АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/293/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : скарга на ухвалу
Харченко Л.Г. Доповідач в апеляційній
інстанції Магда Л. Ф. УХВАЛА
27 лютого 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючого Магда Л. Ф. суддів Міщенко
С. В. , Трюхан Г. М. при секретаріБражнюк
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу ТОВ «Фірма «Славутич» на ухвалу
Смілянського міськрайонного суду
Черкаської області від 11 грудня 2013 року
по справі за скаргою Товариства з
обмеженою відповідальністю «Фірма
«Славутич» м. Сміла на дії головного
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Черкаській області та скасування
постанови про арешт коштів, вивчивши
матеріали справи,
в с т а н о в и л а :
Відкрите акціонерне товариство
«Райффайзен Банк Аваль» 13 листопада 2009
р. звернулося до суду з позовом до
ОСОБА_7, Товариства з обмеженою
відповідальністю «Славутич» про
стягнення заборгованості за кредитним
В позовній заяві зазначалось, що 21
листопада 2007 р. між банком та ОСОБА_7
було укладено кредитний договір та
додаткові угоди до нього, згідно яких
ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» надав
ОСОБА_7 кредит в розмірі 1 350 000 грн. на
строк до 20 листопада 2013 р. для споживчих
потреб зі сплатою відсотків за
користування кредитом в розмірі 17 %
річних, а ОСОБА_7 зобов'язувалася
вносити платежі до 27 числа кожного
місяця по 20 455 грн.
У якості забезпечення виконання
зобов'язання 21 листопада 2007 р. між
банком та ТОВ фірма «Славутич» був
укладений договір поруки, згідно з яким
товариство, як поручитель, у разі
невиконання ОСОБА_7 умов кредитного
договору несе солідарну
відповідальність перед банком .
Оскільки ОСОБА_7 порушила взяті на себе
вказаним кредитним договором
зобов'язання, прострочивши строки
повернення кредиту, позивач просив
солідарно стягнути з відповідачів
заборгованість по кредитному договору
в розмірі 1 292 268 грн.
Заочним рішенням Смілянського
міськрайонного суду Черкаської
області від 28 липня 2010 р. позов ВАТ
«Райффайзен Банк «Аваль» до ОСОБА_7, ТОВ
«Славутич» про стягнення
заборгованості за кредитним договором
задоволено та стягнуто солідарно з
відповідачів на користь позивача
заборгованість по кредиту в розмірі 1 292
268 грн. 88 коп. та судові витрати в сумі 1
820грн., а всього 1 294 088 грн. 88 коп.
Рішення суду набрало чинності та було
звернуто до виконання.

20 листопада 2013 р. ТОВ «Фірма «Славутич»
звернулося в суд зі скаргою на дії
головного державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Черкаській області та скасування
постанови про арешт коштів.

Свої вимоги директор ТОВ «Фірма
«Славутич» обґрунтовував тим, що
головним державним виконавцем відділу
примусового виконання рішення
управління ДВС Головного управління
юстиції у Черкаській області
Нечипоренко Ю.І. у виконавчому
провадженні № 33803566 по примусовому
виконанню рішення Смілянського
міськрайонного суду згідно
виконавчого листа № 2-66/10 від 28 липня 2010
р., виданого Смілянським міськрайонним
судом про стягнення з ТОВ «Фірми
«Славутич» на користь ВAT «Райффайзен
Банк Аваль» боргу в сумі 1 294 088,88 грн., 3
жовтня 2013 р. винесено постанову про
арешт коштів боржника, що містяться на
його рахунках та належать боржнику у
межах суми: 687 971,13 грн.

Заявник вказує, що зазначена постанова
є незаконною, а дії відповідача по
проведенню виконавчих, дій по
відношенню до ТОВ «Фірма «Славутич»
протиправними з наступних підстав.

По відношенню до стягувача - ВAT
«Райффайзен Банк Аваль», ТОВ «Фірма
«Славутич» не є боржником по
кредитному договору, а є майновим
поручителем за іншу особу. Обсяг
відповідальності ТОВ «Фірма
«Славутич» встановлено виключно з
межах майна переданого в іпотеку.

Директор ТОВ «Фірма «Славутич»
вказував, що згідно платіжних
документів поручителі боржника - ТОВ
«Фірма «Славутич» і ОСОБА_9, в період з 29
квітня 2011 р. добровільно перерахували
Черкаській обласній дирекції ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» в рахунок
погашення кредиторської
заборгованості по кредитному договору
№ 014/02-44, 1678-07 від 21 листопада 2007 р. кошти
в загальній сумі 1 131 343 грн. 97 коп.

Проте, ці кошти були зараховані банком
не як кошти на виконання рішення суду, а
як кошти на погашення боргу по договору
поруки.

Державний виконавець в процесі
виконання рішення Смілянського
міськрайонного суду невірно визначив
суму боргу ТОВ Фірми «Славутич» перед
стягувачем ВAT «Раййфайзен Банк Аваль»,
вказавши його розмір у 687 971 грн. 13 коп.,
що не відповідає дійсності, та
неправомірно наклав арешт на кошти
боржника.

Тому ТОВ «Фірма «Славутич» просило суд
визнати дії головного державного
виконавця відділу примусового
виконання рішення УДВС ГУЮ у
Черкаській області, щодо арешту і
оцінки майна та арешту коштів на
рахунках ТОВ «Фірми «Славутич»
незаконними та скасувати постанову
головного державного виконавця про
арешт коштів боржника від 3 жовтня 2013 р.,
зобов'язавши його зняти арешт з
рахунків ТОВ «Фірма Славутич».

Ухвалою Смілянського міськрайонного
суду Черкаської області від 11 грудня 2013
року в задоволенні скарги відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду
директор ТОВ «Фірма «Славутич» подав
апеляційну скаргу в якій просить про її
скасування та постановлення нової
ухвали, якою задоволити скаргу на дії
головного державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Черкаській області та скасування
постанови про арешт коштів,
посилаючись на те, що ухвалу суду
незаконна, оскільки судом неповно
з'ясовано обставини, що мають значення
для справи, та постановлена з
порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
представників апелянта, Які підтримали
апеляційну скаргу, заперечення проти
доводів апеляційної скарги
представника відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Черкаській
області, перевіривши законність і
обґрунтованість ухвали суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів приходить до висновку
про те, що апеляційна скарга підлягає
до часткового задоволення, а ухвала
суду повинна бути скасована і справа
направлена до суду першої інстанції
для нового розгляду скарги ТОВ «Фірма
«Славутич» виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 383 ЦПК України
сторони виконавчого провадження мають
право звернутися до суду зі скаргою,
якщо вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

Згідно із ст. 385 ЦПК скаргу може бути
подано до суду: у десятиденний строк з
дня, коли особа дізналася або повинна
була дізнатися про порушення її прав чи
свобод; у триденний строк з дня, коли
особа дізналася або повинна була
дізнатися про відкладення провадження
виконавчих дій.

Пропущений з поважних причин строк для
подання скарги може бути поновлено
судом.

Ч. 1 ст. 387 цього Кодексу встановлено, що
за результатами розгляду скарги суд
постановляє ухвалу.

П. 3 ч. 1 ст. 210 ЦПК України передбачено, що
ухвала суду, що постановляється як
окремий документ, складається, зокрема,
з мотивувальної частини із зазначенням
мотивів, з яких суд дійшов висновків, і
закону, яким керувався суд,
постановляючи ухвалу.

Однак, ухвала суду вказаним вимогам
процесуального законодавства не
відповідає.

Так, розглядаючи скаргу ТОВ «Фірма
«Славутич», подану до суду 20 листопада
2013 р., на дії та постанову головного
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень від 3
жовтня 2013 р., суд не з'ясував і не
зазначив в ухвалі коли заявник
дізнався або повинен був дізнатися про
зазначені у скарзі порушення його прав,
не встановив чи пропущено ним
десятиденний строк на подачу скарги і з
яких причин та не вирішив питання про
поновлення цього строку у разі його
порушення з поважних причин.

Ухвала суду фактично не містить
мотивувальної її частини, в ній не
викладено жодних висновків щодо
правильності нарахування солідарному
боржнику - ТОВ «Фірма «Славутич»,
поручителю за кредитним договором,
державним виконавцем суми боргу у
розмірі 687 971 грн. 13 коп., не зазначено чи
обґрунтовано державний виконавець не
врахував сплачені товариством 1 131 343
грн. 97 коп. на виконання рішення
Смілянського міськрайонного суду від 28
липня 2010 р., які банк, як видно з
пояснень представника ПАТ «Райффайзен
Банк «Аваль» в судовому засіданні
(протокол судового засідання від 11
грудня 2013 р.), отримав і зарахував на
погашення боргу, що є, як зазначено у
скарзі, основною причиною непогодження
ТОВ «Фірма «Славутич» з постановою від
3 жовтня 2013 р. про накладення арешту на
його розрахункові рахунки.

Розглядаючи справу в апеляційному
порядку, колегія суддів у зв'язку з
наведеними порушеннями судом порядку
розгляду скарги позбавлена можливості
розглянути скаргу ТОВ «Фірма
«Славутич» по суті.

Відповідно до вимог ст. 312 ЦПК України
розглянувши скаргу на ухвалу суду
першої інстанції, апеляційний суд
скасовує ухвалу і передає питання на
новий розгляд до суду першої інстанції,
якщо останній порушив порядок,
встановлений для його вирішення

Тому колегія суддів знаходить, що
апеляційна скарга ТОВ «Фірма
«Славутич» підлягає до часткового
задоволення, а ухвала суду повинна бути
скасована і справа направлена до суду
першої інстанції для нового розгляду.

Керуючись ст. ст. 307, 312, 314, 315 ЦПК України,
колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ТОВ «Фірма
«Славутич» задовольнити частково,
ухвалу Смілянського міськрайонного
суду Черкаської області від 11 грудня 2013
року по справі за скаргою Товариства з
обмеженою відповідальністю «Фірма
«Славутич» м. Сміла на дії головного
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Черкаській області та скасування
постанови про арешт коштів скасувати,
справу направити до суду першої
інстанції для нового розгляду скарги
ТОВ «Фірма «Славутич».

Ухвала набирає чинності з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :