АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/965/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 31 Мазай Н. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
Качан О. В. УХВАЛА
09 квітня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючогоКачан О. В. суддівОхріменко
Н. І. , Скіць М. І. при секретаріЯремич
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу ОСОБА_6 на рішення
Монастирищенського районного суду
Черкаської області від 10 лютого 2014 року
по справі за позовом ОСОБА_7, ОСОБА_8 до
ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної
та моральної шкоди завданої злочином,
в с т а н о в и л а :
Позивачі звернулися в суд з позовом до
відповідача про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди
завданої злочином мотивуючи тим, що
постановою Монастирищенського
районного суду Черкаської області від
15.05.2013 року у зв'язку із закінченням
строку давності закрито кримінальну
справу про обвинувачення ОСОБА_6 за ч. З
ст. 286 КК України. Ухвалою апеляційного
суду Черкаської області від 22.10.2013 року
постанову Монастирищенського
районного суду Черкаської області від
15.05.2013 року в частині вирішення
цивільних позовів скасовано та
направлено в цій частині на новий
судовий розгляд в порядку цивільного
судочинства. Цивільний відповідач
ОСОБА_6, керуючи автомобілем SKODA OCTAVІA,
д.н.з. НОМЕР_1 29.03.2003 року на 202 км
автомобільної дороги Київ-Одеса у
порушення вимог Правил дорожнього руху
України, проявив неуважність, не
відреагував на зміну дорожньої
обстановки, допустив наїзд на
перешкоду у вигляді вибоїни, після чого
некерований транспортний засіб змінив
напрямок руху, виїхав на праве узбіччя
та вчинив наїзд на пішоходів ОСОБА_9 та
ОСОБА_10., які стояли у кюветі з правої
сторони автомобільної дороги, що
спричинило їх загибель. Загибла
ОСОБА_10. приходилася позивачам
Після уточнення позовних вимог просили
суд стягнути з ОСОБА_6 на користь
ОСОБА_7, матеріальну шкоду в розмірі -
000,00 грн., стягнути з ОСОБА_6 на користь
ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1. матеріальну шкоду
розмірі - 150 000,00 грн.
Рішенням Монастирищенського районного
суду Черкаської області від 10 лютого 2014
року позов задоволено частково.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_6 на користь
ОСОБА_7 матеріальну шкоду в сумі 12 897
грн 82 коп. та моральну шкоду в сумі 150 000
грн.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_6 на користь
ОСОБА_8 матеріальну шкоду в сумі 12 897
грн 82 коп. та моральну шкоду в сумі 150 000
грн.

В задоволенні позову в іншій частині
відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_6на користь держави
судовий збір в сумі 501 грн 55 коп.

Не погоджуючись з рішення суду першої
інстанції ОСОБА_6подав апеляційну
скаргу, в якій рішення суду оскаржує в
частині визнання його належним
відповідачем. Вважає, що він є
неналежним відповідачем по справі,
оскільки відповідальність за шкоду
спричинену джерелом підвищеної
небезпеки, яким є автомобіль, має нести
його власник, яким він не являється.
Він, відповідач, керував автомобілем
під час виконання ним своїх трудових
обов'язків і може нести
відповідальність тільки за регрес ним
позовом власника автомобіля.
Посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, просить рішення
скасувати та ухвалити нове про відмову
в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши учасників процесу, вивчивши
доводи апеляції та матеріали справи,
колегія вважає, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню по наступним
мотивам.

Як вбачається із змісту апеляційної
скарги та наявних у справі доказів,
відповідач ОСОБА_6 підставою для
відмови в позові до нього вказує на те,
що він є неналежним відповідачем по
справі. Вважає, що належним
відповідачем є власник автомобіля, як
джерела підвищеної небезпеки, а він
лише керував автомобілем в силу своїх
службових обов'язків. Належним
відповідачем також вважає організацію,
яка відповідає за належний технічний
стан ділянки автошляху на якій
відбулося ДТП.

Вказані заперечення відповідача
ОСОБА_6 були предметом судового
розгляду судом першої інстанції і суд
обґрунтував належним чином його статус
як належного відповідача.

Зокрема суд обґрунтовано визнав, що в
момент ДТП відповідач хоч і керував
службовим автомобілем, але не
виконував свої службові обов'язки, а
їхав із дружиною та товаришем на
вихідний день в м. Одесу на святкування
"Юморини".

Обґрунтовано суд послався на п. 11
постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ від 1.03.2013 № 4 "Про деякі питання
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів про відшкодування
шкоди, завданої джерелом підвищеної
небезпеки" та на п. 5 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 27.03.1992 року
№ 6 "Про практику розгляду судами
цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди", якими
спростовуються заперечення
відповідача щодо відсутності підстав
для визнання його належним
відповідачем.

Колегія вважає, що суд обґрунтовано не
визнав співвідповідачем організацію,
яка відповідає за належний стан
покриття автошляху.

При вирішенні даного питання слід
враховувати, що при наявності ознак
порушення вимог Правил дорожнього руху
України у кількох осіб, слід
встановлювати, які із виявлених
порушень знаходяться у причинному
зв'язку з наслідками ДТП. В даному
випадку саме перевищення швидкості
руху автотранспорту, яке допустив
ОСОБА_6, знаходиться в причинному
зв'язку із наслідками ДТП, що
встановлено постановою
Монастирищенського райсуду від 15.05.2013
року.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315 ЦПК України,
колегія

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення
Монастирищенського районного суду
Черкаської області від 10 лютого 2014 року
по справі за позовом ОСОБА_7, ОСОБА_8 до
ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної
та моральної шкоди завданої злочином
відхилити, рішення залишити без змін.

Ухвала колегії та рішення суду
набувають законної сили з моменту
проголошення ухвали, та можуть бути
оскаржені в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня
проголошення ухвали

Головуючий :

Судді :