Справа № 161/1744/14-ц Головуючий у 1
інстанції: Присяжнюк Л.М. Провадження №
22-ц/773/440/14 Категорія: 79 Доповідач:
Лівандовська-Кочура Т.В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2014 року місто Луцьк
Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого судді -
Лівандовської-Кочури Т.В.,

суддів - Веремчук Л.М., Овсієнка
А.А.

при секретарі - Кирилюку О.О.

з участю:

державного виконавця Коренги А.А.

стягувача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за поданням
старшого державного виконавця Першого
відділу державної виконавчої служби
Луцького міського управління юстиції
Коренги А.А. про тимчасове обмеження
боржника ОСОБА_3 у праві виїзду за межі
України, за апеляційною скаргою
старшого державного виконавця Першого
відділу державної виконавчої служби
Луцького міського управління юстиції
(далі по тексу ВДВС ЛМУЮ) Коренги А.А. на
ухвалу Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 05 лютого 2014
року,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 05 лютого 2014 року
в задоволенні подання Першого ВДВС
Луцького міського управління юстиції
про тимчасове обмеження боржника у
праві виїзду за межі України
відмовлено.

Не погоджуючись із вищеназваною
ухвалою суду, старший державний
виконавець Першого ВДВС ЛМУЮ Коренга
А.А. подала апеляційну скаргу, в якій
із-за порушення норм процесуального
права, просила її скасувати та
постановити нову ухвалу, якою подане
нею подання задовольнити.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, перевіривши
законність та обґрунтованість ухвали
суду в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню, а ухвала
суду першої інстанції залишенню без
змін з наступних мотивів.

Відмовляючи в задоволенні подання,
місцевий суд виходив із того, що
матеріали подання не містять доказів
та будь-яких даних на підтвердження
факту ухилення боржником від виконання
своїх зобов'язань, розшуку його майна,
наявність закордонного паспорта.

Колегія суддів погоджується із такими
висновками, вважає їх правильними та
такими, що узгоджуються із нормами
матеріального та процесуального права.

Як убачається із матеріалів
справи, на виконанні у Першому ВДВС
Луцького міського управління юстиції
перебуває виконавчий лист Луцького
міськрайонного суду № 2-143 від 12.06.1998
року про стягнення з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої
дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 аліментів в
розмірі ? частини щомісячно, починаючи
з 04.06.1998 року і до досягнення дитиною
повноліття (а.с. 4).

Згідно довідки-рахунку, виданої
старшим державним виконавцем Коренгою
А.А. заборгованість по аліментах станом
на 01.01.2014 року становить 46 703 грн. 46 коп.
(а.с. 5).

Примусове виконання рішень судів в
Україні покладається на державну
виконавчу службу, яка входить до
системи органів Міністерства юстиції
України. Умови і порядок виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), що відповідно до
закону підлягають примусовому
виконанню у разі невиконання їх у
добровільному порядку, визначені у
Законі України «Про виконавче
провадження» (далі по тексту Закон) від
21 квітня 1999 р. № 606-ХIV.

За змістом п. 18 ч. 3 ст. 11 вказаного
Закону державний виконавець під час
здійснення виконавчого провадження
має право у разі ухилення боржника від
виконання зобов'язань, покладених на
нього рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника-фізичної особи
або керівника боржника-юридичної особи
за межі України - до виконання
зобов'язань за рішенням.

Отже, Законом встановлено юридичні
санкції у вигляді тимчасового
обмеження у праві виїзду не за
наявності факту невиконання
зобов'язань, а при ухиленні боржника
від їх виконання. Право державного
виконавця на звернення з поданням до
суду про тимчасове обмеження права
виїзду за межі України виникає
винятково у випадку доведення фактів
умисного ухилення боржника від
виконання покладених на нього рішенням
суду зобов'язань.

Поряд з цим, про злісне ухилення
боржника від виконання покладених на
нього рішенням обов'язків у
виконавчому провадженні може свідчити
невиконання ним своїх обов'язків,
передбачених ч. 6 ст. 12 Закону зокрема,
утримання від вчинення дій, які
унеможливлюють чи ускладнюють
виконання рішення; не надання у строк,
встановлений державним виконавцем
достовірних відомостей про свої доходи
та майно, у тому числі про майно, яким
він володіє спільно з іншими особами,
про рахунки у банках чи інших
фінансових установах; своєчасна явка
за викликом державного виконавця;
письмове повідомлення державному
виконавцю про майно, що перебуває в
заставі або в інших осіб, а також про
кошти та майно, належні боржникові від
інших осіб.

Вирішення питання судом про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України врегульовано статтею 377-1 ЦПК
України.

Так, відповідно до частини першої
статті 377-1 ЦПК України питання про
тимчасове обмеження боржника -
фізичної особи або керівника боржника -
юридичної особи у праві виїзду за межі
України при виконанні судових рішень
та рішень інших органів (посадових
осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

З метою всебічного і повного з'ясування
всіх обставин справи, встановлення
дійсних прав та обов'язків учасників
спірних правовідносин, суду належить
з'ясувати чи дійсно боржник свідомо
ухиляється від виконання зобов'язання
в повному обсязі або частково.

Будь-яких належних та допустимих
доказів, які б свідчили про злісне
ухилення боржника від виконання
покладених на нього рішенням
зобов'язань, а саме: не надання у строк,
встановлений державним виконавцем,
достовірних відомостей про свої доходи
та майно, у тому числі про майно, яким
він володіє спільно з іншими особами,
про рахунки у банках чи інших
фінансових установах; неявка за
викликом державного виконавця;
неповідомлення державного виконавця
про майно, що перебуває в заставі або в
інших осіб, а також про кошти та майно,
належні боржникові від інших осіб тощо,
державним виконавцем суду не надано, а
тому правові підстави для задоволення
подання про тимчасове обмеження
боржника ОСОБА_3 у праві виїзду за межі
України у розглядуваному випадку
відсутні.

І оскільки, оскаржувана ухвала
постановлена з додержанням вимог
закону, а доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, то відповідно до вимог ст. 312
ЦПК України колегія суддів відхиляє
апеляційну скаргу та залишає ухвалу
Луцького міськрайонного суду від 05
лютого 2014 року у даній справі без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 313, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу старшого державного
виконавця Першого відділу державної
виконавчої служби Луцького міського
управління юстиції Коренги А.А.
відхилити.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 05 лютого 2014 року
у даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і оскарженню в
касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді