Провадження № 2/742/591/14
унікальний № 742/1596/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

23 квітня 2014 року

Прилуцький міськрайонний суд
Чернігівської області в складі:
головуючого судді Білокур В.І., при
секретарі Сірій І.В., за участю сторін
та їх представників, розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Прилуки справу за позовом ОСОБА_1 до
відділу державної виконавчої служби
Прилуцького міськрайонного управління
юстиції, треті особи на стороні
відповідача Прилуцька міська державна
нотаріальна контора, реєстраційна
служба Прилуцького міськрайонного
управління юстиції про зняття арешту
на майно та виключення з запису з
Єдиного реєстру заборон відчуження
об"єктів нерухомого майна, -

В С Т
А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду
з даним позовом вказуючи на те, що 01.10.2002
року він придбав 1/4 частину квартири, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.
На цей час він вирішив розпорядитися
своєю власністю, але в нотаріальній
конторі йому повідомили про перешкоду
в цьому, із-за наявності обтяження
накладеного нотаріусом на підставі
постанови про арешт Прилуцького
міського відділу державної виконавчої
служби від 30.05.2001 року. Оскільки до
цього часу не знято арешт на його
(ОСОБА_1) майно, зокрема 1/4 частину
вищеназваної квартири, позивач і
просив суд зняти арешт із належного
йому майна та виключити з Єдиного
реєстру заборон відчуження об"єктів
нерухомого майна запис про заборону
відчуження належного йому майна (а.с.2.3).

В судовому засіданні :

Представник позивача ОСОБА_1 -
адвокат ОСОБА_3 уточнила позовні вимоги
та остаточно сформулювавши їх просить
суд лише зняти арешт на його (ОСОБА_1)
майно, зокрема 1/4 частки квартири, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, а тому
Ухвалою суду залишено без розгляду
вимоги в частині виключення із запису
з Єдиного реєстру заборон відчуження
об"єктів нерухомого майна.

Представник відповідача -
начальник відділу державної
виконавчої служби Прилуцького
міськрайонного управління юстиції
Ярошевич І.О. не заперечив проти
задоволення позовних вимог і пояснив,
що на цей час немає жодних виконавчих
проваджень щодо ОСОБА_1, що жодного
документу (постанови) про накладення
арешту за 2001 рік не збереглося із-за
спливу терміну зберігання, а тому він
не може пояснити причини несвоєчасного
скасування арешту на майно
держвиконавцем та існуючої дотепер
заборони відчуження (арешту) майна
позивача. Таку-ж позицію викладено у
письмовій формі (а.с.24).

Представники третіх осіб до суду
не з"явились, але у письмовому
повідомленні Реєстраційна служба
Прилуцького міськрайонного управління
юстиції вказує на те, що у Єдиному
реєстрі заборон відчуження об"єктів
нерухомого майна не установлено
записів про заборону відчуження майна
ОСОБА_1 (а.с.20), а Прилуцька міська
державна нотаріальна контора
повідомляє про наявність обтяження на
майно ОСОБА_1, на підставі постанови про
арешт Прилуцького міського відділу
державної виконавчої служби від 30.05.2001
року (а.с.25-26).

Заслухавши пояснення сторін та їх
представників, дослідивши матеріали
справи суд приходить до висновку
задовольнити позовні вимоги з таких
підстав.

В судовому засіданні безспірно
установлено, що позивач ОСОБА_1 має
право власності на нерухоме майно,
зокрема 1/4 частину квартири в АДРЕСА_1,
що підтверджується інформаційною
довідкою з Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно (а.с.22). Згідно
повідомлення Прилуцької міської
державної нотаріальної контори
підтверджується той факт, що до цього
часу існує обтяження на майно позивача
ОСОБА_1, зокрема на 1/4 частину квартири
АДРЕСА_1, накладеної нотаріусом на
підставі постанови про арешт
Прилуцького міського відділу
державної виконавчої служби від 30.05.2001
року (а.с.25-26).

В судовому засіданні не
установлено жодних зобов"язань
позивача ОСОБА_1 згідно виконавчих
проваджень і ніхто не оспорює його
права власності на 1/4 частину
вищеназваної квартири. Отже,
відповідно до положень ст. 3 ЦПК України
слід визнати порушеним право позивача
із-за неправомірної дії
(нескасування держвиконавцем)
вищеназваної постанови про накладення
арешту на майно, а тому суд вважає
необхідним визнати недійсною на цей
час існуючу заборону віджучення
нерухомого майна належного ОСОБА_1,
зокрема, арешт 1/4 частини вищеназваної
квартири, тим самим будуть поновлені
права позивача щодо можливості
повноцінного розпорядження
(відчуження) зазначеного нерухомого
майна.

При цьому суд констатує той факт,
що відповідач діяв неправомірно,
оскільки до цього часу органом ДВС не
було прийнято мір щодо зняття арешту на
майно позивача, що і змусило останнього
звернутися до суду за захистом своїх
прав. Така бездіяльність відповідача
прямо суперечить вимогам ст. 49 Закону
України "Про виконавче провадження" (на
той час діюча ст.38 цього Закону) про те,
що саме на державного виконавця
покладається обов"язок скасувати
арешт, накладений на майно боржника,
чого не було зроблено у даному разі.

Відповідно до ч. 4 ст. 41
Конституції України, ч.1,2 ст.321
Цивільного кодексу України - право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.
Особа може бути позбавлена права
власності або обмежена у його
здійсненні лише у випадках і в порядку,
встановлених законом. Згідно до ч. 1 ст.
328 ЦК України право власності
набувається на підставі, що не
заборонені законом, зокрема із
правочинів.

За таких обставин, вирішуючи
спірні правовідносини у даній справі,
суд керується положеннями ст. 26 Закону
України "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень" та п.67 "Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень" про те, що судове рішення, що
набрало законної сили є підставою для
припинення обтяження у державному
реєстрі.

На підставі викладеного,
керуючись ст. ст. 10, 15, 60, 88, 213-215, 294 ЦПК
України, суд -

В И Р
І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Зняти арешт на об"єкт житлової
нерухомості - 1/4 частину квартири
належної ОСОБА_1 розташованої за
адресою: АДРЕСА_1, що накладений
Прилуцькою міською державною
нотаріальною конторою 30.05.2001 року за
№290 в Реєстрі для реєстрації заборон,
на підставі постанови про арешт
Прилуцького міського відділу
державної виконавчої служби від 30.05.2001
року.

Копію даного судового рішення
направити Прилуцькій міській
державній нотаріальній конторі та
Реєстраційній службі Прилуцького
міськрайонного управління юстиції, для
відому.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Чернігівської
області через Прилуцький
міськрайонний суд шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя

Білокур В.І.