АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/1305/14
Головуючий 1 інст. -
Справа № 643/321/13-ц
Категорія: договірні
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 24» лютого 2014 року
м. Харків

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Харківської області в складі:

Головуючого судді: Бурлака І.В.,

Суддів: Карімової
Л.В., Яцини В.Б.,

при секретарі: Кривошеіної
О.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Московського районного суду м. Харкова
від 11 грудня 2013 року по справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
правочину недійсним та стягнення
моральної шкоди,-

в с т а н о в и л а:

У січні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з зазначеним та у подальшому
уточненим позовом до ОСОБА_2. В
обґрунтування своїх вимог посилався на
те, що рішенням Московського районного
суду м. Харкова від 27.01.2009 року позовні
вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 - задоволено та
визнано за нею право власності в
порядку спадкування за заповітом, за
яким ОСОБА_2 отримала у власність ?
частку квартири за адресою: АДРЕСА_1
після смерті ОСОБА_3, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1. Зазначив, що ОСОБА_2 набула
право власності на вказану квартиру з
порушенням вимог чинного
законодавства, а саме без сплати
відповідного податку. Крім того, своїми
діями ОСОБА_2 завдала йому майнову
шкоду, оскільки у 2011 році він сплачував
комунальні платежі за спірну квартиру,
сума яких склала 2417,00 грн.; сплачував
платежі за користування телефоном,
сума яких склала за період з грудня 2009
року по листопад 2011 року 665,60 грн.; в
спірній квартирі знаходилися його
меблі, а саме диван вартістю 3000,00 грн.,
шафа з дзеркалом вартістю 1500,00 грн., два
стільці на загальну суму 300,00 грн., тумба
під телевізор вартістю 500,00 грн. та
телевізор «Берізка» вартістю 678,00 грн.,
а всього на суму 5978,00 грн. У листопаді 2011
року ОСОБА_2, не попередивши його,
подарувала ? частину спірної квартири
ОСОБА_4 Він втратив спірну квартиру,
меблі та інше майно, чим завдала йому і
моральну шкоду, яку він оцінив в 20000,00
грн. Просив визнати недійсним
спадкування ОСОБА_2 ? частини
нерухомого майна за заповітом після
померлої ОСОБА_3, розташованого за
адресою: АДРЕСА_1 та стягнути на його
користь з ОСОБА_2 моральну шкоду в
розмірі 20 000,00 грн.

Рішенням Московського районного
суду м. Харкова від 11 грудня 2013 року у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 -
відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1
подав апеляційну скаргу, в якій просив
рішення суду - скасувати, ухвалити нове
та ініціювати порушення кримінальної
справи відносно ОСОБА_2 При цьому
посилався на неповне з`ясування судом
обставин справи, що мають значення для
справи; на недоведеність обставин, що
мають значення для справи, які суд
вважав встановленими; на
невідповідність висновків суду
обставинам справи; на порушення та
неправильне застосування норм
матеріального та процесуального права,
зокрема на те, що суд першої інстанції
не повністю оголосив його позов, який
прийнято до провадження без заповіту
ОСОБА_3, що ОСОБА_2 не сплачено
відповідний податок. Вважав, що суд не
надав належної оцінки доказам у справі
і як доводи апеляційної скарги виклав
позовні вимоги.

Судова колегія, заслухавши
суддю-доповідача, вислухавши пояснення
з'явившихся осіб, дослідивши матеріали
справи, обговоривши доводи апеляційної
скарги, вважає за необхідне апеляційну
скаргу - відхилити, рішення суду -
залишити без змін з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що на підставі
договору купівлі - продажу від 01.04.1992
року ОСОБА_3 на праві власності
належала спірна квартира за адресою:
АДРЕСА_1. ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1.
Після її смерті залишилося спадкове
майно, на яке, зокрема і на спірну
квартиру ОСОБА_3 склала заповіт на
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у рівних частках, (а. с.
63). У встановлений законом строк, тобто
07.12.2006 року сторони звернулися до
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини. 16.07.2007 року кожна із
сторін отримала свідоцтво про право на
спадщину на ? частку грошових
заощаджень; ОСОБА_1 отримав свідоцтво
про право власності на ? частку спірної
квартири. Оскільки ОСОБА_1 відмовлявся
надати ОСОБА_2 оригінал договору
купівлі - продажу на спірну квартиру, у
зв'язку з чим ОСОБА_2 не мала можливості
отримати свідоцтво про право власності
на належну їй ? частку спірної квартири
у нотаріуса, за її позовом до ОСОБА_1
рішенням Московського районного суду
м. Харкова від 27 січня 2009 року, яке в цій
частині апеляційним судом Харківської
області від 12.03.2009 року залишено без
змін і є чинним, за нею визнано право
власності у порядку спадкування за
заповітом на ? частку спірної квартири
після смерті ОСОБА_3 Ухвалою Верховного
Суду України від 16.07.2009 року у відкритті
касаційного провадження за касаційною
скаргою ОСОБА_1 - відмовлено. Свідоцтво
про право власності у порядку
спадкування за заповітом на ? частку
спірної квартири ОСОБА_2 не отримувала.
21.11.2011 року ? частку спірної квартири,
яка належила ОСОБА_2 на підставі
рішення Московського районного суду м.
Харкова від 27 січня 2009 року, рішення
апеляційного суду Харківської області
від 12.03.2009 року, ухвали Московського
районного суду м. Харкова від 14.07.2009
року та зареєстроване за нею згідно
витягу про реєстрацію права власності
на нерухоме майно 15.07.2009 року,
подарувала ОСОБА_4, яка в свою чергу
12.03.2012 року подарувала її ОСОБА_5

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1
пояснив, що він оскаржує визнання
спадкування і правочини, які укладені
ОСОБА_2 після отримання нею у власність
спірної квартири, однак не назвав, які.
Між тим в прохальній частині позову він
просив визнати недійсним спадкування,
що і було предметом розгляду в суді
першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, тому вимоги,
заявлені в суді апеляційної інстанції
не можуть бути предметом розгляду в
суді апеляційної інстанції, оскільки
не розглядалися в суді першої
інстанції.

Посилання ОСОБА_1 на те, що ОСОБА_2 не
сплатила відповідний податок,
отриманий шляхом спадкування за
заповітом нерухомого майна, тому не
мала права отримувати у власність ?
частку спірної квартири судовою
колегією не приймаються, оскільки
ОСОБА_2 отримала у власність ? частку
спірної квартири на підставі рішення
Московського районного суду м. Харкова
від 27 січня 2009 року, яке рішенням
апеляційного суду Харківської області
від 12.03.2009 року в цій частині залишено
без змін, ухвали Московського
районного суду м. Харкова від 14.07.2009
року, якою виправлено описку в прізвищі
ОСОБА_2 Рішення суду є чинним. Ухвалою
Верховного Суду України від 16.07.2009 року
у відкритті касаційного провадження за
касаційною скаргою ОСОБА_1 - відмовлено.

Твердження ОСОБА_1 стосовно того, що
ОСОБА_2 є власником всієї квартири,
судовою колегією також не приймаються,
оскільки як вбачається з матеріалів
справи згідно витягу про реєстрацію
права власності на нерухоме майно від
15.07.2009 року за нею зареєстроване право
власності тільки на ? частку спірної
квартири. Заповіт від 28.05.2003 року, на
який посилається ОСОБА_1 і в якому
дійсно було зазначено, що ОСОБА_3
заповідала все своє майно ОСОБА_2
відповідно до ч. 2 ст. 1254 ЦК України
скасовано заповітом від 27.10.2006 року, за
яким ОСОБА_3 заповідала все своє майно,
зокрема і спірну квартиру в рівних
частках ОСОБА_2 та ОСОБА_1

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1
пояснив, що він також зареєстрував
право власності на свою частку. Доказів
того, що його позбавлено права
власності на ? частку спірної квартири,
матеріали справи не містять. Спадкова
квартира не є його єдиним місцем
проживання. ОСОБА_1 зареєстрований та
проживає в належній йому квартирі за
іншою адресою: АДРЕСА_3.

Доводи ОСОБА_1 стосовно того, що
оскільки він у 2011 році сплачував
комунальні платежі за спірну квартиру,
платежі за користування телефоном, в
спірній квартирі знаходилися його
меблі, які він втратив, коли ОСОБА_2
відчужила свою частку спірної
квартири, тому ОСОБА_2 повинна
відшкодувати йому моральну шкоду в
сумі 20000,00 грн., судовою колегією також
не приймаються.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав. Моральна шкода полягає у
фізичному болю та стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я; у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
протиправною поведінкою щодо неї
самої, членів її сім'ї чи близьких
родичів; у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку із
знищенням чи пошкодженням її майна; у
приниженні часті та гідності фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної або юридичної особи. Моральна
шкода відшкодовується незалежно від
майнової шкоди, яка підлягає
відшкодуванню, та не пов'язана з
розміром цього відшкодування.

Доказів того, що йому спричинено
моральну шкоду тим, що ОСОБА_1
сплачував, як він зазначив, комунальні
платежі за спірну квартиру, платежі за
користування телефоном, а також те, що
він втратив меблі у зв'язку з
відчуженням ОСОБА_2 її частки спірної
квартири, матеріали справи не містять і
в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 їх
не надав. Вимог щодо стягнення майнової
шкоди ОСОБА_1 не заявляв, що не
позбавляє його права звернутися до
суду з відповідним позовом.

Відповідно до ст. ст. 11, 60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.

Оскільки доказів того, що права ОСОБА_1
порушено, позивачем не надано, судова
колегія вважає, що висновок суду
відповідає зазначеним вище обставинам
справи, наявним у справі доказам,
зроблений відповідно до норм
матеріального та процесуального права
і підстав для його зміни або скасування
немає. Доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 303,304, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст.
308, 313, п.1 ч.1 ст. 314, ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК
України, судова колегія,-

у х в а л и л
а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Московського районного суду м.
Харкова від 11 грудня 2013 року - залишити
без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів з дня набрання
законної сили.

Головуючий суддя:
Судді: