Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" березня 2014 р. Дніпровський районний
суд м. Києва в складі:

Головуючого судді:
БАРТАЩУК Л.П.

при секретарі:
Ізвольській
С.С.

за участю:

позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

представника відповідача - адвоката
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м.
Києві цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
завданої залиттям квартири, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1 звернулась до
відповідача - ОСОБА_2 з позовом про
відшкодування матеріальної шкоди в
розмірі 11 664, 98 грн. та моральної шкоди
в розмірі 10 000, 00 грн., завданої
залиттям квартири, а також просила
стягнути судові витрати в розмірі 1747, 00
грн., що складаються з судового збору,
оплати експертного дослідження та
витрат на правову допомогу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим,
що 19.06.2013 року сталося залиття квартири
позивачки з квартири НОМЕР_1,
розташованої поверхом вище, з приводу
чого остання звернулась до оперативно
- диспетчерської служби (ОДС) ЖРЕО-417 з
заявкою. Оскільки двері в квартирі
НОМЕР_1 ніхто не відчинив і не було
можливості потрапити у квартиру,
позивач викликала працівників служби
МНС у м. Києві.

Працівники МНС через балкон
здійснили проникнення до квартири
НОМЕР_1 та з'ясували, що причиною
залиття стало користування ванною
кімнатою власницею квартири - літньою
жінкою, якій стало зле, - ОСОБА_4.

Як пояснила в судовому засіданні
позивач, саме вона викликала в
подальшому і службу швидкої медичної
домоги, оскільки відповідач, будучи
онуком старої жінки, разом з нею не
прожива.

Позивач пояснила, що ОСОБА_4, під
час прийняття процедур у ванній
кімнаті, відчула різке погіршення
стану здоров»я, внаслідок чого фізично
не змогла ні дотягнутися до крану, щоб
перекрити воду, ні самостійно вилізти з
ванни.

Комісією працівників ЖРЕО-417
Дніпровського району м. Києва був
складений акт про залиття квартири
позивача, зафіксована причина залиття -
перелив води через ванну в квартирі
НОМЕР_1.

Внаслідок залиття пошкоджена одна
кімната в кв. НОМЕР_2, коридор, ванна,
відбулось залиття електролічильника
та електропроводки, що потребували
відновленню.

На звернення до відповідача про
добровільне відшкодування ним, як
мешканцем квартири НОМЕР_1 шкоди,
спричиненої залиттям квартири,
останній у такому відшкодуванні
відмовив, посилаючись на форс-мажорні
обставини.

Оскільки відповідно до висновку
експертного дослідження № 5/13 від 04.09.2013
року вартість відновлювального
ремонту квартири позивача, який
необхідно виконати для усунення
пошкоджень внаслідок залиття, складає
11 664,98 грн., то позивач просить стягнути
матеріальну шкоду у зазначеному
розмірі на її користь.

Моральну шкоду позивач оцінила
в 10 000, 00 грн.

Підтримавши позовні вимоги в судовому
засіданні, позивач їх просила
задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнав з тих
підстав, що не убачає своєї вини у
залитті квартири позивача. Він
підтвердив те, що на час залиття
квартири позивача, квартира НОМЕР_1
належала його бабусі - ОСОБА_4, яка
фактично проживала в квартирі одна та
визнав, що залиття квартири позивачки
19.06.2013р. сталося внаслідок серцевого
нападу у бабусі під час її перебування
у ванній кімнаті. Пояснив, що невдовзі
саме від серцевого нападу його бабуся -
ОСОБА_4 померла, а саме - ІНФОРМАЦІЯ_1 Всі
ці обставини свідчать про відсутність
його вини у завданій позивачу шкоді та
відсутність правових підстав для її
відшкодування саме ним.

Представник відповідача надав
письмові заперечення, згідно яких
вважає, що у наданих суду доказах та
визнаних позивачем обставинах
спростовується вина відповідача у
заподіяній шкоді позивачу, як і
відсутній причинний зв'язок між діями
відповідача та завданими збитками.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, оцінивши
надані сторонами докази в їх
сукупності, дійшов до висновку про
відмову у задоволенні позову з
наступних підстав.

Відповідно до свідоцтва про право
власності на житло та довідки про
зареєстроване місце проживання,
позивач (разом з неповнолітньою
ОСОБА_5) є співвласником квартири
АДРЕСА_1 та проживає у вказаній
квартирі.

19.06.2013р. сталося залиття квартири
позивача.

Як убачається з актів від 01.07.2013р. та
05.08.2013р., залиття квартири НОМЕР_2
відбулось внаслідок переливу води
через ванну у кв. НОМЕР_1, яка
розташована поверхом вище.

Як стверджує позивач, відповідач
ОСОБА_2 на час залиття був
зареєстрований в квартирі НОМЕР_1,
проте, там не проживав, водночас, він є
спадкоємцем майна померлої ОСОБА_4,
тому має відшкодувати завдану діями
його бабусі матеріальну і моральну
шкоду.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу
України підставами виникнення
цивільних прав та обов»язків є
завдання майнової (матеріальної) та
моральної шкоди іншій особі.

Згідно ст. ст. 151, 179 ЖК України
власник квартири зобов'язаний
забезпечувати схоронність житла та
здійснювати виконання вимог Правил
користування приміщеннями житлових
будинків і прибудинковими територіями,
затверджених постановою КМУ № 572 від
08.10.1992 року, невиконання яких
передбачає відповідальність згідно
чинного цивільного законодавства
України.

У відповідності до ст.ст. 10, 60 ЦПК
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається,
як на підставу своїх вимог або
заперечень, крім обставин,
передбачених ст. 61 ЦПК України.

Відповідно до ст. 61 ЦПК України
обставини, які визнаються сторонами, не
підлягають доказуванню.

Сторонами не оспорюється факт
пошкодження квартири позивача
внаслідок залиття, тобто, спричинення
їй матеріальної шкоди.

Згідно висновку експертного
дослідження № 5/13 від 04.09.2013 року,
вартість відновлювального ремонту
квартири позивача, який необхідно
виконати для усунення пошкоджень
внаслідок залиття, складає 11 664,98 грн.

Проте, сторони визнають і те, що
причиною залиття стало користування
ванною кімнатою власницею квартири
НОМЕР_1, якій стало зле, - ОСОБА_4,
зокрема, яка під час прийняття
процедур у ванній кімнаті відчула
різке погіршення стану здоров»я,
внаслідок чого фізично не змогла ні
дотягнутися до крану, щоб перекрити
воду, ні самостійно вилізти з ванни.

Отже, ці обставини є
встановленими.

Згідно зі ст. 1166 Цивільного кодексу
України шкода, завдана майну фізичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 Цивільного кодексу
України моральна шкода, завдана
фізичній особі відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1186 Цтвільного
кодексу України шкода, завдана
фізичною особою, яка на момент її
завдання не могла керувати своїми
діями, не відшкодовується.

Оскільки встановлено, що винна у
залитті квартири позивача особа -
ОСОБА_4 завдала шкоди внаслідок того, що
не змогла фізично керувати своїми
діями, така шкода не має
відшкодовуватися.

Оцінюючи доводи позивача про те, що
відповідач, як спадкоємець майна
померлої, має обов"язок відшкодувати
завдану шкоду, судом враховується
наступне.

З матеріалів справи убачається, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_3.

Відповідно до ст. 1231 ЦК України до
спадкоємця переходить обов'язок
відшкодувати майнову шкоду (збитки),
яка була завдана спадкодавцем.

До спадкоємця переходить
обов'язок відшкодування моральної
шкоди, завданої спадкодавцем, яка була
присуджена судом зі спадкодавця за
його життя.

Відповідно до ст.ст.1218, 1282 ЦК
України , - до складу спадщини входять
усі права та обов'язки, що належали
спадкодавцеві на момент відкриття
спадщини і не припинилися внаслідок
його смерті.

Спадкоємці зобов'язані задовольнити
вимоги кредитора повністю, але в межах
вартості майна, одержаного у спадщину.
Кожен із спадкоємців зобов'язаний
задовольнити вимоги кредитора
особисто, у розмірі, який відповідає
його частці у спадщині.

Проте, з матеріалів спадкової
справи № 658/201 щодо майна померлої
ОСОБА_4, убачається, що відповідач
ОСОБА_2 звернувся з заявою про
прийняття спадщини за заповітом, проте,
своє право власності на успадковане
майно не оформив.

Моральна шкода за життя ОСОБА_4 на
користь позивачки судом також не
присуджувалася.

З урахуванням вищенаведених
обставин, відсутні підстави для
задоволення позову про стягання з
відповідача на користь позивача
матеріальної та моральної шкоди.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 22, 23, 1166, 1167, 1186, 1192, 1218, 1282 ЦК
України, ст.ст. 10, 11, 60, 79, 88, 208, 209, 212-215, 218,
223, 224-226, 294 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної
та моральної шкоди, завданої залиттям
квартири - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду м. Києва через Дніпровський
районний суд м. Києва протягом десяти
днів після його проголошення в
судовому засіданні.

СУДДЯ: