22-ц/772/905/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Дернова В. В.Категорія:
37Доповідач: Стадник І. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

Іменем України

04 березня 2014 року м. ВінницяКолегія
суддів судової палати в цивільних
справах апеляційного суду Вінницької
області в складі:

Головуючого, судді Стадника І.М.,

Суддів: Міхасішина І.В., Голоти Л.О.

при секретарі Куленко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду справу за
апеляційною скаргою Вінницької
міської ради

на рішення Вінницького міського суду
Вінницької області від 03 вересня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Вінницької міської ради, треті особи -
ОСОБА_3, ОСОБА_4, Друга вінницька
державна нотаріальна контори про
визнання права власності у порядку
спадкування, -

встановила:

Рішенням Вінницького міського суду
Вінницької області від 03 вересня 2013
року позов ОСОБА_2 задоволено, визнано
за нею право власності на 1/3 частку
житлового будинку, що знаходиться по
АДРЕСА_1 (літ. «Г», загальною площею 60,3
кв.м, житловою площею 41,7 кв.м.,
складається з: коридору 1-1 площею 5,5
кв.м, кімнати 1-2 площею 17,6 кв.м., санвузла
1-3 площею 2,9 кв.м., кухні 1-4 площею 6,0 кв.м.,
коридору 1-5 площею 4,2 кв.м., кімнати 1-6
площею 7,0 кв.м., кімнати 1-7 площею 17,1
кв.м.) у порядку спадкування після
померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5.
Вирішено питання щодо розподілу
судових витрат.

Не погодившись із рішенням Вінницька
міська рада подала апеляційну скаргу, в
якій посилаючись на неповно з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, порушення норм матеріального
права, просить скасувати рішення суду
та ухвалити нове про відмову в
задоволенні позову.

Рішенням апеляційного суду Вінницької
області від 31.10.2013 року апеляційну
скаргу Вінницької міської ради
задоволено, в задоволенні позову
ОСОБА_2 відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 12.02.2014 року
касаційну скаргу позивача ОСОБА_2
задоволено частково. Рішення
апеляційного суду Вінницької області
від 31.10.2013 року скасовано, справу
передано на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції.

В судовому засіданні апелянт
представник Вінницької міської ради
-Люльчак Л.П. вимоги апеляційної скарги
підтримала на умовах, викладених у ній.
Позивач ОСОБА_2 проти вимог апеляційної
скарги заперечує, просить залишити в
силі рішення суду першої інстанції як
законне і обґрунтоване.

Інші особи, які беруть участь у справі
повідомлені в установленому порядку
про дату, час і місце судового
засідання, до суду не з'явилися, що
відповідно до ст. 305 ЦПК України не
перешкоджає апеляційному розглядові
справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення осіб, які беруть участь у
справі та з'явилися в судове засідання,
вивчивши матеріали справи і
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляції та вимог, заявлених в
суді першої інстанції, колегія суддів
приходить до висновку про відхилення
апеляційної скарги з наступних
підстав.

Згідно з статтею 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були дослідженими в
судовому засіданні.

За змістом статті 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для справи.

Відповідно до статей 10, 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач ОСОБА_2 є дочкою померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5, що
підтверджується копією відповідно
свідоцтва.

Після смерті матері позивач ОСОБА_2
прийняла спадщину, шляхом подачі у
встановлений законом заяви про
прийняття спадщини до нотаріальної
контори, на підставі чого заведено
спадкову справу №344/11.

За життя спадкодавець ОСОБА_5 склала
заповіт від 18.05.1994 року, посвідчений
державним нотаріусом Другої
вінницької нотаріальної контори
Соколовою М.Ф., яким належний їй цілий
жилий будинок з господарськими
будівлями, розташований по АДРЕСА_1
заповіла своїй дочці ОСОБА_2. Інші
спадкоємці, у тому числі такі, що мають
право на обов'язкову частку у спадщині
у ОСОБА_5 відсутні.

На підставі Рішення виконкому
Вінницької міської ради депутатів
трудящих від 21 травня 1965 року між
Міським відділом комунального
господарства м. Вінниці та ОСОБА_10,
ОСОБА_11, ОСОБА_5 (далі забудовник) 09
липня 1965 року був укладений Договір про
надання у безстрокове користування
земельної ділянки для будівництва
індивідуального житлового будинку на
праві особистої власності з кількістю
кімнат від однієї до п'яти включно по
АДРЕСА_1 .

Відповідно до акту від 17 червня 1965 року
було здійснено відведення земельної
ділянки під забудову житлового
будинку.

21 листопада 1986 року між вказаними
забудовниками був укладений Договір
про порядок користування частинами
будинку, посвідчений державним
нотаріусом Другої вінницької
державної нотаріальної контори,
відповідно до якого кожному із них
належить 1/3 частка житлового будинку по
АДРЕСА_1.

На момент придбання (побудови)
житлового будинку по АДРЕСА_1
спадкодавцем ОСОБА_5 питання набуття
права власності регулювались Указом
Президії верховної Ради СРСР від 26.08.1948
року «Про право громадян на купівлю і
будівництво індивідуальних житлових
будинків» і прийнятою відповідно до
цього Указу постановою Ради Міністрів
СРСР від 26.08.1948 року «Про порядок
застосування Указу Президії верховної
Ради СРСР від 26.08.1948 року «Про право
громадян на купівлю і будівництво
індивідуальних житлових будинків».

Згідно зі статті 1 Указу від 26 серпня 1948
року кожен громадянин і кожна
громадянка мали право купити або
збудувати для себе на праві особистої
власності жилий будинок на один або два
поверхи з числом кімнат від однієї до
п'яти як у місті, так і поза містом.

Пункт 2 Постанови від 26 серпня 1948 року
визначав, що земельні ділянки для
будівництва індивідуальних жилих
будинків відводяться за рахунок земель
міст, селищ, держземфонду і земель
держлісфонду у безстрокове
користування, а збудовані на цих
ділянках будинки є особистою власністю
забудовника.

Отже з аналізу вказаних правових актів
вбачається, що підставою виникнення у
громадянина права власності на жилий
будинок був сам факт збудування ним
його з додержанням вимог цих актів
законодавства. При цьому вони не
пов'язували виникнення права власності
на житловий будинок із проведенням
його реєстрації.

Крім того, відповідно до пунктів 6, 7
Інструкції про порядок реєстрації
будинків та домоволодінь у містах і
селищах міського типу Української РСР,
затвердженої Міністерством
комунального господарства Української
РСР 31 січня 1966 року (була чинною до 13
грудня 1995 року), реєстрації підлягають
усі будинки і домоволодіння в межах
міст і селищ міського типу УРСР, що
належать, зокрема, громадянам на праві
особистої власності. Будинки, що
підлягають реєстрації, повинні бути
закінчені будівництвом і прийняті в
експлуатацію за актом, затвердженим
виконкомом місцевої Ради депутатів
трудящих.

Реєстрація провадиться на підставі
документів, що встановлюють право
власності (правовстановлюючих
документів (правовстановлюючих
документів, перелік яких додано до
вказаної Інструкції).

Зокрема, за п. 4, 10 цього переліку таким
правовстановлюючим документом про
право власності на жилий будинок,
збудований після видання Указу від 26
серпня 1948 року, є договори про надання у
безстрокове користування земельної
ділянки для будівництва і експлуатації
будівель, затверджений виконавчим
комітетом місцевої ради народних
депутатів акт державної комісії про
прийняття будинку в експлуатацію.

Таким чином, спадкодавець ОСОБА_5
набула права власності на спірну
частину житлового будинку, оскільки
відповідно до чинного, на час
виникнення даних правовідносин,
цивільного законодавства, вказаний
договір був правовстановлюючим
документом на нерухоме майно.

Відповідно до технічного паспорту на
садибний (індивідуальний) житловий
будинок по АДРЕСА_1 виготовленого 03.01.2013
року Вінницьким міським БТІ ідеальні
частки співвласників складають по 1/3
частці, при цьому 1/3 ідеальна частка
ОСОБА_5 загальною площею 60,3 кв.м.,
житловою - 41,7 кв.м., складається
з:коридору 1-1 площею 5,5 кв.м, кімнати 1-2
площею 17,6 кв.м., санвузла 1-3 площею 2,9
кв.м., кухні 1-4 площею 6,0 кв.м., коридору 1-5
площею 4,2 кв.м., кімнати 1-6 площею 7,0
кв.м., кімнати 1-7 площею 17,1 кв.м.
(квартира 1).

Згідно з статтями 1216, 1218 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців). До складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1268 ЦК України передбачено, що
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її.

Суд першої інстанції повно й всебічно
дослідив обставини справи і
встановивши, що 1/3 частина житлового
будинку увійшла до складу спадщини
померлої ОСОБА_5, прийшов до
обґрунтованого висновку про визнання
права власності на вказану частку за
спадкоємцем ОСОБА_2

Колегія суддів вважає, що доводи
апеляційної скарги висновків суду
першої інстанції не спростовують, суд
першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, що відповідно до
ст. 308 ЦПК України є підставою для
відхилення апеляційної скарги і
залишення рішення без змін.

Враховуючи викладене вище, керуючись
ст. 304, 307, 308, 315, 319 ЦПК України, колегія
суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу Вінницької міської
ради відхилити, а рішення Вінницького
міського суду Вінницької області від 03
вересня 2013 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, проте протягом
двадцяти днів з цього часу може бути
оскаржена в касаційному порядку шляхом
подання касаційної скарги до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий: /підпис/ Стадник І.М.
Судді: З оригіналом вірно: Суддя
апеляційного суду /підпис/ Міхасішин
І.В. /підпис/ Голота Л.О.
Стадник І.М.