Справа № 372/1107/14-ц
№2-539/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2014 року
Обухівський районний
суд

Київської області в складі:

головуючого судді: Потабенко Л.В.,

при секретарі: Качуріній К.В.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в приміщенні
Обухівського районного суду Київської
області цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Маловільшанської сільської
ради про визнання права власності в
порядку спадкування,

В С Т А Н О В И
В:

Позивач звернувся до суду із даною
позовною заявою в якій просив визнати
за ним як спадкоємцем за заповітом в
порядку спадкування право власності на
спадкове майно у вигляді житлового
будинку АДРЕСА_1. Обґрунтовуючи свою
заяву позивач зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1
померла його мати ОСОБА_3. Спадкоємцями
майна померлої за заповітом є позивач.
Позивач як спадкоємець за заповітом
після смерті матері вступив у права
спадкоємця та отримав свідоцтво про
право на спадщину за заповітом на
земельну ділянку для будівництва,
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель та споруд
площею 0,25 га., що розташована в АДРЕСА_1,
свідоцтво про право на спадщину за
заповітом на будинок, що розташований
за адресою по АДРЕСА_1, отримати не може
через відсутність правовстановлюючого
документу на вказаний будинок, який
належав його матері. Так як іншим чином
захистити своє права позивач не може та
не має змоги отримати у власність
вказаний будинок, тому звернувся до
суду з позовом про визнання за ним
права власності на будинок в порядку
спадкування.

Позивач в судовому засіданні позов
підтримав та просив його задовольнити
в повному обсязі.

Відповідач Маловільшанська сільська
рада в судове засідання не з'явився, та
подав до суду клопотання про розгляд
справи у відсутність їх представника, а
щодо позову то покладаються на розсуд
суду.

Суд, вислухавши позивача, дослідивши та
оцінивши матеріали справи, вважає, що
позов не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 померла
ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується
свідоцтвом про смерть від ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до заповіту від 18.02.2008 року,
ОСОБА_3 все своє майно заповідала
позивачу ОСОБА_1.

03.12.2013 року позивач отримав після
смерті матері ОСОБА_3 три свідоцтва про
право на спадщину за заповітом на
земельні ділянки які розташовані на
території Маловільшанської сільської
ради.

Відповідно до листа Обухівської
районної державної нотаріальної
контори від 15.01.2013 року за Вих. №43/01-16,
виданої ОСОБА_1, вказується, що
Обухівська районна державна
нотаріальна контора, не може видати
свідоцтво про спадщину за заповітом на
житловий будинок який розташований по
АДРЕСА_1, що належав ОСОБА_3 яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1, так як відсутній
правовстановлюючий документ на
будинок померлого.

Судом також встановлено, що на
замовлення позивача, після смерті
ОСОБА_3 було виготовлено 27.05.2013 року на
її ім»я технічний паспорт на житловий
будинок АДРЕСА_1, в якому зазначено рік
побудови будинку 1930р..

Відповідно до записів в
погосподарських книгах за період з 1996р.
по 2014р. вказується що вищезазначений
будинок був побудований в 1949 році, та
рахується за ОСОБА_3.

В довідці Маловільшанської сільської
ради від 15.01.2014 року зазначається, що
власником будинку АДРЕСА_1, є ОСОБА_3.

Судом встановлено, що спадкодавець
ОСОБА_3 дозволи на спорудження будинку,
не отримувала, проект на спорудження
будинку не розроблявся, даний будинок
не був введений в експлуатацію.

Крім того позивачем не надано суду
доказів, чи дотримано при будівництві
державні будівельні, протипожежні,
санітарні норми.

Згідно статті 1216 ЦК України
встановлено, що спадкуванням є перехід
прав та обов'язків (спадщини) від
фізичної особи, яка померла
(спадкодавця), до інших осіб
(спадкоємців), а згідно статті 1218 ЦК
України встановлено, що до складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинились внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.1,ч.4 ст. 182 ЦК України,
право власності та інші речові права на
нерухомі речі, обтяження цих прав, їх
виникнення, перехід і припинення
підлягають державній реєстрації.
Порядок проведення державної
реєстрації прав на нерухомість та
підстави відмови в ній встановлюються
законом.

Відповідно до ст. 331 ч.2 ЦК України право
власності на новостворене нерухоме
майно виникає з моменту завершення
будівництва. Якщо договором, або
законом передбачено прийняття
нерухомого майна до експлуатації,
право власності виникає з моменту його
прийняття до експлуатації.

Відповідно до розділу 2 п.4 Інструкції
про порядок реєстрації будинків та
домоволодінь у містах і селищах
міського типу Української РСР від
31.01.1966 року Реєстрації підлягають всі
будинки і домоволодіння в межах міст і
селищ міського типу УРСР, що
належать місцевим Радам депутатів
трудящих, державним, кооперативним і
громадським установам, підприємствам
і організаціям, а також ті будинки і
домоволодіння, які належать
громадянам на праві особистої
власності. Будинки, що підлягають
реєстрації, повинні бути закінчені
будівництвом і прийняті в
експлуатацію за актом, затвердженим
виконкомом місцевої Ради депутатів
трудящих.

У справах, пов'язаних із самочинним
будівництвом нерухомого майна,
необхідно враховувати, що за загальним
правилом особа, яка здійснила або
здійснює таке будівництво, не набуває
права власності на нього, згідно ч. 2 ст.
376 ЦК України.

Крім того, вирішуючи справу за
позовом власника (користувача)
земельної ділянки про визнання права
власності на самочинно збудоване
нерухоме майно, необхідно
встановлювати усі обставини справи,
зокрема: чи є позивач власником
(користувачем) земельної ділянки; чи
звертався він до компетентного
державного органу про прийняття
забудови до експлуатації; чи є законною
відмова у такому прийнятті; чи є
порушені будівельні норми та правила
істотними.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦК України, житловий
будинок, будівля, споруда, інше
нерухоме майно вважаються самочинним
будівництвом, якщо вони збудовані або
будуються на земельній ділянці, що не
була відведена для цієї мети, або без
належного дозволу чи належно
затвердженого проекту, або з істотними
порушеннями будівельних норм і правил.

Як вбачається з матеріалів справи,
земельна ділянка була відведена ОСОБА_3
для будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд, та належала
померлій на підставі Державного акту
на право приватної власності на землю
серії ЯЖ №407568, виданого
Маловільшанською сільською радою, на
підставі рішення 10 сесії 5 скликання
Маловільшанської сільської ради від
29.05.2007 року.

Однак, позивачем не надано та
відсутні в матеріалах цивільної справи
документи, які б підтверджували дозвіл
на будівництво будинку, а також
зазначений будинок не був введений в
експлуатацію, всупереч ч. 1 ст. 376 ЦК
України, та чинного законодавства на
час закінчення будівництва будинку .

Так, докази, які підтверджували б
право власності ОСОБА_3 на спірне
домоловолодіння, відсутні, а тому
відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України у
ОСОБА_1 також відсутності
правовстановлюючі документи на
спадкове домоволодіння, що й стало
підставою для відмови позивачу у
видачі свідоцтва про право на спадщину
на нерухоме майно.

Пунктом 8 ППВСУ від 30 травня 2008 року №7
встановлено, якщо будівництво
здійснювалося згідно із законом, то у
разі смерті забудовника до завершення
будівництва його права та обов'язки
входять до складу спадщини.
Законодавством передбачено порядок
прийняття в експлуатацію будівель
інспекцією архітектурно-будівельного
контролю, який не може підмінятися
судовим рішенням. Позивач не
позбавлений можливості скористатися
вищевказаним правом. З врахуванням
викладеного в задоволенні позову слід
відмовити.

Враховуючи викладене та керуючись
ст.ст.10,15,60,212-214,292,294 ЦПК України, ст.ст.
376,1218 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
Маловільшанської сільської ради про
визнання права власності в порядку
спадкування, відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржене до
апеляційного суду Київської області
через Обухівський районний суд шляхом
подачі апеляційної скарги в
десятиденний строк з дня проголошення
рішення, особами, які брали участь у
справі, але не були присутні в судовому
засіданні під час проголошення рішення
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя