Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/382/14 Головуючий у
1-й інстанції Курач І. В.
Суддя-доповідач Панкеєв О.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі
головуючого судді Осоцького І.І.,

суддів Панкеєва О.В., Мануйлова Ю.С.

при секретарі Буримі В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Енергодарського міського суду
Запорізької області від 26 листопада 2013
року в справі за позовом ОСОБА_2 до
Кредитної спілки «Порада» про
стягнення суми грошових коштів за
договором та стягнення моральної
шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3
про стягнення заборгованості.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 15.05.2008
року між ним , як членом кредитної
спілки, та Кредитною спілкою « Порада»
було укладено договір № 687.1 « Весняна
порада 2009» про залучення внеску на
депозитний рахунок.

Відповідно до вимог договору він вніс
на депозитний рахунок 10,0 грн. на умовах
договору. Відповідно до Угоди про зміну
та доповнення позивач передав, а
відповідач прийняв грошові кошти в
сумі 2 990,0 грн. на умовах договору
строком на 6 місяців - до 15.11.2009 року.

Вказане підтверджується квитанцією до
прибуткового ордеру без номера від
27.05.2009 року та квитанцією до
прибуткового касового ордеру без
номера від 15.05.2009 року. Відповідно до
п.3.5 договору відповідач був
зобов'язаний перерахувати суму внеску
і суму нарахованих процентів за період
користування ним процентів на поточний
рахунок позивача, в робочий день,
наступний за останнім днем строку
внеску. Відповідно до п. 1.2 договору
процентна ставка за користування
внеском протягом строку внеску
складала 28% річних. Відповідно до п. 2.1
договору строк користування внеском
діє 6 місяців - до 15.11.2009 року.

Після спливу строку договору звертався
до відповідача з вимогою повернути
кошти та проценти, що залишено без
уваги.

Залишок не повернутих коштів на момент
спливу строку за договором становить 25
680,38 грн., що складається: суми
прострочення з відсотками по договору
-3 395,93 грн.; суми прострочення за
відсотками по договору -3 507,95 грн.; суми
трьох процентів річних від
простроченої суми - 438,49 грн.; суми пені
за 6 місяців прострочення 8 338,01 грн.

Крім того зазначає, що внаслідок
невиконання договірних зобов'язань
відповідачем він зазнав моральних
страждань, які оцінює в грошовому
еквіваленті в розмірі 50000,0 грн.

Відповідач частково визнав борг в сумі
75 680,38 грн., але не вчинив жодних дій для
повернення коштів, посилаючись на
відсутність коштів.

Посилаючись на вказані обставини,
позивач просив суд стягнути з
відповідача на його користь суму
внеску разом з сумою нарахованих за
користування ним процентів ( у тому
числі з урахуванням індексу інфляції,
пені и розмірі трьох відсотків
вартості внеску за кожний день
прострочення, а також 3% річних віз
простроченої суми в розмірі 25 680,38 грн.,
та грошову компенсацію моральної шкоди
в розмірі 50000,0 грн.

Рішенням Енергодарського міського
суду Запорізької області від 26
листопада 2013 року позов задоволено
частково. Стягнуто з КС «Порада» на
користь ОСОБА_2 грошові кошти за
депозитним договором №687.1 «Весняна
порада 2009» від 15.05.2009 року в розмірі 3338,84
грн. В задоволенні позову в іншій
частині відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначає,
що рішення ухвалено з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
тому просить рішення скасувати та
ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі.

Заслухавши у засіданні
апеляційного суду доповідача,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню частково з
наступних підстав.

Відповідно до вимог п.п. 3, 4
ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для
скасування рішення суду першої
інстанції і ухвалення нового рішення є
невідповідність висновків суду
обставинам справи та неправильне
застосування судом норм матеріального
і порушення норм процесуального права.

Згідно із ч.1 ст. 1058, ч.1 ст. 1060 ЦК
України за договором банківського
вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що
прийняла від другої сторони (вкладника)
або для неї грошову суму(вклад), що
надійшла, зобов'язується виплачувати
вкладникові таку суму та проценти на
неї або дохід в іншій формі на умовах та
в порядку, встановлених договором.

Договір банківського
вкладу укладається на умовах видачі
вкладу на першу вимогу ( вклад на
вимогу) або на умовах повернення вкладу
зі спливом встановленого договором
строку (строковий вклад).

За положеннями ст.2 Закону
України „Про банки та банківську
діяльність " вклад(депозит)- це кошти в
готівковій або у безготівковій формі, у
валюті України або в іноземній валюті,
які розміщені клієнтами на їх іменних
рахунках у банку на договірних засадах
на визначений строк зберігання або без
зазначення такого строку і підлягають
виплаті вкладнику відповідно до
законодавства України та умов
договору.

Відповідно до ч.5 ст. 1061 ЦК
України проценти на банківський вклад
нараховуються від дня, наступного за
днем надходження вкладу в банк, до дня,
який передує його поверненню
вкладникові або списанню з рахунку
вкладника з інших підстав.

Як вбачається з матеріалів
справи та встановлено судом , 15.05.2008
року між ОСОБА_2 ним , як членом
кредитної спілки, та Кредитною спілкою
« Порада» було укладено договір № 687.1 «
Весняна порада 2009», за умовами якого
позивач передала відповідачу грошовий
внесок у сумі 3 000 грн. (а.с.5) строком на 6
місяців, до 14.09.2009 року, процентна
ставка за користування внеском
складала 28% річних, з нарахуванням
відсотків щомісячно(а.с.4).

За умовами п. 2.4 погодженого
сторонами договору після закінчення
строку його дії спілка ніяких
нарахувань на внесок не проводить, а
згідно п. 3.5 після закінчення строку дії
договору спілка здійснює повернення
вкладу та нарахованих процентів.

Задовольняючи позовні
вимоги ОСОБА_2 частково, суд виходив з
доведеності того, що в обумовлений
договором строк суму грошового внеску
та нарахованих відповідно до умов
договору процентів, що складає всього 3
338,84 грвн., КС „Порада" позивачу не
виплатила, що підтверджується даними
особової картки ОСОБА_2 по гривневому
депозиту (а.с.6).

Відповідно до ст.ст.6,627 ЦК України
сторони є вільними в укладанні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

За умовами п. 2.4 Договору після
закінчення строку дії даного Договору
Спілка ніяких нарахувань та внесок не
проводить.

Зважаючи на те, що умовами
договору сторони обмежили строк
нарахування відсотків за депозитним
вкладом строком дії договору - до 25
квітня 2009 року, вимоги ОСОБА_2 про
нарахування і стягнення процентів
після закінчення строку договору, не
відповідають п.2.4 цього договору, а тому
передбачених законом підстав для
задоволення цієї частини позовних
вимог судова колегія не вбачає.

За змістом позовної заяви,
обґрунтовуючи право на стягнення пені
за кожен день прострочення повернення
депозитного вкладу, розмір якої згідно
наданого розрахунку становить 18 338,01
грвн., позивач посилалася на п.5 ст. 10
Закону України „Про захист прав
споживачів", якою передбачено, що у
разі, коли виконавець не може виконати
(прострочує виконання) роботу (надати
послуги) згідно з договором, за кожен
день(кожну годину, якщо тривалість
виконання визначено у годинах)
прострочення споживачеві сплачується
пеня у розмірі 3 % від вартості роботи
(послуги), якщо інше не передбачено
законодавством.

Проте, до правовідносини між КС
„Порада" та споживачем, які виникли з
приводу депозитного договору, Закон
України „Про захист прав споживачів"
застосовується лише в частині, не
врегульованій нормами ЦК України та
іншими нормативно-правовими актами у
сфері банківської діяльності.

Оскільки неустойка у виді пені в
якості забезпечення виконання КС „
Порада" грошових зобов'язань за
депозитним договором від 15 травня 2009
року його умовами не передбачалась, то
і правових підстав для її стягнення суд
не має.

Згідно з вимогами ст. 611 ЦК України
у разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема
відшкодування збитків та моральної
шкоди.

Укладений між сторонами
депозитний договір не передбачає
відшкодування моральної шкоди у разі
порушення кредитною спілкою строків
повернення депозитного вкладу, а тому
передбачених законом підстав для
стягнення з кредитної спілки коштів на
відшкодування моральної шкоди також не
має.

Між тим, відмовляючи у
задоволенні заявлених на підставі ст.
625 ЦК України вимог ОСОБА_2 про
стягнення з відповідача на її користь 3%
річниих від простроченої суми вкладу у
розмірі 438,49, суд також виходив з того,
що депозитним договором не передбачено
стягнення пені.

З вказаним висновком суду
погодитися не можна.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три процента
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Укладений сторонами депозитний
договір №630 «Весняна порада 2009» від
15.05.2009 року належить до грошових
зобов'язань, а тому, враховуючи
юридичну природу правовідносин сторін,
на них поширюється дія ч.2 ст. 625 ЦК
України, як спеціальний вид
цивільно-правової відповідальності за
прострочення виконання зобов'язання.

Не застосувавши до спірних
правовідносин норму ч.2 ст. 625 ЦК
України, суд безпідставно відмовив
ОСОБА_2 про стягнення 438,49 грвн. у межах
заявлених позивачем вимог, як 3 % річних
від простроченої суми вкладу, а тому в
силу п.4 ст. 309 ЦПК України рішення суду в
цій частині підлягає скасуванню з
ухвалення нового рішення про стягнення
з КС „Порада" зазначеної суми на
користь позивача.

Вимоги про стягнення
інфляційних нарахувань в порядку ч.2 ст.
625 ЦК України ОСОБА_2 не заявляла, а тому
предметом даного спору вони не
являються.

Посилання в апеляційній
скарзі ОСОБА_2 на те, що складений
сторонами 02.09.2013 року акт звіряння
рахунків(а.с.3) слід вважати додатковими
умовами до договору від 14.03.2009 року, -
безпідставні, враховуючи як правову
природу такого акту, так і його зміст.
Крім того, відповідно до ч.2 ст. 1058 ЦК
України договір банківського вкладу, в
якому вкладником є фізична особа, є
публічним договором (ст. 633 цього
Кодексу).

Відповідно ж до ч.2 ст. 633
ЦК України умови публічного договору
встановлюються однаковими для всіх
споживачів, крім тих, кому за законом
надані відповідні пільги, а згідно
положенням ч.6 вказаної статті умови
публічного договору, які суперечать ч.2
цієї статті та правилам, обов'язковим
для сторін при укладанні і виконанні
публічного договору, є нікчемними.

Оскільки рішення суду в
частині відмови у задоволені позову
про стягнення 3 % річних від
простроченої суми вкладу суперечить
вимогам ст. 625 ЦК України що оскаржуване
рішення на підставі ст.ст.309, 310 ЦПК
України в частині відмови з частині
відмови у задоволенні вимог ОСОБА_2 про
стягнення з КС „Порада" 3% річних від
простроченої суми вкладу у сумі 438,49
скасувати та ухвалити в цій частині
нове рішення про задоволення позову, а
врешті рішення відповідає вимогам
процесуального та матеріального права,
а тому колегія судів не вбачає підстав
для його скасування та ухвалення
нового рішення про задоволення позову.

На підставі ст.88 ЦПК України з
кредитної спілки на користь держави
підлягає стягненню судовий збір у
загальній сумі 229,40 у суді першої
інстанції 121,80 грн. у суді апеляційної
інстанції, а всього 351 гривню 20 копійок.

Керуючись ст. ст.307, 309,310,313,317 ЦПК
України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити частково.

Рішення Енергодарського
міського суду Запорізької області від
26 листопада 2013 року в цій
справі з частині відмови у задоволенні
вимог ОСОБА_2 про стягнення з Кредитної
спілки „Порада" 3% річних від
простроченої суми вкладу у сумі 438
гривень 49 копійок скасувати та
ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути з Кредитної спілки
„Порада", , на користь
ОСОБА_2 3% річних від простроченої суми
вкладу за період з 15.11.2009 року по 02.09.2013
року у сумі 438 гривень 49 копійок ".

Стягнути з кредитної спілки
кредитної спілки «Порада» на користь
держави судовий збір на суму 351 гривню 20
копійок.

В іншій частині рішення
залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржено до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: