УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Штелик С.П., суддів:
Касьяна О.П., Попович О.В.,Коротуна В.М.,
Ступак О.В.,розглянувши в судовому
засіданні справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «Астра Банк»
до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Гостиний двір»,
Корпорації «Піраміда», ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8 та ОСОБА_9, третя особа -
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Еліс», про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
та за зустрічними позовами Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Гостиний двір» до Публічного
акціонерного товариства «Астра Банк»
та Товариства з обмеженою
відповідальністю «Еліс» про визнання
поруки припиненою, і позовом ОСОБА_9 до
Публічного акціонерного товариства
«Астра Банк» та Товариства з обмеженою
відповідальністю «Еліс» про визнання
поруки припиненою, за касаційною
скаргою представника Товариства з
обмеженою відповідальністю «Гостиний
двір» - Хмари Максима Олександровича на
рішення Будьоннівського районного
суду м. Донецька від 11 вересня 2013 року
та ухвалу апеляційного суду Донецької
області від 27 листопада 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2012 року ПАТ «Астра Банк»
звернулось до суду з позовом, у якому
просило стягнути на його користь
солідарно з ТОВ «Гостиний двір»,
Корпорації «Піраміда», ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8 та ОСОБА_9, як з поручителів
позичальника ТОВ «Еліс» 5775814,92 грн
заборгованості за кредитним договором
від 10 березня 2009 року.

В обґрунтування своїх вимог посилалося
на ті обставини, що 10 березня 2009 року за
кредитним договором надало ТОВ «Еліс»
4191000 грн, які боржник зобов'язався
повернути до 9 березня 2012 року, однак, не
виконав своїх зобов'язань, у зв'язку з
чим утворилась заборгованість, просило
задовольнити позов.

ТОВ «Гостиний двір» та ОСОБА_9
звернулись до суду із зустрічними
позовами, у яких просили визнати
припиненими договори поруки, укладені
на забезпечення виконання зобов'язань
ТОВ «Еліс» за кредитним договором.

В обґрунтування своїх вимог посилались
на ті обставини, що банк протягом шести
місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання за
договором кредиту не пред'явив вимоги
до поручителів, тому вони є
припиненими, просили задовольнити
позов.

Рішенням Будьоннівського районного
суду м. Донецька від 11 вересня 2013
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Донецької області
від 27 листопада 2013 року, позов ПАТ
«Астра Банк» задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «Гостиний двір»,
Корпорації «Піраміда», ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на користь ПАТ «Астра
Банк» 5775814 грн 92 коп. заборгованості за
кредитним договором та по 536 грн 50 коп.
судового збору.

У задоволенні позовних вимог в частині
стягнення заборгованості з
відповідачів в солідарному порядку
відмовлено.

У задоволенні зустрічних позовів ТОВ
«Гостиний двір» та ОСОБА_9 відмовлено.

У касаційній скарзі представник ТОВ
«Гостиний двір» - Хмара М.О. просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалу апеляційного суду
і ухвалити нове рішення, яким закрити
провадження за позовними вимогами до
ТОВ «Гостиний двір» про стягнення
заборгованості за кредитним договором
у розмірі 5775814,92 грн, мотивуючи свою
вимогу порушенням судами норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Частково задовольняючи позов банку та
відмовляючи у задоволенні зустрічних
позовів, суд першої інстанції виходив з
того, що боржник не виконав взяті на
себе зобов'язання за договором кредиту,
а поручителі зобов'язалися перед
кредитором відповідати за порушення
виконання зобов'язання боржником, тому
вони повинні сплатити суму боргу.

Позивач не порушив строки пред'явлення
вимоги до поручителів, тому підстави
вважати, що договори поруки
припинилися відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК
України відсутні.

Оскільки солідарність виконання
зобов'язання за договорами поруки
наявна тільки між позичальником та
кожним із поручителів окремо, а між
поручителями солідарна
відповідальність ані договором ані
законом не передбачена, у солідарному
стягнення заборгованості відмовив.

Апеляційний суд погодився з висновками
суду першої інстанції та залишив
рішення без змін.

Проте погодитися з ухвалою суду
апеляційної інстанції не можна з
огляду на наступне.

Судами встановлено, що 10 березня 2009
року між ТОВ «Еліс» та ПАТ «Астра
Банк» укладено кредитний договір, за
яким банк відкрив позичальнику
відновлювальну кредитну лінію та
встановив кредитний ліміт в розмірі
1991000 грн. із строком користування з 10
березня 2009 року по 09 березня 2012 року
включно, а позичальник зобов'язався
сплати проценти за користування
коштами - щомісячно, із розрахунку 24,9 %
процентів річних, комісію за
резервування кредитних коштів -
щомісячно, із розрахунку 0,0015 процентів
від суми невикористаного кредитного
ліміту за день, комісію за управління
кредитною заборгованістю - щомісячно,
із розрахунку 0,0027 процентів від суми
кредитної заборгованості за день.

10 липня 2009 року між позивачем та
позичальником укладено додаткову
угоду № 1 до кредитного договору, за
якою кредитний ліміт було збільшено до
2691000 грн. за змінено графік зниження
(погашення) та відновлення кредитної
лінії.

02 грудня 2009 року між позивачем та
позичальником укладено додаткову
угоду № 2 до кредитного договору, за
якою кредитний ліміт збільшено до 3691000
грн.

02 серпня 2010 року між позивачем та
позичальником укладено додаткову
угоду № 3 до кредитного договору, за
якою було змінено розмір процентів за
користування кредитом, та встановлено
новий розмір процентної ставки на
рівні 22,9 процентів річних.

13 грудня 2010 року між позивачем та
позичальником укладено додаткову
угоду № 5 до кредитного договору, якою
встановлено, що на час чергового
перегляду кредитного ліміту,
заборгованість позичальника за
кредитною лінією не повинна
перевищувати 2583700 грн. Також сторони
встановили, що починаючи з 13 грудня 2010
року процент за користування кредитом
сплачуються із розрахунку 19 процентів
річних та дійшли згоди, що у випадку
порушення позичальником будь-якої
умови пунктів 3.2.6 та/або 3.2.7 кредитного
договору, розмір процентної ставки за
користування кредитом встановлюється
у розмірі 21 процент річних.

04 квітня 2011 року між позивачем та
позичальником укладено додаткову
угоду № 6 до кредитного договору, за
якою сторони домовились, що починаючи з
04 квітня 2011 року позичальнику
встановлюється кредитний ліміт в
розмірі 4191000 грн. Позичальник повертає
кредит рівними частинами в останні
чотири місяці строку кредитної лінії,
встановленого в абзаці першому пункту
1.2 кредитного договору, якщо інше не
випливає з цього договору або
додаткових угод до нього.

18 липня 2011року між позивачем та
позичальником укладено додаткову
угоду № 7 до кредитного договору, за
якою починаючи з 18 липня 2011 року
проценти за користування кредитом
сплачуються із розрахунку 17,5 процентів
річних.

25 листопада 2011 року між позивачем та
позичальником укладено додаткову
угоду № 8 до кредитного договору, за
якою у зв'язку зі зміною умов погашення
кредитної лінії сторони кредитного
договору дійшли згоди про зміну умов
повернення кредиту з додержанням
графіку погашення заборгованості.

09 лютого 2012 року між позивачем та
позичальником укладено додаткову
угоду № 9 до кредитного договору, за
якою позичальник має повернути кредит
не пізніше 09 березня 2012 року.

На забезпечення виконання зобов'язань
боржника за кредитним договором між
боржником, банком та Товариством з
обмеженою відповідальністю «Гостинний
Двір», Корпорацією «Піраміда», ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 укладені
договори поруки, до яких в подальшому
вносилися зміни шляхом укладення
додаткових угод відповідно до
збільшення обсягу відповідальності
поручителів, за якими поручителі
зобов'язалися перед позивачем
солідарно з позичальником відповідати
за виконання ТОВ «Еліс» усіх
зобов'язань, що виникли з кредитного
договору.

ТОВ «Еліс» умови кредитного договору
належним чином не виконував, станом на
09 березня 2012 року кредитні кошти у
повному обсязі не повернув, не сплатив
проценти за користування кредитом та
комісію, внаслідок чого утворилася
прострочена заборгованість, яка
складається з 4191000 грн. простроченої
заборгованості за тілом кредиту, 1149537,60
грн. прострочених відсотків, 64838,98 грн
простроченої комісії у розмірі.

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України,
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику у строк та в
порядку, що встановлені договором.

За ст. 526 ЦК України, зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства.

Згідно ст. 553 ЦК України за договором
поруки поручитель поручається перед
кредитором боржника за виконання ним
свого обов'язку. Поручитель відповідає
перед кредитором за порушення
зобов'язання боржником. Порукою може
забезпечуватися виконання
зобов'язання частково або у повному
обсязі.

У разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
встановлено додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки. (ч. ч. 1, 2
ст. 554 ЦК України).

Залишаючи рішення суду першої
інстанції без змін, апеляційний суд на
порушення ст. ст. 213, 214, 303 ЦПК України не
перевірив його законності та
обґрунтованості щодо стягнення
заборгованості за кредитним договором
з усіх відповідачів разом як з
поручителів, не з'ясував, у який спосіб
вони відповідають за зобов'язаннями
боржника, не визначив, у якій частині
кожний із них відповідає за
невиконання боржником зобов'язань за
кредитним договором та не встановив, у
який спосіб підлягає стягненню
заборгованість з поручителів у повному
обсязі з кожного з них чи у частках,
постановив ухвалу з порушенням норм
процесуального права.

Ураховуючи, що такі порушення судом
апеляційної інстанції норм
процесуального права унеможливлюють
встановлення фактичних обставин, що
мають значення для правильного
вирішення справи, ухвалу суду
апеляційної інстанції потрібно
скасувати, а справу передати на новий
розгляд до цього суду, як передбачено
ч. 2 ст. 338 ЦПК України.

За таких обставин касаційну скаргу
представника Товариства з обмеженою
відповідальністю «Гостиний двір» -
Хмари Максима Олександровича потрібно
задовольнити частково, ухвалу
апеляційного суду Донецької області
від 27 листопада 2013 року скасувати, а
справу направити на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу представника
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Гостиний двір» -
Хмари Максима Олександровича
задовольнити частково, ухвалу
апеляційного суду Донецької області
від 27 листопада 2013 року скасувати, а
справу направити на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
С.П. Штелик

Судді:
О.П. Касьян

В.М. Коротун

О.В. Попович

О.В. Ступак