СУД МІСТА КИЄВА
_____________________________________
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва у
складі:

головуючого -
судді Рейнарт І.М.

суддів
Барановської Л.В., Качана В.Я.

при секретарі
Коток К.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Голосіївського районного суду м. Києва
від 12 лютого 2014р. по цивільній справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа:
Товариство з обмеженою
відповідальністю Фірма «Квартет» ЛТД

про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди,

встановила:

у жовтні 2013р. позивач звернулася до
суду з позовом про стягнення з
відповідача 5 085грн. майнової шкоди та 5
085грн. моральної шкоди.

Мотивуючи позовні вимоги,
позивач зазначала, що є власником
квартири АДРЕСА_1. 4 травня 2013р. з вини
відповідача відбулося залиття її
квартири, у результаті чого були
пошкоджені стеля та стіна у кімнаті, а
також стеля у ванній кімнаті, а
вартість відновлювального ремонту
становить 5 085грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги
про стягнення моральної шкоди, позивач
посилалася на те, що залиття її
квартири відбувалося неодноразово, а
відповідач добровільно відмовилася
відшкодувати завдані їй збитки.

Рішенням суду від 12 лютого 2014р.
позов задоволено частково. Стягнуто з
відповідача на користь позивача
матеріальну шкоду у сумі 5 085грн.,
вартість експертизи 800грн., моральну
шкоду у сумі 1000грн. та сплачений
судовий збір.

У поданій апеляційній скарзі
відповідач просить рішення суду
скасувати та ухвалити нове рішення.

Апелянт посилається на
необґрунтованість рішення суду, не
встановлення судом у повному обсязі
обставин справи, так як належних та
достатніх доказів причини залиття
квартири позивача надано суду не було,
а розмір майнової шкоди є значно
завищеним.

Також апелянт стверджує, що
позивачем не було надано доказів
заподіяння їй моральної шкоди.

Колегія суддів, заслухавши суддю
доповідача, пояснення апелянта, яка
підтримала апеляційну скаргу,
пояснення позивача та представника
третьої особи, які заперечували проти
апеляційної скарги, вивчивши матеріали
справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, вважає, що вона
задоволенню не підлягає з таких
підстав.

Судом встановлено, що 4 травня
2013р. сталося залиття квартири АДРЕСА_1,
власником якої є позивач.

Відповідно до звіту № 7813 оцінки
збитків, завданих власнику квартири
внаслідок

№ апеляційного провадження: №
22-ц/796/4608/2014 Головуючий у суді першої
інстанції: Колдіна О.О.Доповідач у суді
апеляційної інстанції: Рейнарт
І.М.залиття, від 17 липня 2013р., складеного
«Центром експертної оцінки майна» ФОП
«ОСОБА_6», який має кваліфікаційне
свідоцтво оцінювача від 15 грудня 2007р.,

- 2 -

вартість майнової шкоди становить 5
085грн.

Частково задовольняючи позовні
вимоги, суд першої інстанції виходив з
того, що шкода завдана у результаті
винних дій відповідача, а її розмір
знайшов своє підтвердження під час
судового розгляду.

Колегія суддів погоджується з
таким висновком суду першої інстанції,
так як він ґрунтується на наданих
сторонами доказах та нормах
матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК
України майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи, а
також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 2 зазначеної норми визначено,
що особа, яка завдала шкоди,
звільняється від її відшкодування,
якщо вона доведе, що шкоди завдано не з
її вини.

Отже, позивач зобов'язаний надати суду
докази у підтвердження завданої йому
шкоди, а відповідач повинен довести, що
дана шкода була завдана не з його вини.

Відповідно до акту, складеного
комісією ТОВ фірма «Квартет» ЛТД 15
травня 2013р., залиття квартири позивача
відбулося у зв'язку із тим, що вийшла з
ладу металопластикова труба ГВП на
з'єднанні труби зі стояком у ванній
кімнаті у квартирі відповідача (с.с.8).

Вказані обставини також були
підтверджені у суді першої інстанції
свідком ОСОБА_5

Під час розгляду справи судом
першої інстанції відповідачем не було
надано належних та достатніх доказів у
спростування зазначених документів та
пояснень свідка.

Доводи апелянта про те, що
залиття квартири позивача відбулося з
квартири НОМЕР_1, яка розташована над її
квартирою, належними доказами не
підтверджено.

Посилання апелянта на те, що акт
про залиття квартири позивача був
складений у її відсутність, не може
бути підставою для визнання його
недійсним або неналежним доказом, так
як викладені у ньому обставини
підтверджені показами свідка і не
спростовані іншими документами або
доказами.

За таких обставин, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
прийшов до правомірного висновку про
те, що залиття квартири позивача
відбулося з вини відповідача, яка і
повинна відшкодувати завдану шкоду.

Доводи апелянта про те, що розмір
шкоди є значно завищений, не знайшли
свого підтвердження.

Статтею 1192 ЦК України передбачено, що з
урахуванням обставин справи суд за
вибором потерпілого може зобов'язати
особу, яка завдала шкоду майну,
відшкодувати її в натурі або
відшкодувати завдані збитки у повному
обсязі. Розмір збитків, що підлягають
відшкодуванню потерпілому,
визначається відповідно до реальної
вартості втраченого майна на момент
розгляду справи або виконання робіт,
необхідних для відновлення
пошкодженої речі.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції, визначаючи розмір
заподіяної матеріальної шкоди,
правомірно прийняв, як доказ, звіт № 7813
оцінки збитків, завданих власнику
квартири внаслідок залиття, від 17 липня
2013р., складений «Центром експертної
оцінки майна» ФОП «ОСОБА_6» (с.с.9-14).

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

У підтвердження своїх позовних вимог
позивач надала зазначений звіт, який
був виконаний спеціалістом, який має
кваліфікаційне свідоцтво оцінювача,
видане Фондом державного майна
України, та зареєстрований в
Державному реєстрі оцінювачів.

Заперечуючи проти розміру позовних
вимог, відповідач не надала докази, які
б спростували докази, надані позивачем,
а також не заявляла клопотання про
призначення судової експертизи для
визначення вартості ремонтних робіт
квартири позивача, хоча таке право їй
було роз'яснено у суді першої інстанції
та надано час для підготовки до даного
клопотання.

- 3 -

Відповідно до положень ст. 303 ЦПК
України колегія суддів не має підстав
для дослідження нових доказів та
призначення судової експертизи під час
апеляційного розгляду, оскільки
апелянтом не було обґрунтовано, з яких
підстав таке клопотання не було
заявлено у суді першої інстанції.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями
чи бездіяльністю, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її
вини, крім випадків, встановлених
частиною другою цієї статті.

Задовольняючи частково позовні вимоги
про стягнення моральної шкоди, суд
навів обґрунтування прийнятого
рішення, оцінив надані сторонами
докази, врахував винну поведінку
відповідача, тому колегія суддів
вважає безпідставним доводи апелянта
про відсутність доказів заподіяння
позивачу моральної шкоди.

Суд першої інстанції повно встановив
обставини справи, належним чином
оцінив надані сторонами докази,
правильно застосував норми
матеріального права, не допустив
порушення норм процесуального права,
тому колегія суддів не вбачає підстав
для скасування рішення суду.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК
України, колегія суддів

ухвалила:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити,
рішення Голосіївського районного суду
м. Києва від 12 лютого 2014р. залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді