У х в а л а

іменем україни

10 квітня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Мартинюка В.І.

суддів:
Мостової Г.І.,
Наумчука М.І.,-

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про поділ спільного майна, за
позовом третіх осіб із самостійними
вимогами: ОСОБА_3, ОСОБА_4, до ОСОБА_2 про
визнання права власності, за
касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
апеляційного суду Черкаської області
від 18 грудня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2011 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ
спільного майна.

Треті особи із самостійними вимогами:
ОСОБА_3 та ОСОБА_4, звернулися до суду з
позовом до ОСОБА_2 про визнання права
власності на автомобіль «RENAULT», моделі
385 PREMIUM, державний реєстраційний номер
НОМЕР_1, 2000 року випуску, зареєстрований
24 травня 2008 року на ім'я ОСОБА_2, та
автомобіль «MAN», моделі L200, державний
реєстраційний номер НОМЕР_2, 1998 року
випуску, зареєстрований 21 листопада 2006
року на ім'я ОСОБА_2

Рішенням Соснівського районного суду
м. Черкаси від 3 жовтня 2013 року позов
ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано за
ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину
транспортного засобу марки «RENAULT»,
моделі 385 PREMIUM, державний реєстраційний
номер НОМЕР_1, 2000 року випуску,
зареєстрований 24 травня 2008 року на ім'я
ОСОБА_2 Визнано за ОСОБА_1 право
власності на Ѕ частину транспортного
засобу марки «MAN», моделі L200, державний
реєстраційний номер НОМЕР_2, 1998 року
випуску, зареєстрований 21 листопада 2006
року на ім'я ОСОБА_2 Визнано за ОСОБА_1
право власності на Ѕ частину мотоцикла
марки «ZHEJANG», моделі ZS250-5, державний
реєстраційний номер НОМЕР_3, 2007 року
випуску, зареєстрований 18 червня 2009
року на ім'я ОСОБА_2

У решті позову відмовлено. Стягнуто з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2 701 грн 70 коп.
в якості відшкодування судових витрат
пропорційно до розміру задоволених
вимог. У задоволенні позову третіх осіб
із самостійними вимогами ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Черкаської
області від 18 грудня 2013 року рішення
Соснівського районного суду м. Черкаси
від 3 жовтня 2013 року в частині відмови у
задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання
за нею права власності на частину
садового будинку АДРЕСА_1 та в частині
відшкодування судових витрат та в цій
частині ухвалено нове рішення, яким
визнано за ОСОБА_1 право власності на
частину садового будинку АДРЕСА_1.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2 273
грн у відшкодування витрат. У решті
рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення апеляційного суду Черкаської
області від 18 грудня 2013 року скасувати,
мотивуючи свою вимогу порушенням судом
норм процесуального права й
неправильним застосуванням норм
матеріального права, та залишити в силі
рішення Соснівського районного суду м.
Черкаси від 3 жовтня 2013 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Суд апеляційної інстанції, встановивши
фактичні обставини справи,
застосувавши норми закону, які
підлягали до застосування, дійшов
обґрунтованого висновку про залишення
в силі рішення суду першої інстанції в
частині визнання за позивачем та
відповідачем за первісним позовом
права власності на Ѕ частину
автомобіля марки «RENAULT», моделі 385 PREMIUM,
державний реєстраційний номер НОМЕР_1,
2000 року випуску, зареєстрованого 24
травня 2008 року на ім'я ОСОБА_2, на Ѕ
частину автомобіля марки «MAN», моделі
L200, державний реєстраційний номер
НОМЕР_2, 1998 року випуску, зареєстрований
21 листопада 2006 року на ім'я ОСОБА_2, на Ѕ
частину мотоцикла марки «ZHEJANG», моделі
ZS250-5, державний реєстраційний номер
НОМЕР_3, 2007 року випуску, зареєстрований
18 червня 2009 року на ім'я ОСОБА_2 за
кожним та скасовуючи рішення суду
першої інстанції в частині відмови у
задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання
за нею права власності на частину
садового будинку АДРЕСА_1 й у частині
відшкодування судових витрат та в цій
частині ухвалюючи нове рішення,
визнаючи за ОСОБА_1 право власності на
частину садового будинку АДРЕСА_1

Наведені в касаційній скарзі доводи
висновків суду не спростовують.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення апеляційного суду Черкаської
області від 18 грудня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:В.І. Мартинюк Г.І.
Мостова М.І. Наумчук