АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/491/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Шклярук Д.С. Доповідач - Демченко
Е.Л. Категорія 37
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Куценко Т.Р., Волошина М.П.

при секретарі - Денисенко А.Л.

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в м.Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне
рішення Індустріального районного
суду м.Дніпропетровська від 11 вересня
2013 року по справі за позовом ОСОБА_2 до
виконавчого комітету
Дніпропетровської міської ради,
ОСОБА_3, третя особа - Шоста
дніпропетровська державна нотаріальна
контора, про визначення додаткового
строку для звернення із заявою про
прийняття спадщини, -

в с т а н о в
и л а :

У січні 2013 року ОСОБА_2 звернулася
до суду з позовом до виконкому
Дніпропетровської міської ради, ОСОБА_3
про визначення додаткового строку для
звернення із заявою про прийняття
спадщини, мотивуючи тим, що їй стало
відомо про те, що ОСОБА_4, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, залишила на її ім'я
заповіт.

Посилаючись на те, що вона не знала про
існування заповіту, а тому не мала
можливості у встановлений законом
строк звернутися до нотаріальної
контори з заявою про прийняття
спадщини, у зв'язку з чим просить
визначити їй додатковий строк для
подання до Шостої дніпропетровської
державної нотаріальної контори заяви
про прийняття спадщини ОСОБА_4 на
протязі трьох місяців з дня набрання
чинності судовим рішенням.

Заочним рішенням Індустріального
районного суду м.Дніпропетровська від
11 вересня 2013 року в задоволенні позову
ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2
ставить питання про скасування рішення
суду та ухваленні нового рішення, яким
задовольнити позов, зазначаючи, що
рішення постановлене з порушенням норм
матеріального й процесуального права.

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів
находить, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню із наступних
підстав.

З'ясувавши в достатньо повному
об'ємі права та обов'язки сторін,
обставини справи, перевіривши доводи
та давши їм правову оцінку, суд
постановив рішення, що відповідає
вимогам закону. Висновки суду
достатньо обґрунтовані і підтверджені
наявними в матеріалах справи
письмовими доказами, а приведені в
апеляційній скарзі доводи зводяться до
переоцінки доказів і незгоди з
висновками суду по їх оцінці.

Відповідно до ст.1216 ЦК України,
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст.1268 ЦК України
спадкоємець за законом має право
прийняти спадщину або не прийняти її.

У відповідності до статей 1269,1270 ЦК
України спадкоємець, який бажає
прийняти спадщину, але на час відкриття
спадщини не проживав спільно із
спадкодавцем, має подати до
нотаріальної контори заяву про
прийняття спадщини. Заява про
прийняття спадщини подається
спадкоємцем особисто протягом шести
місяців з час відкриття спадщини.

Згідно до вимог ч.3 ст.1268 ЦК
спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом шести місяців з
часу відкриття спадщини, він не заявив
про відмову від неї.

Статтею 1272 ЦК України визначено,
що за письмовою згодою спадкоємців, які
прийняли спадщину, спадкоємець, який
пропустив строк для прийняття
спадщини, може подати заяву про
прийняття спадщини нотаріусу за місцем
відкриття спадщини; за позовом
спадкоємця, який пропустив строк для
прийняття спадщини з поважної причини,
суд може визначити йому додатковий
строк, достатній для подання ним заяви
про прийняття спадщини.

З урахуванням наведеного, якщо
спадкоємець пропустив шестимісячний
строк для подання заяви про прийняття
спадщини з поважних причин, закон
гарантує йому право на звернення до
суду з позовом про визначення
додаткового строку на подання такої
заяви. Такий позов підлягає
задоволенню, якщо позивач надасть
докази наявності поважних причин
пропуску строку для прийняття
спадщини. Поважними при цьому слід
визнавати такі причини, які з огляду на
моральні норми суспільства
виправдовують поведінку спадкоємця,
який пропустив строк для прийняття
спадщини.

Судом першої інстанції встановлено і
це підтверджується матеріалами справи,
що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_4
Після її смерті відкрилась спадщина на
1/2 частину квартири АДРЕСА_1.

За життя ОСОБА_4 склала заповіт на ім'я
ОСОБА_2, посвідчений 01 листопада 2002 року
Шостою дніпропетровською державною
нотаріальною конторою.

Відповідач ОСОБА_3 у встановлений
законом шестимісячний строк
звернулася до Шостої
дніпропетровської державної
нотаріальної контори з заявою про
прийняття спадщини за законом після
смерті рідної сестри ОСОБА_4

Позивач ОСОБА_2 у встановлений законом
строк до державної нотаріальної
контори з заявою про прийняття
спадщини після смерті ОСОБА_4 не
зверталася.

Пленум Верховного Суду України в
п.24 постанови «Про судову практику у
справах про спадкування» №7 від 30
травня 2008 року роз'яснив, що вирішуючи
питання визначення особі додаткового
строку, суд досліджує поважність
причини пропуску строку для прийняття
спадщини. При цьому необхідно виходити
з того, що поважними є причини,
пов'язані з об'єктивними,
непереборними, істотними труднощами
для спадкоємця на чинення цих дій.

Судом не можуть бути визнані
поважними такі причини пропуску строку
для подання заяви про прийняття
спадщини як юридична необізнаність
позивача щодо строку та порядку
прийняття спадщини, необізнаність
особи про наявність спадкового майна,
похилий вік, непрацездатність,
незнання про існування заповіту,
встановлення судом факту, що має
юридичне значення для прийняття
спадщини, невизначеність між
спадкоємцями хто буде приймати
спадщину, відсутність коштів для
проїзду до місця відкриття спадщини,
несприятливі погодні умови.

Поважними є такі причини пропуску
строку: тривала хвороба, перебування
спадкоємця тривалий час за межами
України, відбування покарання в місцях
позбавлення волі, перебування на
строковій військовій службі в Збройних
Силах України тощо.

Відповідно до ст.ст.10,60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених ЦПК України. Докази
подаються сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі.

Вирішуючи спір по суті та
відмовляючи в задоволенні позову,
районний суд відповідно до приписів
ст.212 ЦПК України, виходив із того, що
наведені позивачкою обставини не
свідчать про поважність причин
пропущення строку для прийняття
спадщини, висновки суду ґрунтуються на
встановлених обставинах та
відповідають вимогам закону.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції
обґрунтовано відмовив ОСОБА_2 у
визначенні їй додаткового строку для
прийняття спадщини після смерті
ОСОБА_4, оскільки у позивачки відсутні
будь-які об'єктивні та непереборні
труднощі для подання зави про
прийняття спадщини у встановлений
законом строк, а тому підстав для
задоволення апеляційної скарги не має.

Керуючись ст.ст.304,307,308,313,314,315,317
ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Індустріального
районного суду м.Дніпропетровська від
11 вересня 2013 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду чинна з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів.

Судді: