Справа № 192/1064/13-ц
Провадження № 2/192/26/14
14 лютого 2014 року СОЛОНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ
СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у
головуючої - судді Омелюх В.М.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду в смт.Солоне
цивільну справу за позовом публічного
акціонерного товариства
«БРОКБІЗНЕСБАНК» до ОСОБА_1 про
розірвання кредитного договору та
стягнення заборгованості за кредитним
Позивач звернувся до суду з позовом до
відповідача про розірвання кредитного
договору та стягнення заборгованості
за кредитним договором.
На обґрунтування своїх вимог
посилається на те, що 01 вересня 2008 року
між АТ «БРОКБІЗНЕСБАНК»,
правонаступником якого є позивач, та
відповідачем ОСОБА_1 був укладений
кредитний договір №1780/508С про надання
останньому споживчого кредиту в сумі
7800,00 гривень терміном на 36 місяців зі
сплатою відсотків у розмірі 36% річних
зі строком повернення кредиту до 30
серпня 2011 року, відповідно до умов
якого позивач передав відповідачеві
грошові кошти в сумі 7800,00 гривень, а
відповідач зобов'язався в строки,
обумовлені кредитним договором та
згідно графіка, повернути отримані
кредитні кошти і своєчасно сплачувати
кредит і відсотки за користування
кредитом, при цьому у випадку
невиконання або неналежного виконання
відповідачем взятих на себе
зобов'язань позивач має право вимагати
дострокового розірвання договору та
сплати всієї суми кредиту, відсотків та
пені у розмірі подвійної облікової
ставки НБУ, що діяла на період
прострочення. Відповідачем
несвоєчасно та не у повному обсязі
виконувались взяті зобов'язання за
кредитним договором, внаслідок чого
станом на 17 травня 2013 року виникла
заборгованість по кредиту в сумі 7800
гривень 00 копійок, по відсотках - в сумі
за несвоєчасну сплату платежів по
кредиту та відсотках в сумі 8328 гривень
Відповідач не виконав взятих на себе
зобов'язань по поверненню кредитних
коштів та сплаті відсотків за
користування ними, в зв'язку з чим
змушені звернутися з позовом до суду
для примусового стягнення
заборгованості за кредитним договором
У судове засідання представник
позивача, який належним чином
повідомлений про день та час розгляду
справи, не з'явився. Згідно поданої до
суду письмової заяви (а.с.108-109) прохав
розгляди справу у його відсутність,
позовні вимоги підтримав в повному
обсязі. В судовому засіданні 19 вересня
2013 року представник позивача заявлений
позов підтримав в повному обсязі та
просив його задовольнити, оскільки
відповідачем належним чином не
виконувались зобов'язання за кредитним
договором, в зв'язку з чим станом на 17
травня 2013 року виникла заборгованість
Відповідач та її представник, які
належним чином повідомлені про час та
місце розгляду справи (а.с.105), в судове
засідання 14 лютого 2014 року не з'явились,
надавши суду письмову заяву про
розгляд справи у їх відсутність
(а.с.110-116), за якою прохали відмовити в
задоволенні позову, оскільки між
сторонами спірний кредитний договір не
укладався, а при постановлені рішення
стягнути з позивача витрати
відповідача по проведенню судової
експертизи. В судовому засіданні 19 та 20
вересня 2013 року відповідач та її
представник позовні вимоги не визнали,
прохали відмовити в задоволенні позову
та пояснили, що відповідач не укладав
та не підписував з позивачем ні
спірного кредитного договору, за яким
позивач просить з нього стягнути
заборгованість, ні будь-яких інших
документів щодо укладення даного
договору, а підписи під кредитним
договором та іншими документами по
кредитному договору від його імені
В зв'язку з неявкою у судове засідання
всіх осіб, які беруть участь у справі,
суд у відповідності з ч.2 ст.197 ЦПК
України ухвалив здійснювати розгляд
справи у відсутність сторін, які
належним чином повідомлені про час та
місце розгляду справи, без фіксування
судового процесу за допомогою
звукозаписувального технічного
Суд, вислухавши пояснення представника
позивача, відповідача та його
представника, дослідивши надані
письмові докази, приходить до висновку,
що в задоволенні позову слід відмовити
виходячи з наступного.
Відповідно до положень ст.ст.10,11,60 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених вимог
і на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі, при
цьому доказування не може ґрунтуватися
на припущеннях, а кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається, як на підставу своїх вимог
чи заперечень, крім випадків
встановлених цим законом.
Відповідно до ст.626 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення зміну, або припинення
цивільних прав та обов'язків. Зміст
договору відповідно до ст.628 ЦК України
становлять умови (пункти), визначені на
розсуд сторін і погоджені ними, та
умови, які є обов'язковими відповідно
до актів цивільного законодавства.
Однією із різновидностей зобов'язання
є кредитний договір, укладення якого
регулюється ст.1054, ст.1055 ЦК України.
Згідно ст. 638 ЦК України договір є
укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору, а укладений між
сторонами договір є відповідно до ст.629
ЦК України обов'язковим до виконання
Відповідно до вимог ч.3 - ч.5 ст.203 ЦК
України, якою передбачено загальні
вимоги необхідні для чинності
правочину, встановлено, що
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі, правочин має бути
спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним,
та вчинятися у формі, встановленій
законом, при цьому ст.205 ЦК України
передбачено, що правочин може
вчинятися усно чи в письмовій формі.
Зі змісту п.2 ч.1 ст.208 ЦК України
вбачається, що правочини між фізичною
та юридичною особою, крім правочинів,
передбачених частиною першою статті 206
цього Кодексу, мають вчинятися у
Згідно ст. 1055 ЦК України кредитний
договір укладається у письмовій формі,
а кредитний договір, укладений з
недодержанням письмової форми є
Положеннями ч.2 ст.207 ЦК України
передбачено, що правочин вважається
таким, що вчинений у письмовій формі,
якщо він підписаний його стороною
Судом встановлено, що згідно наданого
позивачем та наявного у матеріалах
справи кредитного договору між АТ
«БРОКБІЗНЕСБАНК», правонаступником
якого є позивач ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК»
та ОСОБА_1 був укладений кредитний
договір №1780/508С про надання останньому
споживчого кредиту в сумі 7800,00 гривень
терміном на 36 місяців зі сплатою
відсотків у розмірі 36% річних зі
строком повернення кредиту до 30 серпня
2011 року (а.с.3-4), відповідно до умов якого
позивач передав відповідачеві грошові
кошти, а остання зобов'язалася в строки,
обумовлені кредитним договором та
згідно графіка (додаток №1 до договору -
а.с.5) повернути отримані кредитні
кошти, своєчасно сплачувати кредит і
відсотки за користування кредитом, а у
випадку невиконання або неналежного
виконання ним взятих на себе
зобов'язань щодо сплати кредиту та
відсотків на вимогу позивача
достроково сплатити кредит, відсотки
та пеню у розмірі подвійної облікової
ставки НБУ, що діяла на період
З досліджених в судовому засіданні
від 01 вересня 2008 року (а.с.6), вбачається,
що за вищезазначеним кредитним
договором було передано грошові кошти
в сумі 7800,00 гривень, при цьому факт
отримання цих грошових коштів в
судовому засіданні заперечувався
відповідачем ОСОБА_1
За розрахунками позивача за даним
кредитним договором станом на 17 травня
2013 року виникла заборгованість по
кредиту в сумі 7800 гривень 00 копійок, по
та нарахована пеня за несвоєчасну
сплату платежів по кредиту та
відсотках в сумі 8328 гривень 17 копійок, а
при цьому з даного розрахунку
вбачається, що відповідачем ОСОБА_1 на
повернення суми кредиту за даним
кредитним договором здійснено лише
один платіж 28 листопада 2008 року, але
будь-яких доказів на підтвердження
даного платежу саме відповідачем
позивачем суду в процесі розгляду
справи не надано, в той же час
відповідач ОСОБА_1 заперечувала
вчинення будь-яких платежів на
виконання умов спірного кредитного
Крім цього, за твердженнями позивача
між зазначеними сторонами 01 вересня 2008
року було укладено додаткову угоду №1
до кредитного договору№1780/508С та
договір застави №178008С від 15 серпня 2008
року (а.с.42-43), при цьому в кожному з
зазначених документів мається підпис,
вчинений від імені ОСОБА_1 як
позичальника, заставодавця та
отримувача грошових коштів.
Згідно висновку проведеної за
клопотанням відповідача ОСОБА_1 та її
представника комісійної судової
почеркознавчої експертизи №2328-13 від 17
грудня 2013 року підписи від імені ОСОБА_3
в графі "підпис" на першій та останній
кредитного договору №1780/508С від 01
вересня 2008 року; в графі «Позичальник»
в додатку №1 до нього; в графі «підпис»
додаткової угоди до кредитного
договору №1780/508С від 01 вересня 2008 року;
в графі "Підпис отримувача" в заявах на
графі «підпис » договору застави
№1780/608С від 01 вересня 2008 року - виконані
не ОСОБА_1, а іншою особою (а.с.84-98).
Таким чином, в судовому засіданні
знайшли підтвердження доводи
відповідача та його представника щодо
того, що відповідач не укладав з
позивачем спірного договору та не
підписував його, не отримував від
позивача як позикодавця грошових
коштів як позичальник на виконання
умов кредитного договору, а позивачем
не надано суду будь - яких інших доказів
на підтвердження укладення спірного
кредитного договору з відповідачем
ОСОБА_1, отримання нею як позичальником
грошових коштів від позикодавця та
здійснення будь - яких дій на
підтвердження укладення зазначеного
договору, в тому числі в частині сплати
нею заборгованості за кредитним
договором, а зазначене свідчить про
відсутність волевиявлення відповідача
як позичальника на укладення спірного
договору, так і на не відповідність
спірного договору вимогам щодо
передбаченої ст.207, ч.2 ст.1055 ЦК України
письмової форми договору.
Відповідно до ч.1 ст.215 УК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені першою - третьою, п'ятою
та шостою ст.203 цього Кодексу.
Згідно ч.2 ст.215 ЦК України недійсним є
правочин, якщо його недійсність
встановлена законом (нікчемний
правочин). В такому разі визнання
такого правочину недійсним судом не
вимагається внаслідок чого є
Відповідно до вимог ч.1 ст.216 ЦК України
недійний правочин не створює юридичних
наслідків, крім тих, що пов'язані з його
З урахуванням викладеного, суд
приходить до висновку, що в судовому
засіданні дослідженими доказами
встановлено, що між сторонами спірний
кредитний договір не укладався, а
наданий позивачем на підтвердження
заявлених позовних вимог спірний
кредитний договір є нікчемним,
внаслідок чого не створює юридичних
наслідків для відповідача ОСОБА_1, у
якої не виникло за нікчемним
правочином обов'язку перед ПАТ
"БРОКБІЗНЕСБАНК" щодо повернення
коштів в сумі 7800,00 гривень, а також
відсотків за користування грошима та
інших зазначених в договорі платежів, в
зв'язку з чим в задоволенні позову слід
Оскільки суд прийшов до висновку, що в
задоволенні позову необхідно
відмовити, то відповідно до вимог ч.1,п.4
ч.3 ст.79, ч.1 ст.88 ЦПК України з позивача
на користь відповідача необхідно
стягнути понесені ним судові витрати
по оплаті судово-почеркознавчої
експертизи в розмірі 1762 гривень 56
копійок (а.с.81,83,115).
На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.203-208,215-216, 626, 628, 629, 638 1055 ЦК України;
ст.ст. 10, 11, 57, 60, ч.1,п.4 ч.3 ст.79, ч.1 ст.88, 209,
212-215 ЦПК України, суд
В задоволенні позову публічного
акціонерного товариства
«БРОКБІЗНЕСБАНК» до ОСОБА_1 про
розірвання кредитного договору та
стягнення заборгованості за кредитним
договором відмовити.
Стягнути з публічного акціонерного
товариства «БРОКБІЗНЕСБАНК» на
користь ОСОБА_1 судові витрати по
оплаті судової експертизи у розмірі 1762
(одна тисяча сімсот шістдесят дві)
Рішення суду може бути оскаржене до
апеляційного суду Дніпропетровської
області через Солонянський районний
суд шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення, а особами, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення,
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

ГОЛОВУЮЧА: суддя