Головуючий суду 1 інстанції -
Доповідач - Стахова Н.В.
Справа № 437/2510/13-ц
Провадження № 22ц/782/1108/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2014 року Колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Луганської області
у складі :

Головуючого:
Стахової Н.В.

суддів:
Кострицького В.В., Бережної С.В.

при секретарі :
Щуровій О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луганську цивільну
справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Ленінського районного суду
міста Луганська від 10 лютого 2014 року

по справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до
приватного нотаріуса Луганського
міського нотаріального округу ОСОБА_5,
ОСОБА_2 про визначення додаткового
строку для подання заяви про прийняття
спадщини, треті особи - ОСОБА_6, ОСОБА_7,-

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2013 року позивачі ОСОБА_3,
ОСОБА_4 звернулися до суду із
зазначеним позовом, в якому просили
визначити їм додатковий строк для
прийняття спадщини після смерті їх
рідного дядька ОСОБА_8, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_3 та залишив заповіт на їх
ім»я, посилаючись на те, що до дня
смерті дядька здійснювали за ним
догляд, проживали разом з ним у його
квартирі декілька місяців до смерті та
після, підтримуючи житло в належному
стані. 16 серпня 2011 року ОСОБА_3
звернулася до приватного нотаріуса
ОСОБА_5 в нотаріальну контору, що
розташована за адресою: АДРЕСА_3 для
подання заяви про прийняття спадщини
після померлого ОСОБА_8 ОСОБА_4 подала
заяву наступного дня, сплативши при
цьому нотаріусу 250 грн., після чого
розписалася в книзі реєстру
реєстрації спадкових справ. Вважають,
що своєчасно звернулися із заявою про
прийняття спадщини, оскільки
здійснили всі необхідні дії для
захисту своїх спадкових прав. Після
спливу шестимісячного строку, вони
звернулися до нотаріальної контори для
отримання свідоцтва про право на
спадщину, однак приватним нотаріусом
було повідомлено, що спадкова справа не
заводилася, а заяви про прийняття
спадщини були знищені з незрозумілих
причин. Також вони дізналися, що
спадкоємцем після померлого ОСОБА_8 є
його син ОСОБА_2, яким було подано до
Третьої державної нотаріальної
контори заяву про прийняття спадщини,
однак свідоцтво отримано не було.
Посилаючись на вказані обставини,
позивачі просили поновити їм строк
для прийняття спадщини після
померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_8 та
встановити додатковий строк, достатній
для подання заяви про прийняття
спадщини.

Рішенням Ленінського районного
суду міста Луганська від 10 лютого 2014
року позов ОСОБА_3, ОСОБА_4 було
задоволено частково. Суд визначив
ОСОБА_3, ОСОБА_4 додатковий строк
тривалістю в два місяці з моменту
набрання рішенням законної сили для
подання ними заяв про прийняття
спадщини, яка відкрилася після смерті
ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3. В решті
позовних вимог було відмовлено.

В апеляційній скарзі апелянт ОСОБА_2,
посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
просить скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити по справі нове
рішення про відмову у задоволенні
позовних вимог.

Допитаний у судовому засіданні свідок
ОСОБА_9 суду пояснив, що 17.08.2011 року
разом із ОСОБА_3 приїхали до приватного
нотаріуса ОСОБА_5. ОСОБА_3, пред'явила
свідоцтво про смерть ОСОБА_8, заповіт
та написала заяву про прийняття
спадщини після померлого ОСОБА_8.
Нотаріус пояснила, що необхідно надати
довідку з житлово - експлуатаційної
контори. Довідку було надано
наступного дня, та цього дня він привіз
ОСОБА_4, остання перебувала на
стаціонарному лікуванні зі струсом
головного мозку. Нотаріус надала їй
бланк та книжку, що була прошита, у яких
ОСОБА_4 розписалася. Нотаріус пояснила,
що через шість місяців необхідно буде
отримати свідоцтво про спадщину.
Державне мито у сумі 250 грн. він
сплачував особисто.

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді - доповідача, осіб, що беруть
участь у справі, показання свідка,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду, вважає
за необхідне апеляційну скаргу
відхилити, а рішення суду першої
інстанції залишити без змін, з огляду
на наступне.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.
Не може бути скасовано правильне по
суті та справедливе рішення суду з
одних лише формальних міркувань.

Ст. 11 ЦПК передбачено те, що суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК
України законним і обґрунтованим є
рішення, коли суд виконав всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом на основі повного і
всебічного з'ясування обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених такими доказами, які
були досліджені у судовому засіданні.

Законним є рішення, яким суд
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене
на основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються
як на підставу своїх вимог і
заперечень, підтверджених такими
доказами, які були досліджені у
судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції виходив з того, що
причини пропуску позивачами строку
для прийняття спадщини після померлого
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_8 є поважними,
оскільки вони вчасно звернулися до
нотаріуса із заявами про прийняття
спадщини, однак з незалежних від них
причин не отримали свідоцтво про право
на спадщину .

Такі висновки суду ґрунтуються на
фактичних обставинах справи та вимогах
закону.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3
помер ОСОБА_8.

За життя ОСОБА_8 залишив заповіт на ім»я
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - позивачам у справі,
яким заповів усе належне йому майно у
рівних частках.

03 жовтня 2009 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_6
було укладено договір довічного
догляду, за умовами якого ОСОБА_8
передає, а ОСОБА_6 отримує у власність
квартиру АДРЕСА_1 на умовах цього
договору.

03.02.2010 року ОСОБА_6 було зареєстровано
право власності на квартиру АДРЕСА_1, що
підтверджується витягом про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно.

05 січня 2012 року із заявою про прийняття
спадщини після померлого ОСОБА_8 до
приватного нотаріуса Луганського
міського нотаріального округу
звернувся ОСОБА_2.

Згідно інформації, наданої приватним
нотаріусом Луганського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 у листі
від 22.11.2013 року із заявами про
прийняття спадщини до неї ніхто не
звертався. Документи необхідні для
відкриття спадкової справи їй ніким не
надавалися.

У листі від 03.12.2013 року приватний
нотаріус Луганського міського
нотаріального округу ОСОБА_5
повідомляє, що до неї дійсно зверталися
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_2 з проханням відкрити
спадкову справу після смерті ОСОБА_8,
але документів, необхідних для
відкриття спадкової справи надано не
було. У зв'язку із хворобою ОСОБА_4 (а
саме струс мозку) у помічника виник
сумнів щодо можливості підписання
ОСОБА_4 необхідних документів, тому
ОСОБА_4 було надано лист паперу для
спроби розписатися та написати
прізвище, ім»я, по -батькові, але ОСОБА_4,
підписав лист, сприйняла це за подання
заяви про прийняття спадщини.

За правилами ст. ст. 1216 , 1217 , 1218 ЦК
України спадкування є перехід прав та
обов?язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом
або за законом.

До складу спадщини входять усі права та
обов?язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК
України спадкоємець, який бажає
прийняти спадщину, але на час відкриття
спадщини не проживав постійно із
спадкодавцем, має подати до
нотаріальної контори заяву про
прийняття спадщини. Для прийняття
спадщини встановлюється строк у шість
місяців, який починається з часу
відкриття спадщини.

Згідно зі ст. 1272 ЦК України, якщо
спадкоємець протягом строку,
встановленого ст. 1270 цього Кодексу не
подав заяву про прийняття спадщини, він
вважається таким, що не прийняв її. За
письмовою згодою спадкоємців, які
прийняли спадщину, спадкоємець, який
пропустив строк для прийняття
спадщини, може подати заяву про
прийняття спадщини до нотаріальної
контори за місцем відкриття спадщини.
За позовом спадкоємця, який пропустив
строк для прийняття спадщини з
поважної причини, суд може визначити
йому додатковий строк, достатній для
подання ним заяви про прийняття
спадщини.

Таким чином, якщо спадкоємець
пропустив шестимісячний строк для
подання заяви про прийняття спадщини з
поважних причин, закон гарантує йому
право на звернення до суду з позовом
про визначення додаткового строку на
подання такої заяви.

З наданого приватним нотаріусом листа
від 03.12.2013 року вбачається, що позивачі
зверталися із проханням відкриту
спадкову справу після смерті ОСОБА_8,
однак при цьому постанову про відмову у
вчиненні нотаріальних дій, у зв'язку з
тим, що спадкоємцями не було
представлено належних
правовстановлюючих документів, які
необхідні для видачі свідоцтва про
право на спадщину за заповітом,
нотаріусом постановлено не було. Отже,
приватний нотаріус підтверджує факт
звернення позивачів з проханням
відкрити спадкову справу.

Що стосується посилання апелянта на
відсутність у листі дати звернення, то
показаннями свідка ОСОБА_9, допитаного
під час розгляду справи в апеляційній
інстанції, підтверджується, що ОСОБА_3
звернулася до нотаріуса 17 серпня 2011
року, а ОСОБА_4 - наступного дня. Також,
показаннями вказаного свідка
підтверджуються ті обставини, що
позивачі надавали необхідні документи
для видачі свідоцтва про прийняття
спадщини, було сплачено державне мито,
і ці показання не спростовані
відповідачем. В той час, приватним
нотаріусом на неодноразові запити суду
першої інстанції не було надано для
огляду книгу реєстрації спадкових
справ за 2011 рік.

Наявним в матеріалах справи витягом з
історії хвороби № 6274 (а.с.124)
підтверджується, що ОСОБА_4 дійсно
перебувала на стаціонарному лікуванню
у неврологічному відділенні ЛМБЛ у
період з 17.08.2011 року по 05.09.2011 року.

Посилання апелянта на те, що позивачі
фактично прийняли спадщину, до уваги
не приймаються, оскільки позивачі
пояснили, що тимчасово проживали разом
з ОСОБА_8

Таким чином, суд першої інстанції
правильно визначив характер
правовідносин між сторонами,
застосував норми матеріального права,
що їх регулюють, надав оцінку усім
доказам, зібраним у справі та дійшов
вірного висновку про те, що пропущений
позивачами строк звернення із заявою
про прийняття спадщини за заповітом
пропущений з об?єктивних причин.

Із матеріалів справи
вбачається, що оскаржуване судове
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а доводи скарги цих висновків не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, п.1 ч. 1 ст. 307, 308, 313,
314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Ленінського районного
суду міста Луганська від 10 лютого 2014
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
чинності негайно та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий :

Судді :