№ справи:115/3907/13-ц Головуючий суду
першої інстанції:Дахневич О.Д. №
провадження:22-ц/190/474/14Доповідач суду
апеляційної інстанції:Підлісна І. А.
________________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" лютого 2014 р. колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим у складі:

головуючого судді:Підлісної І.А
суддів:Белинчук Т.Г. Ісаєва Г.А. при
секретарі:Урденко Г.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Сімферополі цивільну
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «Банк
«Фінанси та Кредит» до ОСОБА_6, ОСОБА_6 в
інтересах неповнолітнього ОСОБА_7,
Головного управління Державної
міграційної служби України в АР Крим,
треті особи - ОСОБА_8, служба у справах
дітей Сакської районної державної
адміністрації АР Крим про виселення з
житлового приміщення та зняття з
реєстраційного обліку, за апеляційною
скаргою ОСОБА_6 на рішення Сакського
міськрайонного суду АР Крим від 13
листопада 2013 року,

в с т а н о в и л а :

ПАТ «Банк «Фінанси та кредит»
звернулося до ОСОБА_6, ОСОБА_7 в особі
законного представника ОСОБА_6,
Головного управління Державної
міграційної служби України в АРК,
треті особи - ОСОБА_8, Орган опіки та
піклування Сакської районної
державної адміністрації, з позовом про
виселення з квартири АДРЕСА_1, з
підстав ст. 40 Закону України «Про
іпотеку», та зняття з реєстраційного
обліку.

Рішенням Сакського міськрайонного
суду АР Крим від 13 листопада 2013 року
позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства «Банк
«Фінанси та Кредит» задоволено
частково. Виселено з квартири АДРЕСА_1
ОСОБА_6, разом з малолітнім ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1. В іншій частині позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення про відмову в позові.
Вказує, що доказів отримання нею
вимоги про виселення із квартири, що є
предметом іпотеки, банк в судове
засідання не надав. Право користування
цією квартирою має неповнолітній
ОСОБА_7, на виселення якого із спірного
житлового приміщення орган опіки та
піклування не надав згоди. Отже, вона
та син не можуть бути виселені.

Заслухавши суддю - доповідача,
вислухавши осіб, що з'явились до суду,
дослідивши матеріали справи та
перевіривши наведені в скарзі доводи,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає.

З матеріалів справи вбачається, що
15.05.2006 року між банком та ОСОБА_8 було
укладено договір про відкриття
кредитної лінії на суму 197 600 грн. (а.с.
12-16).

23.05.2006року між позичальником та банком
в забезпечення виконання зобов'язання
укладено договір іпотеки, яким в
заставу передано нерухоме майно -
квартира АДРЕСА_1. ( а.с. 19-21)

На момент укладення договору іпотеки в
квартирі було зареєстровано місце
проживання ОСОБА_8, що підтверджено
довідкою КП «Новофедорівська ЖЕК»
(а.с.30).

Відповідно до пункту 8.1.10 договору
іпотеки власник квартири ОСОБА_8
зобов'язувався не реєструвати в
квартирі будь - яких осіб без
письмового дозволу іпотекодержателя.

Рішенням Сакського міськрайонного
суду АР Крим від 27.08.2012 року звернено
стягнення на предмет іпотеки -
зазначену квартиру; ОСОБА_8 виселено
(а.с. 22-25, 26-29).

Під час виконання виконавчого листа
про звернення стягнення на предмет
іпотеки банку стало відомо, що в
квартирі з 10.10.2012 року зареєстрована
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2. ( а.с.
31,32,42)

29.03.2013 року на адресу ОСОБА_6, ОСОБА_8,
ОСОБА_7 було надіслано цінним письмом
вимоги про звільнення протягом місяця
квартири, що є предметом іпотеки (а.с.
33-39, а.с. 94-100).

Згідно зі ст. 40 Закону України «Про
іпотеку» звернення стягнення на
передані в іпотеку житловий будинок чи
житлове приміщення є підставою для
виселення всіх мешканців, за винятком
наймачів та членів їх сімей. Виселення
проводиться у порядку, встановленому
законом.

Після прийняття рішення про звернення
стягнення на передані в іпотеку
житловий будинок чи житлове приміщення
шляхом позасудового врегулювання на
підставі договору всі мешканці
зобов'язані на письмову вимогу
іпотекодержателя або нового власника
добровільно звільнити житловий
будинок чи житлове приміщення протягом
одного місяця з дня отримання цієї
вимоги. Якщо мешканці не звільняють
житловий будинок або житлове
приміщення у встановленій або інший
погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.

Особи, які проживають у зазначених
приміщеннях на умовах договору найму
(оренди), не підлягають виселенню, якщо
договір найму (оренди) був укладений до
моменту укладення іпотечного договору
і про наявність такого договору було
доведено до відома іпотекодержателя
або такий договір був зареєстрований у
встановленому законом порядку; договір
найму(оренди) був укладений після
укладення іпотечного договору за
згодою іпотекодержателя.

В пункті 43 постанови ПВССУ №5 від
30.03.2012 року «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин» роз'яснено, що при
розгляді позову іпотекодержателя про
виселення мешканців із житлового
будинку чи житлового приміщення в разі
задоволення вимог про звернення
стягнення на предмет іпотеки суд має
враховувати таке. Згідно з частиною
четвертою статті 9, статті 109 Житлового
кодексу України, статей 39-40 Закону
України «Про іпотеку» виселення
мешканців із житлового будинку чи
житлового приміщення, яке є предметом
іпотеки, проводиться в порядку,
встановленому законом. При цьому суд за
заявою іпотекодержателя одночасно з
рішенням про звернення стягнення на
предмет іпотеки за наявності підстав,
передбачених законом, ухвалює рішення
про виселення мешканців цього
житлового будинку чи житлового
приміщення. При цьому примусове
виселення здійснюється на підставі
рішення суду тільки за певних умов:
якщо мешканці добровільно не звільнили
житловий будинок чи житлове
приміщення, на яке звернуто стягнення
як на предмет іпотеки, протягом одного
місяця з дня отримання письмової
вимоги іпотекодержателя або нового
власника або в інший погоджений
сторонами строк.

Колегія суддів вважає правильним
висновок суду першої інстанції про те,
що порядок виселення відповідачів із
квартири, яка є предметом іпотеки,
дотримано.

Представник ОСОБА_6 в засіданні
апеляційного суду пояснив, що
відповідачка фактично проживає в
спірній квартирі АДРЕСА_1. З яких причин
вона не отримала лист ПАТ «Банк
«Фінанси та кредит», який був
направлений за зазначеною адресою,
вказати не може.

Таким чином, банк належним чином
виконав свій обов'язок направити
мешканцям вимогу про виселення із
житлового приміщення у місячний строк.

Відповідачі не довели наявність
об'єктивних причин, з яких вони були
позбавлені можливості отримати лист -
вимогу банку за адресою, за якою вони
зареєстровані та фактично проживають.

За таких обставин, підстав для
відмови в позові про виселення
відповідачів не вбачається.

Що стосується доводів апеляційної
скарги про те, що органом опіки та
піклування не була надана згода на
виселення неповнолітнього із жилого
приміщення, то такі доводи також не
спростовують правильність судового
рішення.

За змістом пункту 44 постанови ПВССУ
№ 5 від 30.03.2012 року суди повинні
виходити із того, чи мала дитина право
власності на предмет іпотеки чи право
користування предметом іпотеки на
момент укладення договору іпотеки.
Будь-які дії, вчинені без згоди
іпотекодержателя після укладення
договору іпотеки (наприклад,
реєстрація неповнолітньої дитини в
житловому будинку, народження дитини
після укладення договору іпотеки) не є
підставою для визнання такого договору
недійсним із підстави невиконання
вимог закону про отримання згоди
органу опіки та піклування.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_7 зареєстрований в квартирі вже
після ухвалення судом рішення про
звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Такі дії свідчать про штучне
створення умов, що унеможливлюють
виконання рішення суду про звернення
стягнення на предмет іпотеки.

Неповнолітній був вселений в
квартиру в порушення умов договору
іпотеки, без згоди іпотекодержателя, у
зв'язку з чим відсутність згоди органу
опіки та піклування на його виселення
не є підставою для відмови в позові.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 303, 304, 308, 313, 314, 315,
317 Цивільного процесуального кодексу
України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Сакського міськрайонного
суду АР Крим від 13 листопада 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена безпосередньо до суду
касаційної інстанції протягом
двадцяти днів.

Судді:

Підлісна І.А. Белинчук
Т.Г. Ісаєв Г.А.