________________________________________________________________________
_________________________________________________
Справа № 520/2217/14-ц
Провадження № 2/520/3450/14
УХВАЛА

20.03.2014 року суддя Київського районного
суду м. Одеси Літвінова І.А.,
ознайомившись з позовною заявою
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «о расторжении брака и
определении местожительства
несовершеннолетних детей»,

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м.
Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1,
якою позивач просить:

1. «Расторгнуть брак с Качаном
Алексеем Алексеевичем
зарегистрированный в РАГС киевского
района г. Одессы, свидетельство о браке
НОМЕР_1 21.05.2005 года;

2. Определить местожительство всех
трех несовершеннолетних детей ОСОБА_4
(2006г.р.) ОСОБА_5 (2008г.р.) и ОСОБА_6 (2011г.р.)».

За загальними правилами, встановленими
ч. 1 ст. 109 ЦПК України, позови до
фізичної особи пред'являються в суд
за зареєстрованим у встановленому
законом порядку місцем її проживання
або за зареєстрованим у встановленому
законом порядку місцем її перебування.

На виконання вимог ч. 3 ст. 122 ЦПК
України, судом з Відділу
адресно-довідкової роботи ГУ ДМС
України в Одеській області ГУ ДМС
України в Одеській області витребувані
довідки щодо місця реєстрації сторін
по справі.

20 березня 2014 року, ознайомившись із
одержаною інформацією встановлено, що
відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1
зареєстрований в АДРЕСА_1 (дов. від 06.03.14
р.).

Справа підсудна Київському районному
суду м. Одеси.

Однак, при ознайомленні з позовною
заявою та доданими до неї документами
встановлені підстави для залишення
заяви без руху.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 119 ЦПК України
позовна заява повинна містити перелік
документів, що додаються до заяви.
Перелік документів в позовній заяві
ОСОБА_1 не відповідає фактично доданим
до заяви. В перелік не внесена копія
паспорту НОМЕР_2, яка залучена
позивачем до матеріалів справи.

Частиною 1 ст. 120 ЦПК України, позивач
зобов'язується додати до позовної
заяви її копії та копії всіх
документів, що додаються до неї,
відповідно до кількості відповідачів
і третіх осіб. Вимоги ч. 1 ст. 120 ЦПК
України не містять виключень,
застережень та є безумовними. Позивач
на це уваги не звернув, та не надав для
направлення відповідачу копію
документу, який указаний в п. 5 додатків
до позовної заяви. Також не додана і
копія невнесеного у перелік документу -
паспорту НОМЕР_2.

Положеннями пункту 2 ч. 2 ст. 119 ЦПК
України встановлено, що позовна заява
повинна містити ім'я (найменування)
позивача і відповідача, а також ім'я
представника позивача, якщо позовна
заява подається представником, їх
місце проживання (перебування) або
місцезнаходження, поштовий індекс,
номери засобів зв'язку, якщо такі
відомі.

За своєю суттю адреса - це умовна
кодифікація місця знаходження об'єкту,
яка застосовується з метою поштового
зв'язку. Правила написання адреси,
встановлені Міністерством зв'язку, для
забезпечення якнайшвидшого
пересилання, зберігання і доставляння
поштових відправлень. На всіх адресах
пишеться: назва вулиці, номер будинку і
квартири; назва населеного пункту,
міста; назва району; назва області,
індекс.

В позовній заяві ОСОБА_1 індекси в
адресах сторін не містяться.

Вимоги п. 2 ч. 2 ст. 119 ЦПК України
виконано неналежно.

Крім того, довідкою ВАДР підтверджено,
що місце проживання позивача ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстроване у
встановленому законом порядку за
адресою: АДРЕСА_2. Отже, адреса місця
проживання позивача, яка зазначена у
заяві: АДРЕСА_3, не співпадає із
відомостями, одержаними з ВАДР ГУ ДМС
України в Одеській області.

Згідно п. 1.2 «Порядку реєстрації місця
проживання та місця перебування
фізичних осіб в Україні та зразків
необхідних для цього документів»,
затвердженого наказом МВС України №
1077, реєстрація місця проживання або
місця перебування особи - внесення
інформації до Єдиного державного
демографічного реєстру про місце
проживання або місце перебування особи
із зазначенням адреси, за якою з особою
може вестися офіційне листування або
вручення офіційної кореспонденції.

Враховуючи наведене, позивачу
необхідно виконати вимоги п. 2 ч. 2 ст. 119
ЦПК України належним чином, вказавши
індекси в адресах сторін та місце
проживання (перебування) позивача у
відповідності до встановлених правил,
чи довести належним доказами, що
позивач дійсно мешкає за адресою,
зазначеною у позові та надати
пояснення стосовно невиконання
позивачем обов'язку, встановленого п.
2.1. та п. 4.1. «Порядку реєстрації місця
проживання та місця перебування
фізичних осіб в Україні та зразків
необхідних для цього документів», яким
громадяни України, а також іноземці чи
особи без громадянства, які постійно
або тимчасово проживають в Україні,
зобов'язуються протягом десяти днів
після прибуття до нового місця
проживання зареєструвати місце
проживання/перебування.

Дані обставини мають істотне значення
для здійснення в наступному судових
викликів за правилами ст. 74 ЦПК України.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 119 ЦПК України,
позовна заява повинна містити зміст
позовних вимог.

Позивачу пропонується уточнити зміст
позовних вимог, враховуючи наступне:

в пункті першому вимог невірно
зазначене найменування державного
органу, яким була здійснена реєстрація
акту громадянського стану між
сторонами;

пункт другий позовних вимог взагалі не
конкретизований, оскільки позивач не
вказує, з ким із сторін він просить
визначити місце проживання дітей, за
якою адресою.

Також і в змісті позовної заяви
містяться невідповідності, оскільки
свідоцтво про народження на ім'я ОСОБА_6
було видане 19.10.2011 року, а не 11.10.2011 року,
як зазначено у заяві.

Крім іншого, звертається увага
позивача - статтею 12 Закону України
«Про судоустрій та статус суддів»
встановлено, що судочинство і
діловодство в судах України
провадиться державною мовою. Суди
забезпечують рівність прав громадян у
судовому процесі за мовною ознакою.
Суди використовують державну мову в
процесі судочинства та гарантують
право громадян на використання ними в
судовому процесі рідної мови або мови,
якою вони володіють. У судах, поряд з
державною, можуть використовуватися
регіональні мови або мови меншин
відповідно до Закону України «Про
ратифікацію Європейської хартії
регіональних мов або мов меншин» в
порядку, встановленому процесуальним
законом.

Статтею 14 Закону України «Про засади
державної мовної політики», із змінами,
внесеними станом на 13.04.2012 року,
визначено, що судочинство в Україні у
цивільних, господарських,
адміністративних і кримінальних
справах здійснюється державною мовою.
У межах території, на якій поширена
регіональна мова (мови), що відповідає
умовам частини третьої статті 8 цього
Закону, за згодою сторін суди можуть
здійснювати провадження цією
регіональною мовою (мовами). Сторони,
які беруть участь у справі, подають до
суду письмові процесуальні документи і
докази, викладені державною мовою. У
межах території, на якій поширена
регіональна мова (мови), що відповідає
умовам частини третьої статті 8 цього
Закону, допускається подача до суду
письмових процесуальних документів і
доказів, викладених цією регіональною
мовою (мовами), з перекладом, у разі
необхідності, на державну мову…

Враховуючи, що відповідач, як сторона
по справі вправі не надати згоду на
здійснення провадження у справі
регіональною мовою, позивачу слід
враховувати можливу необхідність
здійснювати переклад документів на
державну мову, в разі їх подальшого
викладення на російській мові.

Відповідно до п. 5 та п. 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК
України, позовна заява повинна містити
виклад обставин, якими позивач
обґрунтовує свої вимоги, та зазначення
доказів, що підтверджують кожну
обставину, наявність підстав для
звільнення від доказування.

Позивач дані зобов'язання не виконав, в
позовній заяві не зазначив докази в
підтвердження обставин, на які
особисто посилається та до яких
відносяться:

- припинення спільного проживання
подружжя з жовтня 2013 року;

- спільна згода подружжя на
розірвання шлюбу;

- проживання дітей ОСОБА_4, 2006 р.н.
та ОСОБА_5, 2008 р.н. з батьком - ОСОБА_2 в м.
АДРЕСА_1;

- проживання малолітнього ОСОБА_6,
2011 р.н. з матір'ю ОСОБА_1 в АДРЕСА_3.

Позивач не зазначає і наявність
підстав для звільнення від
доказування.

Як роз'яснено в п. 7 Постанови № 2 від 12
червня 2009 року Пленуму Верховного суду
України, позовна заява за змістом
повинна відповідати вимогам статті 119
ЦПК. У зв'язку з цим суди мають звертати
особливу увагу, зокрема, на те, що у
позовній заяві повинні не лише
міститися позовні вимоги, а й бути
викладені обставини, якими позивач
обґрунтовує свої вимоги, і зазначені
докази, що підтверджують кожну
обставину.

До відома позивача - поняття доказів
наводиться у ст. 60 ЦПК України, згідно з
якою доказами є будь-які фактичні
дані, на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин,
що обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.

Особи, які беруть участь у справі і
вважають, що подання потрібних доказів
є неможливим або у них є складнощі в
поданні цих доказів, мають право
заявити клопотання про забезпечення
цих доказів. У заяві про забезпечення
доказів повинні бути зазначені: докази,
які необхідно забезпечити; обставини,
що можуть бути підтверджені цими
доказами; обставини, які свідчать про
те, що подання потрібних доказів може
стати неможливим або ускладненим, а
також справа, для якої потрібні ці
докази або з якою метою потрібно їх
забезпечити.

Позовна заява повинна відповідати
іншим вимогам, встановленим законом
(п.4 ч. 2 ст. 119 ЦПК України).

Другим пунктом позовних вимог позивач
просить визначити місце проживання
дітей.

Суддя звертає увагу, що поняття місця
проживання фізичної особи, яка не
досягла десяти років, визначене
частиною 4 ст. 29 ЦК України відповідно
до якої, місцем проживання фізичної
особи, яка не досягла десяти років, є
місце проживання її батьків
(усиновлювачів) або одного з них, з ким
вона проживає, опікуна або
місцезнаходження навчального закладу
чи закладу охорони здоров'я, в якому
вона проживає.

З позовної заяви не можливо встановити
чи досягнута з цього приводу згода між
батьками, чи звертався позивач до
органу опіки та піклування, чи має він
намір подати звернення до органу опіки
під час розгляду справи.

Якщо питання планується вирішити в
судовому порядку, позивачу попередньо
необхідно додати довідку з місця
реєстрації проживання (Ф-3), довідку про
доходи, характеристику з місця роботи
(в разі працевлаштованості) чи з місця
проживання та залучити до участі у
справі Київську районну адміністрацію
Одеської міської ради як орган опіки та
піклування, з наданням для третьої
особи копій заяви та додатків до неї, як
того вимагає ч. 1 ст. 120 ЦПК України.

Суд при прийнятті рішення про
визначення місця проживання дитини
повинен враховувати рівень доходу
кожного з батьків, чи буде можливість
надати дітям окремі кімнати та в яких
умовах буде проживати дитина з кожним з
батьків; робочий графік кожного з
батьків, для встановлення наявності
часу на виховання дитини; наявність
рідних, які зможуть допомогти у
вихованні дитини - бабусь та дідусів,
які зможуть приділяти увагу онукам;
якщо в сім'ї проживає декілька дітей,
суд встановлює, які стосунки склалися
між самими дітьми; соціальний портрет
батьків - їх характеристику з місць
роботи та проживання, відсутність
алкогольної та наркотичної залежності;
наявність у батьків моральних якостей
необхідних для виховання дитини; одним
з головних факторів, який суд бере до
уваги, є те, якими якостями вихователя
наділений кожний з батьків.

Позивач не зазначає такі обставини та
не наводить докази, якими він їх має
доводити суду.

Прецедентна практика Європейського
суду з прав людини виходить з того, що
реалізуючи п.1. ст. 6 Конвенції про
захист прав людини її основоположних
свобод щодо доступності правосуддя та
справедливого судового розгляду, кожна
держава-учасниця цієї Конвенції вправі
встановлювати правила судової
процедури, в тому числі й процесуальні
заборони і обмеження, зміст яких не
допустити судовий процес у безладний
рух.

Згідно ст. 122 ЦПК України, суддя
відкриває провадження у цивільній
справі не інакше як на підставі заяви,
поданої і оформленої в порядку,
встановленому цим Кодексом.

За вимогами ст. 121 ЦПК України, суддя,
встановивши, що позовну заяву подано
без додержання вимог, викладених у
статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не
сплачено судовий збір, постановляє
ухвалу, в якій зазначаються підстави
залишення заяви без руху, про що
повідомляє позивача і надає йому строк
для усунення недоліків, який не може
перевищувати п'яти днів з дня отримання
позивачем ухвали.

Керуючись ст.ст. 119 - 122 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Залишити без руху позовну заяву ОСОБА_1
до ОСОБА_2 «о расторжении брака и
определении местожительства
несовершеннолетних детей».

Надати позивачу строк для усунення
недоліків протягом п'яти днів з дня
отримання позивачем ухвали.

Роз'яснити позивачу, якщо він
відповідно до ухвали суду у
встановлений строк виконає вимоги,
визначені статтями 119 і 120 ЦПК України
позовна заява буде вважатись поданою в
день первісного її подання до суду.
Інакше заява вважається неподаною і
повертається позивачеві, що не
перешкоджає повторному зверненню до
суду з цим позовом у встановленому
порядку.

Копію ухвали направити позивачу для
виконання.

Ухвала окремому оскарженню не
підлягає.

Суддя
Літвінова І. А.