Справа № 110/5636/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" лютого 2014 р.

Красноперекопського міськрайонного
суду Автономної Республіки Крим у
складі: судді Шевченко О.В. при
секретарі: Бєлковій Н.М., прокурора Фріч
Н.Ю., за участю представника позивача -
Управління виконавчої дирекції фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Ар Крим -
Богуславської Т.В., відповідача -
ОСОБА_3, представника ВДВС
Красноперекопського МРУЮ в АР Крим -
Тітової І.О. розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за
позовом Управління виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в АР Крим до
ОСОБА_3, відділу державної виконавчої
служби Красноперекопського
міськрайонного управління юстиції,
про визнання права власності,
виключення майна із акту опису та
арешту майна та звільнення з-під
арешту, зобов'язання утриматись від
певних дій

встановив:

24.12.2013 року Управління виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в АР Крим (далі
Управління) звернувся до суду з
позовом, остаточно уточнив, який до
ОСОБА_3, відділу державної виконавчої
служби Красноперекопського
міськрайонного управління юстиції
(далі ВДВС Красноперекопського МРУЮ в
АР Крим) в якому просить визнати за ними
право власності та виключити з акту
опису та арешту автомобіль ЗАЗ 1103377-40
держ.номер НОМЕР_1, накладений
постановою ВДВС Красноперекопського
МРУЮ в АР Крим 13.12.2013 року, знявши арешт
з автомобіля; заборонити ВДВС
Красноперекопського МРУЮ в АР Крим
вчиняти будь-які дії, пов'язані з
обмеженням Управління у розпорядженні
автомобілем.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 13.12.2013
року державним виконавцем ВДВС
Красноперекопського МРУЮ в АР Крим
проведено опис майна автомобіля ЗАЗ
1103377-40 держ.номер НОМЕР_1 у порядку
виконання постанови
Красноперекопського міськрайонного
суду Автономної Республіки Крим від
05.07.2013 року про притягнення ОСОБА_3 до
адміністративної відповідальності по
ст. 130 ч.3 КоАП України з оплатним
вилученням транспортного засобу.
Проте зазначений автомобіль видано
ОСОБА_3 як особі, яка перебуває на
обліку у фонді соціального
страхування, відповідно до Порядку
забезпечення інвалідами автомобілями,
затвердженим Постановою КМ України від
19.07.2006 року №999, і являється власністю
держави, а тому внесення зазначеного
автомобіля до акту опису, підлягає
виключенню з цього акту та зняття з
нього арешт.

Крім того просить заборонити ВДВС
Красноперекопського МРУЮ в АР Крим
вчиняти будь-які дії пов'язані із
обмеженням Управління розпорядження
відносно автомобіля ЗАЗ.

В судовому засіданні представник
Управління виконавчої дирекції фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Ар Крим -
Богуславська Т.В. з'явилася, позов
підтримала.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання
з'явився, позов підтримав.

Представник відповідача ВДВС
Красноперекопського МРУЮ в АР Крим -
Тітова І.О. в судове засідання
з'явилась, залишила питання щодо позову
на розсуд суду.

Прокурор Фріч Н.Ю. позов підтримала
частково, вважає можливим визнати за
Управлінням право власності,
виключити автомобіль з акту описи та
арешту, в інший частині позову
відмовити.

Вислухавши представника Управління
виконавчої дирекції фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Ар Крим -
Богуславську Т.В., відповідача ОСОБА_3,
представника ВДВС Красноперекопського
МРУЮ в АР Крим Тітову І.О., висновок
прокурора, дослідивши в сукупності
представлені докази, суд дійшов
висновку про часткове задоволення
позову.

Відповідно до ст.13 Конституції України,
держава забезпечую захист прав усіх
суб'єктів прав власності і
господарювання, соціальну
спрямованість економіки, а згідно ч.4
ст.41 ніхто не може бути протиправно
позбавлений права власності. Право
приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 62 Конституції України
ніхто не може бути двічі притягнений до
юридичної відповідальності одного
виду за одне й те саме правопорушення.

Згідно зі ст. 170 ЦК України держава
набуває і здійснює цивільні права та
обов'язки через органи державної влади
у межах їхньої компетенції,
встановленої законом.

Згідно ч.1,2 ст. 319 ЦК України, власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд. Власник
має право вчиняти щодо свого майна
будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійснені.
Особа може бути позбавлена права
власності або обмежена у його
здійсненні лише у випадках і в порядку,
встановлених законом. Примусове
відчуження об'єктів права власності
може бути застосоване лише як виняток з
мотивів суспільної необхідності на
підставі і в порядку, встановлених
законом, та за умови попереднього та
повного відшкодування їх вартості,
крім випадків, встановлених частиною
другою ст. 353 цього Кодексу.

Статтею 391 ЦК України, передбачено, що
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпоряджання
своїм майном.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного
Суду УРСР від 27.08.1976 р. №6 «Про судову
практику в справах про виключення
майна з акту опису» за правилами,
встановленими для розгляду позовів про
виключення майна з опису,
розглядаються вимоги громадян і
організацій, що ґрунтуються на праві
власності на описане майно або на праві
володіння ним.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 за
постановою Красноперекопського
міськрайонного суду Автономної
Республіки Крим 05.07.2013 року притягнуто
до адміністративної відповідальності
за ч. 3 ст.130 КУпАП та накладено
стягнення у виді оплатного вилучення
транспортного засобу - автомашини ЗАЗ
1103377-40 держ.номер НОМЕР_1.

Згідно акту опису й арешту від 13.12.2013
року, встановлено, що 05.07.2013 року на
підставі постанови суду державним
виконавцем було зроблено опис та
накладено арешт на автомашину ЗАЗ
1103377-40 держ.номер НОМЕР_1 (а.с.6).

Відповідно до п.2 Порядку забезпечення
інвалідами автомобілями, затвердженим
Постановою КМ України від 19.07.2006 року
№999, - фінансування витрат, пов'язаних з
отриманням автомобілів та підготовкою
їх до експлуатації, здійснюється: для
осіб, інвалідність яких пов'язана з
трудовим каліцтвом, що настало від
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання (далі -
інваліди унаслідок трудового
каліцтва), - за рахунок коштів,
передбачених у бюджеті Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України (далі - Фонд
соціального страхування).

Автомобілі для інвалідів унаслідок
трудового каліцтва придбаваються
Фондом соціального страхування та
видаються управліннями виконавчої
дирекції.

Згідно з п.4 Порядку Рішення про
розподіл автомобілів та забезпечення
ними інвалідів затверджуються
наказами головних управлінь
соціального захисту, а у разі придбання
автомобілів за рахунок коштів Фонду
соціального страхування - наказами
управлінь виконавчої дирекції.

Відповідно до п.10 Порядку
підприємство-постачальник через
дилерську мережу здійснює підготовку
автомобілів до експлуатації і видає їх
інвалідам унаслідок трудового
каліцтва - згідно із наказом управління
виконавчої дирекції.

Згідно з п.12 Порядку Реєстраційні
документи на автомобіль оформлюються
на інвалідів. У реєстраційних
документах на автомобіль підрозділом
МВС робиться позначка про видачу
автомобіля управлінням виконавчої
дирекції, а також про заборону
відчуження автомобіля та передачі
права користування ним без дозволу
управління виконавчої дирекції.

Відповідно до п.20 Порядку контроль за
експлуатацією автомобілів здійснюють
підрозділи МВС, головні управління
соціального захисту, управління
виконавчої дирекції у порядку,
визначеному Мінсоцполітики разом з
МВС. У разі позбавлення інваліда або
члена сім'ї, якому передано право
керування автомобілем права керування
автомобілем на певний час за порушення
правил дорожнього руху або у разі
знаходження їх у місцях позбавлення
волі строк експлуатації автомобіля
продовжується на відповідний період.
Підрозділ МВС повідомляє управління
виконавчої дирекції, де інвалід
перебуває на обліку, у триденний строк
після прийняття рішення про
позбавлення права користування
автомобілем за порушення правил
дорожнього руху інваліда або члена
сім'ї, якому передано право
користування автомобілем, законного
представника недієздатного інваліда,
дитини-інваліда.

В матеріалах справи містяться: наказ
Управління №15 від 29.01.2009 року «Про
забезпечення інвалідів автомобілями,
видаткова накладна №5833 від 29.01.2009 року,
договір №149-ф-08, додаток №2 про
затвердження розподілу автомобілів по
регіонам, специфікація №1 за грудень
2008 року, розпорядженні №41 від 19.11 2013
року, №49 від 18.12.2013 року, акт
прийому-передачі ТЗ, наданих позивачем
на підтвердження того, що майно
зазначене в акті опису, належить
державі в особі Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві, на праві приватної
власності.

Зазначені обставини відповідачем
ОСОБА_3, представником ВДВС
Красноперекопського МРУЮ в АР Крим не
спростовані та знайшли своє
підтвердження в ході розгляду справи.

Отже, Управління на законних підставах
володіє зазначеним майном, про що суду
надано відповідні документи.

Відповідно до приписів ст.387 ЦК України
власник має право витребувати своє
майно від особи, яка незаконно, без
відповідної правової підстави
заволоділа ним.

Згідно ст.59 Закону України «Про
виконавче провадження» особа, яка
вважає, що майно, на яке накладено
арешт, належить їй, а не боржникові,
може звернутись до суду з позовом про
визнання права на майно і про
звільнення майна з-під арешту.

Відповідно до ст. 312 КоАП України
предмет, вилучений на підставі
постанови про його оплатне вилучення,
здається державним виконавцем для
реалізації в порядку, встановленому
законом. Суми, виручені від реалізації
оплатно вилученого предмета,
відповідно до ст. 28 КоАП України,
передаються колишньому власнику з
відрахуванням витрат, пов'язаних з
проведенням виконавчих дій.

Як встановлено судом, ОСОБА_3 порушив
вимог ст. 130 ч.3 КоАП України, і його
притягнено до відповідальності. Проте
оплатне вилучення транспортного
засобу має на меті покарання шляхом
реалізацію власності порушника, із
повернення йому грошів за власність,
після її реалізації із відрахуванням
коштів які було витрачено на
проведення реалізації.

Таким чином, вбачається, що держава в
особі ВДВС Красноперекопського МРУЮ в
АР Крим повинна провести оплатне
вилучення із реалізацією належної
державі автомашини, яку передано
ОСОБА_3 без права реалізації та
відчуження, і повернення державі в
особі Управління, грошових коштів, які
залишаться після реалізації
транспортного засобу.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 вчинив
адміністративне правопорушення на
транспортному засобі, яким управляв у
стані алкогольного сп'яніння, а
власником спірного транспортного
засобу являється держава в особі Фонду,
яка не повинна нести подвійну
відповідальність за неправомірні дії
іншої особи (яка не є власником), то
оплатне вилучення спірного
транспортного засобу порушує права
держави, як власника майна.

Таким чином суд оцінюючи належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок в їх сукупності за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному,
об'єктивному та безпосередньому
дослідженню наявних у справі доказів
приходить до висновку, про задоволення
позовних вимог про виключення майна,
зазначеного в Акті опису й арешту майна
від 13.12.2013 р., складеного державним
виконавцем ВДВС Красноперекопського
МРУЮ в АР Крим Тітовою І.О., звільнення
цього майно з-під арешту та визнання
права власності за позивачем на
вказане майно.

Статтею 3 ЦПК України передбачено, що
кожна особа має право в порядку,
встановленому ЦПК звернутися до суду
за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до змісту ст. 11, 15 ЦПК
України цивільні права й обов'язки
виникають із дій осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства. Кожна
особа має право на судовий захист.
Захист же цивільних прав - є
передбачені законом способи охорони
цивільних прав у разі їх порушення чи
реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб'єктивних
цивільних прав розуміють закріплені
законом матеріально-правові заходи
примусового характеру, за допомогою
яких проводиться поновлення (визнання)
порушених (оспорюваних) прав та вплив
на правопорушника. Загальний перелік
таких способів захисту цивільних прав
та інтересів дається в ст. 16 ЦК України.

Як правило, власник порушеного права
може скористатися не любим, а цілком
конкретним способом захисту свого
права. Частіше за все спосіб захисту
порушеного права прямо визначається
спеціальним законом, який регламентує
конкретні цивільні правовідносини.

Відмовляючи у задоволені позову
Управління до ВДВС
Красноперекопського МРОУЮ в АР Крим
про заборону відділу вчиняти будь-які
дії, суд виходить з того, що позовні
вимоги заявлені на майбутнє, а тому не
підлягають задоволенню.

Суд вирішує питання щодо судових
витрат відповідно до ст. 88 ЦПК України і
відносить питання щодо судових витрат
за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 13, 41, 62 Конституції України, ст.ст. 3,
10, 11, 15, 88, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, Закону
України «Про виконавче провадження»,
ст. ст. 16, 170, 391, 321 ЦК України, п. 4
Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 27 серпня 1976 року № 6 «Про
судову практику в справах про
виключення майна з опису», Порядком
забезпечення інвалідами автомобілями,
затвердженим Постановою КМ України від
19.07.2006 року №999суд -

вирішив:

Позовну заяву Управління виконавчої
дирекції фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Ар Крим
задовольнити частково.

Визнати за Управлінням виконавчої
дирекції фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Ар Крим право
власності на автомашину ЗАЗ 1103377-40
держ.номер НОМЕР_1.

Виключити з акту опису й арешту майна,
складеного 13 грудня 2013 року державним
виконавцем відділу Державної
виконавчої служби Красноперекопського
міськрайонного управління юстиції в АР
Крим, а саме автомашину ЗАЗ 1103377-40
держ.номер НОМЕР_1, знявши арешт з
зазначеного майна.

В інший частині позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя: О. В. Шевченко