У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової
палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних
справ у складі:

головуючого Ткачука О.С., суддів:
Висоцької В.С., Умнової О.В.,Колодійчука
В.М., Фаловської І.М., розглянувши в
судовому засіданні справу за позовом
заступника прокурора м. Ялта
Автономної Республіки Крим в інтересах
Держави до Фороської селищної ради
Автономної Республіки Крим, ОСОБА_6 про
визнання недійсним рішення та
державного акта на право власності на
земельну ділянку, за касаційними
скаргами представника Фороської
селищної ради Автономної Республіки
Крим - Клемпарської Юліани
Володимирівни та представника ОСОБА_6 -
ОСОБА_8 на рішення Апеляційного суду
Автономної Республіки Крим від 09
вересня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2013 року заступник прокурора м.
Ялти в інтересах Держави звернувся до
суду із вказаним позовом у якому просив
визнати недійсними рішення Фороської
селищної ради 27-ї сесії 6-го скликання
від 05 квітня 2012 року за № 22 «Про
затвердження ОСОБА_6 проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки площею 0,1375 га з передачею її
безоплатно у власність для будівництва
та обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд
(присадибна ділянка) за адресою:
АДРЕСА_1 на землях Фороської селищної
ради» та державний акт від 06 квітня 2012
року, виданий ОСОБА_6 на право власності
на земельну ділянку, зареєстрований у
Книзі записів реєстрації державних
актів на право власності на землю та на
право постійного користування землею,
договорів оренди землі.

Позовні вимоги обґрунтував тим, що
рішення Фороської селищної ради, яким
був затверджений ОСОБА_6 проект
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки площею 0,1375 га з передачею її
безоплатно у власність для будівництва
та обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд
(присадибна ділянка) за адресою:
АДРЕСА_1 на землях Фороської селищної
ради, прийнято з порушенням вимог
чинного законодавства, так як спірна
земельна ділянка відповідно до
Генерального плану Великої Ялти
розташована у функціональній зоні
зелених насаджень загального
користування, де не передбачене
житлове будівництво, що
підтверджується висновком
судово-будівельного дослідження від 28
серпня 2012 року та постановою про
порушення кримінальної справи
стосовно начальника головного
управління містобудування,
архітектури та регіонального розвитку
Ялтинської міської ради за ч. 2 ст. 364 КК
України.

Рішенням Ялтинського міського суду
Автономної Республіки Крим від 01
квітня 2013 року в позові відмовлено.
Вирішено питання про відшкодування
судових витрат.

Рішенням Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим від 09 вересня 2013 року
рішення суду першої інстанції
скасовано та ухвалено у справі нове
рішення про задоволення позовних
вимог.

Визнано недійсним рішення Фороської
селищної ради 27-ї сесії 6-го скликання
від 05 квітня 2012 року за № 22 «Про
затвердження ОСОБА_6 проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки площею 0,1375 га з передачею її
безоплатно у власність для будівництва
та обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд
(присадибна ділянка) за адресою:
АДРЕСА_1 на землях Фороської селищної
ради».

Визнано недійсним державний акт від 06
квітня 2012 року, виданий ОСОБА_6 на право
власності на земельну ділянку
розташовану за адресою: АДРЕСА_1,
зареєстрований у Книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі.

У касаційних скаргах представник
Фороської селищної ради Автономної
Республіки Крим - Клемпарська Ю.В. та
представник ОСОБА_6 - ОСОБА_8,
посилаючись на неправильне
застосування судом апеляційної
інстанції норм матеріального права та
порушення норм процесуального права,
просять скасувати оскаржуване судове
рішення суду апеляційної інстанції та
залишити в силі рішення суду першої
інстанції.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, заслухавши доповідь судді,
вивчивши матеріали цивільної справи та
дослідивши доводи касаційних скарг,
вважає, що вони підлягають задоволенню.

Ухвалюючи рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог, суд першої
інстанції виходив з відсутності
правових підстав для їх задоволення та
зазначив, що на час прийняття Фороською
селищною радою оскаржуваного рішення
уже існувала розроблена та затверджена
у встановленому законом порядку
містобудівна документація с. Олива, де
розташована спірна земельна ділянка та
їй надано статус «землі житлової та
громадської забудови», у зв'язку з чим
суд дійшов висновку що Фороська
селищна рада, як орган уповноважений
розпоряджатися землями територіальної
громади, приймаючи оскаржуване
рішення, діяла межах повноважень та у
відповідності до приписів земельного
законодавства.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи
рішення суду першої інстанції та
ухвалюючи нове рішення про часткове
задоволення позовних вимог, зазначив,
що суд першої інстанції не в повній
мірі з'ясував обставини, що мають
значення для справи, дійшов висновків,
які не відповідають обставинам справи
та неправильно застосував норми
матеріального права.

Задовольняючи позовні вимоги,
апеляційний суд виходив із того, що
оскільки Фороська селищна рада не
отримала у комунальну власність спірні
земельні ділянки у встановленому
законом порядку, то вона не мала
правових підстав розпоряджатися ними,
а тому усі рішення щодо розпорядження
спірними землями є незаконними,
оскільки Фороська селищна рада діяла
поза межами своєї компетенції.

Крім того, згідно повідомлення
Головного архітектора м. Ялти від
05 вересня 2012 року єдиною діючою
документацією на території Великої
Ялти, у тому числі з 01 січня 2012 року до
теперішнього часу, на території с.
Олива Фороської селищної ради, є
Генеральний план Великої Ялти,
затверджений постановою Ради
Міністрів Автономної Республіки Крим
№ 618 від 09 жовтня 2007 року, відповідно до
якого спірна земельна ділянка
розташована у функціональній зоні
зелених насаджень загального
користування, у якій житлове
будівництво не передбачено.

Проте, з такими висновками суду
апеляційної інстанції погодитися не
можна, виходячи з наступного:

Відповідно до вимог ст. ст. 213, 214, 316 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
процесуального законодавства і
всебічно перевіривши обставини,
вирішив справу у відповідності з
нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин, а за їх відсутності - на
підставі закону, що регулює подібні
відносини, або виходячи із загальних
засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в
якому повно відображені обставини, що
мають значення для даної справи,
висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний
з'ясувати питання, зокрема, щодо:
наявності обставин (фактів), якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та навести докази на їх підтвердження;
наявності інших фактичних даних, які
мають значення для вирішення справи;
правовідносин, зумовлених
встановленими фактами. У рішенні суду
обов'язково повинні бути зазначені
встановлені судом факти і відповідні
їм правовідносини.

Зазначені вимоги закону залишилися
поза увагою апеляційного суду.

Відповідно до п. п. 34, 42 ч.1 ст. 26 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні» виключно на пленарних
засіданнях сільської, селищної,
міської ради вирішуються питання:
регулювання земельних відносин;
затвердження в установленому порядку
місцевих містобудівних програм,
генеральних планів забудови
відповідних населених пунктів, іншої
містобудівної документації.

Пунктом 42 ст. 26 Закону України «Про
органи місцевого самоврядування»
визначено, що вирішення питань у сфері
містобудування та земельних відносин є
виключною компетенцією міських рад,
які можуть делегувати відповідні
функції виконавчим органам.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про
планування та забудову територій», ст.
ст. 8-12 Земельного кодексу України
вирішення питань щодо розпорядження
землями відповідних територіальних
громад, передачі земельних ділянок
комунальної власності у власність
громадян та юридичних осіб, надання
земельних ділянок у користування із
земель комунальної власності,
розташування та проектування нового
будівництва, здійснення реконструкції,
реставрації, капітального ремонту
об'єктів містобудування та
упорядкування територій віднесено до
компетенції відповідної (сільської,
селищної, міської) рад.

Статтею 7 Закону України «Про основи
містобудування» визначено, що державне
регулювання у сфері містобудування
здійснюється Верховною Радою України,
Кабінетом Міністрів України, Верховною
Радою та Радою Міністрів Автономної
Республіки Крим, місцевими державними
адміністраціями, органами місцевого
самоврядування, а також спеціально
уповноваженими органами з питань
містобудування та архітектури, іншими
органами в порядку встановленому
законодавством.

На підставі ч. ч. 1, 2, 5 ст. 20 Земельного
кодексу України віднесення земель до
тієї чи іншої категорії здійснюється
на підставі рішень органів державної
влади, Верховної Ради Автономної
Республіки Крим, Ради міністрів
Автономної Республіки Крим та органів
місцевого самоврядування відповідно
до їх повноважень.

Статтею 39 Земельного кодексу України
визначено, що використання земель
житлової та громадської забудови
здійснюється відповідно до
генерального плану населеного пункту,
іншої містобудівної документації,
плану земельно-господарського устрою з
дотриманням державних стандартів і
норм.

В силу ч. 1 ст. 59 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»
місцева рада в межах своїх повноважень
приймає нормативні та інші акти у формі
рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 Земельного
кодексу України громадяни набувають
права власності на земельні ділянки із
земель комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, визначених
законом.

Судом першої інстанції встановлено, що
рішенням Фороської селищної ради 27-ї
сесії 6-го скликання від 05 квітня 2012
року № 22 ОСОБА_6 затверджено проект
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки площею 0,1375 га з передачею її
безоплатно у власність для будівництва
та обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд
(присадибна ділянка) за адресою:
АДРЕСА_1 на землях Фороської селищної
ради, та передано відповідачу у
власність зазначену земельну ділянку.

На підставі даного рішення,
відповідачу видано Державний акт на
право власності на земельну ділянку
площею 0,1375 га для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд
(присадибна ділянка) за адресою:
АДРЕСА_1, зареєстрований у Книзі
записів реєстрації державних актів на
право власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі.

Рішенням Фороської селищної ради № 2
від 23 вересня 2011 року було затверджено
схему генерального плану с. Олива по
встановленню меж селища, розроблену
товариством з обмеженою
відповідальністю «Кримський інститут
екології та проектування» на підставі
рішення сесії Фороської селищної ради
№ 14 від 10 серпня 2011 року.
Комунальному підприємству «Управління
селищного господарства» Фороської
селищної ради надано дозвіл на
розробку проекту землеустрою по
встановленню меж с. Олива на території
площею 439 га.

Рішенням Фороської селищної ради № 33
від 25 листопада 2011 року затверджено
схему генерального плану кварталу
садибної забудови «Іфігенія» у с.
Олива Фороської селищної ради.
Кварталу встановлена категорія земель
- «землі житлової та громадської
забудови».

Постановою Верховної Ради Автономної
Республіки Крим № 654-6/11 від 21 грудня 2011
року встановлені у відповідності із
наданими проектами землеустрою межі
населених пунктів Фороської селищної
ради, зокрема, с. Олива - 439,0 га.

Проекти землеустрою меж населених
пунктів Фороської селищної ради
розроблені на підставі містобудівної
документації. Схема рекомендованого
планування розвитку с. Олива
передбачає розташування на місці
спірної земельної ділянки земель
громадської та житлової забудови.

Таким чином, суд апеляційної інстанції,
ухвалюючи рішення про визнання
недійсним рішення селищної ради та
державного акту на право власності на
земельну ділянку не врахував, що
приймаючи рішення № 2 від 23 вересня
2011 року про затвердження схеми
генерального плану с. Олива по
встановленню меж селища та рішення № 33
від 15 листопада 2011 року про
затвердження схеми генерального плану
кварталу садибної забудови «Іфігенія»
у с. Олива, Фороська селищна рада, діяла
у межах своїх повноважень та у
відповідності до вимог ч. 1 ст. 59 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні».

Суд першої інстанції виконав вимоги ст.
212 ЦПК України щодо оцінки доказів і ст.
213 ЦПК України щодо законності та
обґрунтованості рішення суду, повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини у
справі, та ретельно перевірив докази
надані сторонами, дійшов вірного
висновку, що Фороська селищна рада як
орган, який уповноважений
розпоряджатись землями територіальної
громади, приймаючи рішення № 22 від 05
квітня 2012 року, діяла у межах
повноважень та у відповідності до
приписів земельного законодавства,
зокрема ст. 118
Земельного Кодексу України.

Крім того, посилання апеляційного суду
на висновки судово-будівельного
дослідження від 28 серпня 2012 року,
згідно якого спірна земельна ділянка
розташована у функціональній зоні
зелених насаджень загального
користування, не спростовують
висновків суду першої інстанції щодо
отримання ОСОБА_6 під час
складання проекту землеустрою
відведення земельної ділянки усіх
необхідних висновків уповноважених
державних органів у відповідності до
положень ст. 118 Земельного кодексу
України (а. с. 47-48, 59-63), з врахуванням
того, що відновна вартість зелених
насаджень, розташованих на земельній
ділянці, що відведена в установленому
порядку фізичній або юридичній особі
(крім відновної вартості зелених
насаджень, посаджених (створених) цією
особою), сплачується під час передачі
такої ділянки у власність відповідної
особи (п. 11 «Порядку видалення дерев,
кущів, газонів і квітників у населених
пунктах» затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 01
серпня 2006 р. № 1045).

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ приходить до висновку, що судом
першої інстанцій дотримано вимоги
чинного законодавства та цивільного
процесуального закону, всебічно, повно
й об'єктивно з'ясовано обставини справи
та надано їм належної оцінки, тому,
відповідно до вимог ст. 339 ЦПК України,
оскільки апеляційним судом скасоване
судове рішення, ухвалене згідно із
законом, суд касаційної інстанції
скасовує судове рішення суду
апеляційної інстанції і залишає в силі
судове рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 339, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

Касаційні скарги представника
Фороської селищної ради Автономної
Республіки Крим - Клемпарської Юліани
Володимирівни, представника ОСОБА_6 -
ОСОБА_8 задовольнити.

Рішення Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим від 09 вересня 2013 року
скасувати.

Рішення Ялтинського міського суду
Автономної Республіки Крим від
01 квітня 2013 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук Судді:В.С.
Висоцька В.М. Колодійчук О.В. Умнова
І.М. Фаловська