Cправа № 127/2527/14-ц
Провадження № 6/127/234/14
ВІННИЦЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2014 року
Вінницький міський суд Вінницької
області

в складі:

головуючого
судді Медяної Ю.В.,

при секретарі
Лащук В.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вінниці подання
державного виконавця Староміського
відділу державної виконавчої служби
Вінницького міського управління
юстиції Наконечного О.Г. про тимчасове
обмеження боржника ОСОБА_2 у праві
виїзду за межі України до виконання ним
своїх зобов'язань по рішенню місцевого
суду Тиврівського району Вінницької
області про стягнення аліментів на
користь ОСОБА_3 на утримання
неповнолітнього сина ОСОБА_4,-

в с т а н о в и в:

У лютому 2014 року до суду із зазначеним
вище поданням звернувся державний
виконавець Староміського ДВС
Вінницького міського управління
юстиції Наконечний О.Г.

В поданні зазначено, що у Староміському
відділі ДВС Вінницького міського
управління юстиції знаходиться
виконавче провадження з примусового
виконання виконавчого листа № 2-349/2003,
виданого 05 травня 2003 року місцевим
судом Тиврівського району Вінницької
області про стягнення з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_3 аліментів на утримання
неповнолітнього сина ОСОБА_4, в розмірі
1/4 частини з усіх видів його заробітку
щомісячно, починаючи з 21 квітня 2003 року
до досягнення дитиною повноліття.

Боржник ОСОБА_2 ухиляється від
виконання рішення суду, у зв'язку з чим
станом на 01 серпня 2013 року його
заборгованість перед стягувачем по
сплаті аліментів становить 18 148, 20 грн. і
залишається непогашеною, а тому існує
необхідність тимчасового обмеження
останнього у праві виїзду за межі
України до виконання ним своїх
зобов'язань по сплаті заборгованості
по аліментах.

З підстав, зазначених вище, державний
виконавець звернувся до суду з даним
поданням.

Дослідивши матеріали подання, суд
дійшов висновку, що воно є
необґрунтованим та не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 05 травня 2003 року
місцевим судом Тиврівського району
Вінницької області видано виконавчий
лист № 2-349/2003 про стягнення з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_3 аліментів на утримання
неповнолітнього сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини з усіх
видів його заробітку щомісячно,
починаючи з 21 квітня 2003 року до
досягнення дитиною повноліття (а.с. 5).

Відповідно до постанови державного
виконавця ДВС у Староміському районі м.
Вінниці Каленяка Е.А. від 05 червня 2006
року відкрито виконавче провадження з
примусового виконання зазначеного
вище виконавчого листа (а.с. 3).

Як вбачається з довідки-розрахунку
заборгованості по сплаті аліментів,
складеної державним виконавцем
Староміського ВДВС ВМУЮ Малютою Н.П.,
заборгованість боржника ОСОБА_2 станом
на 01 серпня 2013 року становить 18 148, 20 грн.
(а.с. 4).

Відповідно до ст. 33 Конституції України
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території України,
гарантується свобода пересування,
вільний вибір місця проживання, право
вільно залишати територію України за
винятком обмежень, які встановлюються
законом.

Згідно з п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України
«Про виконавче провадження» у разі
ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, державний виконавець має
право звернутись до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника - фізичної особи
або керівника боржника - юридичної
особи за межі України - до виконання
зобов'язань за рішенням.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України
питання про тимчасове обмеження
боржника - фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Враховуючи викладене, керуючись п. 5. ч. 1
ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду
з України та в'їзду в Україну громадян
України», підставою для тимчасового
обмеження у праві виїзду громадян
України за кордон громадянинові
України, є ухиляння від виконання
зобов'язань, покладених на нього
судовим рішенням, - до виконання
зобов'язань.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Однак з матеріалів подання не
вбачається, що державним виконавцем
вжито достатніх заходів, передбачених
Законом України «Про виконавче
провадження», спрямованих на виконання
судового рішення.

У відповідності до підпункту «ґ»
пункту 11.1.1. Інструкції з організації
примусового виконання рішень,
затвердженої наказом Міністерства
юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5,
подання щодо встановлення тимчасового
обмеження у праві виїзду боржника -
фізичної особи за межі України до
виконання зобов'язань за рішенням
повинно містити підтвердження факту
ухилення боржника від виконання своїх
зобов'язань.

Як вбачається з наведеного вище,
законом передбачено юридичні санкції у
вигляді тимчасового обмеження у праві
виїзду за межі України не за наявність
факту невиконання зобов'язань, а за
ухилення від їх виконання. Проте
державним виконавцем не надано суду
жодних доказів, які б давали підстави
вважати, що боржник ОСОБА_3 ухиляється
від виконання своїх зобов'язань та має
намір виїхати за межі України, не
виконавши їх.

На підставі викладеного, керуючись ст.
11 Закону «Про виконавче провадження»,
ст. ст. 209, 210, 377-1 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

В задоволенні подання державного
виконавця Староміського відділу
державної виконавчої служби
Вінницького міського управління
юстиції Наконечного О.Г. про тимчасове
обмеження боржника ОСОБА_2 у праві
виїзду за межі України до виконання ним
своїх зобов'язань по рішенню місцевого
суду Тиврівського району Вінницької
області про стягнення аліментів на
користь ОСОБА_3 на утримання
неповнолітнього сина ОСОБА_4,
відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Вінницької області через суд
першої інстанції протягом п'яти днів з
дня її проголошення. У разі якщо ухвалу
було постановлено без участі особи, яка
її оскаржує, апеляційна скарга
подається протягом п'яти днів з
отримання копії ухвали.

Суддя: