Провадження № 2/361/451/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2014 року Броварський
міськрайонний суд Київської області в
складі:

Головуючого судді -
Сердинського В.С.

при секретарях -
Антроповій К.С., Рябоконь О.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного
майна подружжя, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2
про поділ спільного майна подружжя.

Позивачка в позовній заяві та
уточненій позовній заяві зазначала, що
07 серпня 2004 року між нею ОСОБА_1 та
відповідачем ОСОБА_2 був
зареєстрований шлюб. Від шлюбу мають
одного неповнолітнього сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Броварського
міськрайонного суду Київської області
від 24 вересня 2013 року шлюб між
сторонами було розірвано.

За період шлюбу сторони спільно
продали квартиру АДРЕСА_1, згідно
договору купівлі-продажу від 21 лютого
2009 року. Згідно абзацу другого п. 4.5,
дружина продавця дає згоду на продаж
квартир її чоловіком і ця заява
зберігається у справах нотаріуса.
Цього ж дня сторонами було придбано
квартиру, яка розташована за адресою:
АДРЕСА_2. Згідно абзацу першого п. 4.5
договору, згідно із яким дружина
покупця дає згоду на купівлю квартири
її чоловіком і ця заява зберігається у
справах нотаріуса. Факт надання згоди
ОСОБА_1 під час укладення договору
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1
підтверджує те, що дана квартири була
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, за взаємною згодою.
В самому договорі не зазначено, що
квартира була особистою приватною
власністю відповідача ОСОБА_2 та
купується за особисті кошти одного з
подружжя.

Між сторонами до розірвання шлюбу
виникали непорозуміння щодо
подружнього життя, тому вони почали
проживати в різних кімнатах. Син на
даний час проживає разом з позивачкою в
житловій кімнаті площею 19,25 кв.м., в
кімнаті площею 11,34 кв.м. проживає
відповідач.

Згідно договору купівлі-продажу
вартість квартири становила 54 000
доларів США, тому станом на 19.12.2013 рік по
курсу НБУ вартість квартири складає 445
500 грн.

Кімната в якій проживає позивачка з
сином умебльована телевізором марки
"Самсунг" вартістю 1 493 грн. 42 коп., м'якою
частиною "Барон" вартістю 2 850 грн.,
килимом вартістю 800 грн.

Кімната, в якій проживає відповідач
умебльована шафою купе вартістю 4 000
грн., диваном "Джулія" вартістю 2 180 грн.,
столом письмовим вартістю 2 200 грн.,
килимом вартістю 600 грн. та телевізором
марки "LG" вартістю 845 грн.

Тобто між сторонами формально було
визначено порядок користування
квартирою. Проте, відповідач не
погоджується в добровільному порядку
вирішити питання про поділ квартири.
Іншого житла сторони не мають.

Посилаючись на викладене позивачка
просила поділити спільне сумісне майно
подружжя квартиру АДРЕСА_2. Визнати за
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності по ?
частці квартири АДРЕСА_2. Виділити
ОСОБА_1 в конкретне користування ?
частку із майна, що є у спільній
частковій власності, а саме у квартирі:
АДРЕСА_2 - кімнату площею 19,25 кв.м. з
балконом площею 3,63 кв.м. Виділити
ОСОБА_2 в конкретне користування ?
частку із майна, що є у спільній
частковій власності, а саме у квартирі:
АДРЕСА_2 - кімнату площею 11,34 кв.м. з
балконом площею 2,97 кв.м. Залишити у
спільному користуванні у квартирі:
АДРЕСА_2 - кухню, коридор, санвузол та
вбиральню та стягнути зі ОСОБА_2 на
користь позивачки витрати по сплаті
судового збору.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1
та її представник ОСОБА_4 уточнені
позовні вимоги підтримали та просили
задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2
та його представник ОСОБА_5
заперечували проти задоволення позову,
пояснили, що відповідач ОСОБА_2 дійсно
перебував у зареєстрованому шлюбі зі
ОСОБА_1, від якого народився син ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1. 24 вересня 2013 року шлюб між
сторонами було розірвано.

Спірна квартира була придбана в той же
день, коли ОСОБА_2 здійснив продаж
власної квартири, яка була куплена ним
та належала йому на праві власності до
реєстрації шлюбу. Свою однокімнатну
квартиру відповідач продав 21 лютого 2009
року за 25 000 грн. і за власні кошти
виручені за продажу своєї
однокімнатної квартири купив іншу
двохкімнатну квартиру за таку ж суму 25
000 грн. Таким чином, спірна квартира
була придбана за кошти, які належали
особисто відповідачу, тому він є одним
власником вказаного майна, а квартира
не може бути спільним майном подружжя.

Згідно роз'яснень п. 14 Постанови
Пленуму ВСУ № 20 від 22.12.1995 року "Про
судову практику у справах за позовами
про захист права приватної власності",
квартира, яка є спільною сумісною чи
спільною частковою власністю, на
вимогу учасника (учасників) цієї
власності підлягає поділу в натурі,
лише якщо можливо виділити сторонам
ізольовані жилі та інші приміщення із
самостійними виходами, які можуть
використовуватись як окремі квартири
або які можна переобладнати в такі
квартири. Враховуючи викладене, спірну
квартиру поділити в натурі не можливо.

Посилаючись на викладене просили
відмовити в задоволенні позову.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2
07 серпня 2004 року зареєстрували шлюб у
відділі реєстрації актів цивільного
стану Хмельницького міського
управління юстиції, актовий запис № 1101,
що підтверджується свідоцтвом про
одруження серії НОМЕР_3. (а.с.39).

Від спільного подружнього життя мають
одного малолітнього сина: ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с.7).

Рішенням Броварського міськрайонного
суду Київської області від 24 вересня 2013
року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було
розірвано. (а.с.6).

Згідно договору купівлі-продажу
квартири від 21 лютого 2009 року ОСОБА_2
продав квартиру АДРЕСА_1 за 25 000 грн.
(а.с.30-31).

В п. 4.5. договору зазначено, що дружина
продавця дає згоду на продаж квартири
її чоловіком, про що свідчить заява, яка
зберігається в справах нотаріуса
Броварського міського нотаріального
округу ОСОБА_6

Відповідно до договору купівлі-продажу
квартири від 21 лютого 2009 року ОСОБА_2
купив квартиру АДРЕСА_2 за 25 000 грн..
(а.с.28-29).

В п. 4.6. договору зазначено, що дружина
покупця дає згоду на купівлю квартири
її чоловіком, про що свідчить заява, яка
зберігається в справах нотаріуса
Броварського міського нотаріального
округу ОСОБА_6

Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно ч. 1 ст. 69 СК України дружина і
чоловік мають право на поділ майна, що
належить їм на праві спільної сумісної
власності, незалежно від розірвання
шлюбу.

Відповідно до вимог ст. 364 ЦК України,
співвласник має право на виділ у натурі
своєї частки із майна, що є у спільній
власності.

Згідно ч. 3 ст. 70 СК України, за рішенням
суду частка майна дружини, чоловіка
може бути збільшена, якщо з нею, ним
проживають діти, а також непрацездатні
повнолітні син, дочка, за умови, що
розмір аліментів, які вони одержують,
недостатній для забезпечення їхнього
фізичного, духовного розвитку та
лікування.

В ч. 1 ст. 71 СК України зазначено, що
майно, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, ділиться
між ними в натурі. Якщо дружина та
чоловік не домовилися про порядок
поділу майна, спір може бути вирішений
судом. При цьому суд бере до уваги
інтереси дружини, чоловіка, дітей та
інші обставини, що мають істотне
значення.

Враховуючи викладене, суд приходить до
обґрунтованого висновку, що спірна
квартира АДРЕСА_2 є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
так як в договорі купівлі-продажу
квартири від 21 лютого 2009 року не було
зазначено, що вона є особистою
приватною власністю відповідача
ОСОБА_2 та куплена за його особисті
кошти.

Відповідно до положень ст. 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Відповідачем в судовому засіданні не
було доведено та не надано доказів
того, що він за особисті кошти придбав
спірну квартиру, що не дає підстав
вважати, що вона належить йому на праві
особистої приватної власності.

Тому з врахуванням тієї обставини, що
між сторонами фактично склався порядок
користування спірної квартири згідно,
якого позивачка займає більшу житлову
кімнату, а відповідач меншу, а також те,
що з позивачкою ОСОБА_1 проживає
малолітній син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
вважає за правильним виділити ОСОБА_1 в
конкретне користування ? частку із
майна, що є у спільній частковій
власності, а саме у квартирі: АДРЕСА_2 -
кімнату площею 19,25 кв.м. з балконом
площею 3,63 кв.м., а відповідачу ОСОБА_2
виділити в конкретне користування ?
частку із майна, що є у спільній
частковій власності, а саме - кімнату
площею 11,34 кв.м. з балконом площею 2,97
кв.м. та залишити у спільному
користуванні у квартирі - кухню,
коридор, санвузол та вбиральню.

Також, суд вважає необхідним стягнути
зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові
витрати по сплаті судового збору на
суму 243 грн. 60 коп., виходячи із ціни, яка
зазначена в договорі купівлі-продажу
квартири від 21 лютого 2009 року, за яку
було придбано спірну квартиру, яка
становить 25 000 грн.

Керуючись ст.ст. 60, 69-71 Сімейного
кодексу України, ст. 364 ЦК України, ст.ст.
60, 214, 215 ЦПК України, суд -

вирішив:

позов задовольнити.

Поділити спільне сумісне майно
подружжя квартиру АДРЕСА_2.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ?
частку квартири АДРЕСА_2.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на ?
частку квартири АДРЕСА_2.

Виділити ОСОБА_1 в конкретне
користування ? частку із майна, що є у
спільній частковій власності, а саме у
квартирі: АДРЕСА_2 - кімнату площею 19,25
кв.м. з балконом площею 3,63 кв.м.

Виділити ОСОБА_2 в конкретне
користування ? частку із майна, що є у
спільній частковій власності, а саме у
квартирі: АДРЕСА_2 - кімнату площею 11,34
кв.м. з балконом площею 2,97 кв.м.

Залишити у спільному користуванні у
квартирі: АДРЕСА_2 - кухню, коридор,
санвузол та вбиральню.

Стягнути зі ОСОБА_2, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_2 витрати
по сплаті судового збору в розмірі 243
грн. 60 коп.

На рішення протягом десяти днів може
бути подана апеляційна скарга до
Апеляційного суду Київської області.

Суддя
В.С.Сердинський