У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової
палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних
справ у складі:

головуючого: Кузнєцова В.О.,
суддів:Ізмайлової Т.Л., Мостової Г.І.,
Мартинюка В.І.,Остапчука Д.О.,-

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» до ОСОБА_6 про
стягнення заборгованості, за
касаційною скаргою публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» на рішення
Бахмацького районного суду
Чернігівської області від 07 серпня 2013
року та ухвалу колегії суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суд Чернігівської
області від 17 вересня 2013 року,

в с т а н о в и л а :

У травні 2013 року публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ
«ПриватБанк») звернулось до суду із
позовом до відповідача та просило
стягнути із відповідача
заборгованість у розмірі 50 360 грн
59 коп., з яких 9 995 грн 28 коп.
заборгованість за кредитом, 37491 грн.
заборгованість за процентами за
користування кредитом, 500 грн. штрафу
(фіксована частина), 2 374 грн 31
коп. штрафу (процентна складова),
посилаючись на порушення умов договору
про надання кредиту з боку відповідача.

Рішенням Бахмацького районного суду
Чернігівської області від 07 серпня
2013 року, залишеним без змін ухвалою
колегії суддів судової палати у
цивільних справах Чернігівської
області від 17 вересня 2013 року, в
задоволенні позовних вимог ПАТ КБ
«ПриватБанк» відмовлено в зв'язку зі
спливом строків позовної давності.

У касаційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк» просить ухвалені у справі
судові рішення скасувати, а справу
направити на новий розгляд до суду
першої інстанції, посилаючись на
неправильне застосування судом норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню
з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» суд першої
інстанції, з висновками якого
погодився й апеляційний суд, виходив з
того, що позивачем пропущений строк
позовної давності для звернення із
вказаним позовом та з заявою про
поновлення такого строку до суду він не
звертався.

Проте повністю погодитися з такими
висновками судів не можна виходячи з
наступного.

Судами встановлено, що 21 березня 2006
року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_6
укладений договір, відповідно до умов
якого останній отримав кредит в
розмірі фіксованого кредитного ліміту
10 тис. грн зі сплатою відсотків за його
користування у розмірі 36% на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом.
Строк дії кредитного ліміту відповідає
строку дії картки.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідач свої зобов'язання за
вказаним договором не виконує,
внаслідок чого станом на 29 березня 2013
року утворилась заборгованість за
тілом кредиту в розмірі 9 995 грн 28 коп., 37
491 грн заборгованість по сплаті
процентів за користування кредитом, 500
грн штраф (фіксована частина), 2 374 грн 31
коп. штраф (процентна складова).

Відповідно до ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти. До
відносин за кредитним договором
застосовуються положення параграфа 1
цієї глави, якщо інше не встановлено
цим параграфом і не випливає із суті
кредитного договору.

Статтею 546 ЦК України, передбачено
виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, притриманням,
завдатком.

За правилами ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг
строку починається з наступного дня
після відповідної календарної дати або
настання події, з якою пов'язано його
початок.

Частиною 1 ст. 631 ЦК України передбачено,
що строком договору є час, протягом
якого сторони можуть здійснити свої
права і виконати свої обов'язки
відповідно до договору.

Як вбачається з умов та правил надання
банківських послуг, зокрема, п. 9.3,
картрахунки відкриті на невизначений
строк за виключенням умов,
передбачених в п.п. 9.6, 9.7 даних умов.

Пунктом 9.12 передбачено, що договір дії
12 місяців з моменту підписання. Якщо
протягом цього строку жодна із сторін
не проінформує іншу сторону про
припинення дії Договору, він
автоматично лонгується на такий же
строк.

По закінченню строку дії відповідна
карта продовжується банком на новий
строк (шляхом надання клієнту карти з
новим строком дії), якщо раніше (до
начала місяця закінчення строку дії) не
надійшла письмова заява Держателя
карти про закриття картрахунку, а також
за умови наявних грошових коштів на
картрахунку для сплати послуг за
виконання розрахункових операцій по
картрахунку (в передостанній день
місяця закінчення строку дії), та при
дотриманні інших умов продовження,
передбачених договором (п. 3.1.3 розділу
ІІ «Правила користування платіжною
карткою»).

Суд першої інстанції в порушення
положень ст.ст. 213-215 ЦПК України,
належним чином не перевірив доводів,
які мають значення для правильного
вирішення справи, не надав належної
оцінки наявним у справі доказам,
зокрема, умовам договору щодо його дії.
У заяві на отримання кредиту вказано,
що боржник ознайомився та згодний із
умовами надання кредиту, які були
надані йому у письмовій формі, своїм
підписом підтвердив факт про надану
йому повну інформацію щодо умов
кредитування; не з'ясував належним
чином чи звертався відповідач до
позивача із заявою про закриття
карткового рахунку та чи були грошові
кошти на картрахунку для сплати послуг
за виконання розрахункових операцій по
картрахунку (в передостанній день
місяця закінчення строку дії)
відповідно до п. 3.1.3 Умов договору,
відмовивши позивачу в зв'язку зі
спливом строку позовної давності, не
перевіривши чи такий строк пропущений
з урахуванням вказаних умов.

Суд апеляційної інстанції в порушення
вимог ст. ст. 303, 315 ЦПК України належним
чином не перевірив доводів апеляційної
скарги, не врахував зазначене вище та
дійшов помилкового висновку щодо
застосування строків позовної
давності до спірних правовідносин.

Колегія суддів вважає, що рішення
першої та апеляційної інстанцій
повинні бути скасовані, а справа
направлена на новий розгляд до суду
першої інстанції, який повинен
урахувати зазначене та вирішити справу
з урахуванням викладених обставин.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Комерційного
банку «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення Бахмацького районного
суду Чернігівської області від 07
серпня 2013 року та ухвалу колегії
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суд
Чернігівської області від 17 вересня 2013
року скасувати, а справу направити на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не
підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов Судді:

Т.Л. Ізмайлова В.І. Мартинюк Г.І.
Мостова Д.О. Остапчук