Справа № 369/1699/14-ц
Провадження № 2/369/1207/14
РІШЕННЯ

Іменем України

11 квітня 2014 року

Києво-Святошинський районний суд
Київської області в складі:

головуючого
судді Волчка А.Я.

за участю
секретаря Шевчук О.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «СОС Сервіс Україна»
до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2014 року ТОВ « СОС Сервіс
Україна» звернулось до суду з позовом
до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
за договором позики, посилаючись на те,
що 25 липня 2012 року відповідач на
підставі укладеного з позивачем
договору позики №1-2012 отримала у позику
грошові кошти у сумі 300000 грн., які
зобов'язалась повернути до 15 серпня 2015
року у відповідності до графіку
погашення заборгованості.

Договором передбачено, що договір може
бути достроково припинений
позикодавцем за умови розірвання
трудової угоди між сторонами, при чому
позичальник зобов'язується повернути
остаточну суму позики в день
припинення трудових відносин з
позикодавцем.

ОСОБА_1 письмово було повідомлено про
дострокове припинення договору у
зв'язку з припиненням трудової угоди,
шляхом направлення на адресу
відповідача письмової заяви від 30.12.2013
року.

31.12.2013 року відповідача було також
повідомлено про дострокове припинення
договору у зв'язку з припиненням
трудової угоди.

ОСОБА_1 на порушення своїх договірних
зобов'язань позику не повернула.

Заборгованість відповідача за
договором позики станом на 11 лютого 2014
року становить 158352 грн.

ОСОБА_1 також повинна сплатити позивачу
3% річних у розмірі 546,64 грн., а також суму
боргу з урахуванням індексу інфляції у
розмірі 316,70 грн.

Просив стягнути з відповідача на
користь позивача борг в сумі 158352 грн.,
316,70 грн. інфляційних втрат, а також 3%
річних у розмірі 546,64 грн.

До початку з'ясування обставин справи
та перевірки їх доказами, представник
позивача подав до суду заяву про зміну
підстав позову, посилаючись на те, що 25
липня 2012 року ОСОБА_1 на підставі
укладеного договору позики № 1-2012 від
25.07.2012 року з ТОВ « СОС Сервіс Україна»
отримала у позику від позивача грошові
кошти у сумі 300000 грн., які відповідач
зобов'язувалась повернути до 15 серпня
2015 року у відповідності до графіку
погашення позики Додаток № 1 договору
позики № 1-2012 від 25.07.2012 року.

У відповідності до пунктів 1.2., 2.1
договору позичальник зобов'язується
здійснювати щомісячне повернення
позики відповідно узгодженого графіку,
який викладено в Додатку № 1 до
договору.

Пунктом 2.3 договору передбачено, що
повернення позики відбувається шляхом
перерахування на поточний рахунок
позикодавця і/або повернення в касу
позикодавця грошових коштів, у
розмірах та строки, обумовлені
договором.

Згідно п 4.2 договору, порушення
договору є його невиконання або
неналежне виконання, тобто виконання з
порушенням умов визначених змістом
цього договору.

Згідно узгодженого графіку
щомісячного повернення позики
відповідач у порушення своїх
договірних зобов'язань не внесла
черговий платіж. На прохання позивача
про добровільну сплату заборгованості
ніяким чином не відреагувала.

Заборгованість відповідача за
договором позики станом на 26 березня 2014
року становить 158352 грн., що
підтверджується розрахунковими
листами за період з серпня 2012 року по
грудень 2013 року щодо часткового
погашення заборгованості за договором.

Посилаючись на вищезазначені
обставини та норми закону, позивач
просив стягнути з ОСОБА_1 на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «СОС Сервіс Україна»
борг за договором позики № 1-2012 від
25.07.2012 року у сумі - 158352 грн., 316.70 грн.
інфляційних втрат, 3% річних -546.64 грн.,
витрати по сплаті судового збору - 1592.15
грн.

У судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги з
урахуванням зміни підстав позову, та
просив їх задовольнити.

Представник відповідача проти позову
заперечував, посилаючись на його
необґрунтованість та невідповідність
вимогам закону, просив у його
задоволенні відмовити.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які
приймали участь у розгляді справи,
перевіривши матеріали справи та наявні
у ній докази, знаходить, що позов
підлягає задоволенню з таких підстав.

За правилами ст. 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

З огляду на ст. 1047 ЦК України
договір позики укладається у письмовій
формі, якщо його сума не менш як у
десять разів перевищує встановлений
законом розмір неоподатковуваного
мінімуму доходів громадян, а у
випадках, коли позикодавцем є юридична
особа, - незалежно від суми. На
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Положеннями ст. 1050 ЦК України
передбачено, що якщо позичальник
своєчасно не повернув суму позики, він
зобов'язаний сплатити грошову суму
відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Зважаючи на ст. 625 ЦК України боржник
не звільняється від відповідальності
за неможливість виконання ним
грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Згідно ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

За приписами ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання (
неналежне виконання).

Як вбачається із матеріалів
справи, 25 липня 2012 року ОСОБА_1 на
підставі укладеного договору позики №
1-2012 від 25.07.2012 року з ТОВ « СОС Сервіс
Україна» отримала у позику від
позивача грошові кошти у сумі 300000 грн.,
які відповідач зобов'язувалась
повернути до 15 серпня 2015 року у
відповідності до графіку погашення
позики Додаток № 1 договору позики №
1-2012 від 25.07.2012 року.

У відповідності до пунктів 1.2., 2.1
зазначеного договору, позичальник
зобов'язується здійснювати щомісячне
повернення позики відповідно
узгодженого графіку, який викладено в
Додатку № 1 до договору.

Пунктом 2.3 договору передбачено, що
повернення позики відбувається шляхом
перерахування на поточний рахунок
позикодавця і/або повернення в касу
позикодавця грошових коштів, у
розмірах та строки, обумовлені
договором.

Згідно п 4.2 договору, порушення
договору є його невиконання або
неналежне виконання, тобто виконання з
порушенням умов визначених змістом
цього договору.

Згідно узгодженого графіку
щомісячного повернення позики
відповідач у порушення своїх
договірних зобов'язань не внесла
черговий платіж. На прохання позивача
про добровільну сплату заборгованості
ніяким чином не відреагувала.

Заборгованість відповідача за
договором позики станом на 26 березня 2014
року становить 158352 грн., що
підтверджується розрахунковими
листами за період з серпня 2012 року по
грудень 2013 року щодо часткового
погашення заборгованості за договором.

За таких обставин суд приходить до
висновку про необхідність задоволення
позову у повному обсязі.

Стягненню з відповідача підлягає
основна сума боргу у розмірі - 158352 грн.,
інфляційні втрати у сумі - 316.70 грн., та 3%
проценти річних у розмірі - 546.64 грн.
відповідно до розрахунку наданого
позивачем, який суд знаходить
обґрунтованим.

Заперечення представника відповідача
та його посилання на лист викладений
позивачем від 07.02.2014 року за № 56 суд
вважає необгрунтованими, оскільки
заборгованість у відповідача у зв'язку
з неналежним виконанням умов договору
позики, в останньої виникла ще до її
звільнення з посади заступника
генерального директора з фінансової та
адміністративної діяльності ТОВ « СОС
Сервіс».

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові
витрати суд покладає на відповідача.

Керуючись ст. ст. 15, 16, 525, 526, 610, 625, 1046, 1047,
1049, 1050 ЦК України, ст. ст. 3, 10, 11. 60, 88, 209,
212-215, 218 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою
відповідальністю «СОС Сервіс Україна»
до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «СОС Сервіс Україна»
борг за договором позики № 1-2012 від
25.07.2012 року у сумі - 158352 грн., 316.70 грн.
інфляційних втрат, 3% річних - 546.64 грн.,
витрати по сплаті судового збору - 1592.15
грн.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Київської області
протягом 10 днів, починаючи з дня
наступного після його проголошення.

Суддя
А.Я.
Волчко