Справа № 359/87/14ц Головуючий у І
інстанції Кабанячий Ю.В.Провадження №
22-ц/780/2330/14 Доповідач у 2
інстанції Березовенко Р.В.Категорія 50
УХВАЛА

Іменем України

14 квітня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Київської області в складі:

головуючого:Березовенко Р.В.,
суддів:Верланова С.М., Воробйової
Н.С.,при секретарі:Франюк Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5
на рішення Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 12 лютого 2014 року за позовом
ОСОБА_5 до Київської митниці Міндоходів
про стягнення середнього заробітку за
час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2014 року ОСОБА_5 звернувся до
суду з позовом до Київської митниці
Міндоходів про стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу,
посилаючись на те, що наказом Державної
митної служби України від 16 січня 2013
року №191-к його було звільнено з митних
органів з 18 січня 2013 року. Постановою
Окружного адміністративного суду
міста Києва, зобов'язано Державну митну
службу України поновити його на посаді
головного інспектора митного поста
"Східний термінал" Київської обласної
митниці з 19 січня 2013 року. Київську
обласну митницю зобов'язано нарахувати
та виплатити йому середній заробіток
за час вимушеного прогулу з 19 січня 2013
року по 21 березня 2013 включно.

Оскільки йому фактично були виплачені
кошти лише за один місяць вимушеного
прогулу в розмірі 4313,65 грн., компенсація
за невикористану відпустку в розмірі
2187,15 грн., вихідна допомога в розмірі
4313,65 грн. просив суд зобов'язати
Київську митницю Міндоходів здійснити
виплату належних йому коштів,
відповідно до ст. 116 КЗпП України за
період роботи з 22 березня 2013 року по 07
червня 2013 року в сумі 10784,13 грн. та
зобов'язати Київську митницю
Міндоходів здійснити виплату належних
йому коштів, відповідно до ст.117 КЗпП
України середнього заробітку за час
затримки розрахунку при звільненні по
момент фактичного розрахунку в сумі
10018,80 грн.

Рішенням Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 12 лютого 2014 року в задоволенні
позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду,
ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій
посилаючись на порушення норм
матеріального права та
невідповідність висновків суду
обставинам справи просить скасувати
рішення суду та ухвалити нове рішення,
яким зобов'язати Київську митницю
Міндоходів здійснити виплату належних
йому коштів, відповідно до ст. 116 КЗпП
України за період роботи з 22 березня
2013 року по 07 червня 2013 року та
відповідно до ст.117 КЗпП України,
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні по момент
фактичного розрахунку.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
пояснення учасників процесу, які
з'явилися в судове засідання, вивчивши
матеріали справи та перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст.214 ЦПК України
під час ухвалення рішення суд вирішує
такі питання: чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Відмовляючи в задоволенні позову суд
першої інстанції виходив з того, що
постанова Окружного адміністративного
суду м. Києва від 21 березня 2013 року
виконана в повному обсязі, а тому
вимоги позивача підлягають відхиленню.

Вказані обставини підтверджуються
наявними у справі доказами.

З таким висновком місцевого суду
погоджується судова колегія з
наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається з
матеріалів справи, позивач був
звільнений відповідачем з роботи
наказом від 16 січня 2013 року №191-к з
митних органів з 18 січня 2013 року.

Відповідно до постанови Окружного
адміністративного суду м. Києва від 21
березня 2013 року (а.с.26-32), залишеного без
змін ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 20 листопада
2013 року (а.с.33-35), позов ОСОБА_5
задоволено частково. Визнано
протиправним та скасовано наказ
Державної митної служби України №191-к
від 16 січня 2013 року. Зобов'язано
Державну митну службу України поновити
ОСОБА_5 на посаді головного інспектора
митного поста "Східний термінал"
Київської обласної митниці з 19 січня 2013
року. Зобов'язано Київську обласну
митницю нарахувати та виплатити ОСОБА_5
середній заробіток за час вимушеного
прогулу з 19 січня 2013 року по 21 березня
2013 року включно. В задоволенні решти
позовних вимог відмовлено.

Постанова суду в частині зобов'язання
Державної митної служби України
поновити ОСОБА_5 на посаді головного
інспектора митного поста "Східний
термінал" Київської обласної митниці з
19 січня 2013 року, а також в частині
зобов'язання Київської обласної
митниці нарахувати та виплатити
ОСОБА_5 середній заробіток за час
вимушеного прогулу у розмірі заробітку
за один місяць звернута до негайного
виконання.

Згідно наказу №858-к від 01 червня 2013 року
Державної митної служби України,
ОСОБА_5 був поновлений на роботі з 19
січня 2013 року (а.с.40).

Відповідно до даного наказу було
винесено наказ від 06 червня 2013 року
№365-к (а.с.39), згідно якого ОСОБА_5
приступив до роботи з 06 червня 2013 року
та зобов'язано провести виплату
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу у розмірі заробітку за один
місяць.

В період з 22 березня 2013 року ( після
рішення про поновлення на роботі) по 06
червня 2013 року позивач до виконання
своїх обов»язків не приступив, на
роботі не з»являвся, що
підтверджується як матеріалами справи,
так і поясненнями самого позивача.

Відповідно до довідки, виданої
начальником управління - головним
бухгалтером Яценко Л.М., станом на 10
лютого 2014 року, заборгованість перед
ОСОБА_5, відповідно до виконання
постанови Окружного адміністративного
суду м. Києва від 21 березня 2013 року,
відсутня (а.с.45). Відповідно до реєстру
перерахування середньої заробітної
плати за час вимушеного прогулу (а.с.46),
ОСОБА_5 нараховано до виплати 3776,12 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України,
при звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день - звільнення. Частиною 2 даної
статті передбачено, що в разі спору про
розмір сум, належних працівникові при
звільненні, власник або уповноважений
ним орган в усякому випадку повинен в
зазначений у цій статті строк
виплатити не оспорювану нею суму.

Відповідно до ч. 2 ст.117 КЗпП України, при
наявності спору про розміри належних
звільненому працівникові сум, власник
або уповноважений ним орган повинен
сплатити зазначене в цій статті
відшкодування в тому разі, коли спір
вирішено на користь працівника. Якщо
спір вирішено на користь працівника
частково, то розмір відшкодування за
час затримки визначає орган, який
виносить рішення по суті спору.

Таким чином, відповідачем, постанова
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 21 березня 2013 року була
виконана в повному обсязі лише в червні
2013 року.

Однак, позовних вимог, відповідно до ст.
236 КЗпП України, позивачем не
заявлялося, і судом першої інстанції не
розглядалося.

За вказаних обставин, судом першої
інстанції вірно встановлено обставини
справи та надано правомірну оцінку
доказам, що знаходяться в матеріалах
справи, а саме, що з підстав ст.ст. 116,117
КЗпП України позовні вимоги позивача є
недоведеними та необгрунтованими, а
тому задоволенню не підлягають.

Твердження апелянта про необхідність
зобов'язання Київської митниці
Міндоходів виплати на його користь
коштіи за період вимушеного прогулу з
22 березня 2013 року по 07 червня 2013 року
суперечить вимогам закону (ч. 2 ст.117
КЗпП України), де зазначено, що якщо
спір вирішено на користь працівника
частково, то розмір відшкодування за
час затримки визначає орган, який
виносить рішення по суті спору, що і
було зроблено Окружним
адміністративним судом м. Києва при
зобов'язанні нарахування та виплати
ОСОБА_5 середнього заробітку з 19 січня
2013 року по 21 березня 2013 року включно.

Оскільки судом першої інстанції повно
і всебічно з'ясовані всі обставини
справи, дана належна правова оцінка
доказам, висновки суду відповідають
фактичним обставинам справи, а
ухвалене рішення відповідає вимогам
матеріального і процесуального права,
підстави для його скасування відсутні.

Враховуючи викладені обставини,
колегія суддів приходить до висновку,
що рішення суду ухвалено у
відповідності до норм ст. 308 ЦПК України
відповідає обставинам справи, з
додержанням вимог закону і не може бути
скасовано з підстав, викладених в
апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 12 лютого 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку протягом
двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ з моменту набрання нею законної
сили.

Головуючий:
Р.В.Березовенко

Судді:
Н.С.Воробйова

С.М.Верланов