Справа № 0907/2-3046/2011
Провадження № 22-ц/779/333/2014
Головуючий у 1 інстанції Шамотайло О. В.
Суддя-доповідач Меленко О.Є.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого Меленко О.Є.

суддів Васильковського
В.М., Фединяка В.Д.

секретаря Мельник О.В.

за участю: ОСОБА_2, його
представника ОСОБА_3,

представника ОСОБА_4- ОСОБА_5,

представника ПАТ «УкрСиббанк»
Матвійчука М.З.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом публічного
акціонерного товариства «УкрСиббанк»
до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості в солідарному порядку,
за апеляційною скаргою представника
ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення
Івано-Франківського міського суду від
13 грудня 2013 року, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Івано-Франківського міського
суду від 13 грудня 2013 року задоволено
позов публічного акціонерного
товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_4,
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості в
солідарному порядку.

Стягнуто солідарно із ОСОБА_4 в користь
публічного акціонерного товариства
«УкрСиббанк» заборгованість за
кредитним договором №0 від 23.10.2006
року в сумі 137 310, 43 коп.

Стягнуто солідарно із ОСОБА_2 в користь
публічного акціонерного товариства
«УкрСиббанк» розмір заборгованості за
кредитним договором №0 від 23.10.2006
року в сумі 137 310, 43 коп.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_2 в
користь публічного акціонерного
товариства «УкрСиббанк» понесені
судові витрати в розмірі 1700, 00 грн. по
оплаті державного мита та 120 грн. витрат
на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи.

На дане рішення представник ОСОБА_2 -
ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій
посилається на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
неповне з'ясування судом обставин
справи та на порушення норм
матеріального і процесуального права.

Зазначає, що суд першої інстанції
безпідставно відмовив в розгляді
зустрічного позову та повернув позовну
заяву ОСОБА_4, тим самим позбавивши
відповідача надати свої заперечення.
Зокрема, суд не врахував, що жодних
кредитних коштів ОСОБА_4 не отримував,
ніяких внутрішньобанківських
документів про порядок та умови
кредитування не підписував, інтерв'ю,
яке проводить банк з позичальником при
оформленні кредиту не проходив,
оскільки увесь цей час ОСОБА_4
знаходився за межами держави Україна.

Судом також не взято до уваги той акт,
що жодних доказів отримання
позичальником 59000,00 швейцарських
франків в матеріалах справи немає, як і
немає доказів того, що дана сума
надходила на окремий поточний рахунок
на ім'я позичальника, а відтак
надуманим є висновок суду про виниклу
заборгованість. Що стосується внесення
коштів ОСОБА_5 на нібито погашення
заборгованості, то такі вносились нею
тільки через залякування та вимоги
банку.

Також апелянт вказує, на те, що суд
безпідставно взяв до уваги рішення
Івано-Франківського міського суду від
12.08.2013р., у якому міститься правова
оцінка обставин щодо укладення між
сторонами кредитного договору,
оскільки таке, на час розгляду справи
оскаржувалося в апеляційній інстанції,
а відтак не набрало законної сили.

Крім того, апелянт посилається на те, що
довіреність, на підставі якої брат
позичальника - ОСОБА_7 отримував
кредитні кошти не відповідає вимогам
закону, оскільки вона видана без чіткої
конкретизації, адже не зрозуміло, на
здійснення яких саме дій вона видана, і
там не має фрази оформлення кредиту,
отримання готівкових кредитних коштів.
На підставі такої довіреності Банк не
мав права оформляти та видавати кредит.

Також апелянт вказує на суттєві
порушення при поданні позовної заяви.
Зокрема, на думку апелянта і позовна
заява, і уточнення до неї підписані
особами, повноваження яких належним
чином нічим не підтверджені.

З цих підстав рішення суду першої
інстанції, апелянт просив скасувати, та
ухвалити нове, яким в задоволенні
позову відмовити.

В судовому засіданні представник
ОСОБА_2 - ОСОБА_3 вимоги апеляційної
скарги підтримав, та просив її
задовольнити.

Представник ОСОБА_4- ОСОБА_5 доводи
скарги визнала в повному обсязі,
просить її задовольнити.

Представник ПАТ «УкрСиббанк» доводи
апеляційної скарги заперечив, вказуючи
на законність та обґрунтованість
рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
ОСОБА_2, ОСОБА_5, доводи представників,
дослідивши письмові матеріали справи,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає до
задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що на підставі кредитного
договору №0 від 23.10.2006 року ПАТ
«УкрСиббанк» надало ОСОБА_4 кредитні
кошти в розмірі 59 000 швейцарських
франків, що еквівалентно 236940, 40 грн. з
кінцевим терміном повернення кредиту
до 22.10.2021 р. та зі сплатою 8.99% річних.

В забезпечення виконання зобов'язання
позичальником за даним кредитним
договором, 23.10.2006 року між банком та
ОСОБА_4, ОСОБА_2 було укладено договір
поруки (а.с. 16), згідно з яким поручитель
ОСОБА_2 зобов'язувався перед кредитором
відповідати солідарно в повному обсязі
за своєчасне та повне виконання
боржником зобов'язання за даним
кредитним договором.

З матеріалів справи вбачається, що
станом на 11.11.2011 року заборгованість
позичальника перед банком становила
63610,30 швейцарських прав, що в гривневому
еквіваленті складало 503236,17 грн. За час
розгляду справи, станом на 12.11.2012 року
заборгованість зменшилась у зв'язку з
частковим виконанням стороною умов
договору і становила 14400,42 швейцарських
франків, що в гривневому еквіваленті
складало 121213, 86 грн., яку Банк позивач
просив стягнути з відповідачів
солідарно.

Судом першої інстанції також вірно
встановлено, що саме через неналежне
виконання позичальником взятих на себе
зобов'язань за кредитним договором,
банк-позивач у подальшому здійснював
нарахування штрафних санкцій
відповідно до умов зазначеного
договору. Несвоєчасне виконання
зобов'язань позичальником також
спонукало кредитора заявити вимогу про
дострокове повернення боргу, відсотків
по кредиту та сплати штрафних санкцій,
виходячи з положень ст. ст.610, 611, 625 ЦК
України

Задовольняючи позов ПАТ «УкрСиббанк»
суд першої інстанції обґрунтовано
виходив з того, що взяті на себе за
умовами договору грошові зобов'язання
ОСОБА_4 належним чином не виконував,
внаслідок чого виникла заборгованість,
яка і підлягає стягненню в солідарному
порядку з боржника та його поручителя.

Доводи представника апелянта в частині
не підтвердження банком своїх
повноважень на видачу кредиту, не
відкриття ним поточного рахунку на ім'я
ОСОБА_4, порушення порядку оформлення
кредиту, на увагу не заслуговують,
оскільки спростовуються фактичними
обставинами справи, що визнаються
сторонами.

Так, кредитний договір від імені ОСОБА_4
укладав його брат - ОСОБА_7, про що
зазначено у тексті самого договору.

Маючи доручення від імені ОСОБА_4,
ОСОБА_7 станом на грудень 2008 року вчинив
останній платіж на виконання
зобов'язань за кредитним договором.

Після смерті ОСОБА_7, інтереси ОСОБА_4
представляє його мати - ОСОБА_5, яка вже
під час розгляду справи судом вчинила
дії, які на переконання суду свідчать
про визнання ОСОБА_4 боргових
зобов'язань перед банком.

Так, у листопаді 2012 року ОСОБА_5 в
рахунок погашення боргових зобов'язань
ОСОБА_4 було сплачено ( і банком,
відповідно, зараховано) 41 611. 60
швейцарських франків по тілу кредиту
та усі відсотки по кредиту станом на
листопад 2012 року.

Що стосується позиції апелянта -
ОСОБА_2, як поручителя, з приводу
договору поруки, укладення якого він
заперечує, то правову оцінку
зазначеним обставинам надано у рішенні
Івано-Франківського міського суду від
12 серпня 2013 року, яке залишено без змін
ухвалою колегії суддів судової палати
в цивільних справах Апеляційного суду
Івано - Франківської області від 12
лютого 2014 року.

Доводи апелянта на безпідставну, на
його думку, відмову суду об'єднати в
одне провадження справи за позовом
ОСОБА_4 до ПАТ «УкрСиббанк», треті
особи, які не заявляють самостійних
вимог на предмет спору ОСОБА_2 про
визнання правочинів недійсними з
справою за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до
ОСОБА_4, ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості з кредитним договором
не заслуговують на увагу.

Так, заявляючи клопотання про
об'єднання позовів, представник ОСОБА_4
не врахував, вимог ст. 123, 126 ЦПК України
якою передбачено порядок подання
зустрічного позову та об'єднання
позовів. Більше того, як вбачається з
матеріалів справи, таке клопотання
було заявлено представником ОСОБА_4 13
грудня 2013 року на стадії завершення
розгляду справи, в той час як справа
перебувала на розгляді в суді з грудня
2009 року.

З матеріалів справи також вбачається,
що за клопотанням відповідачів
провадження у даній справі зупинялося
до вирішення справи за зустрічними
вимогами ОСОБА_2

Зважаючи на вказані обставини, суд
першої інстанції обгрунтовано
відмовив в задоволенні клопотання про
об'єднання позовів.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 303 ЦПК
України, суд апеляційної інстанції не
вправі переоцінювати докази, які судом
першої інстанції були досліджені у
встановленому законом порядку, а
апеляційна скарга не містить посилання
на нові докази і їх не надано суду
апеляційної інстанції, що давало б
підставу для зміни чи скасування
судового рішення.

Розглянувши справу в межах заявленого
позову та в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку, що фактичні обставини справи
судом першої інстанції з'ясовано
всебічно та повно, дано їм вірну
правову оцінку, а рішення суду ухвалено
з додержанням норм матеріального та
процесуального права

На підставі вищенаведеного, керуючись
ст. ст. 218, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2
- ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Івано-Франківського міського
суду від 13 грудня 2013 року залишити без
змін.

Ухвала набирає чинності з часу
проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий
О.Є. Меленко

Судді:
В.М. Васильковський

В.Д. Фединяк