустрічного позову
відповідачем ОСОБА_2 надані ордери про
внесення коштів у ТОВ «Роменський
завод продовольчих товарів», рішення
Господарського суду Сумської області
від 13.09.2010 року про стягнення з ТОВ
«Кондітер-Прайм» на користь ТОВ
«Роменський завод продовольчих
товарів» боргу в сумі 490 484,69 грн../а.с.41-55/
Також були допитані свідки.

Сама відповідач ОСОБА_2 дала покази у
якості свідка.

Свідок ОСОБА_4, батько відповідача,
вказав, що ОСОБА_2 уклала договір, як
гарантію повернення боргу ТОВ
«Кондитер-Прайм» перед ТОВ «Роменський
завод продовольчих товарів». Коштів
вона не отримувала. При укладенні
договору позики наказав дочці його
підписати без коштів. Сподівалися, що
кошти поверне. Також вказав, що
заборгованість сплачував він, коли
особисто коли через довірених осіб
позивача.

ОСОБА_10, мати відповідача, вказала, що
зі слів ОСОБА_2 дізналася, що під
впливом погроз ОСОБА_4 вона підписала
договір про позику, як гарантію
повернення боргу ТОВ «Кондитер-Прайм»
перед ТОВ «Роменський завод
продовольчих товарів». Коштів ОСОБА_2
не отримувала. Тиск полягав в тому, що
ОСОБА_4 просто наказав дочці підписати
договір.

Втім зазначені докази не спростовують
доказів наданих позивачем у
обґрунтування заявленого позову.

Всупереч положенням ст. 59-60 ЦПК України
зазначені докази не доводять факту
вчинення договору під впливом
насильства. Зазначені докази не
вказують про вчинення насильства
відносно ОСОБА_2 а ні з боку позивача, а
ні з боку ОСОБА_4. Останній такого
насильства не підтвердив, що
вбачається з його показів.

Тому основний позов підлягає
задоволенню, але частково, а зустрічний
позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 212-215, 218 ЦПК
України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на корить ОСОБА_1 250 484
грн. 69 коп. боргу, 11 399 грн. 92 коп.
інфляційних, 21 917 грн. 43 коп. 3% річних, 2838
грн. 02 коп. витрат, а всього 286 640 грн. 06
коп..

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову
у іншій частині за необґрунтованістю.

Відмовити ОСОБА_2 у задоволенні
зустрічного позову за
необґрунтованістю.

Рішення суду може бути оскаржено до
Судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Сумської області
через Ковпаківський районний суд м. Сум
шляхом подачі апеляційної скарги в
десятиденний строк з дня проголошення
рішення суду. Особою, яка була відсутня
у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення - в
десятиденний строк з моменту отримання
його копії.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя
В.Г. Костенко