Провадження 2/235/754/14
Справа 235/1268/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2014 року Красноармійський
міськрайонний суд Донецької області

в складі: головуючого судді Філь О.Є.

при секретарі Гужеля А.О.

за участю позивача ОСОБА_1,
представника позивача ОСОБА_2, третьої
особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Красноармійську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа
ОСОБА_3, про припинення права на
аліменти, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 04.03.2014 року звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_4, третя особа
ОСОБА_3, про припинення права на
аліменти, зазначивши на підтвердження
своїх позовних вимог, що з відповідачем
ОСОБА_4 він перебував в зареєстрованому
шлюбі з 30.04.1987 року. Рішенням
Красноармійського міського суду
Донецької області від 17 грудня 2002 року
шлюб між ними було розірвано. 12.02.2003
року Відділом реєстрації актів
громадянського стану м. Димитров
зареєстроване припинення шлюбу з
ОСОБА_4, актовий запис № 21.

Від цього шлюбу вони мають повнолітню
доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Ще в період перебування з ним в шлюбі,
ОСОБА_4 захворіла та їй була
встановлена 2 група інвалідності від
загального захворювання, призначена
пенсія в розмірі 109 грн. На цій підставі
05.09.2002 року ОСОБА_4 звернулася до
Красноармійського міського суду з
позовом до нього про стягнення
аліментів на її утримання.

Рішенням Красноармійського міського
суду Донецької області від 19.09.2002 року з
нього стягнуті аліменти на утримання
ОСОБА_4 в розмірі 1 /8 частини всіх
заробітків щомісячно, до зміни
матеріального стану сторін.

Однак, зазначене рішення суду ОСОБА_4
багато років не виявляла бажання
звертати до примусового виконання
через органи ДВС України, оскільки
знала про фактичні обставини його
життя, зміну його матеріального стану.

Так, 12.08.2005 року він уклав шлюб з
ОСОБА_5. Від цього шлюбу у них
народилася дитина - ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Коли постало питання про навчання
їхньої з відповідачкою доньки ОСОБА_3,
то він добровільно сплачував її
навчання за контрактом у Донецькому
національному університеті за 2005-2009 рр.
та допомагав доньці матеріально за
весь час навчання.

Отримавши у 2009 році повну вищу юридичну
освіту, їхня донька розпочала свою

трудову діяльність за фахом, у 2011
почала здійснювати адвокатську
діяльність.

Лише після закінчення донькою ОСОБА_3
навчання, відповідачка ОСОБА_4
«згадала» про наявність рішення суду
на її утримання і ініціювала початок
процедури примусового виконання. Про
це йому стало відомо на початку 2011 року,
коли за місцем його роботи на ТОВ
«Укрвуглебуд» надійшли документи з
ВДВС Ворошилівського РУЮ м. Донецька
про стягнення аліментів на утримання
ОСОБА_4 згідно виконавчого листа № 2-2694.

На початку січня 2014 року УПФУ в
Калінінському районі в м. Донецьку його
повідомлено про початок виконавчого
провадження щодо примусового
стягнення з його пенсії аліментів на
утримання ОСОБА_4

Однак, на цей час він вже не має
можливості надавати матеріальну
допомогу своїй колишній дружині
ОСОБА_4, з якою розірвано шлюб ще у 2003
році.

Його матеріальний стан змінився, крім
пенсії він нічого не отримує. Розмір
пенсії складає 3653,245 грн., а після
відрахування аліментів, він фактично
отримує 1826,63 грн. На ці гроші важко
забезпечувати не тільки себе, а й хвору
малолітню доньку ОСОБА_6, яка має статус
дитини, яка потерпіла від
Чорнобильської катастрофи.

Його дружина ОСОБА_5 є інвалідом 3 групи
внаслідок загального захворювання,
пов'язаного з Чорнобильською
катастрофою.

Разом з тим, їхня з відповідачко.
повнолітня дочка ОСОБА_3 має стабільний
великий дохід, зобов'язана дбати про
батьків та надавати їм матеріальну
допомогу відповідно до ст. 172 СК
України. Тобто відповідачка має
можливість отримувати утримання від
доньки ОСОБА_3, на навчання якої він
витратив багато коштів.

Відповідно до ч. 3 ст. 82 СК України право
одного з подружжя на аліменти, які
присуджені за рішенням суду, може бути
припинено за рішенням суду, якщо буде
встановлено, що отримувач аліментів
перестав потребувати матеріальної
допомоги; платник аліментів не в змозі
надавати матеріальну допомогу.

На підставі викладеного позивач
просить припинити право ОСОБА_4 на
аліменти, які були присуджені до
стягнення з нього за рішенням суду від
19.09.2002 року, відкликати без подальшого
виконання виконавчий лист (дублікат) №
2-2694, виданий 23.12.2010 року, з відділу ДВС
Ворошиловського районного управління
юстиції в м. Донецьку, та відкликати без
подальшого виконання виконавчий лист
(дублікат) № 2-2694, виданий 18.09.2013 року, з
відділу ДВС Калінінського районного
управління юстиції в м. Донецьку.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1,
представник позивача ОСОБА_2 позовні
вимоги підтримали в повному обсязі,
просили їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання
не з»явилась, про час і місце розгляду
справи повідомлена належним чином,
надала суду заперечення на позовну
заяву.

Третя особа ОСОБА_3 в судовому
засіданні заперечувала проти
задоволення позовних вимог, вважаючи
їх не обґрунтованими, повністю
підтримала письмові заперечення
відповідача ОСОБА_4

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши обставини по справі,
перевіривши їх доказами, суд встановив,
що з відповідачем ОСОБА_4 позивач
ОСОБА_1 перебував в зареєстрованому
шлюбі з 30.04.1987 року. Рішенням
Красноармійського міського суду
Донецької області від 17 грудня 2002 року
шлюб між ними було розірвано (а.с. 6).
12.02.2003 року Відділом реєстрації актів
громадянського стану м. Димитров
зареєстроване припинення шлюбу з
ОСОБА_4, актовий запис № 21 (а.с. 4)

Від цього шлюбу вони мають повнолітню
доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 8).

В період перебування з ОСОБА_1 в шлюбі
відповідач ОСОБА_4 захворіла та їй була
встановлена 2 група інвалідності від
загального захворювання. На цій
підставі 05.09.2002 року ОСОБА_4 звернулася
до Красноармійського міського суду з
позовом до нього про стягнення
аліментів на її утримання.

Рішенням Красноармійського міського
суду Донецької області від 19.09.2002 року з
ОСОБА_1 були стягнуті аліменти на
утримання ОСОБА_4 в розмірі 1/8 частини
всіх заробітків щомісячно, до зміни
матеріального стану сторін (а.с. 7).

12.08.2005 року позивач уклав шлюб з
ОСОБА_5 (а.с. 10). Від цього шлюбу у них
народилася дитина - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2
(а.с. 11).

Відповідно до ч. 3 ст. 82 СК України право
одного з подружжя на аліменти, які були
присуджені за рішенням суду, може бути
припинене за рішенням суду, якщо буде
встановлено, що:

1) одержувач аліментів перестав
потребувати матеріальної допомоги;

2) платник аліментів неспроможний
надавати матеріальну допомогу.

Судом встановлено, що відповідачу
ОСОБА_4 друга група інвалідності за
загальним захворюванням встановлена
безстроково, що підтверджується
довідкою МСЕК та копією пенсійного
посвідчення (а.с. 66,70), вона не працює з
10.02.1992 року, що підтверджується копією
її трудової книжки (а.с. 67-69). Тобто
доказів того, що вона перестала
потребувати матеріальної допомоги,
позивачем суду не надано.

Позивач ОСОБА_1 являється працездатним
та працює директором ТОВ «ВК
«Красноармійськвугілля» (а.с. 13),
отримує пенсію за віком за списком № 1
(при повному пільговому стажі), в
розмірі 3653,25 грн. ( а.с. 12, 62-63), при цьому
пенсію отримує з 2007 року, а стягнення
аліментів з пенсії проводиться з січня
2014 року, в зв»язку з чим утворилась
заборгованість та проводиться
утримання в розмірі 50% пенсії, що
складає 1826,63 грн. щомісячно (а.с. 12),
згідно постанови про звернення
стягнення на доходи боржника від 16.12.2013
року заборгованість станом на 01.01.2014
року становить 32025,98 грн. (а.с. 65).
Відомості про отримання боржником
пенсії були отримані на вимогу
державного виконавця (а.с. 51), сам ОСОБА_1
державного виконавця про отримання ним
пенсії з 2007 року не повідомив.

Дружина позивача ОСОБА_5 отримує пенсію
по інвалідності внаслідок загального
захворювання інваліда 3 групи,
пов'язаного з Чорнобильською
катастрофою, розмір пенсії складає 1214,72
грн. (а.с. 14), крім того позивач має дочку
ОСОБА_6, яка має статус дитини, яка
потерпіла від Чорнобильської
катастрофи та має право на пільги і
компенсації, встановлені Законом
України « Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
що підтверджується копіює посвідчення
(а.с. 16).

Тобто, доказів того, що він
неспроможний надавати матеріальну
допомогу, позивач ОСОБА_1 також суду не
надав.

Відповідно до положень ст. 214 ЦПК
України під час ухвалення рішення суд
вирішує, зокрема, питання: чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги і заперечення, та якими доказами
вони підтверджуються.

При цьому, суд виходить з того, що
відповідно до ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до ЦПК
України, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Позивачем ОСОБА_1 заявлені позовні
вимоги саме про припинення права
одного з подружжя на аліменти
відповідно до ч. 3 ст. 82 СК України, а не
про зміну їх розміру відповідно до
вимог ч. 3 ст. 80 СК України.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених ст. 61 ЦПК
України. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 до
ОСОБА_4 про припинення права на
аліменти, які присуджені до стягнення
за рішенням Красноармійського
міського суду Донецької області від
19.09.2002 року, задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного,
керуючись ст. 82 СК України, ст. ст. 3, 5, 7,
8, 10, 14, 57-60, 79, 88, 208-209, 212-218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_3,
про припинення права на аліменти, які
присуджені до стягнення за рішенням
Красноармійського міського суду
Донецької області від 19.09.2002 року,
відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Донецької області через
Красноармійський міськрайонний суд
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя:

22.04.2014