Номер провадження № 22-ц/785/887/14
Головуючий у першій інстанції Добров
Доповідач Гірняк Л. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.02.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

Головуючого-Гірняк Л.А.

Суддів- Процик М.В., Доценко Л.І.

При секретарі - Булгак Х.О.

Розглянула у відкритому судовому
засіданні м. Одесі апеляційну скаргу
ОСОБА_5 на апеляційне оскарження
рішення Комінтернівського районного
суду Одеської області від 13.11.2013 року по
справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про
примусове вселення до будинку,
визначення порядку користування
будинком та зустрічним позовом ОСОБА_6
до ОСОБА_5 про зняття з реєстрації з
місця проживання,

В С Т А Н О В
И Л А:

В березні 2013 року позивач звернувся в
суд з вищезазначеним позовом в якому
зазначав, що з 27.07.1985 року був
прописаний у будинку АДРЕСА_1 де
постійно проживав з колишньою дружиною
якій і належав вищевказаний будинок
згідно договору купівлі-продажу,
посвідченого 12.11.1981 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 померла і свідоцтво
про право на спадщину за законом від
08.10.2008 року отримала її донька ОСОБА_6,
як спадкоємець першої черги.

08.10.2008року, після отримання свідоцтва
про право на спадщину за законом,
відповідач виселила його із будинку
АДРЕСА_1, та позбавила його можливістю
ним користуватися.

Посилаючись на вищезазначене, просить
вселити його у вказаний будинок,
визначити порядок користування жилими
приміщеннями вказаного будинку та
зобов'язати ОСОБА_6 не вчиняти йому
перешкод у користуванні жилим
будинком.

Відповідач ОСОБА_6 з позовними вимогами
ОСОБА_5 не погодилася та звернулася до
останнього з зустрічним позовом, в
якому зазначала, що у 1981 році її мати
ОСОБА_7 розірвала шлюб зі ОСОБА_5 У 1985
році ОСОБА_5 звернувся до її матері з
проханням дозволити йому тимчасово
пожити та прописати його у себе в
будинку, який знаходиться за адресою
АДРЕСА_1, так як йому не має де
проживати. Її мати ОСОБА_7 знаходилась у
хороших відносинах зі ОСОБА_5, тому
погодилась його прописати у своєму
будинку та надала йому кімнату.
ІНФОРМАЦІЯ_1 її мати померла, а вона
прийняла спадщину за законом.

ОСОБА_5 не є членом її сім'ї, сумісне
життя з ним не можливо так як виникають
постійні сварки та вона змушена
звертатись до правоохоронних органів,
отже вона вважає, що вимоги ОСОБА_5 є
незаконними та такими, що не підлягають
задоволенню, у зв'язку з чим просить
зняти його з реєстрації в житловому
будинку з підстав ст.116 ЖК України.( а.с.
24-27)

Рішенням Комінтернівським районним
судом м. Одеси від 13.11.2013 року у
задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_6
про примусове вселення до будинку -
відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_6 до
ОСОБА_5 про зняття з реєстрації з місця
проживання - задоволено. Визнано ОСОБА_5
таким, що втратив право користування
житловим приміщенням - будинком
АДРЕСА_1. Суд вказав, що рішення є
підставою для зняття ОСОБА_5, з
реєстрації у житловому будинку
АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі ставиться
питання про скасування рішення суду з
ухваленням нового про вселення до
спірного будинку посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права. Зокрема
посилається на те, що суд вийшов за
межі заявлених вимог, змінив підстави
позову з власної ініціативи та
безпідставно застосував вимоги
ст.ст.71,72 ЖК України.

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді доповідача, вислухавши пояснення
сторін, що з'явились, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційних скарг, дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в заявлених вимогах
ОСОБА_5 районний суд виходив з того, що
ОСОБА_5 не є членом сім»ї власника
будинку- ОСОБА_6 та не має права
власності на нього, а тому з підстав
ст.71,72 ЖК України визнав його таким, що
втратив право користування житловим
приміщенням.

Проте з таким судженням суду
першої інстанції погодитись не можна з
наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено,
сторонами не заперечується, що

з 27.07.1985 року у будинку АДРЕСА_1
зареєстрований ОСОБА_5 з дозволу
колишнього власника будинку- ОСОБА_8,
котра померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та спадщину
, після її смерті прийняла її донька-
ОСОБА_6

08.10.2008 року відповідач ОСОБА_6
самовільно виселила ОСОБА_5 з спірного
будинку.

За правилами ст .116 ч.1 ЖК України якщо
наймач, члени його сім'ї або інші особи,
які проживають разом з ним,
систематично руйнують чи псують жиле
приміщення, або використовують його не
за призначенням, або систематичним
порушенням правил соціалістичного
співжиття роблять неможливим для інших
проживання з ними в одній квартирі чи в
одному будинку, а заходи запобігання і
громадського впливу виявились
безрезультатними, виселення винних на
вимогу наймодавця або інших
заінтересованих осіб провадиться без
надання іншого жилого приміщення.

На підтвердження позовних вимог
ОСОБА_6 надала постанови про відмову в
порушенні кримінальної справи від
29.09.2009 року 29.10.2009 року та 14.05.2010 року та
акт про те, що з вини ОСОБА_5
зафіксовано запах газу в кухні.( а.с.
38-44).

При цьому, як вбачається з
постанови начальника
Комінтернівського РО ГУ МВД України в
Одеській області про відмову в
порушенні кримінальної справи, ОСОБА_5
внесено офіційне попередження про
недопустимість протисуспільної
поведінки(а.с.41).Інші засоби впливу до
ОСОБА_5 не застосовувались.

За таких обставин, судова колегія
вважає, що ОСОБА_6 не надала суду
доказів, що ОСОБА_5 систематично
порушує правила соціалістичного
співжиття робить неможливим для інших
проживання з ними в одній квартирі чи в
одному будинку, а заходи запобігання і
громадського впливу виявились
безрезультатними.

Районний суд, визнаючи його таким, що
втратив право на житло з підстав ст.71,72
ЖК України вийшов за межі позовних
вимог та з власної ініціативи змінив
підстави та предмет позову, а докази
щодо відсутності ОСОБА_5 понад шість
місяців без поважних причин в
матеріалах справи відсутні та судом не
досліджувались.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України
"Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання в Україні ,
зняття з реєстрації місця проживання
особи здійснюється на підставі: заяви
особи або її законного представника;
судового рішення, яке набрало законної
сили, про позбавлення права власності
на житлове приміщення або права
користування житловим приміщенням, про
виселення, про визнання особи безвісно
відсутньою або оголошення її померлою;
свідоцтва про смерть; паспорта або
паспортного документа, що надійшов з
органу державної реєстрації актів
цивільного стану, або документа про
смерть, виданого компетентним органом
іноземної держави, легалізованого в
установленому порядку; інших
документів, які свідчать про
припинення: підстав для перебування на
території України іноземців та осіб
без громадянства; підстав проживання
або перебування особи у
спеціалізованій соціальній установі,
закладі соціального обслуговування та
соціального захисту; підстав на право
користування житловим приміщенням.

Таким чином, судова колегія приходить
до висновку, що рішення суду є окремою
безпосередньою підставою зняття з
реєстрації особи, яка втратила право на
проживання в спірному житловому
приміщенні.

Наявність рішення суду про визнання
відповідача таким, що втратив право
користування житловим приміщенням
відповідача не передбачає додатково
зобов'язувати орган зняти особу з
реєстрації, так як вона пов'язується з
правом особи на житло.

Виходячи з того, що позивач ОСОБА_6
не довела, що ОСОБА_5 втратив право
користуванням спірного будинку,
районний суд безпідставно позбавив
його права користування з підстав
ст.ст.71.72 ЖК України та вказав, що
рішення є підставою для зняття ОСОБА_5,
з реєстрації у житловому будинку
АДРЕСА_1.

Доводи ОСОБА_6 про те, що ОСОБА_5 не
являється членом її родини не може
бути підставою для зняття ОСОБА_5 з
реєстрації в спірному будинку, та не
позбавляє її права у визначений
законом спосіб звернутись до суду.

Згідно ст. 47 Конституції України ніхто
не може бути примусово позбавлений
житла інакше як на підставі закону за
рішенням суду.

На підставі ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд. Власник має право
вчиняти щодо свого майна будь-які дії,
які не суперечать закону. Відповідно до
положень ч. 1 ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 1 ЖК України встановлено, що
кожен має право на житло. Згідно ст. 9 ЖК
України ніхто не може бути виселений із
займаного жилого приміщення або
обмежений у праві користування жилим
приміщенням інакше як з підстав і в
порядку, передбачених законом. Житлові
права охороняються законом, за
винятком випадків, коли вони
здійснюються в суперечності з
призначенням цих прав чи з порушенням
прав інших громадян або прав державних
і громадських організацій.

08.10.2008 року ОСОБА_6 самочинно виселила
ОСОБА_5 з будинку, який зареєстрований
в ньому з 27.07.1985 року та належить їй на
праві власності в порядку спадкування.

ОСОБА_6 в судовому засіданні не
довела, що ОСОБА_5 втратив право
користування спірним будинком, так як
підстави заявлені нею( ст.116 ЖК України)
не доведені, вимоги щодо втрати ним
права користування житлом в спірному
будинку нею не заявлені, підстави не
наведені.

Судова колегія вважає, що ОСОБА_5 з
27.07.1985 року був прописаний у будинку
АДРЕСА_1, постійно проживав в ньому, а
тому, ОСОБА_6 безпідставно позбавила
його права користування спірним
будинком та його порушене права
підлягає захисту.

Одночасно судова колегія
відмовляє в вимогах ОСОБА_5 про
визначення порядку користування
житловими приміщеннями спірного
будинку, виходячи з недоведеності
заявлених вимогах.

Виходячи з вищезазначеного,
судова колегія приходить до висновку,
що рішення суду підлягає скасуванню з
підстав ст.309 ч.1 п.3,4 ЦПК України, з
ухваленням нового про часткове
задоволення позовних вимог ОСОБА_5, а в
решті позовних вимогах відмовляє.

Керуючись ст.ст. 309 Ч.1 П.3,4;316;317;319 ЦПК
України судова колегія,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5
задовольнити частково.

Рішення Комінтернівського районного
суду Одеської області від 13.11.2013 року
скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про
примусове вселення до будинку,
визначення порядку користування
будинком задовольнити частково.

Вселити ОСОБА_5 в будинок АДРЕСА_1.

В інших позовних вимогах ОСОБА_5
-відмовити.

В зустрічних позовних вимогах ОСОБА_6
до ОСОБА_5 про зняття з реєстрації з
місця проживання-відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене на протязі 20 днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий суддя -
Л.А. Гірняк

Судді- М.В. Процик

Л.І. Доценко