АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1674/14
Головуючий 1-й інстанції -
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2014 року Колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого - Болтунової Л.М.

суддів: - Котушенко С.П.,
Макарова М.О.

при секретарі - Куць О.О.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м.
Дніпропетровську апеляційну скаргу
ОСОБА_3 на рішення Солонянського
районного суду Дніпропетровської
області від 10 грудня 2013 року по справі
за позовом ОСОБА_3 до ТОВ «Мрія-Сервіс»
про розірвання договорів оренди
земельної ділянки, стягнення
заборгованості по орендній платі та
моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
суду із зазначеним позовом,
посилаючись на те, що їй згідно
державних актів на право приватної
власності на землю серії І-ДП №125324 та
І-ДП №125325 від 26 липня 2002 року належать
розташовані на території
Новомар'ївської сільської ради
земельні ділянки площею 8,4420 га та 8, 4419
га, які здані нею в оренду відповідачу
строком на 5 років, про що між ними
укладено договори оренди землі № 58 та
№ 59 від 14 серпня 2006 року, які 25 грудня 2006
року були зареєстровані у
Солонянському відділу ДРФ ДП "Центр
державного земельного кадастру".
Оскільки відповідачем за 2012 рік в строк
до 31 грудня 2012 року не були виконані
зобов'язання щодо сплати орендної
плати в розмірі 1127,05 грн. на загальну
суму 2 254,10 грн., у відповідності до п.14
договору оренди відповідач повинен
сплатити їй також і пеню за
несвоєчасне внесення орендної плати в
розмірі 0,3% від несплаченої суми за
кожен день прострочення за 2012 рік та за
січень-червень 2013 року за 547 днів за
кожним з договорів на загальну суму 3
697,72 грн.; індекс інфляції за 2012 рік в
сумі 59,50 грн., індекс інфляції за 2013 рік
в сумі 23,80 грн., а також 3 % річних від
простроченої суми в розмірі 267,58 грн.
Крім того, позивачка просила розірвати
вказані договори оренди, зобов*язати
відповідача повернути їй земельні
ділянки та стягнути моральну шкоду в
розмірі 5 000 грн.

Рішенням Солонянського
районного суду Дніпропетровської
області від 10 грудня 2013 року в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_3
відмовлено.

З таким рішенням не погодилася
позивачка, подала апеляційну скаргу, в
якій посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, просить його скасувати та
ухвалити нове рішення, яким
задовольнити її позовні вимоги в
повному обсязі.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 213, 214 ЦПК України
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим та відповідати на
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувались вимоги і заперечення,
якими доказами вони підтверджуються;
чи є інші фактичні дані (пропущення
строку позовної давності тощо), які
мають значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Статтею 3 ЦПК України передбачено, що
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

Аналізуючи зміст рішення суду першої
інстанції, колегія суддів дійшла
висновку, що воно відповідає
зазначеним вимогам закону.

Як правильно встановлено судом,
на підставі державних актів на право
приватної власності на землю серії І-ДП
№ 125324 та І-ДП № 125325 від 01 квітня 2002
року позивачці на праві власності
належать земельні ділянки площею 8,4419
га та 8,4420 га, які розташовані на
території Новомар'ївської сільської
ради Солонянського району
Дніпропетровської області. (а.с.9-10)

14 серпня 2006 року між ОСОБА_3 та ТОВ
«Мрія-Сервіс» було укладено два
договори оренди № 58 і № 59, відповідно
до умов яких позивачка передала в
оренду останньому зазначені земельні
ділянки з метою використання за
цільовим призначенням строком на 5
років, які були зареєстровані у
Солонянському відділі ДРФ "ЦДЗК" 25
грудня 2006 року. (а. с. 11,14).

Пунктом 9.2 договорів визначено,
що орендна плата вноситься орендарем у
натуральній та відробітковій формах: у
вигляді 2000 кг зерна, 100 кг насіння
соняшника, 50 кг муки, 1 тонна соломи,
шляхом здійснення оранки присадибної
ділянки, а відповідно до п.9.1 договорів
оренди за домовленістю сторін орендна
плата може видаватися у грошовому
виразі - не менше 1,5% від нормативної
грошової оцінки землі.

З пункту 14 вказаних договорів оренди
видно, що у разі невнесення орендної
плати в строки, визначені цим договором
справляється пеня у розмірі 0,3% від
несплаченої суми за кожен день
прострочення.

Згідно до вимог ст.18 Закону України "Про
оренду землі", в редакції, що діяла на
момент правовідносин між сторонами, та
п.42 договорів оренди земельних ділянок,
спірні договори набрали чинності з дня
їх державної реєстрації, а саме з 25
грудня 2006 року у Солонянському відділі
ДРФ "ЦДЗК" за № № 64 та 65.

А отже суд першої інстанції прийшов до
правильного висновку, що зазначені
договори оренди земельних ділянок
почали діяти з 25 грудня 2006 року і термін
їх закінчився 25 грудня 2011 року.

В заявах, які були подані позивачкою 09
серпня 2011 року на адресу відповідача
зазначено, що у зв*язку з закінченням
терміну дії договорів оренди землі, на
новий його термін вона договори не
продовжує. ( а.с.17)

Відмовляючи в позові ОСОБА_3, районний
суд послався на відсутність правових
підстав для задоволення її вимог, так
як договори оренди землі припинилися в
зв*язку з закінчення строку, на який
вони були укладені, а саме 26 грудня 2011
року.

Зазначений висновок суду є правильним
та підтверджений належними,
дослідженими в судовому засіданні
доказами, яким суд дав правильну оцінку
відповідно до норм ЦПК України та є
таким, що відповідає нормам
матеріального права, які регулюють
спірні правовідносини.

Доводи позивачки та її представника
про те, що договори оренди земельних
ділянок були укладені на п*ять років з
04.08.2007 року до 04.08.2012 року, відповідно
пункту 8, є безпідставними та такими, що
суперечать самій позовній заяві, її
резолютивній частині, а також
посиланням ОСОБА_3 на п.42 договорів
оренди, де зазначено, що договори
набирають чинності після їх підписання
сторонами та їх держаної реєстрації.
Спірні договори були зареєстровані 25
грудня 2006 року, про що не заперечували
сторони.

Колегія суддів вважає, що чорнильна
дописка в пункті 8 договорів оренди
землі №№ 58,59 від 14 серпня 2006 року, не є
підставою вважати, що дані договори
були укладені на п*ять років з 04.08.2007
року до 04.08.2012 року, з огляду на
вищезазначені обставини та вимоги
ст.ст.10, 60 ЦПК України. ( а.с.11,14)

Інші доводи не спростовують висновків
суду, а зводяться до їх переоцінки та до
незгоди з їх оцінкою судом. Проте, за
вимогами ст. 212 ЦПК України оцінка
доказів є виключною компетенцією суду,
а тому переоцінка доказів на вимогу
сторони не допускається.

Враховуючи наведене, колегія суддів
приходить до висновку, що оскаржуване
судове рішення ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності і
підстави для його скасування відсутні,
а тому апеляційна скарга не підлягає
задоволенню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
відхилити.

Рішення Солонянського районного
суду Дніпропетровської області від 10
грудня 2013 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду
набирає законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з цього часу.

Судді: