Провадження № 22ц/790/8748/13
Головуючий 1-ї інст. -
Справа № 641/5709/13-ц
Суддя доповідач - Бровченко
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2014 року судова колегія судової
палати з цивільних справ апеляційного
суду Харківської області в складі:

Головуючого -
Бровченко І.О.,

суддів - Піддубного
Р.М., Тичкової О.Ю.,

при секретарі -
Афоніні К.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові апеляційну
скаргу Харківської міської ради на
рішення Комінтернівського районного
суду м. Харкова від 26 листопада 2013 року
по цивільній справі за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа:
Харківська міська рада, про визначення
порядку користування земельною
ділянкою, -

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2013 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2
звернулись до суду з позовом до ОСОБА_3,
третя особа: Харківська міська рада,
про визначення порядку користування
земельною ділянкою.

В обґрунтування підстав позову
вказали, що домоволодіння за адресою:
АДРЕСА_1 належить сторонам. В зв'язку з
тим, що порядок користування земельною
ділянкою не визначений, між сторонами
виникають спори щодо його
використання.

З урахуванням проведеної по справі
будівельно-технічної експертизи,
просили визначити порядок
користування земельної ділянки між
співвласниками за 3 варіантом
експертизи.

У судове засідання позивачі та
відповідач не з'явились, надали заяви
про розгляд справи за їх відсутності.

Представник Харківської міської ради у
судове засідання не з'явився, про час та
дату розгляду справи повідомлений
належним чином.

Рішенням Комінтернівського районного
суду м. Харкова від 26 листопада 2013 року
позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2
задоволено. Визначено порядок
користування земельною ділянкою, що
знаходиться за адресою:АДРЕСА_1. ОСОБА_1
та ОСОБА_2 виділено в користування
земельну ділянку площею 332 кв.м. ОСОБА_3
виділено в користування земельну
ділянку площею 332 кв.м. Границю порядку
користування земельними ділянками
співвласниками визначено у такий
спосіб: на відстані 8, 85 м від
домоволодіння АДРЕСА_2 відрізок
довжиною 1, 61м; по лінії розподілу
житлового будинку літ. «А-1» та
прибудови літ. «А1-1» під кутом 450
відрізок довжиною 1, 4 м; по прямій на
відстані 1,0 м від зовнішньої стіни
прибудови літ. «а6» відрізок довжиною 6,
1м; по прямій відрізок довжиною 10, 13м, що
розділяє тильну сторону земельної
ділянки на відрізки 10, 28м та 8, 62м.

В апеляційній скарзі представник
Харківської міської ради просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове, яким відмовити у задоволені
позовних вимог. Обґрунтовуючи скаргу
посилається на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Вислухав доповідь судді, пояснення
осіб, які приймали участь у розгляді
справи, встановивши обставини справи,
перевірив зібрані по справі докази,
обговоривши доводи апеляційної скарги
судова колегія вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Згідно з ч.1 ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, суд
апеляційної інстанції відхиляє
апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд
першої інстанції постановив рішення з
додержанням вимог матеріального і
процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено наявними в справі
доказами, що згідно договору
купівлі-продажу від 11 вересня 1983 року
ОСОБА_4 продала, а ОСОБА_5 купив половину
будинку і надвірних будівель, що
знаходяться в АДРЕСА_1

В подальшому, на підставі свідоцтва про
право на спадщину за законом від 09
жовтня 2009 року ОСОБА_1, ОСОБА_2 стали
власниками ? частини житлового будинку
за адресою: АДРЕСА_1

Заочним рішенням Комінтернівського
районного суду м. Харкова від 06 червня
2011 року позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
Харківської міської ради, третя особа:
адміністрація Комінтернівського
району Харківської міської ради, про
визнання права власності на самовільні
споруди задоволено. Визнано за ОСОБА_1
та ОСОБА_2 право власності на
самовільні прибудови до житлового
будинку.

Висновком судової
будівельно-технічної експертизи
Харківського науково- дослідного
інституту судових експертиз ім. засл.
проф. М.С. Бокаріуса № 6344 від 23 вересня
2013 року визначено 3 варіанти порядку
користування земельною ділянкою
відповідно до яких запропоновано
ОСОБА_1, ОСОБА_2 надати в користування
земельну ділянку площею 332 кв.м та
ОСОБА_3 земельну ділянку площею 332 кв.м.
Варіанти порядку користування
земельною ділянкою відрізняються
границею розподілу земельної ділянки.

Визначаючи порядок користування
земельною ділянкою, суд першої
інстанції виходив з того, що порядок
користування спірною земельною
ділянкою необхідно визначити
пропорційно до часток позивачів та
відповідача у праві власності на
домоволодіння, розташоване за адресою:
АДРЕСА_1.

Такі висновки рішення суду
підтверджені доказами, які досліджені
з додержанням вимог
цивільно-процесуального закону і яким
дана належна оцінка у сукупності з
усіма обставинами справи.

З матеріалів справи вбачається, що
житловий будинок АДРЕСА_1 знаходиться
на земельній ділянці площею 664 кв.м, яка
була надана у користування на підставі
рішення Комінтернівського РВК № 37 від
08 грудня 1953 року. Такій саме розмір
земельної ділянки знаходиться у
користуванні сторін по справі, що
підтверджується технічним паспортом
на садибний (індивідуальний) житловий
будинок, який виготовлено 07 липня 2009
року КП «Харківське міське бюро
технічної інвентаризації. Сторонами по
справі не заперечується, що
співвласники житлового будинку
користуються земельною ділянкою в
цьому ж розмірі. Матеріали справи не
містять відомостей щодо самозахвату
земельної ділянки. Відомості про
наявність будь-яких спорів стосовно
меж земельної ділянки з суміжними
земельними ділянками також відсутні.

Доводи апеляційної скарги про
відсутність документів, що посвідчують
право користування земельною ділянкою
та землевпорядної документації,
процесуальне рішення суду, прийняте по
суті розглянутого ним питання не
спростовують і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели або могли призвести до
неправильного його вирішення.

Відповідно до пункту 7 Розділу Х
"Перехідні положення" Земельного
кодексу України, громадяни та юридичні
особи, що одержали у власність, у
тимчасове користування, в тому числі на
умовах оренди, земельні ділянки у
розмірах, що були передбачені раніше
діючим законодавством, зберігають
права на ці ділянки.

Пленум Верховного Суду України у п.п. г
п. 18 постанови "Про практику
застосування судами земельного
законодавства при розгляді цивільних
справ" від 16 квітня 2004 року № 7
роз'яснив, що громадяни та юридичні
особи зберігають право на земельні
ділянки (п. 7 розд. X "Перехідні
положення" Земельного Кодексу України)
одержані ними до 1 січня 2002 року у
власність, у тимчасове користування
або на умовах оренди в розмірах, що були
раніше передбачені чинним
законодавством.

Частиною 1 ст. 16 Земельного Кодексу УРСР
(в редакції станом на 12 березня 1981 року)
передбачено, що відведення земельних
ділянок провадиться на підставі
постанови Ради Міністрів УРСР або
рішення виконавчих комітетів обласної,
районної, міської, селищної і сільської
Рад народних депутатів в порядку,
встановлюваному законодавством Союзу
РСР і Української РСР.

Згідно частин 1, 2 ст. 90 Земельного
Кодексу УРСР, на землях міст при
переході права власності на будівлю
переходить також і право користування
земельною ділянкою або її частиною. При
переході будівлі у власність кількох
осіб земельна ділянка переходить в
користування всіх співвласників
будівлі.

Статтею 91 Земельного Кодексу УРСР
зокрема передбачено, що порядок
користування земельною ділянкою
визначається співвласниками будинку
залежно від розміру часток в спільній
власності на будинок. Наступні зміни в
розмірі часток в спільній власності на
будинок, які сталися у зв'язку з
прибудовою, надбудовою або
перебудовою, не тягнуть за собою змін
встановленого порядку користування
ділянкою.

Таким чином, при подачі апеляційної
скарги апелянт у достатньому обсязі не
визначився правовою нормою, що
підлягає застосуванню, не дав оцінки
рішенню Комінтернівського РВК № 37 від
08 грудня 1953 року та договору
купівлі-продажу від 11 вересня 1982 року.

Посилання на вимоги Закону України
«Про державну реєстрацію прав на
нерухоме майно та їх обтяжень»
висновків суду не спростовують.

Відповідно до статті 2 Закону України
від 1 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень», державна
реєстрація речових прав на нерухоме
майно - офіційне визнання і
підтвердження державою фактів
виникнення, переходу або припинення
прав на нерухоме майно, обтяження таких
прав шляхом внесення відповідного
запису до Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно.

Згідно зі статтею 3 зазначеного Закону
права на нерухоме майно та їх
обтяження, що виникли до набрання
чинності цим Законом, визнаються
дійсними у разі відсутності їх
державної реєстрації, передбаченої цим
Законом, за таких умов: якщо реєстрація
прав та їх обтяжень була проведена
відповідно до законодавства, що діяло
на момент їх виникнення, або якщо на
момент виникнення прав та їх обтяжень
діяло законодавство, що не передбачало
обов'язкової реєстрації таких прав та
їх обтяжень.

Отже, право користування спірною
земельною ділянкою виникло при
переході права власності на будівлю, а
не виникає у зв'язку із здійсненням
державної реєстрації права власності
на нього в порядку, передбаченому
Законом України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень», яка є лише
офіційним визнанням державою такого
прав, а не підставою його виникнення.

За таких обставин, згідно вимог ст. 308
ЦПК України, апеляційна скарга
підлягає відхиленню, а рішення суду
першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 308, 313, п. 1 ч. 1 ст. 314,
ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова
колегія, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Харківської міської
ради відхилити.

Рішення Комінтернівського районного
суду м. Харкова від 26 листопада 2013 року
залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді -