АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа №22-ц/796/1422/14
Головуючий у 1 інстанції -Маліновська
Доповідач - Панченко М.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2014 року
м.Київ

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
м.Києва у складі:

головуючого -
Панченка М.М.

суддів -
Кирилюк Г.М., Вербової І.М.

при секретарі -
Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Києві справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Шевченківського районного
суду м.Києва від 27 листопада 2013 року у
справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства »Комерційний
банк»Надра», треті особи приватний
нотаріус Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_2, Відділ
державної виконавчої служби
Шевченківського районного управління
юстиції м.Києва про визнання
виконавчого напису нотаріуса таким, що
не підлягає виконанню,-

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2013 року позивач ОСОБА_1
звернувся з позовом до Публічного
акціонерного товариства »Комерційний
банк»Надра» (далі - ПАТ»КБ»Надра»),
треті особи приватний нотаріус
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_2, Відділ
державної виконавчої служби
Шевченківського районного управління
юстиції м.Києва і просив винести
рішення, яким визнати таким, що не
підлягає виконанню виконавчий напис
за реєстраційним №432 вчинений
29.01.2013року приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_2 про
звернення стягнення на предмет застави
- автомобіль «УАЗ-3163-30» державний
реєстраційний номер НОМЕР_1, що
належить позивачу на праві власності, в
рахунок погашення кредитної
заборгованості у сумі 500.005 грн. 60коп.

Послався на те, що нотаріус не
пересвідчився у безспірності списання
сум, що підлягають стягненню з позивача
на користь відповідача за кредитними
зобов»язаннями.

Рішенням Шевченківського районного
суду м.Києва від 27 листопада 2013 року у
позові відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
скасувати указане рішення
Шевченківського районного суду м.Києва
від 27 листопада 2013 року, як ухвалене з
порушенням вимог матеріального та
процесуального права і ухвалити нове
рішення про задоволення позову.

Заслухавши доповідь по справі,
пояснення учасників процесу,
дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги
колегія суддів дійшла висновку про
відхилення апеляційної скарги та
залишення без змін рішення суду першої
інстанції з таких підстав.

Як вбачається із матеріалів
справи, 7.07.2006 року між сторонами ОСОБА_1
та ПАТ»КБ»Надра» укладений кредитний
договір за №947/П27/206/840, згідно якого
банк надав позивачу кредит у сумі 17.689
дол.США на придбання транспортного
засобу автомобіля «УАЗ-3163-30» під 10%
річних та 0,4% плати за управління
кредитом, терміном до 7.07.2011 року.

В забезпечення кредитної угоди
сторонами укладено договір застави
придбаного позивачем на кредитні кошти
автомобіля.

Вартість предмета застави сторони
визначили у сумі 89.330 грн.

Пунктом 13 договору застави
передбачено, що заставодержатель
набуває права задоволення своїх вимог
за рахунок предмету застави у випадку,
якщо боржник порушує строки погашення
кредиту та відсотків.

А згідно ст.589 ЦК України у разі
невиконання зобов»язання,
зебезпеченого заставою,
заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет
застави. За рахунок предмета застави
заставодержатель має право
задовольнити в повному обсязі свою
вимогу, що визначена на момент
фактичного задоволення, включаючи
сплату процентів, неустойки,
відшкодування збитків, завданих
порушенням зобов»язання, необхідних
витрат на утримання заставленого
майна, а також витрат, понесених у
зв»язку із пред»явленням вимоги, якщо
інше не встановлено договором.

За позовом банку, рішенням
Шевченківського районного суду м.Києва
1.12.2011 року стягнуто з позивача на
користь банку заборгованість за
кредитним договором у сумі 98.292 грн. 88
коп., станом на 8.07.2011 року

Не маючи можливості погасити
заборгованість по кредиту, ОСОБА_1
звернувся до боржника з пропозицією
передати кредитору заставлений
автомобіль в рахунок погашення
заборгованості.

28.04.2012 року Банк письмово на адресу
боржника надіслав згоду прийняти
предмет застави в рахунок погашення
боргу і зазначив контактну особу для
вирішення питання передачі автомобіля
/а.с.15/.

Оскільки ОСОБА_1 не вирішував питання
передачі автомобіля Банку і не
приступав до погашення кредитної
заборгованості, 12.10.2012 року Банк
надіслав боржнику лист з вимогою
протягом 15 календарних днів погасити
заборгованість, яка на цей час
складала: за кредитом - 8.880,90 дол.США; за
відсотками - 3.171,88 дол.США; по пені за
прострочку сплати кредита та відсотків
у сумі 46.987, 49 дол.США; суму комісій - 1.533,
58 дол.США; штраф - 1,768,90 дол.США /а.с.46/.

Відповідно до ст.20 Закону України «Про
заставу» звернення стягнення на
заставлене майно здійснюється за
рішення суду або третейського суду, на
підставі напису нотаріуса, якщо інше не
передбачене законом або договором
застави. Реалізація заставленого
майна, на яке звернене стягнення
провадиться державним виконавцем на
підставі виконавчого листа суду або
наказу господарського суду або
виконавчого напису нотаріусів, у
встановленому порядку, якщо інше не
передбачене Законом чи договором.

У зв»язку з порушенням строків
погашення кредиту та відсотків, за
зверненням кредитора та невиконанням
вище зазначеного листа, приватний
нотаріус Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_2 вчинила
виконавчий напис, за яким звернуте
стягнення на предмет застави -
автомобіль «УАЗ-3163-30» державний
реєстраційний номер НОМЕР_1, що
належить позивачу на праві власності, в
рахунок погашення кредитної
заборгованості у сумі 500.005 грн.
60коп./а.с.6/.

Позивачем ОСОБА_1 указана сума
заборгованості не була оскаржена.

Отже, судом, на повно з»ясованих
обставинах встановлено, що сума боргу
визначена в досудовій вимозі була
безспірною.

Відповідно до ст.ст.87 ч.1, 88 Закону
України «Про нотаріат» та п.282
Інструкції про порядок вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України,
затвердженої наказом Міністерства
юстиції України від 3.03.2004 року, для
стягнення грошових сум або
витребування від боржника майна
нотаріуси вчиняють виконавчі написи на
документах, що встановлюють
заборгованість. Згідно п.284 указаної
Інструкції нотаріус вчиняє виконавчі
написи, якщо подані документи
підтверджують безспірність
заборгованості або іншої
відповідальності боржника перед
стягувачем.

Постановою КМ України №1172 від 29.06.1999
року затверджено перелік документів,
за якими стягнення заборгованості
проводиться у безспірному порядку на
підставі виконавчих написів
нотаріусів.

Так, для одержання виконавчого напису
нотаріусу передаються: а) нотаріально
посвідчені угоди; б) документи, що
підтверджують безспірність
заборгованості та встановлюють
прострочення виконання зобов»язань.

4.03.2012 року Державним виконавцем
Відділу державної виконавчої служби
Шевченківського районного управління
юстиції відкрите виконавче
провадження з виконання зазначеного
виконавчого напису та в порядку
виконання 3.07.2013 року спірний
автомобіль вилучено у боржника/а.с.8,9/.

Відповідно до ст.589 ЦК України за
рахунок предмета застави
заставодержатель має право
задовольнити в повному обсязі свою
вимогу , що визначена на момент
фактичного задоволення, включаючи
сплату процентів, неустойки,
відшкодуванням збитків, завданих
порушенням зобов»язання, необхідних
витрат на утримання заставленого
майна, а також витрат, понесених у
зв»язку із пред»явленням вимоги, якщо
інше не встановлене договором.

Колегія суддів вважає, що доводи
позивача в тій частині, що сума
заборгованості є спірною з тих підстав,
що банк звернувся з позовом до боржника
про стягнення кредиту, є
безпідставними, оскільки стягнення
боргу шляхом ухвалення судового
рішення свідчить лише про примусове
виконання зобов»язання, а не про
існування спору щодо розміру
заборгованості.

Суд першої інстанції правомірно
послався на п.17 Постанови Пленуму ВССУ
від 30.12.2012 року «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин», згідно якого
наявність судового рішення про
задоволення вимог кредитора, яке не
виконане боржником не припиняє
правовідносин сторін кредитного
договору, не звільняє останнього від
відповідальності за невиконання
грошового зобов»язання та не позбавляє
кредитора права на отримання сум,
передбачених ч.2 ст.625 ЦК України,
оскільки зобов»язання залишається
невиконаним належним чином відповідно
до ст.ст.526,599 ЦК.

З урахуванням викладеного, колегія
суддів дійшла висновку, що рішення
судом першої інстанції постановлене на
повно з»ясованих обставинах з
дотриманням вимог матеріального та
процесуального права, а доводи,
викладені в апеляційній скарзі не
спростовують висновків суду.

Керуючись ст.ст.307,308 ЦПК України,
колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити,
а рішення Шевченківського районного
суду м.Києва від 27 листопада 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, але
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили
шляхом подачі касаційної скарги до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий

Судді