УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2014 року Іллічівський районний
суд м.Маріуполя в складі:

головуючого судді Кашицьку С. А при
секретарі Тарасенко О.А., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в
м.Маріуполі подання державного
виконавця Іллічівського відділу
державної виконавчої служби
Маріупольського міського управління
юстиції Донецької області про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
кордон та вилучення закордонного
паспорту ОСОБА_1,

В С Т А Н О В И В:

Державний виконавець Іллічівського
відділу ДВС Маріупольського міського
управління юстиції звернувся до суду з
поданням про тимчасове обмеження у
праві виїзду за кордон та вилучення
закордонного паспорту ОСОБА_1,
вказуючи, що на виконанні в
Іллічівському ВДВС знаходиться
виконавче провадження по примусовому
виконанню виконавчого листа №2-315 від
21.12.2009 року, виданого Ємільчинським
районним судом Житомирської області
про стягнення з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_2 аліментів у розмірі 250 грн.
щомісячно на утримання
неповнолітнього сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1. 14.04.2010 року державним
виконавцем винесено постанову про
відкриття виконавчого провадження.
Боржник рішення суду добровільно не
виконує, аліменти сплачує не в повному
обсязі, станом на 01.02.2014 року має
заборгованість по аліментам на
загальну суму 10950 грн.

На підставі чого, державний виконавець
Іллічівського ВДВС просить встановити
тимчасове обмеження у праві виїзду за
кордон та вилучення закордонного
паспорту ОСОБА_1

Суд, вивчивши подання, дослідивши
матеріали справи, вважає, що подання
держвиконавця про тимчасове обмеження
у праві виїзду за кордон та вилучення
закордонного паспорту ОСОБА_1 не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що в Іллічівському
ВДВС ММУЮ знаходиться виконавче
провадження по примусовому виконанню
виконавчого листа №2-315 від 21.12.2009 року,
виданого Ємільчинським районним судом
Житомирської області про стягнення з
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів у
розмірі 250 грн. щомісячно на утримання
неповнолітнього сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до п.18 ч.3 ст.11 Закону України
"Про виконавче провадження" державний
виконавець у процесі здійснення
виконавчого провадження має право у
разі ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, звертатись до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника - фізичної особи
за межі України - до виконання
зобов'язання за рішенням.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України
"Про порядок виїзду з України та в'їзду
в Україну громадян України"
громадянинові України, який має
паспорт, може бути тимчасово
відмовлено у виїзді за кордон у
випадках, передбачених пунктами 1-9
частини першої цієї статті. Зокрема
пунктом 5 ч. 1 ст. 6 Закону встановлено, що
таке обмеження може бути застосоване,
якщо громадянин України ухиляється від
виконання зобов'язань, покладених на
нього судовим рішенням, рішенням
іншого органу (посадової особи) - до
виконання зобов'язань.

Судом встановлено, що державним
виконавцем не зроблено жодного запиту
щодо встановлення наявності у боржника
рухомого та нерухомого майна.

При розгляді подання державного
виконавця судом встановлено, що до
подання не долучено доказів, які б
свідчили, що боржник дійсно ухиляється
від сплати боргу, а також не долучено
копію паспорта боржника - громадянина
України.

Суду не надано доказів щодо наявності у
боржника закордонного паспорту, або
наявності у компетентних органів заяви
боржника про отримання такого, не
надано доказів, які б давали підстави
вважати, що боржник має намір виїхати
за кордон тимчасово або на постійне
місце проживання, а також те, що не
застосування таких заходів може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Крім того, згідно ч. 2, 3 ст. 2 Протоколу №
4 до Конвенції «Про захист прав людини і
основоположних свобод» встановлено, що
кожен є вільним залишати свою країну,
на здійснення цього права не можуть
бути встановлені жодні обмеження, крім
тих, що є необхідними в демократичному
суспільстві в інтересах національної
чи громадської безпеки, для
підтримання публічного порядку,
запобігання злочину, для захисту
здоров'я чи моралі або з метою захисту
прав і свобод інших осіб.

Забезпечення майнових прав не може
здійснюватись шляхом обмеження
основоположних свобод.

Статтею ст. 33 Конституції України
передбачено, що кожному, хто на
законних підставах перебуває на
території України, гарантується
свобода пересування, вільний вибір
місця проживання, право вільно
залишати територію України за винятком
обмежень, які встановлюються законом.

Згідно ст. 22 Конституції України,
конституційні права і свободи людини
гарантуються і не можуть бути
скасовані.

Оскільки Конституція є Основним
Законом України, то права людини, які
гарантовані нею, не можуть бути
порушені.

Враховуючи те, що особа яка направила
подання в суд не представила суду
належні докази по справі, в задоволенні
подання державного виконавця
Іллічівського відділу ДВС
Маріупольського МУЮ про встановлення
тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві
виїзду за кордон та вилучення її
закордонного паспорту слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 22, 33 Конституції України, ст. 2
Протоколу № 4 до Конвенції «Про захист
прав людини і основоположних свобод»,
ст. 11 Закону України "Про виконавче
провадження", ст. 6 Закону України «Про
порядок виїзду з України та в'їзд в
Україну громадян України», ст. 377-1 ЦПК
України суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні подання державного
виконавця Іллічівського відділу
державної виконавчої служби
Маріупольського міського управління
юстиції Донецької області про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
кордон та вилучення закордонного
паспорту ОСОБА_1 - відмовити повністю.

На ухвалу може бути подана апеляція в
Апеляційний суд Донецької області
через Іллічівський районний суд м.
Маріуполя.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
подається протягом п'яти днів з дня її
проголошення. У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Суддя: С. А. Кашицька