АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1842/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Демидова С.О. Доповідач -
Єлізаренко І.А.Категорія 57
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Єлізаренко І.А.

суддів - Гайдук В.І., Ремеза
В.А.,

при секретарі - Сінченко І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу Дніпропетровської
міської ради на рішення Жовтневого
районного суду мДніпропетровська від 27
листопада 2013 року по справі за позовом
ОСОБА_2 до Дніпропетровської міської
ради про зобов»язання вчинити певні
дії,-

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2013 року ОСОБА_2 звернувся
з позовом до Дніпропетровської міської
ради про зобов»язання вчинити певні
дії.

В обґрунтування позовних вимог, які
в ході судового розгляду справи
уточнювалися,

позивач посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1
року його батько - ОСОБА_3 та члени його
сім»ї отримали в користування квартиру
за адресою: АДРЕСА_1. Він постійно
проживав з батьком за вказаною адресою.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 15 серпня 2012 року,
яке набрало законної сили, було
визнано за ним право користування
житловим приміщенням, розташованим за
адресою: АДРЕСА_1 та зобов»язано відділ
громадянства, імміграції та реєстрації
фізичних осіб Жовтневого РВ ДМУ УМВС
України в м. Дніпропетровську
зареєструвати його за вищевказаною
адресою. Станом на 17 лютого 2012 року за
ним право власності на нерухоме майно
не зареєстроване. Відповідно довідки
КЖЕП №8 заборгованості позивач по
квартплаті та комунальним платежам не
має. На даний час він не може
реалізувати своє право щодо
приватизації квартири, в якій проживає
28 років, тому просить суд зобов»язати
виконавчий комітет Дніпропетровської
міської ради видати йому ордер на
АДРЕСА_1

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 27 листопада 2013
року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено.
Зобов»язано виконавчий комітет
Дніпропетровської міської ради видати
ОСОБА_2 ордер на житлове приміщення за
адресою: АДРЕСА_1.

Ухвалою Жовтневого районного
суду м. Дніпропетровська від 27 січня 2014
року виправлено описку в рішенні суду
(а.с.58).

Додатковим рішенням Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська від
27 січня 2014 року вирішено питання щодо
судових витрат (а.с.59).

В апеляційній скарзі
Дніпропетровська міська рада просить
рішення суду скасувати, ухвалити нове
рішення, яким відмовити в задоволені
позовних вимог, посилаючись на
порушення норм матеріального і
процесуального права.

Перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та заявлених позовних вимог,
колегія суддів вважає за необхідне
апеляційну скаргу задовольнити з
наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК
України цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін. Сторони та інші особи, які
беруть участь у справі, мають рівні
права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи
Дніпропетровським відділенням
Придніпровської залізниці батьку
позивача - ОСОБА_4 у 1984 році було
виділено квартиру за адресою: АДРЕСА_1
(а.с.9).

В подальшому залізниця своїм
листом від 30 квітня 2002 року повідомила
ОСОБА_4 про те, що не заперечує проти
закріплення права користування жилим
приміщенням по АДРЕСА_1 за сином ОСОБА_4
- ОСОБА_3 та онуком ОСОБА_2 і звернеться з
проханням щодо прописки до Жовтневого
райвиконкому (а.с.8).

ОСОБА_3 помер 09 травня 2010 року (а.с.10).

Рішенням Жовтневого районного суду
м.Дніпропетровська від 15 серпня 2012
року, яке набрало законної сили,
визнано за позивачем ОСОБА_2 право
користування житловим приміщенням,
розташованим за адресою: АДРЕСА_1 та
зобов»язано відділ громадянства,
імміграції та реєстрації фізичних осіб
Жовтневого РВ ДМУ УМВС України в м.
Дніпропетровську зареєструвати ОСОБА_2
за вищевказаною адресою (а.с.13).

З 28 вересня 2012 року позивач ОСОБА_2
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1
(а.с.7).

Звернувшись до суду зі вказаними
позовними вимогами, ОСОБА_2 посилався
на те, що він не може реалізувати своє
право щодо приватизації квартири, в
якій проживає 28 років (а.с.25, 26).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2
суд першої інстанції виходив з того, що
факт користування позивача спірною
квартирою знайшов своє підтвердження в
судовому засіданні, а тому позовні
вимоги позивача про зобов»язання
відповідача видати йому ордеру на
квартиру підлягають задоволенню,
однак, погодитися з такими висновками
суду неможливо, оскільки суд дійшов них
через порушення норм матеріального
права, що у відповідності до ст.309 ЦПК
України є підставою для скасування
рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення.

Згідно ч.1 ст.58 ЖК України на підставі
рішення про надання жилого приміщення
в будинку державного або громадського
житлового фонду виконавчий комітет
районної, міської, районної в місті,
селищної, сільської ради народних
депутатів видає громадянинові ордер,
який є єдиною підставою для вселення в
надане жиле приміщення.

У відповідності до ч.2 ст.58 ЖК України
ордер може бути видано лише на вільне
жиле приміщення.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом позивач тривалий час
проживає у зазначеній вище квартирі.

Рішенням Жовтневого районного суду
м.Дніпропетровська від 15 серпня 2012
року, яке набрало законної сили, за
позивачем визнано право користування
АДРЕСА_1 та цим рішенням суду
встановлено, що позивач ОСОБА_2
постійно проживає у зазначеній вище
квартирі з 1984 року.

Тобто, жиле приміщення, на яке позивач
просить зобов»язати відповідача
видати йому ордер, фактично не є
вільним жилим приміщенням.

За таких обставин, враховуючи
вищевикладене апеляційна скарга
Дніпропетровської міської ради
підлягає задоволенню, а рішення суду
першої інстанції скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову
у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія
суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу
Дніпропетровської міської ради
задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду
м.Дніпропетровська від 27 листопада 2013
року по справі за позовом ОСОБА_2 до
Дніпропетровської міської ради про
зобов»язання вчинити певні дії -
скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до
Дніпропетровської міської ради про
зобов»язання вчинити певні дії -
відмовити.

Додаткове рішення Жовтневого
районного суду м.Дніпропетровська від
27 січня 2014 року - скасувати.

Рішення апеляційного суду
набирає законної сили з моменту його
проголошення, але може бути оскаржене в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Судді