АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження 22-ц/786/867/14
Головуючий у 1-й інстанції Зємцов В. В.
Доповідач Гальонкін С. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Полтавської області в складі:

Головуючого:
Гальонкіна С.А.

Суддів: Акопян В.І.,
Лобова О.А.,

при секретарі:
Цилюрик М.М.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві апеляційною
скаргою ОСОБА_1

на рішення Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 23 січня 2014 року

по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
та ОСОБА_3 про визнання права
власності,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 23 січня 2014 року в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

З рішенням не погодилась позивачка. В
апеляційній скарзі просила рішення
місцевого суду скасувати, посилаючись
на порушення судом норм матеріального
і процесуального права.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
приходить до висновку, що скаргу слід
відхилити.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи слідує, що
позивачка звернулась до суду з позовом,
в якому зазначила, що її мати ОСОБА_3 з
1996 року по 2012 року перебувала у шлюбі з
ОСОБА_2 В цей період позивачка
проживала разом з матір'ю та вітчимом,
та вела разом з ними спільне
господарство.

Згідно рішення Автозаводського
районного суду м. Кременчука від 22.11.2012
року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2
розірвано. Вказаним рішення
встановлено, що шлюбно-сімейні
відносини сторони припинили з січня 2010
року.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 подав до
суду позов про поділ спільного майна
подружжя, зазначивши як спільне майно
речі, які на думку позивачки належать
їй особисто, а саме: диван вартістю 3810
грн., шафа вартістю 7459 грн., та ноутбук
«Леново» вартістю 7474 грн.

Зокрема вказала, що диван вона придбала
за кошти, подаровані їй друзями, шафу
позивачці подарувала бабуся, а ноутбук
придбаний шляхом укладенням
кредитного договору. Погашення боргу
за кредитом позивачна здійснювала за
власні кошти.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 наводить
доводи аналогічні доводам позовної
заяви.

Вказані доводи не заслуговують на
увагу суду виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень.

З матеріалів справи слідує, що
позивачка не надала належних та
допустимих доказів того, що перелічене
майно належить їй на праві власності,
або придбане за кошти, що належали їй
особисто.

Так, згідно договору купівлі-продажу №
25 від 06 квітня 2010 року шафу-купе за 7459
грн. придбала ОСОБА_4 Доказів того, що
зазначена шафа була подарована
позивачці суду не надано.

Крім того, в матеріалах справи мається
копія замовлення на меблі - диван
«Мікс» вартістю 3810 грн. із зазначенням
замовника ОСОБА_5, копію товарного чеку
№ 21 на диван «Мікс» на ім'я ОСОБА_5
Доказів придбання ОСОБА_1 зазначеного
майна не надано.

Згідно акту приймання - передачі від 07
лютого 2012 року покупцем ноутбуку
«Леново» разом з аксесуарами вартістю
7474 грн. зазначено ОСОБА_3 На
підтвердження доводів апеляційної
скарги позивачкою не надано договору
про надання кредиту на придбання
ноутбука, та платіжних документів про
погашення нею кредиту.

Разом з цим, згідно, ч. 1 ст. 3 ЦПК України,
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Проте, позивачкою не доведено,
наявності спору між ОСОБА_3 та ОСОБА_2
щодо вищевказаного майна та відповідно
порушення її прав.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що рішення суду першої
інстанції постановлено з додержанням
вимог матеріального та процесуального
права, підстав для його скасування не
вбачається.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст., 303, 307, 308, 314, 315, 317 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 23 січня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена до суду касаційної інстанції
протягом двадцяти днів з дня набрання
нею законної сили.

Головуючий: (підпис)
Гальонкін С.А.

Судді: (підпис)
Акопян В.І.

(підпис)
Лобов О.А.

Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області
Гальонкін С.А.