Справа № 496/6358/13-ц
Провадження № 2/496/389/14
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

12.02.2014 року
Біляївський
районний суд

Одеської
області

в складі: головуючого судді - Пендюри
Л.О.

за участю секретаря - Довженко І.С.

представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Біляївка цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовною
заявою, в якій просить стягнути з
відповідача борг у розмірі 5392 грн. 70
коп., який складається з: основного
боргу 5331 грн., інфляційного збільшення
у розмірі 32 грн., 3 відсотків річних 29
грн. 78 коп., моральної шкоди у розмірі
15000 грн. та судові витрати.

Свої вимоги мотивує тим, що за
договором позики позивач позичив
відповідачеві гроші у розмірі 667
доларів США, які останній зобов'язався
повернути до 01.10.2013 року, але не
повертає, а тому просить стягнути з
нього заборгованість з встановленим
індексом інфляції за цей період та 3 %
річних.

Крім цього, позивач просить стягнути з
відповідача моральну шкоду у розмірі
15000 грн. посилаючись на те, що
постраждала його ділова репутація та
активність в результаті чого він не
може працювати належним чином та
виконувати свої професійні обов'язки.

Позивач та його представник в судовому
засіданні на позові наполягали. При
цьому пояснили, що відповідач взяв на
особисті потреби гроші у розмірі 667
доларів США і зобов'язався їх повернути
до 01.10.2013 року, але по різним причинам не
повертає, а тому просять стягнути з
нього заборгованість, інфляційні
витрати та 3% річних.

Відповідач в судовому засіданні позов
не визнав. При цьому пояснив, що він
брав кошти у позивача на придбання
лакофарбових матеріалів, а потім
фарбував автомобіль, що належить
позивачу, розписку написав внаслідок
застосування до нього психологічного
тиску.

Заслухавши сторони, дослідивши
матеріали справи суд вважає, що позов
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Згідно ст. 1046 ЦК України за договором
позики одна сторона (позикодавець)
передає у власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти, або
інші речі, визначені родовими ознаками,
а позичальник зобовґязується
повернути позикодавцеві таку ж суму
грошових коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості у строк та в порядку, що
встановлені договором, а ч. 2 ст. 1047
вказаного Кодексу передбачено, що на
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

В судовому засіданні встановлено, що
29.07.2013 року між сторонами був укладений
договір позики, за яким ОСОБА_2 позичив
відповідачеві гроші в сумі 667 доларів
США, які останній зобов'язався
повернути до 1 жовтня 2013 року, що
підтверджується розпискою (а.с. 9).

Посилання відповідача про те, що
вказану розписку він писав внаслідок
застосування до нього психологічного
тиску суд не приймає до уваги, оскільки
він не надав суду доказів цього і з
вказаного приводу не звертався до
правоохоронних органів.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Відповідно до офіційного курсу НБУ до
гривні 100 доларів США дорівнюють 799.3
грн., а тому заборгованість складає 667
доларів США х на 7.993 грн. = 5331 грн.

З розрахунку вбачається, що
заборгованість складає 5392 грн. 70 коп. з
яких: основний борг 5331 грн., 3% річних за
період з 2.10.2013 року по 09.12.2013 року - 29 грн.
78 коп., інфляційні витрати - 32 грн. (а.с. 6).

Ст. 526 ЦК України передбачено, що
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства.

Оскільки відповідач не виконує своє
зобов'язання по поверненню боргу суд
вважає можливим стягнути з нього
вказану заборгованість.

В позовних вимогах щодо стягнення
моральної шкоди з відповідача у
розмірі 15000 грн. суд вважає необхідним
відмовити, оскільки позивач не довів
заподіяння йому цієї шкоди.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК
України, ст. ст. 526, 610, 625-629, 1046, 1047, 1049 ЦК
України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2
(ідентифікаційний код НОМЕР_2) борг у
розмірі 5392 грн. 70 коп., який складається
з: основного боргу 5331 грн., інфляційного
збільшення у розмірі 32 грн., 3 відсотків
річних 29 грн. 78 коп..

Стягнути з ОСОБА_3 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2
(ідентифікаційний код НОМЕР_2) судові
витрати у розмірі 229 грн. 40 коп.

В іншій частині позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3
про стягнення моральної шкоди у
розмірі 15000 грн. відмовити.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга протягом десяти днів
з дня його проголошення, до
апеляційного суду Одеської області,
через Біляївський райсуд.

Суддя : Пендюра Л.О.