Справа № 354/80/13- ц
Провадження № 22-ц/779/313/2014
Головуючий у 1 інстанції Марчак Ю. І.
Суддя-доповідач Горейко М.Д.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючої Горейко М.Д.

суддів: Вакарук В.М.,
Проскурніцького П.І.

секретаря Гавриляк Є.М.

з участю представника відповідача
ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_2, відділу
Держземагенства в м. Яремче
Івано-Франківської області,
Івано-Франківської регіональної філії
Державного підприємства «Центр
земельного кадастру», третя особа, що
не заявляє самостійних вимог щодо
предмету спору ОСОБА_7, Яблуницька
сільська рада, про визнання недійсним
державного акту на право власності на
земельну ділянку площею 0,2177 га для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд від 20.08.2012 року,
кадастровий номер земельної ділянки:
:12:001:0002, виданого на ім'я ОСОБА_5,
ОСОБА_2 як співвласникам вказаної
земельної ділянки за апеляційними
скаргами ОСОБА_4 та представника ОСОБА_7
- ОСОБА_8 на рішення Яремчанського
міського суду Івано-Франківської
області від 11 грудня 2013 року, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Яремчанського міського суду
Івано-Франківської області від 11
грудня 2013 року відмовлено в
задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5,
ОСОБА_2, відділу Держземагенства в м.
Яремче Івано-Франківської області,
Івано-Франківської регіональної філії
Державного підприємства «Центр
земельного кадастру», третя особа, що
не заявляє самостійних вимог щодо
предмету спору ОСОБА_7, Яблуницька
сільська рада, про визнання недійсним
державного акту на право власності на
земельну ділянку площею 0,2177 га для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд від 20.08.2012 року,
кадастровий номер земельної ділянки:
:12:001:0002, виданого на ім'я ОСОБА_5,
ОСОБА_2 як співвласникам вказаної
земельної ділянки.

Не погодившись з таким рішенням суду,
ОСОБА_4 та представник ОСОБА_7 - ОСОБА_8
подали апеляційні скарги, в яких
посилаються на неповне з'ясування
судом обставин справи, невідповідність
висновків суду фактичним обставинам
справи, порушення норм матеріального
та процесуального права.

Зокрема апелянт ОСОБА_4 зазначає, що в
порушення вимог ст. 213 ЦПК України та п. 2
постанови Пленуму Верховного Суду
України №14 від 18.12.2009 року «Про судове
рішення у цивільній справі»
оскаржуване рішення суду ґрунтується
виключно на поясненнях та запереченнях
відповідачів. Ухвалюючи рішення суд
першої інстанції не взяв до уваги її
доводи та докази, долучені нею на
підтвердження позовних вимог. Так, вона
вказувала на наявність перетину
земельних ділянок, що належать їй та
відповідачам ОСОБА_2 і ОСОБА_5, що
підтверджується листом відділу
Держкомзему у м. Яремче від 08.05.2012 року.
На підтвердження зазначеної накладки
земельних ділянок нею подано також
копію висновку №0029/12-22 судової
земельно-технічної експертизи від
30.11.2012 року, яка здійснювалася вже після
видання 20.08.2012 року ОСОБА_5 та ОСОБА_2
державного акту на право власності на
земельну ділянку, копії плану
встановлення меж ОСОБА_9 та плану схеми
забудови земельної ділянки. Про
порушення норм чинного законодавства
при виготовленні технічної
документації та державного акту на
право власності на земельну ділянку
ОСОБА_5 та ОСОБА_2 свідчить також лист
Івано-Франківської регіональної філії
ДП «Центр державного земельного
кадастру» від 21.01.2013 року, в якому
зазначається, що виніс в натуру (на
місцевість) меж земельних ділянок, що
належать ОСОБА_2, ОСОБА_5 та ОСОБА_10 і
закріплення меж вказаних земельних
ділянок межовими знаками буде
відбуватись 04.02.2013 року о 10 год. Однак
державний акт на право власності на
земельну ділянку ОСОБА_5 та ОСОБА_2
видано 20.08.2012 року, тобто до
встановлення меж земельної ділянки.
При розгляді справи суд не досліджував
та не дав жодної правової оцінки
наведеним доказам, а оскаржуване
рішення не містить жодного мотиву щодо
прийняття чи відмови у прийнятті
вказаних доказів.

Також апелянт вказує, що не відповідає
обставинам справи висновок суду про те,
що з технічної документації із
землеустрою земельної ділянки ОСОБА_2
та ОСОБА_5, оглянутої та перевіреної в
судовому засіданні, вбачається, що
вказаний документ відповідає вимогам
ст. 186 ЗК України. В технічній
документації із землеустрою земельної
ділянки ОСОБА_2 та ОСОБА_5 мається акт
про підтвердження існуючих меж ділянки
в натурі. В акті також зазначено, що
зауважень з боку представників
сільської ради та суміжних
землекористувачів при винесенні межі
земельної ділянки в натуру не було.
Проте, ні суміжні землекористувачі, ні
представник Яблуницької сільської
ради не повідомлялись та не були
присутні при складенні вказаного акту,
про що ствердив в судовому засіданні
представник Яблуницької сільської
ради. Вказаний акт не містить підписів
суміжних землекористувачів та
представника Яблуницької сільської
ради. Більше того, невідомо коли
вказаний акт взагалі складався,
оскільки він не містить дати його
складання.

Апелянт стверджує, що неодноразово
вказувала на факт незаконної зміни
відповідачами кадастрового номеру
земельної ділянки, що придбана ОСОБА_2
та ОСОБА_5, в порушення вимог ст. 16 ЗУ
«Про Державний земельних кадастр», що
залишилось поза увагою суду.

Крім того, апелянт зазначає, що
оскаржуване рішення суд обґрунтував
недоведеністю позовних вимог і при
цьому двічі відмовив їй в задоволенні
клопотань про призначення судової
землевпорядної експертизи та судової
інженерно-технічної експертизи, що
сприяло б повному з'ясуванню обставин,
якими вона обґрунтовувала свій позов.

З наведених підстав апелянт ОСОБА_4
просить рішення Яремчанського
міського суду Івано-Франківської
області від 11 грудня 2013 року скасувати
та ухвалити нове рішення, яким її позов
задоволити повністю.

Представник ОСОБА_7 - ОСОБА_8 мотивує
апеляційну скаргу тим, що при видачі
ОСОБА_5 та ОСОБА_2 державного акту на
право власності на земельну ділянку
відповідачами не було дотримано п. 1.12
наказу державного комітету України по
земельних ресурсах №43 від 04.05.1999 року
«Про затвердження Інструкції про
порядок складання, видачі, реєстрації і
зберігання державних актів на право
приватної власності на землю, право
колективної власності на землю, право
власності на землю і право постійного
користування землею, договорів на
право тимчасового користування землею
(в тому числі на умовах оренди) та
договорів оренди землі», в якому
зазначено, що складання державного
акта на право власності на земельну
ділянку при передачі або наданні
земельних ділянок громадянам… всіх
видів проводиться після перенесення в
натуру (на місцевість) меж земельної
ділянки та закріплення їх
довгостроковими межовими знаками
встановленого зразка за затвердженим в
установленому порядку проектом
відведення цієї ділянки. Також
відповідачами не дотримано вимог п. 1.16
даного наказу та вимог п. 2.8 наказу
державного комітету України по
земельних ресурсах №376 від 18.05.2010 року
«Про затвердження Інструкції про
встановлення (відновлення) меж
земельних ділянок в натурі (на
місцевості) та їх закріплення межовими
знаками», на що суд першої інстанції
уваги не звернув, а тому оскаржуване
рішення суду є незаконним та
необґрунтованим.

З наведених підстав просив рішення
Яремчанського міського суду
Івано-Франківської області від 11
грудня 2013 року скасувати та ухвалити
нове рішення, яким позов ОСОБА_4
задоволити в повному обсязі.

В засідання апеляційного суду апелянти
ОСОБА_4 та представник ОСОБА_7 - ОСОБА_8
не з'явились, надіслали суду телеграми,
в яких просили розгляд справи
відкласти. ОСОБА_4 повідомила, що
з'явитись не може у зв'язку з її
хворобою та неповнолітньої дитини.
ОСОБА_8 повідомив, що зайнятий в
розгляді кримінальної справи. При
цьому сторони не надали підтверджуючих
документів.

Представник відповідача відділу
Держземагенства в м. Яремче
Івано-Франківської області не з'явився
в судове засідання, надіслав суду
письмове клопотання про розгляд справи
в порядку письмового провадження,
апеляційну скаргу ОСОБА_4 заперечив у
повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_5, представник
відповідача Івано-Франківської
регіональної філії Державного
підприємства «Центр земельного
кадастру» та представник третьої
особи, що не заявляє самостійних вимог
щодо предмету спору Яблуницької
сільської ради в судове засідання не
з'явилися, про час та день розгляду
справи повідомлені у встановленому
законом порядку, причину неявки суду не
повідомили.

З урахуванням положення ст. 305 ЦПК
України колегія суддів ухвалила про
розгляд справи за їх відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_2 в
судовому засіданні доводи апеляційних
скарг не визнала, посилаючись на
обґрунтованість висновків суду,
просила відхилити апеляційні скарги.

Заслухавши доповідача, пояснення
представника відповідача ОСОБА_2,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши відповідність висновків
суду фактичним обставинам справи та
правильність застосування судом норм
матеріального і процесуального права у
вирішенні даного спору, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційні скарги
слід відхилити з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
вбачається з матеріалів справи, що
ОСОБА_2 та ОСОБА_5 є власниками
земельної ділянки площею 0,2177 га,
розташованої в уч. Село с. Яблуниця
Яремчанської міської ради
Івано-Франківської області, з цільовим
призначенням - для будівництва і
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд, з
кадастровим номером :12:001:0002, що
підтверджується державним актом на
право власності на земельну ділянку
серії ЯМ №625756, виданим 20.08.2012 року.

Відповідачі придбали вказану земельну
ділянку у ОСОБА_9 29.08.2008 року, що
підтверджується договором купівлі
продажу земельної ділянки,
зареєстрованим в реєстрі за №3217.
Вказаний договір купівлі-продажу
земельної ділянки є належним, дійсним і
позивач факт належного придбання
відповідачами вказаної земельної
ділянки не ставить під сумнів.

Із договору купівлі-продажу земельної
ділянки від 29.08.2008 року вбачається, що
ОСОБА_9 була належним землевласником і
володіла даною земельною ділянкою на
підставі державного акту на право
власності на земельну ділянку серії ІФ
№014220, виданого Яблуницькою сільською
радою на підставі рішення сільської
ради від 11.04.2003 року за №26 та
зареєстрованого в Книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі 20.08.2008 року за
№12, кадастровий номер 160130001.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_4, суд першої інстанції
виходив з того, що позивачем не
доведено факту порушення її прав на
земельну ділянку внаслідок
виготовлення відповідачами ОСОБА_2 та
ОСОБА_5 державного акту на земельну
ділянку, яку вони придбали у ОСОБА_9 Їх
дії по виготовленню державного акту
узгоджуються з нормами чинного
законодавства, які регулюють спірні
правовідносини та не тягнуть за собою
зміну конфігурації, площі чи місця
розміщення земельної ділянки, яку вже
було відведено у власність
попереднього власника.

З таким висновком суду першої
інстанції колегія суддів погоджується,
виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 Земельного
кодексу України громадяни України
набувають права власності на земельні
ділянки на підставі: а) придбання за
договором купівлі-продажу, ренти,
дарування, міни, іншими
цивільно-правовими угодами; б)
безоплатної передачі із земель
державної і комунальної власності; в)
приватизації земельних ділянок, що
були раніше надані їм у користування; г)
прийняття спадщини; ґ) виділення в
натурі (на місцевості) належної їм
земельної частки (паю).

Згідно ст. 125 Земельного кодексу
України право власності на земельну
ділянку, а також право постійного
користування та право оренди земельної
ділянки виникають з моменту державної
реєстрації цих прав.

Документом, що посвідчує право
власності на земельну ділянку чи право
постійного користування земельною
ділянкою, за змістом ст. 126 Земельного
кодексу України (в редакції чинній на
час виникнення спірних правовідносин)
є державний акт.

Відповідно до п. 1.13. Інструкції про
порядок складання, видачі, реєстрації і
зберігання державних актів на право
власності на земельну ділянку і право
постійного користування земельною
ділянкою та договорів оренди землі,
затвердженої наказом Державного
Комітету України по земельних ресурсах
04.05.99 за №43, складання державного акта
на право власності на земельну ділянку
та на право постійного користування
земельною ділянкою при передачі
земельної ділянки, що була раніше
надана громадянам, підприємствам,
установам, організаціям і об'єднанням
громадян всіх видів, у постійне
користування або при переоформленні
правоустановних документів на ці
земельні ділянки, проводиться після
відновлення меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості) та закріплення
їх довгостроковими межовими знаками
встановленого зразка за затвердженою
відповідною технічною документацією.

Судом першої інстанції установлено, що
попереднім власником спірної
земельної ділянки при її відчуженні
відповідачам ОСОБА_2 та ОСОБА_5 технічна
документація не передавалась. Також
вона не збереглась в архіві
Держземагенства, про що вказано в листі
останнього. Однак, наявність у ОСОБА_9
технічної документації із землеустрою
на земельну ділянку та прийнятого
обмінного файла, встановлення меж
земельної ділянки при виготовленні
державного акту на земельну ділянку
сторони визнали.

За наведених обставин суд першої
інстанції правильно дійшов висновку,
що у відповідачів виникла законодавчо
встановлена необхідність у
виготовленні нової технічної
документації із встановлення меж
земельної ділянки. А тому правомірним є
виготовлення відповідачами технічної
документації та використання при
відновленні меж даних обмінного файлу
ОСОБА_9 є підставним.

Пунктами 2.3., 2.4. Інструкції визначено,
що межі земельних ділянок, що
передаються або надаються у власність
чи у користування, відновлюються або
переносяться в натуру (на місцевість)
за наявними планово-картографічними
матеріалами. Крайні поворотні точки
кожної межі закріплюються
довгостроковими межовими знаками
встановленого зразка. Перенесення в
натуру (на місцевість) або відновлення
всіх поворотних точок меж земельної
ділянки здійснюється геодезичними
методами з прив'язкою не менше двох
характерних закріплених поворотних
точок до пунктів державної геодезичної
мережі та до твердих точок на
місцевості. Здійснюється кадастрова
зйомка земельної ділянки з наступним
вирахуванням координат поворотних
точок меж (у державній або умовній
системі координат) і площі ділянки. За
результатами виконаних робіт
складається кадастровий план
земельної ділянки.

Відповідно до пункту 2.6. Інструкції про
встановлення (відновлення) меж
земельних ділянок в натурі (на
місцевості) та їх закріплення межовими
знаками, затвердженої наказом
Державного Комітету України по
земельних ресурсах 18.05.2010 року за №376 (в
редакції чинній на час виникнення
спірних правовідносин), виконавці для
спрощення створення зйомочної основи,
необхідної для виконання робіт з
встановлення меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості), можуть
отримувати у встановленому
законодавством порядку відомості про
наявні пункти державної геодезичної
мережі та геодезичних мереж згущення з
Державного картографо-геодезичного
фонду у відповідній системі координат;
каталоги координат та викопіювання з
чергового кадастрового плану в
актуальному стані.

Згідно технічної документації із
землеустрою по переоформленню
Державного акту та підготовки до
видачі нового Державного акту на право
власності на землю громадянам ОСОБА_2,
ОСОБА_5 (а.с. 106-126 в т. 1) саме такі
каталоги координат було використано
землевпорядною організацією при
встановленні меж земельної ділянки
останніх, а також внесено дані до
обмінних файлів, які є електронним
документом на земельну ділянку, який
містить координати поворотних точок,
площу, угіддя, цільове призначення,
підставу набуття ділянки у власність,
дані про власника, дані про виконавця
робіт із землеустрою, інформацію про
суміжних землевласників, дані про
правовстановлюючі документи на
земельну ділянку та ін.

Технічна документація із землеустрою
та обмінний файл на спірну земельну
ділянку були предметом перевірки
відділу Держкомзему у м. Яремче 20.10.2011
року та адміністратора
автоматизованої системи ДЗК -
Івано-Франківською регіональною
філією Центру ДЗК.

За результатами перевірки відділу
Держкомзему (а.с. 124 в т. 1) Документація
із землеустрою на земельну ділянку
набувачів ОСОБА_2 та ОСОБА_5 відповідає
умовам надання земельної ділянки
згідно із дозволом на розробку
документації із землеустрою в частині
її правового режиму, кількісних та
якісних характеристик, дані обмінного
файлу відповідають документації із
землеустрою, дані про земельну ділянку
відповідають черговому кадастровому
плану.

За результатами перевірки
Івано-Франківської регіональної філії
Центру ДЗК (а.с. 125 в т. 1) обмінний файл
відповідає вимогам, установленим до
його структури, змісту та формату,
зауваження відсутні. Відомості до
автоматизованої системи внесені.

Спірній земельній ділянці присвоєно
кадастровий номер та дані про земельну
ділянку внесені до поземельної книги.

За наявності таких даних суд правильно
дійшов висновку про недоведеність
накладення спірної земельної ділянки
на земельну ділянку позивачки, а тому
доводи апелянта про безпідставність
відмови суду в призначенні судової
землевпорядної експертизи та судової
інженерно-технічної експертизи не
заслуговують на увагу. Адже, висновок
експерта в силу ч. 6 ст. 147 ЦПК України не
має наперед встановленого значення,
йому не надається перевага перед
іншими доказами і, як всі інші докази,
він оцінюється суддею за внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Доводи апелянта про незаконну зміну
кадастрового номера земельної ділянки
відповідачів не узгоджуються з
положеннями п. 144 Тимчасового порядку
присвоєння кадастрового номера
земельній ділянці, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 18 серпня 2010 р. №749 (в редакції чинній
на час виникнення спірних
правовідносин), відповідно до якого у
разі коли під час погодження та
затвердження документації із
землеустрою виникла потреба у внесенні
змін до відомостей про земельну
ділянку, внесених до автоматизованої
системи, визначений кадастровий номер
анулюється. Анульований кадастровий
номер не може бути присвоєний іншій
земельній ділянці.

Відповідно до статті 16-17 Порядку
Територіальний орган Держземагентства
також присвоює і кадастровий номер
ділянці, яка передана у власність і не
потребує державної реєстрації. При
цьому відділ Держземагенста перевіряє
наявність технічної документації на
таку ділянку в архіві. Якщо така
документація із землеустрою відсутня,
то згідно із п.п. 2 статті 17 Порядку
Держземагенство інформує власника
(користувача) такої ділянки або
уповноважену ним особу про
необхідність розроблення технічної
документації із землеустрою щодо
встановлення меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості). Визначення та
присвоєння кадастрового номера
земельній ділянці у такому разі
здійснюються відповідно до абзацу
десятого пункту 11, пунктів 12 - 143, абзацу
другого пункту 144 цього Тимчасового
порядку на підставі заяви про державну
реєстрацію земельної ділянки, до якої
додаються документи, зазначені в
абзацах третьому - шостому пункту 11
цього Тимчасового порядку, документ, що
посвідчує право на земельну ділянку.

За даними листа відділу
Держземагенства у місті Яремчому від
26.06.2013 року земельній ділянці ОСОБА_2
було присвоєно кадастровий номер
:12:001:0002, оскільки з 2006 року діє
нове програмне забезпечення, яке
ідентифікує земельні ділянки за
кадастровими зонами та кадастровими
кварталами, а тому відбулась зміна
кадастрового номеру ділянки, оскільки
саме такою є технічна можливість
внесення даних до Автоматизованої
системи.

З урахуванням встановлених обставин
справи та викладеного суд першої
інстанції правильно дійшов висновку,
що присвоєння кадастрового номеру
земельній ділянці ОСОБА_2 та ОСОБА_5 не
суперечить нормам матеріального права,
які регулюють такі відносини.

Посилання апелянта на лист
Івано-Франківської регіональної філії
ДП «Центр державного земельного
кадастру» від 21.01.2013 року про те, що
виніс в натуру (на місцевість) меж
земельних ділянок, що належать ОСОБА_2,
ОСОБА_5 та ОСОБА_10 і закріплення меж
вказаних земельних ділянок межовими
знаками буде відбуватись 04.02.2013 року о 10
год., як на доказ порушення норм чинного
законодавства при виготовленні
технічної документації та державного
акту на право власності на земельну
ділянку ОСОБА_5 та ОСОБА_2, не
заслуговують на увагу, оскільки такий
був предметом дослідження в суді
першої інстанції. Всі докази судом
оцінені в сукупності і відповідно до
встановлених обставин, а суд
апеляційної інстанції не вправі
переоцінювати докази, які були
досліджені судом першої інстанції.

Доводи апелянта ОСОБА_8 - представника
ОСОБА_7 про невідповідність технічної
документації на спірну земельну
ділянку вимогам чинного законодавства
та невідповідність підписів на
документах, що містяться в ній не
узгоджуються з нормами матеріального
та процесуального права, які регулюють
такі правовідносини.

Відповідно до пункту 2.8 Інструкції про
встановлення (відновлення) меж
земельних ділянок в натурі (на
місцевості) та їх закріплення межовими
знаками, затвердженої наказом
Державного Комітету України по
земельних ресурсах 18.05.2010 року за №376 (в
редакції чинній на час виникнення
спірних правовідносин) технічна
документація із землеустрою щодо
встановлення меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості) включає:

пояснювальну записку, яка містить опис
місця розташування земельної ділянки,
відомості про власника (користувача)
земельної ділянки, відомості про
виконавця (виконавців), реквізити
відповідних ліцензій, необхідних для
виконання робіт, відомості про
власників (користувачів) суміжних
земельних ділянок, стислий опис
виконаних робіт;

технічне завдання на встановлення меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) (додаток 1);

копію документа, що посвідчує фізичну
особу, або копію свідоцтва про державну
реєстрацію юридичної особи;

копію документа, що посвідчує право на
земельну ділянку (у разі його
наявності);

матеріали польових
топографо-геодезичних робіт;

план меж земельної ділянки, складений
за результатами кадастрової зйомки, на
якому відображаються зовнішні межі
земельної ділянки із зазначенням
власників (користувачів) суміжних
земельних ділянок, усі поворотні точки
меж земельної ділянки, лінійні проміри
між точками по межах земельної ділянки,
межі вкраплених земельних ділянок із
зазначенням їх власників
(користувачів). На бажання замовника
замість плану меж земельної ділянки
може складатися кадастровий план
земельної ділянки;

перелік обмежень у використанні
земельної ділянки і наявні земельні
сервітути;

у разі необхідності документ, що
підтверджує повноваження особи діяти
від імені власника (користувача)
земельної ділянки при встановленні меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості);

акт прийомки-передачі межових знаків
на зберігання, який включається до
документації із землеустрою після
виконання робіт із встановлення меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) та закріплення їх межовими
знаками.

Суд першої інстанції, оглянувши в
судовому засіданні технічну
документацію на спірну земельну
ділянку, яка виготовлена на замовлення
ОСОБА_5 та ОСОБА_2, правильно дійшов
висновку, що всі складові, перелічені у
наведеній Інструкції, вказана технічна
документація містить в собі, а долучені
довіреності, на підставі яких діяли
представники замовників, спростовують
твердження позивача про те, що
відповідачі не підписували свою
документацію.

Інші доводи апелянтів колегія суддів
вважає не суттєвими, та такими, що були
предметом дослідження суду.

Виходячи із змісту ч. 2 ст. 303 ЦПК
України, суд апеляційної інстанції не
вправі переоцінювати докази, які судом
першої інстанції досліджені у
встановленому законом порядку, а
апеляційна скарга не містить посилання
на нові докази, що давало б підставу для
скасування рішення суду першої
інстанції і ухвалення нового рішення.

Розглянувши справу в межах заявленого
позову та в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку, що фактичні обставини справи
судом першої інстанції з'ясовано
всебічно та повно, дано їм вірну
правову оцінку, а рішення суду ухвалено
з додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313- 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги ОСОБА_4 та
представника ОСОБА_7 - ОСОБА_8 відхилити.

Рішення Яремчанського міського суду
Івано-Франківської області від 11
грудня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з часу
проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з часу
набрання законної сили.

Головуюча
Горейко М.Д.

Судді:
Вакарук В.М.

Проскурніцький П.І.