АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц-7961324
Головуючий у 1 інстанції - Малинников
Доповідач - Шахова О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі :

головуючого - Шахової О.В.

суддів Головачова Я.В., Поливач
Л.Д .

при секретарі Охневській Т.В .

розглянула в відкритому судовому
засіданні у м. Києві апеляційну скаргу
Державної виконавчої служби України

на ухвалу Шевченківського районного
суду м. Києва від 20 листопада 2013року

в справі за скаргою ОСОБА_1 на дії в.о.
начальника відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України Черноволова В’ячеслава
Андрійовича, заінтересована особа
Державна виконавча служба України

В С Т А Н О В И Л А
:

В лютому 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з зазначеною скаргою, в якій
посилався на неправомірність дій в.о.
начальника відділу примусового
виконання рішень ДВСУ Черноволова В.А.
в ході розгляду його скарги від 19 липня
2012 року,яка полягає в порушенні
10-денного строку розгляду скарги та у
невідповідності наданої Черноволом
В.А. інформації в листі від 17 серпня 2012
року, інформації яка міститься у
повідомленні від 2 липня 2012 року
начальника Управління Державної
виконавчої служби України Іванець Г.О.
Просив визнати зазначені дії
неправомірними та зобов'язати
начальника відділу примусового
виконання рішень ДВСУ прийняти заходи
щодо розгляду його скарги від 19 липня
2012 року.

Ухвалою Шевченківського районного
суду м. Києва від 20 листопада 2013 року
скаргу ОСОБА_1 задоволено частково та
визнано неправомірними дії в.о.
начальника відділу примусового
виконання рішень ДВСУ Черноволова В.А.
щодо вирішення поданої 19 липня 2012 року
скарги на дії державного виконавця про
відновлення виконавчого провадження.

Не погодившись з ухвалою суду
Директор Департаменту організаційного
та нормативно-методичного
забезпечення органів виконавчої
служби ДВС України подав апеляційну
скаргу та посилаючись на порушення
судом норм процесуального та
неправильне застосування норм
матеріального права просить ухвалу
суду скасувати та відмовити ОСОБА_1 в
задоволені скарги в повному обсязі.

На обгрунтування доводів апеляційної
скарги апелянт вказує, зокрема, що суд
дійшов помилкового висновку про
неправомірність дій державного
виконавця щодо вирішення скарги
ОСОБА_1, оскільки звернення ОСОБА_1 було
розглянуто у відповідності та у рамках
ЗУ «Про виконавче провадження», в той
час як скарга ОСОБА_1 не відповідала
вимогам зазначеного закону та не
містила посилань яку саме норму закону
порушено виконавцем та в якій не було
наведено обставин якими скаржник
обґрунтовував свої вимоги.

В судовому засіданні суду апеляційної
інстанції ОСОБА_1 проти апеляційної
скарги заперечував ,просив залишити
ухвалу суду першої інстанції без змін.

Представник Державної виконавчої
служби України та в.о. начальника
відділу примусового виконання рішень
ДВСУ Черноволов В.А. в судове засідання
не з,явилися. Про місце та час розгляду
справи повідомлені належно, причини
неявки в судове засідання не
повідомили.

Відповідно до ч.2 ст. 305 ЦПК неявка
сторін,або інших осіб,які беруть участь
у справі,належним чином повідомлених
про час та місце розгляду справи, не
перешкоджає розглядові справи в
апеляційному суді.

Заслухавши доповідь судді Шахової О.В.,
пояснення осіб, які брали участь у
справі, перевіривши матеріали справи
та обговоривши доводи апеляційної
скарги колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони
виконавчого провадження мають право
звернутися до суду із скаргою,якщо
вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця
чи іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення ухваленого
відповідного до цього Кодексу,
порушено їх права чи свободи.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, згідно ухвали
Шевченківського районного суду м.
Києва від 15 березня 2012 року частково
задоволено скаргу ОСОБА_1 на дії
начальника УДВС Іванець Г.О. та
зобов'язано її вжити заходи щодо
розгляду скарг ОСОБА_1 від 31.10.2011 року та
від 3.11.2011 року у відповідності до
Закону України «Про виконавче
провадження " (а.с.154-156).

Згідно постанови головного державного
виконавця ВПВР України Роєнка Р.В. від 25
червня 2012 року на підставі ухвали суду
від 15 березня 2012 року відкрито
виконавчого провадження та
встановлено начальнику УДВС Іванець
Г.О. семиденний строк з моменту
винесення отримання даної постанови на
самостійне виконання (а.с.47).

2 липня 2012 року начальник УДВС ГУЮ у м.
Києві Іванець Г.О.,на виконання ухвали
суду, направила ОСОБА_1 відповідь на
його скарги від 31.10.2011 року та 03.11.2011
року та повідомила, оскільки його
скарги не відповідають вимогам ст. 82 ЗУ
«Про виконавче провадження» та
відповідно не підлягають розгляду в
порядку визначеному вказаним законом,
його скарги розглянуто у відповідності
до Закону України "Про звернення
громадян" (а.с.157).

6 липня 2012 року головним державним
виконавцем ВПВР ДВС України Роєнком
Р.В. винесено постанову про закінчення
виконавчого провадження по виконанню
виконавчого листа № 4с-201/11 за ухвалою
суду від 15 березня 2012 року, з підстав
фактичного її виконання в повному
обсязі (а.с.57).

9 липня 2012 року постанова про
закінчення виконавчого провадження
від 06.07.2012 року направлена на адресу
ОСОБА_1, яка отримана ним 12липня 2012
року.

19 липня 2012 року ОСОБА_1 до відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
подано скаргу, в якій він з посиланням
на ст.82 Закону України «Про виконавче
провадження» просив скасувати
постанову головного державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України Роєнка Р. В. про
закінчення виконавчого провадження та
зобов'язати його відновити виконавче
провадження (а.с.65).

23 січня 2013 року ОСОБА_1 на своє
звернення від 19 липня 2012 року отримав
повідомлення в.о. начальника ВПВР ДВСУ
В.А. Черноволова, про те, що, його скарга
не відповідає ст.82 Закону України «Про
виконавче провадження», оскільки в ній
не зазначено, які саме порушення були
вчинено з боку державного виконавця
ВПВР ДВС України Роєнко Р.В., а також що
на його скарги від 03.11.2011 року та від
31.10.2011 року направлена відповідь у
порядку та у строки визначені Законом
України «Про звернення громадян».

Судом встановлено, що з боку Відділу
примусового виконання рішень дій щодо
вирішення поданої ним 19 липня 2012 року
скарги в порядку визначеному ЗУ «Про
виконавче провадження » здійснено не
було, у зв'язку з чим останній звертався
до суду зі скаргою і згідно ухвали
Шевченківського суду м. Києва від 30
серпня 2012 року його скарга задоволена
та скасовано постанову від 6 липня 2012
року про закриття провадження.

Окрім цього, судом встановлено також,
що відповідь на скаргу ОСОБА_1 від 19
липня 2012 року,яка є предметом розгляду
по даній справі (а.с.24) отримана ним лише
23 січня 2013 року.

Задовольняючи скаргу ОСОБА_1 в частині
визнання дій Черноволова В.А. щодо
порушення строків її розгляду та щодо
невідповідності інформації в його
відповіді від 17 серпня 2012 року,
інформації викладеній в листі Г.А.
Іванець від 2 липня 2013 року,суд першої
інстанції виходив з того, що ці вимоги
знайшли своє підтвердження.

Відповідно до ст.14 ЦПК України суд
виходив з обставин встановлених в
ухвалі Шевченківського районного суду
м. Києва від 30 серпня 2012 року, а саме, що
згідно листа від 02.07.2012 року № Н-4759, Н-4642,
ухвала Шевченківського районного суду
м. Києва від 15.03.2012 року про вжиття
заходів начальником УДВС ГУЮ у м. Києві
Іванець Г.О. щодо розгляду скарг ОСОБА_1
від 31.10.2011 року та 03.11.2011 року у
відповідності до Закону України "Про
виконавче провадження" не виконано.
ОСОБА_1 повторно направлено відповідь
на його скарги, відповідно до Закону
України "Про звернення громадян" з
роз'ясненням останньому положення ст.82
Закону України "Про виконавче
провадження".

Ухвала суду від 20 листопада 2013 року про
відмову ОСОБА_1 в задоволені вимог щодо
дій Черноволова В.А. при розгляді
скарги ОСОБА_1 від 19 липня 2012 року по
суті у відповідності до ст. 82 ЗУ «Про
виконавче провадження» не оскаржена.

Таким чином, зазначені висновки судом
першої інстанції зроблено щодо всіх
заявлених позивачем вимог та на
підставі поданих сторонами доказів,
яким дана правильна оцінка і в ухвалі
суду наведені мотиви, з яких суд надає
перевагу одним доказам над іншими і
його висновки в цій частині є
обґрунтованими.

Судом повно та всебічного з'ясовані
обставини справи, перевірені доводи і
заперечення сторін та застосовані
правові норми, які регулюють дані
правовідносини, з огляду на що ухвала
суду відповідає матеріалам справи та
вимогам закону, є законною та
обґрунтованою і підстав для її
скасування не вбачається.

На спростування доводів скаржника про
порушення строку вирішення його скарги
та наявності розбіжностей в
повідомленнях В.А.Черноволова та
Г.А.Іванець, суб'єкти, дії яких
оскаржуються доказів не надали.

Відповідно до ст.312 ЦПК України,
розглянувши скаргу на ухвалу суду
першої інстанції, апеляційний суд,
зокрема, відхиляє скаргу і залишає
ухвалу без змін, якщо судом першої
інстанції постановлено ухвалу з
додержанням вимог закону.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 303,304,307,312,313,315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Державної
виконавчої служби України відхилити.

Ухвалу Шевченківського районного суду
м. Києва від 20 листопада 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів.

Головуючий

Судді