АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 537/1384/13-ц
Номер провадження 22-ц/786/378/14
Головуючий у 1-й інстанції Мурашова Н. В.
Доповідач Прядкіна О. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Прядкіної О.В.

Суддів: Обідіної О.І., Пікуля В.П.

При секретарі: Зеленській О.І.

За участю: ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2, який діє
в інтересах та за дорученням ОСОБА_3 та
ОСОБА_4

на рішення Крюківського районного суду
м. Кременчука Полтавської області від 18
жовтня 2013 року

по справі за позовом ОСОБА_4 та ОСОБА_3
до ОСОБА_1 та ОСОБА_5 про визнання права
власності, -

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2013 року ОСОБА_4 та ОСОБА_3
звернулися до суду з даним позовом,

Зазначаючи, що їх батьками -
відповідачами по справі були
порушені їх права на володіння майном-
приватизованою квартирою, в якій їм
належало по ? частині та яка була
продана в грудні 2002р. Квартира
АДРЕСА_1 була придбана тільки на ім"я
ОСОБА_1 Тому просили визнати за ними
право власності за кожним по ? частину
в зазначеній квартирі.

Уточнивши позовні вимоги, позивачі
просили також визнати за ними право
власності за кожним по ? частини на
квартиру АДРЕСА_5 , що належить їх
матері ОСОБА_5 в будинку АДРЕСА_5

Рішенням Крюківського районного суду
м. Кременчука Полтавської області від 18
жовтня 2013 року відмовлено у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 та
ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та ОСОБА_5 про визнання
права власності.

Рішення оскаржив ОСОБА_2 який діє в
інтересах та за дорученням ОСОБА_3 та
ОСОБА_4, в апеляційній скарзі просить
скасувати рішення та ухвалити нове,
яким позовні вимоги задовольнити в
повному обсязі, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права.

Відповідно до приписів ч.2 ст.305 ЦПК
України колегія суддів, вважає за
можливе розглядати справу у
відсутність апелянта та позивачів,
які належним чином повідомлені про час
і місце розгляду справи, так як
посилання представника позивачів
ОСОБА_2 про зайнятість в інших
судових засіданнях не підтверджена.

Колегія суддів, перевіривши справу в
межах заявлених вимог і апеляційного
оскарження, приходить до висновку, про
відхилення апеляційної скарги з таких
підстав:

Судом першої інстанції вірно
встановлено та вбачається з матеріалів
справи, що ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1,
ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про
право власності від 15 грудня 1995р.
праві спільної сумісної власності
належала трьохкімнатна квартира
АДРЕСА_2.

24 грудня 2002 року вказану квартиру
відповідачі продали.

30 травня 2002 року ОСОБА_1 придбав дві
двокімнатні квартири за адресою
АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 та переобладнав в
одну трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1 за
вказаною адресою.

У травні 2010 року шлюб між ОСОБА_1 та
ОСОБА_5 розірвано.

Відповідно до договору про правовий
статус подружжя від 05 березня 2010 року,
зареєстрованого приватним нотаріусом
Кременчуцького міського нотаріального
округу ОСОБА_7, ОСОБА_1, ОСОБА_5
встановили, що придбані під час шлюбу
квартира АДРЕСА_1 належить на праві
власності ОСОБА_1, а квартира АДРЕСА_5
належить на праві особистої власності
ОСОБА_5.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, районний суд зазначив, що права
позивачів при здійсненні угоди з
продажу квартири АДРЕСА_2 були
порушені. Разом з тим, обраний ними
спосіб захисту порушеного права не
може відновити їх права власників на
частину квартири батьків, що належать
останнім на підставі чинних
правовстановлюючих документів.

Такий висновок є вірним, так як
відповідно до положень ст.11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
в межах заявлених вимог фізичних
осіб і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Особа, яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.

При цьому, відповідно до ч.3 ст.60 ЦПК
України доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.

Згідно з ч.1 ст. 179 цього ж Кодексу
предметом доказування під час
судового розгляду є факти, які
обґрунтовують заявлені вимоги чи
заперечення або мають інше значення
для вирішення справи і підлягають
встановленню при ухваленні
судового рішення.

Так, позивачі просять визнати за ними
право власності по ?? частині за кожним
на квартири АДРЕСА_1 та АДРЕСА_5.

При цьому свідоцтва про право
власності на перелічені квартири
відповідно від 20, 27 травня 2003р. - за
ОСОБА_1 та від 05.03.2010р. - за ОСОБА_5
залишаються чинними ( а.с.4,15).

Позивачами не надано належних та
допустимих доказів неправомірності
зазначених правовстановлюючих
документів, як не заявлено і
відповідних вимог відносно
необґрунтованості їх видачі.

Крім того, з огляду на положення
ст.ст.2,3 Закону України « Про
приватизацію державного житлового
фонду» позивачами не наведено жодного
обґрунтування щодо їх прав на ?
частину за кожним на квартиру
АДРЕСА_5, що належить їх матері
ОСОБА_5 та була придбана нею 05.03.2010р.,
коли позивачі набули повноліття.

За таких обставин є некоректними
твердження представника позивачів в
апеляційній скарзі про те, що заявлені
вимоги відновлять порушене їх право
власності та забезпечать їх житловою
площею не менше, ніж вони мали в
АДРЕСА_2.

Інші доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308,315 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє в
інтересах та за дорученням ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Крюківського районного суду м.
Кременчука Полтавської області від 18
жовтня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена
протягом 20 днів шляхом подачі
касаційної скарги до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий
О.В. Прядкіна

Судді:
О.І. Обідіна

В.П. Пікуль