Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/1441/14
Головуючий у 1-й інстанції Апаллонова
Суддя-доповідач Онищенко Е.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізької с області у складі:

Головуючого Онищенка Е.А.

Суддів Ломейка В.О.

Кухаря С.В.

При секретарі Камінській
О.Є.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Виконавчого
комітету Запорізької міської ради на
рішення Орджонікідзевського районного
суду м. Запоріжжя від 07 лютого 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
третя особа: МКП «Основаніє»,
Запорізька міська рада, про вселення та
усунення перешкод у користуванні
житловою площею, за зустрічним позовом
ОСОБА_4 до Запорізької міської ради,
виконавчого комітету Запорізької
міської ради, ОСОБА_3, треті особи: МКП
«Основаніє», Орджонікідзевський
районний відділ у м. Запоріжжі
Управління державної міграційної
служби України в Запорізькій області,
про визнання рішення міськвиконкому
незаконним, визнання ордеру недійсним,
зняття з реєстраційного обліку, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_4, третя особа
МКП «Основаніє», Запорізька міська
рада, про вселення, усунення перешкод у
користуванні житловою площею.

В обґрунтування позову зазначав, що на
підставі рішення виконавчого комітету
Запорізької міської ради №264/7 від
25.06.2013 року, 04.07.2013 року він отримав
ордер №89 серії «Г» на вселення на
житлову площу в гуртожитку в АДРЕСА_1.

Проте, вселитьсь до вказаної кімнати
він не може, оскільки відповідач ОСОБА_4
перешкоджає йому.

Зазначав, що 30 липня 2013 року в моїй
присутності та інших мешканців
гуртожитку представником МПК
«Основаніє» було складено акт, про те,
що відповідач будучи присутнім в
спірній кімнаті гуртожитку не відчинив
двері та не надав йому доступу для
подальшого проживання.

Враховуючи викладене просив суд
вселити його ОСОБА_3, в кімнату АДРЕСА_1;
зобов'язати ОСОБА_4, усунути перешкоди в
користуванні житловою площею кім.
АДРЕСА_1; стягнути з ОСОБА_4 на його
користь судовий збір в розмірі 114,70 грн.

В жовтні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з зустрічним позовом до
Запорізької міської ради, виконавчого
комітету Запорізької міської ради,
ОСОБА_3, треті особи: МКП «Основаніє»,
Орджонікідзевський районний відділ у
м. Запоріжжі Управління державної
міграційної служби України в
Запорізькій області, про визнання
рішення міськвиконкому незаконним,
визнання ордеру недійсним, зняття з
реєстраційного обліку, який згодом
уточнив.

В обґрунтування своїх вимог зазначав,
що з 2000 року він зареєстрований та
проживає в гуртожитку за адресою:
АДРЕСА_1, сплачує всі комунальні
послуги, зробив ремонт.

В липні 2013 року йому стало відомо, що на
підставі рішення виконавчого комітету
Запорізької міської ради №264/7 від
25.06.2013 року, 04.07.2013 року на вказану
кімнату було видано ордер на ім'я
ОСОБА_3

На підставі вказаного ордеру без
фактичного вселення,було проведено
реєстрацію місця проживання ОСОБА_3 за
адресою: АДРЕСА_1.

Вважає, що рішення Запорізької міської
ради №264/7 від 25.06.2013 року є недійсним, з
наступних підстав.

Вказував, що оскільки ні Запорізька
міська рада, ні виконавчий комітет
Запорізької міської ради не мали права
розпоряджатись спірною кімнатою,
оскільки житловий будинок, в якому вона
знаходиться, не є комунальною
власністю.

Крім того, зазначає, що ордер на спірну
кімнату видано з порушенням
визначеного законом порядку, оскільки
його видано особі, яка не перебувала на
обліку в зв'язку з потребою у
поліпшенні житлових умов.

Враховуючи викладене просив суд
визнати незаконним рішення
виконавчого комітету Запорізької
міської ради №264/7 від 25.06.2013 року в
частині надання місця в кімнаті
АДРЕСА_1 ОСОБА_3; визнати недійсним
ордер №89 серії «Г» на житлову площу в
гуртожитку від 04.07.2013 року, виданий
Запорізькою міською радою на ім'я
ОСОБА_3; зняти з реєстрації місця
проживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Орджонікідзевського
районного суду м. Запоріжжя від 07
лютого 2014 року первісний позов ОСОБА_3
до ОСОБА_4 третя особа МКП «Основаніє»,
Запорізька міська рада, про вселення,
усунення перешкод у користуванні
житловою площею - залишено без
задоволення.

Зустрічний позов ОСОБА_4 до
Запорізької міської ради, виконавчого
комітету Запорізької міської ради,
ОСОБА_3, треті особи: МКП «Основаніє»,
Орджонікідзевський районний відділ у
м. Запоріжжі Управління державної
міграційної служби України в
Запорізькій області, про визнання
рішення міськвиконкому незаконним,
визнання ордеру недійсним, зняття з
реєстраційного обліку - задоволено.

Визнано незаконним рішення
виконавчого комітету Запорізької
міської ради №264/7 від 25.06.2013 року в
частині надання місця в кімнаті
АДРЕСА_1 ОСОБА_3

Визнано недійсним ордер №89 серії «Г»
на житлову площу в гуртожитку від 04.07.2013
року, виданий Запорізькою міською
радою на ім'я ОСОБА_3

Знято ОСОБА_3 з реєстрації місця
проживання за адресою: АДРЕСА_1.

Не погоджуючись з рішенням суду
виконавчий комітет Запорізької
міської ради подав апеляційну скаргу, в
якій посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення суду скасувати,
ухвалити нове, яким первісні позовні
вимоги задовольнити, а в задоволенні
зустрічного позову відмовити.

Заслухавши у судовому засіданні
суддю-доповідача, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції та обставини
справи в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України суд
апеляційної інстанції відхиляє
апеляційну скаргу, якщо встановлює, що
суд першої інстанції постановив
рішення з додержанням вимог
процесуального та матеріального права.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4 та
визнаючи, незаконним рішення
виконавчого комітету Запорізької
міської ради №264/7 від 25.06.2013 року в
частині надання місця в кімнаті
АДРЕСА_1 ОСОБА_3, та недійсним ордер №89
серії «Г» на житлову площу в гуртожитку
від 04.07.2013 року, виданий Запорізькою
міською радою на ім'я ОСОБА_3 суд першої
інстанції виходив з того, що виконавчий
комітет Запорізької міської не мав
права вирішувати питання про надання
житлового приміщення, оскільки не
являється його власником.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що районний суд повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
справи, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Відповідно до ч.І ст. 328 ЦК України,
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема з правочинів. Юридична особа
публічного права набуває право
власності на майно, передане їй у
власність, та на майно набуте нею у
власність на підставах, не заборонених
законом (п. 1 ст.329 ЦК України).

Частиною 1 ст.182 ЦК України встановлено,
що право власності та інші речові права
на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх
виникнення, перехід і припинення
підлягають державній реєстрації.

Порядок проведення державної
реєстрації прав на нерухомість та
підстави відмови у ній встановлюються
законом (ч.4 ст.182 ЦК).

Встановлено, що рішенням виконавчого
комітету Запорізької міської ради №528
від 27.11.2008 року затверджено акт
приймання передачі до комунальної
власності міста гуртожитків від ВАТ
«Запорізький виробничий алюмінієвий
комбінат.

Як вбачається з наданої МКП
«Основаніє» копії постанови
Господарського суду Запорізької
області від 30.05.2012 року розглянуто
справу за позовом Запорізької міської
ради до ТОВ «ЗМБТІ», третя особа КП
«РЕПОГ» про зобов'язання провести
державну реєстрацію права власності.

Вказаним судовим рішенням встановлено,
що за актом приймання-передачі
гуртожитку по вул. Сталеварів, 8 у
комунальну власність м.Запоріжжя,
комісією, що створена відповідно до
рішення виконавчого комітету №528 від
27.11.2008 року КП «РЕПОГ» прийняло
гуртожиток у повне господарське
відання та ухвалено зобов'язати
Товариство з обмеженою
відповідальністю «ЗМБТІ»
зареєструвати право комунальної
власності за територіальною громадою
м. Запоріжжя в особі Запорізької
міської ради на 9/10 частин гуртожитку по
вул. Сталеварів у М.Запоріжжя.

З інформаційної довідки з Реєстру прав
власності на нерухоме майно за
індексним номером 13890944, дата
формування 03.12.2013 року вбачається, що
нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1
належить на праві власності наступним
особам: 9/10 частин належить ВАТ
«Запорізький виробничий алюмінієвий
комбінат»; 1/10 частина належить
приватному підприємству «Валерія».

Отже на час ухвалення рішення право
власності на вказаний гуртожиток у
встановленому законом порядку не
зареєстровано, що не оспорюється ані
Запорізькою міською радою, ані
виконавчим комітетом Запорізької
міської ради, ані МКП «Основаніє».

В ході апеляційного розгляду
представник апелянта дала пояснення,
що документи до теперішнього часу
знаходяться на реєстрації і свідоцтво
на право власності ними не отримано.

Таким чином судова колегія вважає, що
суд першої інстанції дійшов до
правильного висновку про незаконність
надання житлового приміщення позивачу
ОСОБА_3 і з огляду на ці обставини
обґрунтовано відмовив у задоволені
позову ОСОБА_3 та на законних підставах
визнав незаконним рішення виконавчого
комітету Запорізької міської ради №264/7
від 25.06.2013 року в частині надання місця
в кімнаті АДРЕСА_1 ОСОБА_3, та визнав
недійсним ордер №89 серії «Г» на
житлову площу в гуртожитку від 04.07.2013
року, виданий Запорізькою міською
радою на ім'я ОСОБА_3

Доводи апеляційної скарги суттєвими не
являються і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права
, які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи.

З урахування наведеного колегія суддів
вважає, що рішення суду постановлено з
додержанням вимог закону і підстав для
його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 307, 308 , 317 ЦПК України,
колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Виконавчого
комітету Запорізької міської ради
відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного
суду м. Запоріжжя від 07 лютого 2014 року у
цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: