Дата документу 12.02.2014
Справа № 320/6814/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

12 лютого 2014 року Мелітопольський
міськрайонний суд Запорізької області
у складі:

головуючого - судді Купавської Н.М.

при секретарі - Гостіщевій Л.Т.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Мелітополі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка в позовній заяві просить
стягнути з відповідача суму боргу за
договором позики від 05 липня 2012 року у
розмірі 50 000 грн., 3% річних за весь час
построчення повернення позики з 01
червня 2013 року по 01 липня 2013 року у
розмірі 273 грн. 64 коп. та витрати по
справі, посилаючись на те, що 05 липня 2012
року вона за договором позики дала в
борг відповідачу 50 000 грн. на умовах
повернення частками по 2000 грн.
щомісячно протягом 2-х років, починаючи
з 01 вересня 2012 року по 01 вересня 2014 року.
На підтвердження укладеного договору
позики відповідач видав їй боргову
розписку. У встановлені договором
строки відповідач чергові частини
позики не повернув.

В судове засідання позивачка не
з'явилась, будучи належним чином
повідомлена про дату, час та місце
слухання справи.

Представник позивачки ОСОБА_3 в
судовому засіданні позов підтримав у
повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні 26
вересня 2013 року позов не визнав та
пояснив, що грошові кошти в борг у
позивачки не брав, боргових розписок не
підписував.

Представник відповідача ОСОБА_4 в
судовому засіданні позов не визнав,
посилаючись на те, що відповідач не
укладав договору позики з позивачкою,
грошей у неї не брав, розписку не писав.

Суд, вислухавши представників сторін,
відповідача, свідків: ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, дслідивши матеріали
справи, вважає, що в позові слід
відмовити.

Позивачка посилається на те, що вона з
відповідачем уклала договір позики на
суму 50 000 грн. на умовах повернення
частками по 2 000 грн. щомісячно протягом
2-х років, починаючи з 01 вересня 2012 року
по 01 вересня 2014 року. На підтвердження
укладеного договору позики вона надала
письмову розписку.

Відповідно до ч.1 ст.1047 ЦК України
договір позики укладається у письмовій
формі, якщо його сума не менше як у
десять разів перевищує встановлений
законом розмір неоподаткованого
мінімуму доходів громадян.

Оскільки у даному випадку позивачка
вказує розмір боргу, який значно
перевищує встановлений законом розмір
неоподаткованого мінімуму доходів
громадян, договір позики повинен бути
укладений у письмовій формі.

Сторони договір позики, який би за
змістом відповідав вимогам ст.ст.628, 638
ЦК України, у письмовій формі не
укладали.

Згідно з ч.2 ст.1047 ЦК України на
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми.

Позивачка в підтвердження укладення з
відповідачем договору позики надала
суду розписку від 05 липня 2012 року.

Але, за клопотанням відповідача судом
було призначено судово-почеркознавчу
експертизу. Вказана експертиза була
призначена відповідно до вимог Закону
України "Про експертизу". Вільні та
експериментальні зразки підпису
відповідача теж отримані відповідно до
вимог діючого законодавства належним
чином та у необхідній кількості.

Посилання предствавника позивачки на
незаконність висновку експертизи у
зв'язку з тим, що експериментальні
зразки виконані не на тому папері, а
вільні не є оригіналами документів, суд
вважає безпідставними. Підпис в
розписці, який досліджувався
експертизою, виконано на чистому
аркуші паперу, без граф та лінувань.
Тому і експериментальні зразки
відібрані на чистих аркушах паперу.
Вільні зразки підпису відповідача, а
саме: розрахунково-платіжні відомості
та подорожні листи, надані
підприємством, в якому працює
відповідач, на офіційний запит суду і
вони є належними оригіналами
документів. Експертом досліджені, крім
вищевказаних документів, ще й
нотаріально посвідчені довіреності
відповідача, на що є посилання у
висновку експертизи.

Відповідно до висновку
судово-почеркознавчої експертизи
(а.с.39-48) підпис від імені ОСОБА_2 в
розписці від 05 липня 2012 року про те, що
він взяв в борг у ОСОБА_1 50 000 грн.,
виконаний не ОСОБА_2, а іншою особою.

При таких обставинах суд не може
прийняти до уваги, як доказ укладення
між сторонами договору позики,
вищевказану розписку.

Свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 в
судовому засіданні підтвердили, що
вони були присутні при підписанні
відповідачем боргової розписки в липні
2012 року, гроші при цьому не
передавались, при передачі грошей вони
присутніми не були.

Суд показання свідків до уваги не
приймає, враховуючи при цьому висновки
експертизи про те, що надану позивачкою
боргову розписку відповідач не
підписував. Який документ він
підписував у присутності свідків
невідомо.

Відповідно до ст.1046 ЦК України договір
позики є укладеним з моменту передання
грошей.

Факт передання грошей в судовому
засіданні не встановлено: боргова
розписка підписана не відповідачем, а
іншою особою; іншого документу, який би
посвідчував передання позивачкою
відповідачу грошової суми у розмірі 50000
грн., суду не надано; свідки при
переданні грошей присутні не були.

І більш того, рішення суду відповідно
до ст.218 ЦК України у даному випадку не
може грунтуватись на показаннях
свідків щодо передання грошової суми у
розмірі 50 000 грн.

При таких обставинах суд вважає, що
законних підстав для задоволення
позову у даному випадку немає.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст.10, 11, 60, 212, 214, 215 ЦПК України,
ст.ст.218, 628, 638, 1046, 1047 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення боргу за договором позики
відмовити.

Зняти арешт, накладений ухвалою
Мелітопольського міськрайонного суду
від 26 вересня 2013 року, з 1/2 частини
житлового будинку, розташованого за
адресою: АДРЕСА_1, зареєстрованої на
ім'я ОСОБА_2, реєстраційний номер
облікової картки платника податків
НОМЕР_1.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Запорізької області
протягом 10 днів з дня його проголошення
шляхом подання апеляційної скарги в
Мелітопольський міськрайонний суд.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо її не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

СУДДЯ: