Справа № 459/4938/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2014 року
Червоноградський міський суд
Львівської області

в складі: головуючого - судді
Грабовського В.В.

з участю: секретарів судового
засідання Бойко М.А.,
Савіцької Б.Б.,

представника позивача
Кудрик Т.П.,

відповідача
ОСОБА_2,

представника відповідача
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м. Червонограді
цивільну справу за позовом Публічного
Акціонерного Товариства Комерційний
Банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

У жовтні 2013 року представник
позивача звернувся в суд з позовом, в
якому просить стягнути з відповідача
на користь ПАТ КБ «Приватбанк»
заборгованість за кредитним договором
№ б/н від 29.12.2006 року в розмірі 23056,23 грн.
В обгрунтування позовних вимог
послався на те, що відповідно до
укладеного договору № б/н від 29.12.2006
року відповідач отримала кредит у
розмірі 250,00 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою 22,80 % річних
на суму залишку заборгованості за
кредитом. Станом на 31.08.2013 року за
відповідачем числиться заборгованість
у розмірі 23 056 (двадцять три тисячі
п'ятдесят шість),23 грн., з яких: 7 711 (сім
тисяч сімсот одинадцять),76 грн. -
заборгованість за кредитом; 8 553 (вісім
тисяч п'ятсот п'ятдесят три),44 грн. -
заборгованість по процентах за
користування кредитом; 5 216 (п'ять тисяч
двісті шістнадцять),92 грн. -
заборгованість по комісії за
користування кредитом; штрафи
відповідно до пункту 8.6 Умов та правил
надання банківських послуг: 500 (п'ятсот)
грн., 00 коп. - штраф (фіксована частина); 1
074 (одна тисяча сімдесят чотири),11 грн. -
штраф (процентна складова).

10.01.2014 року відповідач подала
заперечення на позовну заяву, в якому
просить відмовити позивачу у
задоволенні позову. В обґрунтування
заперечення послалась на те, що
договором не визначено розмір
процентної ставки за користування
кредитом, а доводи банку про те, що
відповідно до договору розмір
відсотків становив 22,8% на рік на суму
залишку, не підтверджені доказами і
суперечать наявним в матеріалах справи
доказам. Не визнає відповідач і
заявленої банком суми заборгованості
за кредитом в розмірі 7711,76 грн.,
оскільки отримала в банку кредит лише у
сумі 250,00 грн. Стосовно стягнення з неї
штрафу в сумі 1574,10 грн. посилається на
ч.2 ст.549 ЦК України, тому вважає таку
позовну вимогу порушенням норм
матеріального права. Окрім цього,
вважає, що до даного позову слід
застосувати позовну давність, так як
строк виконання нею зобов'язань по
поверненню кредиту закінчився 29.12.2008
року, а строк позовної давності згідно
положень статті 253 ЦК України
закінчився 30.12.2011 року.

Представник позивача подала
пояснення до позовної заяви, в яких
послалась на те, що 29.12.2006 року між
банком та відповідачем був укладений
договір про надання кредиту у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну карту. Кредитна картка була
іменною, термін дії якої 2 роки.
Протягом 2008 року за проханням
відповідача був здійснений перевипуск
кредитної картки, а саме: 22.10.2008 року та
26.12.2008 року, картки були іменними та
термін дії останньої картки - 3 роки. З
10.03.2007 року відповідач знімала кошти з
кредитної картки та частково погашала
до 05.05.2009 року. 31.05.2010 року відповідач
звернулася до банку, де власноручно
отримала претензію банку про наявність
у неї боргу. Договір складається із
заяви позичальника, Умов надання
банківських послуг та Правил
користування платіжною карткою. У
вищевказаній заяві відповідач
власноручно підписалася, що
ознайомилася та згідна з Умовами та
Правилами надання банківських послуг,
які були їй надані в письмовій формі.
Окрім цього, відповідно до п. 9.12 Умов і
Правил надання банківських послуг, які
є невід'ємною частиною договору,
договір діє протягом 12 місяців з
моменту підписання. Якщо протягом
цього терміну жодна із сторін не
проінформує іншу сторону про
припинення дії договору, він
автоматично пролонгується на такий же
термін. Таким чином, на підставі умов
кредитного договору, строк дії картки
та строк дії кредитного договору
поновлюється кожного разу зі спливом
терміну дії картки. У свою чергу,
відповідач не надала банку письмової
заяви про закриття картрахунку, а тому
строк дії картки та строк дії
кредитного договору пролонгувався з
кожним роком і діяв. На підставі
наведеного просить позов задовольнити
в повному обсязі.

Представник позивача в судовому
засіданні позов підтримала, просить
його задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні
позов не визнала, пославшись на
обставини, викладені у запереченні на
позовну заяву. Окрім цього, зазначила,
що заяви про закриття та знищення
картки не писала. Просить відмовити
позивачу у задоволенні позову.

Представник відповідача в
судовому засіданні позов не визнав та
пояснив, що відповідач умов та правил
надання банківських послуг не
підписувала. Також зазначив, що
кінцевий термін погашення кредиту
пов'язаний з кінцевим терміном
використання картки. Також вказав, що
при розгляді даної справи слід
застосувати позовну давність, що має
наслідком відмову у задоволенні
позову.

Заслухавши пояснення сторін,
з'ясувавши обставини справи, суд
вважає, що позов підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Установлено, що 29.12.2006 року між
сторонами у справі було укладено
кредитний договір № б/н, відповідно до
умов якого відповідач отримав кредит у
розмірі 250,00 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою 22,80 % річних
на суму залишку заборгованості за
кредитом.

Відповідно до заяви ОСОБА_2 № б/н
від 29.12.2006 року, остання просить видати
їй кредитку «Універсальна» « 55 днів
пільгового періоду», кредитний ліміт
якої становить 250,00 грн., базова
процентна ставка за кредитним лімітом,
як було з'ясовано у судовому засіданні,
становила 1,9 % (що було помилково
вказано у графі щомісячної комісії).
Обізнаність відповідача про базову
процентну ставку за кредитним лімітом
підтверджується даними Тарифів і
порядку погашення по кредиту, що був
вручений відповідачем при укладенні
договору кредиту, згідно з яким базова
процентна ставка становить 1,9 %.

Окрім цього, відповідач
підтвердила те, що ознайомилася з
Умовами та Правилами надання
банківських послуг, а також тарифами
банку, які їй були надані для
ознайомлення в письмовому вигляді.
Також відповідач підтвердила свою
згоду на те, що підписана нею заява
разом із пам'яткою клієнта, Умовами та
Правилами надання банківських послуг,
а також тарифами складає між нею та
банком договір про надання банківських
послуг (а.с. 8).

Відповідно до розрахунку
заборгованості за договором № б/н від
29.12.2006 року за ОСОБА_2 станом на 31.08.2013
року рахується заборгованість у сумі 23
056 (двадцять три тисячі п'ятдесят
шість),23 грн., з яких: 7 711 (сім тисяч
сімсот одинадцять),76 грн. -
заборгованість за кредитом; 8 553 (вісім
тисяч п'ятсот п'ятдесят три),44 грн. -
заборгованість по процентам за
користування кредитом; 5 216 (п'ять тисяч
двісті шістнадцять),92 грн. -
заборгованість по комісії за
користування кредитом; а також штрафи
відповідно до пункту 8.6 Умов та правил
надання банківських послуг: 500 (п'ятсот)
грн., 00 коп. - штраф (фіксована частина); 1
074 (одна тисяча сімдесят чотири),11 грн. -
штраф (процентна складова).

Вирішуючи спір, судом ураховано
наступне.

Відповідно до п.п. 6.4, 6.5 Умов та
правил надання банківських послуг
відповідач зобов'язаний при незгоді зі
змінами Правил та/або Тарифів банку
надати банку письмову заяву про
розірвання цього договору і здійснити
погашення заборгованості, яка виникла
перед банком, в тому числі і
заборгованість, яка виникла протягом 30
днів з моменту повернення карт, виданих
держателю і його довіреним особам. При
незгоді із списанням коштів з
картрахунку письмово проінформувати
банк про це протягом 35 днів з моменту
списання; погашати заборгованість по
кредиту, процентам за його
користування, а також оплачувати
комісії на умовах, передбачених даним
договором.

Згідно з п. 8.6 зазначених Умов при
порушенні відповідачем строків
платежів по будь-якому із грошових
зобов'язань, передбачених даним
договором більше ніж на 120 днів,
відповідач зобов'язаний сплатити банку
штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми
позову.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно ст. 546 ЦК України виконання
зобов'язання може забезпечуватися
неустойкою (штрафом, пенею), порукою,
гарантією, заставою, притриманням,
завдатком.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

За таких обставин, керуючись п. 4.
ст. 611 (у частині обов'язку щодо
відшкодування збитків), ч.ч. 1, 2 ст. 623 ЦК
України, суд дійшов висновку про
необхідність захисту майнового права
позивача шляхом стягнення з
відповідача спірної суми коштів, а
отже, про задоволення позову.

Доводи відповідача не знайшли
свого підтвердження під час розгляду
справи.

Так, посилання відповідача на
пропуск позивачем строку позовної
давності є безпідставними, оскільки
відповідно до п. 9.12 Умов та правил
надання банківських послуг договір діє
протягом 12 місяців з моменту
підписання. Якщо протягом цього
терміну жодна із сторін не проінформує
іншу сторону про припинення дії
договору, він автоматично
пролонгується на такий же термін.

З наведеного слідує, що
пролонгація договору полягає у
продовженні його строку зі збереженням
тих умов, на яких його було укладено
(якщо інше не передбачено договором),
зокрема, щодо самої умови про порядок
пролонгації договору, яка також
залишається чинною.

Таким чином, ураховуючи, що
відповідач не надала банку письмової
заяви про закриття картрахунку, строк
дії картки та строк дії кредитного
договору пролонгувався, тому заява
відповідача про застосування строку
позовної давності на увагу не
заслуговує.

Твердження відповідача про те, що
стягнення з неї в користь банку штрафу
всупереч ч. 2 ст. 549 ЦК України здійснено
у твердій грошовій сумі та додатково 5%
від суми позову є безпідставним,
виходячи з принципу свободи договору
(п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України) та можливості
сторін відступити від положень актів
цивільного законодавства, оскільки
положення ч. 2 ст. 549 ЦК України не
містять прямої вказівки на таку
заборону та обов'язковість для сторін
наведеного положення закону не
випливає як з його змісту, так і зі суті
відносин між сторонами. При цьому у
судовому засіданні було з'ясовано, що
волевиявлення відповідача на
укладення договору відповідало її
внутрішній волі.

Суд відхиляє заперечення
отримання відповідачем пам'ятки
клієнта, оскільки, як пояснила у
судовому засіданні представник
позивача, така є своєрідним відривним
талоном до заяви на отримання кредиту,
що в усіх випадках видається банком
унаслідок укладення договору.
Обізнаність про таку
пам'ятку випливає зі змісту заяви на
отримання кредиту, підписаної
відповідачем.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 209, 212-215, 218
ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Публічного Акціонерного Товариства
Комерційний Банк «Приватбанк»
заборгованість за кредитним договором
№ б/н від 29.12.2006 року у сумі 23056 (двадцять
три тисячі п'ятдесят шість),23 грн. та 230
(двісті тридцять),56 грн. сплаченого
судового збору.

На рішення може бути подана
апеляційна скарга до Апеляційного суду
Львівської області протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Суддя:
В. В. Грабовський