Справа № 382/2856/13-ц Головуючий у І
інстанції Бурзель Ю.В.Провадження №
22-ц/780/1838/14 Доповідач у 2
інстанції ФінагєєвКатегорія 56
УХВАЛА

Іменем України

04 березня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

апеляційного суду Київської області в
складі:

Головуючого судді Фінагєєва В.О.,

суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

за участю секретаря Бевзюк М.М.

розглянувши в судовому засіданні
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення Яготинського
районного суду Київської області від 27
грудня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до товариства з обмеженою
відповідальністю «Агрофірма «Дружба»
про відшкодування завданих збитків, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2013 року позивач
звернулася до суду з позовом та просила
стягнути з відповідача на її користь
завдані збитки в сумі 20 300 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим,
що ОСОБА_1 є власником трьох земельних
ділянок для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва на
території Капустинської сільської
ради. Згідно договорів оренди земельні
ділянки оброблялися ТОВ «Агрофірма
Дружба». Після закінчення дії
зазначених договорів позивач
відмовилася їх продовжувати, однак
відповідач продовжував користуватися
земельними ділянками. ОСОБА_1 мала
намір засіяти земельну ділянку площею
2,74 га, у зв'язку з чим було придбано 350 кг
посівного матеріалу сої «Київська
рання» на суму 1 400 грн. Вартість урожаю,
який позивач могла б зібрати, склала 18
900 грн. Таким чином, діями ТОВ
«Агрофірма Дружба» позивачу було
заподіяно матеріальні збитки.

Рішенням Яготинського районного суду
Київської області від 27 грудня 2013 року
ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні
позову.

В апеляційній скарзі позивач
просить скасувати рішення суду першої
інстанції через неповне з'ясування
обставин, що мають значення для справи
та ухвалити нове рішення про
задоволення позову. В обґрунтування
доводів апеляційної скарги зазначає,
що позивач неодноразово зверталася до
прокуратури з приводу самовільно
зайнятої відповідачем земельної
ділянки. ТОВ «Агрофірма Дружба» не
заперечувало тієї обставини, що ним
оброблялася належна ОСОБА_1 земельна
ділянка.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає за
необхідне апеляційну скаргу відхилити,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене
на основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються,
як на підставу своїх вимог і
заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є
власником земельної ділянки площею 2,74
га, цільове призначення - ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва, розташованої на території
Капустинської сільської ради, що
підтверджується державним актом на
право приватної власності на землю
(а.с.17).

У жовтні 2012 року позивач зверталася до
директора ТОВ «Агрофірма Дружба» зі
скаргою на неправомірні дії товариства
по самовільному засіву земельної
ділянки площею 2,74 га, яка розташована в
полі № 7 (а.с.6).

Ухвалюючи рішення про відмову у
задоволенні позову, суд першої
інстанції виходив з того, що позивачем
не доведено наявності причинного
зв'язку між самовільним засівом ТОВ
«Агрофірма Дружба» належної ОСОБА_1
земельної ділянки та заподіянням
останній збитків в зазначеному
розмірі.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції
виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 156 ЗК України
власникам землі та землекористувачам
відшкодовуються збитки, заподіяні
внаслідок неодержання доходів за час
тимчасового невикористання земельної
ділянки.

Відповідно до вимог ст. 22 ЦК України
особа, якій завдано збитків у
результаті порушення її цивільного
права, має право на їх відшкодування.
Збитками є доходи, які особа могла б
реально одержати за звичайних
обставин, якби її право не було
порушене (упущена вигода).

Враховуючи норми закону, вимога про
відшкодування збитків має
ґрунтуватися на загальних підставах
відповідальності за завдану майнову
шкоду, яка настає за наявності таких
обов'язкових елементів як протиправна
поведінка, шкода, причинний зв'язок між
ними та вина заподіювача шкоди.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК
України - кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Заявляючи позовні вимоги про стягнення
збитків в сумі 20 300 грн. ОСОБА_1 не
звернула увагу, що її доводи з приводу
ймовірного збору урожаю у розмірі 6 тон
750 кг., що в свою чергу могло б принести
їй прибуток у сумі 18 900 грн., є лише
припущеннями.

Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

З матеріалів справи чітко вбачається,
що позивач, на виконання свого
обов'язку, передбаченого ч. 1 ст. 60 ЦПК
України, не надав суду першої інстанції
жодного доказу на підтвердження
розміру завданих збитків в частині
отримання можливого прибутку в сумі
18900 грн.

За таких обставин, суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку про
відмову у задоволенні позову, висновки
суду відповідають фактичним
обставинам справи і доводами
апеляційної скарги не спростовуються.

На підставі викладеного та
керуючись ст. ст. 303, 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Яготинського районного суду
Київської області від 27 грудня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:
Фінагєєв В.О.

Судді:
Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.