Єдиний унікальний номер 237/5776/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/3385/2014
Головуючий в 1 інстанції Ступін І.М.
Доповідач Азевич В.Б.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2014 року Апеляційний
суд Донецької області в складі:

головуючого-судді Зінов'євої А.Г.,

суддів: Азевича В.Б., Ларіної Н.О.,

при секретарі Баранчикові Є.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Донецьку цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про усунення від права на
спадкування за законом,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 на рішення Мар'їнського
районного суду Донецької області від 26
лютого 2014 року,-

В С Т
А Н О В И В:

18 листопада 2013 року ОСОБА_1 звернулася
до суду з позовом про усунення
відповідачів від права на спадкування
за законом після смерті ОСОБА_5 Свої
вимоги обґрунтовувала тим, що
відповідачка ОСОБА_2 хоча на день
смерті брата перебувала з ним у
зареєстрованому шлюбі, однак з 2000 року
не проживала з померлим, сумісного
господарства з ним не вела, не
доглядала його та не надавала допомоги,
а тому має бути усунена від права на
спадкування за законом. Відповідачі
ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які є дітьми
померлого та на день смерті батька
досягли 19 років, за його життя також не
цікавились станом його здоров'я, не
доглядали та не надавали батьку
допомогу, якої він потребував.

Рішенням Мар'їнського районного суду
Донецької області від 26 лютого 2014 року
позов ОСОБА_1 задоволено. Усунено від
спадкування за законом ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 після смерті ОСОБА_5, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_2. Стягнуто у солідарному
порядку з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_1 судові витрати у
розмірі 114,70 грн.

На вказане рішення суду відповідачі
подали апеляційну скаргу, в якій
просять його скасувати та закрити
провадження у справі, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права.

В обґрунтування своїх вимог
зазначають, що висновки суду першої
інстанції ґрунтуються на письмових
доказах, що надані позивачкою, але в
матеріалах справи відсутні оригінали
цих документів.

Посилаються на те, що допитані судом
свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8
підтвердили факт того, що їх сім'я
мешкала до 2006 року в АДРЕСА_1, після чого
вони переїхали мешкати за адресою:
АДРЕСА_2, що також вбачається з акта,
складеного депутатом селищної ради.

Вказують, що на подвір'ї будинку
АДРЕСА_1 у них було підсобне
господарство. Сім'я мешкала до кінця
травня 2013 року в АДРЕСА_2, а потім за
бажанням ОСОБА_5 вони переїхали в
будинок АДРЕСА_1.

Зазначають, що суд першої інстанції
проігнорував показання свідка ОСОБА_9,
який надав відомості відносно того, що
ОСОБА_1 приїжджала провідувати їх не
більш двох разів на місяць, перебувала
нетривалий час, який присвячувала
городу, а не догляду за братом. Крім
того, ОСОБА_9 вказав, що ОСОБА_1 після
смерті ОСОБА_5 самовільно знаходилась в
будинку та розпоряджалась на свій
розсуд майном їхньої сім'ї. Разом зі
свідком ОСОБА_10 вона вивезла майно,
забрала всі документи на ім'я ОСОБА_5, в
тому числі й медичну документацію. По
даному факту ОСОБА_3 звертався до
Мар'їнського РВ 19 серпня 2013 року, що
підтверджується документами.
Відповідно до записів амбулаторної
картки ОСОБА_5, позивачка отримала у
медичному закладі виписаний епікриз,
консультаційний висновок, виписку із
історії хвороби ОСОБА_5 та надала до
суду копії вказаних документів у
якості доказу її нагляду за братом.
Також вона надала довідки з аптеки про
вартість ліків, начебто придбаних нею
для брата, проте, жодного чеку нею не
було надано. Також, ОСОБА_1 склала акт
щодо наявності майна в будинку
відповідачів АДРЕСА_1 та надала його до
суду.

Звертають увагу на те, що суд першої
інстанції прийняв у якості доказу
ухилення від надання допомоги
спадкодавцю той факт, що ОСОБА_1
здійснювала похорони брата, проте,
вказана обставина не має відношення до
умисного ухилення від надання
допомоги.

Крім того, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 закінчили
школу в 2012 році та далі продовжили
навчання, про що в матеріалах справи є
довідки з навчальних закладів. ОСОБА_4
навчається на контрактній формі, а
ОСОБА_3 отримує стипендію в розмірі 230
грн., тому вони матеріально не могли
надавати допомогу батькові, проте
допомагали по господарству, надавали
фізичну допомогу під час лікування, що
підтвердили вищезазначені свідки.

Відповідачка ОСОБА_2, яка також
представляє інтереси ОСОБА_3 і ОСОБА_4
та її представник - ОСОБА_11 підтримали
доводи апеляційної скарги.

Відповідачка ОСОБА_1 та її представник -
ОСОБА_12 просили її відхилити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторін, дослідивши матеріали справи і
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що скарга
підлягає частковому задоволенню, а
рішення суду першої інстанції -
скасуванню з ухваленням нового рішення
по суті позовних вимог, виходячи з
наступного.

Згідно п. 3 та п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України
підставою для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є:
невідповідність висновків суду
обставинам справи; порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2, що
підтверджується копією свідоцтва про
смерть серії НОМЕР_1, що видане 12 липня
2013 року виконкомом Олександрівської
селищної ради.

Згідно довідці про причину смерті до
форми № 106/0 № 31 причиною смерті ОСОБА_5
є рак верхньої долі правої легені.

Відповідно до свідоцтва про право на
спадщину за законом від 12 липня 1999 року
ОСОБА_5 є спадкоємцем майна ОСОБА_13,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_3, яке складається
з жилого будинку жилої площі 25,6 кв. м з
надвірними побудовами, сараю - Б, льоху
-п, літньої кухні - В, гаражу - Г, душу - Д,
сараю - Е, вбиральні - У, паркану та
воріт, що знаходиться в АДРЕСА_1 на
землі Олександрівської селищної Ради
народних депутатів.

ОСОБА_5 зареєстрував шлюб із ОСОБА_14 12
березня 1994 року у Саварській сільській
Раді, Богуславського району Київської
області.

Від шлюбу подружжя має двох дітей:
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Померлий ОСОБА_5 сплачував аліменти на
користь ОСОБА_2 на утримання їхніх двох
дітей.

ОСОБА_5 з 2003 року страждав тяжкою
хворобою - рак верхньої долі правого
легеню, не міг самостійно забезпечити
умови свого життя, потребував допомоги
та піклування, внаслідок чого
знаходився у безпорадному стані та
потребував стороннього догляду.

З пояснень сторін судом першої
інстанції було встановлено, і це не
заперечувалось учасниками процесу, що
відповідачка ОСОБА_2 на час хвороби
спадкодавця ОСОБА_5 працювала, окрім
того, вона отримувала аліменти на
утримання дітей з його пенсії, знаючи
про його безпорадний стан та те, що він
потребує дорогих ліків.

Суд виходив з того, що відповідачам
було відомо про хворобу ОСОБА_5, однак
доказів на підтвердження фактів
надання необхідної допомоги ними не
надано.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 ухилялися від надання
допомоги спадкодавцеві ОСОБА_5, який
через тяжку хворобу перебував у
безпорадному стані та потребував
сторонньої допомоги, тому визнав за
необхідне задовольнити позовні вимоги
ОСОБА_1 про усунення відповідачів від
права на спадкування після померлого
ОСОБА_5

З вказаним висновком суду першої
інстанції не можливо погодитися,
виходячи з наступного.

Відповідно до частини 5 статті 1224 ЦК
України за рішенням суду особа може
бути усунена від права на спадкування
за законом, якщо буде встановлено, що
вона ухилялася від надання допомоги
спадкодавцеві, який через похилий вік,
тяжку хворобу або каліцтво був у
безпорадному стані.

Виходячи зі змісту зазначеної норми,
для задоволення таких позовних вимог
має правове значення сукупність
обставин: ухилення особи від надання
спадкодавцеві допомоги при можливості
її надання, перебування спадкодавця в
безпорадному стані, потреба
спадкодавця в допомозі саме цієї особи.
Лише при одночасному настанні
наведених обставин і доведеності
зазначених фактів в їх сукупності
спадкоємець може бути усунений від
спадкування. Для постановлення рішення
про усунення від спадкування у справі
повинні бути надані належні та
допустимі докази, які б свідчили про те,
що спадкодавець потребував допомоги
відповідача, останній мав можливість
її надати, проте ухилявся від обов'язку
щодо її надання.

Ухилення особи від надання допомоги
спадкодавцеві, який її потребував,
полягає в умисних діях чи
бездіяльності особи, спрямованих на
уникнення від обов'язку забезпечити
підтримку та допомогу спадкодавцю.
Тобто ухилення, пов'язане з винною
поведінкою особи, яка усвідомлювала
свій обов'язок, мала можливість його
виконувати, але не вчиняла необхідних
дій. Крім цього, правове значення має
питання, чи потребував спадкодавець
допомоги від спадкоємця за умови
отримання її від інших осіб, чи мав
спадкоємець матеріальну та фізичну
змогу надавати таку допомогу.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України в абзацах 3 та 4 пункту 6
постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про
судову практику у справах про
спадкування», безпорадним слід
розуміти стан особи, зумовлений
похилим віком, тяжкою хворобою або
каліцтвом, коли вона не може самостійно
забезпечити умови свого життя,
потребує стороннього догляду, допомоги
та піклування. Вимога про усунення
спадкоємця від права на спадкування
може бути пред'явлена особою, для якої
таке усунення породжує пов'язані зі
спадкуванням права та обов'язки,
одночасно з її позовом про одержання
права на спадкування з підстав,
визначених у частині другій статті 1259
ЦК.

Відповідно до статей 10, 60 ЦПК України
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень.

Обґрунтовуючи свій позов позивачка
посилалася на те, що померлий через
хворобу знаходилася в безпорадному
стані та у зв'язку з чим потребував
сторонньої допомоги, проте відповідачі
такої допомоги не надавали і вона була
вимушена доглядати за братом.

З матеріалів справи вбачається, що
спадкодавець ОСОБА_5 хворів на тяжке
захворювання - рак верхньої долі правої
легені, у зв'язку з чим неодноразово
проходив стаціонарне лікування та був
визнаний інвалідом ІІ групи, а вказане
захворювання стало причиною його
смерті. (а. с. 54 - 60)

Проте у справі відсутні докази на
підтвердження тієї обставини, що
відповідачі ухилялися від надання
спадкодавцеві допомоги при можливості
її надання.

Тобто позивачка не надала суду доказів
на підтвердження своїх вимог та не
довела, що існують всі встановлені
законом умови для усунення
відповідачів від права на спадкування.

Ті обставини, що позивачка надавала
допомогу своєму брату та здійснила
його поховання не мають правового
значення для вирішення даного спору.

Враховуючи викладене, суд першої
інстанції дійшов до помилкового
висновку про наявність підстав для
усунення відповідачів, які є
спадкоємцями за законом першої черги,
від права на спадкування за законом
після смерті ОСОБА_5

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Таким чином, позов не ґрунтуються на
нормах закону та обставинах справи,
тому у його задоволенні слід відмовити.

Відповідачі в апеляційній справі
ставили питання про скасування рішення
суду та закриття провадження у справі
за відсутності таких процесуальних
підстав, оскільки наявні підстави для
скасування рішення суду та ухвалення
нового - про відмову у позові.

З огляду на наведене, апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню, а
рішення суду першої інстанції -
скасуванню з ухваленням нового рішення
про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 304, 307 ч.1 п. 2, 309 ч. 1 п.п. 3,
4, 314 ч. 2, 316, 317 ЦПК України, апеляційний
суд,

ВИРІШИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Мар'їнського районного суду
Донецької області від 26 лютого 2014 року
скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення від права
на спадкування за законом відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржене у касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: