У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Леванчука А.О., Макарчука М.А.,
Нагорняка В.А.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
апеляційного суду м. Києва, Печерського
районного суду

м. Києва, Державної казначейської
служби України про відшкодування
моральної шкоди, за касаційною скаргою
ОСОБА_4 на ухвалу судді апеляційного
суду Київської області від 24 грудня 2013
року,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Тетіївського районного суду
Київської області від

5 листопада 2013 року відмовлено в
задоволенні позову ОСОБА_4 до
апеляційного суду м. Києва, Печерського
районного суду м. Києва, Державної
казначейської служби України про
відшкодування моральної шкоди.

ОСОБА_4, не погоджуючись з ухваленим
рішенням суду першої інстанції,
звернулась із скаргою до апеляційного
суду.

Ухвалою судді апеляційного суду
Київської області від 24 грудня

2013 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 на
рішення Тетіївського районного суду
Київської області від 5 листопада 2013
року визнано неподаною й повернуто
заявнику.

У касаційній скарзі заявник порушує
питання, серед іншого, про скасування
ухвали суду апеляційної інстанції,
мотивуючи свої вимоги порушенням судом
норм процесуального та матеріального
права.

Вивчивши матеріали справи, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Постановляючи оскаржувану ухвалу,
суддя апеляційного суду дійшов
обґрунтованого висновку про те, що у
визначений в ухвалі строк - протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали
від 5 грудня 2013 року, заявник не усунув
вказані у ній недоліки. Разом з цим у
матеріалах справи (а.с. 190) містяться
докази отримання апелянтом копії цієї
ухвали - 14 грудня

2013 року.

Отже доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку про порушення
судом норм процесуального права чи
неправильне застосування норм
матеріального права, яке призвело або
могло призвести до неправильного
вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд
касаційної інстанції при попередньому
розгляді справи відхиляє касаційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
відсутні підстави для скасування
судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити,
ухвалу судді апеляційного суду
Київської області від 24 грудня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Леванчук А.О., Макарчук М.А.,
Нагорняк В.А.