У х в а л а

і м е н е м у к р а ї н и

12 лютого 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Олійник А.С.,
Гончара В.П.,
Парінової І.К.,

провівши попередній розгляд цивільної
справи за позовом ОСОБА_4 до управління
освіти, молоді та спорту Тячівської
районної державної адміністрації
Закарпатської області, третя особа -
начальник управління освіти, молоді та
спорту Тячівської районної державної
адміністрації Закарпатської області,
про скасування наказів про притягнення
до дисциплінарної відповідальності у
вигляді догани та звільнення,
поновлення на роботі та відшкодування
моральної шкоди, за касаційною скаргою
ОСОБА_4 на рішення Тячівського
районного суду Закарпатської області
від 20 серпня 2013 року, ухвалу
апеляційного суду Закарпатської
області від 6 листопада 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року позивач звернулася до
суду з указаним позовом, просила
скасувати накази управління освіти,
молоді та спорту Тячівської районної
державної адміністрації Закарпатської
області № 7 від 13 травня 2013 року та №
318-к від 12 липня 2013 року, поновити її на
посаді завідувача Дулівським
дошкільним навчальним закладом
Тячівського району Закарпатської
області, зобов'язати відповідача
виплатити їй середній заробіток за час
вимушеного прогулу та відшкодувати
моральну шкоду у розмірі 10 000 грн.

Свої позовні вимоги обґрунтовувала
тим, що п. 2 наказу № 7 від 13 травня 2013
року, виданого начальником управління
освіти, молоді та спорту Тячівської
районної державної адміністрації
Закарпатської області, їй оголошено
догану за грубе порушення трудової
дисципліни та неналежне виконання
службових обов'язків з організації
навчально-виховного процесу, порушення
вимог дотримання чинного
законодавства у питаннях його контролю
та керівництва, ігнорування окремих
розділів Статуту Дулівського
дошкільного навчального закладу
Тячівського району Закарпатської
області, не забезпечення виконання
Законів України «Про освіту», «Про
дошкільну освіту», Інструкції про
ділову документацію в дошкільних
закладах, затвердженої наказом
Міністерства освіти і науки, молоді та
спорту України від 25 червня 2012 року №
747. Наказом відповідача № 318-к від 12
липня 2013 року її звільнено з посади
завідувача Дулівським дошкільним
навчальним закладом Тячівського
району Закарпатської області на
підставі ч. 3 ст. 40 КЗпП України.

Наказ № 7 від 13 травня 2013 року є
незаконним, оскільки виданий після
спливу одного місяця з дня виявлення
порушень. У зв'язку із цим підлягає
скасуванню наказ № 318-к від 12 липня 2013
року, оскільки вона не вважається
особою, до якої раніше застосовувалися
заходи дисциплінарного чи
громадського стягнення. Внаслідок
незаконного її звільнення з роботи їй
завдано моральну шкоду.

Рішенням Тячівського районного суду
Закарпатської області від 20 серпня 2013
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Закарпатської
області від 6 листопада 2013 року, позов
задоволено частково. Скасовано п. 2
наказу управління освіти, молоді та
спорту Тячівської районної державної
адміністрації Закарпатської області №
7 від 13 травня 2013 року «Про притягнення
до дисциплінарної відповідальності
завідувача Дулівським дошкільним
навчальним закладом Тячівського
району Закарпатської області ОСОБА_4».
В іншій частині позову відмовлено.
Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати судові рішення у справі,
посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального права,
порушення норм процесуального права,
та ухвалити нове рішення про
задоволення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Статтею 332 ЦПК України визначено, що суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення без
змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Згідно із ст. 335 ЦПК України суд
касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Із матеріалів справи вбачається, що
доводи касаційної скарги про
неправильне застосування норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права судами першої та
апеляційної інстанцій не дають підстав
для скасування ухвалених судових
рішень.

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку про відхилення
касаційної скарги і залишення рішення
суду першої інстанції та ухвали
апеляційного суду без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 335, 336 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Тячівського районного суду
Закарпатської області від 20 серпня 2013
року, ухвалу апеляційного суду
Закарпатської області від 6 листопада
2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:
А.С.
Олійник

В.П. Гончар

І.К. Парінова