У Х В А Л А

18 лютого 2014 року Білоцерківський
міськрайонний суд Київської області в
складі:

головуючого Голуб А. В.

при секретарі Руденко Н. Е.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Білій Церкві залі суду №4
заяву ОСОБА_1 про стягнення середнього
заробітку в розмірі 12 795,66 грн. за час
затримки виконання рішення
Білоцерківського міськрайонного суду,
який розглядав трудовий спір про
поновлення на посаді в порядку ст. 236
КЗпП України,-

В С Т А Н О В И В:

Заявниця звернулася до суду з вказаною
заявою у порядку ст. 236 КЗпП України,
посилаючись на те, що 05.12.2008 року вона
спільно з ОСОБА_2 створила Приватне
підприємство "Політранстур", державна
реєстрація якого проведена 17.12.2008 року
і відповідно до Статуту ПП
"Політранстур" вона працювала на посаді
головного бухгалтера. Заявниця
вказувала на те, що 26.03.2012 року
директором ОСОБА_2 було навмисно видано
незаконний наказ про її звільнення з
роботи за прогул без поважних причин
21.03.2012 року та 26.03.2012 року по п.4 ст. 40 КЗпП
України. Заявниця посилалася на те, що
рішенням Білоцерківського
міськрайонного суду від 20.07.2012 року
було частково задоволено її позов до
Приватного підприємства
"Політранстур", ОСОБА_2 про скасування
незаконного наказу про звільнення за
прогули головного бухгалтера та було
скасовано наказ №03 від 26.03.2012 року
Приватного підприємства "Політранстур"
про звільнення головного бухгалтера
ОСОБА_1 26.03.2012 року за прогул без
поважних причин; поновлено ОСОБА_1 на
посаді головного бухгалтера
Приватного підприємства
"Політранстур"; стягнуто з Приватного
підприємства "Політранстур" на користь
ОСОБА_1 5 092 грн. 80 коп. середнього
заробітку за час вимушеного прогулу та
на користь держави 214 гривень 60 коп.
судового збору; в задоволенні іншої
частини позову ОСОБА_1 відмовлено.
Рішення суду про поновлення на роботі
підлягало негайному виконанню. 20.07.2012
року Білоцерківський міськрайонний
суд видав виконавчий лист, який
заявниця пред"явила до виконання 23.07.2012
року. Згідно до ухвали колегії суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області
від 06.11.2012 року апеляційну скаргу
ОСОБА_2 відхилено, а рішення
Білоцерківського міськрайонного суду
Київської області від 20.07.2012 року
залишене без змін. Заявниця вказувала
на те, що постановою державного
виконавця 24.07.2012 року було відкрито
виконавче провадження, а постановою
від 16.05.2013 року виконавче провадження
закінчено. Заявниця посилалася на те,
що її було поновлено на посаді
головного бухгалтера тільки 16.05.2013 року
і з 23.07.2012 року по 16.05.2013 року мала місце
затримка виконання рішення про
поновлення на роботі ОСОБА_1 Заявниця
просила суд постановити ухвалу, якою
донарахувати і стягнути з Приватного
підприємства "Політранстур" в особі
директора ОСОБА_2 12 795,66 грн. середнього
заробітку за час затримки виконання
судового рішення від 20.07.2012 року,
поклавши на ОСОБА_2 обов"язок по
покриттю шкоди у зв"язку з здійсненням
щодо заявниці незаконного звільнення
та затримки виконання рішення суду про
поновлення заявниці на роботі.

В судовому засіданні заявниця уточнила
свою вищевказану заяву, про що надала
суду відповідну заяву в якій просила
суд постановити ухвалу, якою
донарахувати і стягнути з ОСОБА_2 на
користь заявниці 12 795,66 грн. середнього
заробітку за час затримки виконання
судового рішення від 20.07.2012 року.

В судовому засіданні заявниця ОСОБА_1
підтримала свою уточнену заяву.

Представник ПП "Політранстур" до суду
не з"явився, про день і час розгляду
заяви був повідомлений належним чином,
причину неявки суду не повідомив.

ОСОБА_2 до суду не з"явилася, про день і
час розгляду заяви була повідомлена
належним чином, надала до суду письмові
заперечення проти заяви, в яких просила
розглядати заяву ОСОБА_1 без її участі.

Заслухавши пояснення заявниці,
оглянувши матеріали цивільних справ №
1003/7890/12 2/1003/2369/2012, та № 357/7849/13-ц 4-с/357/23/13,
а також матеріали, які були додані до
заяви, суд вважає, що заява ОСОБА_1 не
підлягає до задоволення.

В судовому засіданні встановлено, що
відповідно до п. 1.1 Статуту Приватного
підприємства "Політранстур"
затвердженого протоколом №1 зборів
засновників від 05.12.2008 року, Приватне
підприємство "Політранстур", створено
згідно з рішенням та на основі
приватної власності громадян України
ОСОБА_2 та ОСОБА_1. Згідно до п.1.4 Статуту,
засновниками підприємства є: фізична
особа: громадянка України ОСОБА_2, та
фізична особа: громадянка України
ОСОБА_1. Державну реєстрацію юридичної
особи було проведено 17.12.2008 року.

Судом також встановлено, що відповідно
до протоколу №1 зборів засновників ПП
"Політранстур" від 05.12.2008 року
засновниками ПП "Політранстур" було
вирішено директором ПП "Політранстур"
призначити ОСОБА_2, а головним
бухгалтером ОСОБА_1 Директором ПП
"Політранстур" ОСОБА_2 було видано наказ
№1 від 30.12.2008 року відповідно до якого
ОСОБА_1 була прийнята на посаду
головного бухгалтера ПП "Політранстур".

Згідно до наказу №03 від 26.03.2012 року за
підписом директора ПП "Політранстур"
ОСОБА_2 ОСОБА_1 було звільнено з
займаної посади головного бухгалтера
ПП "Політранстур" 26.03.2012 року за прогул
без поважних причин, учинений 21 березня
2012 року та 26 березня 2012 року ( п.4 ст. 40
КЗпП України).

В судовому засіданні було встановлено,
що рішенням Білоцерківського
міськрайонного суду від 20.07.2012 року по
цивільній справі за № 1003/7890/12 2/1003/2369/2012
за позовом ОСОБА_1 до Приватного
підприємства "Політранстур", ОСОБА_2 про
скасування незаконного наказу про
звільнення за прогули головного
бухгалтера було вирішено: частково
задоволити позов ОСОБА_1; скасувати
наказ №03 від 26.03.2012 року Приватного
підприємства "Політранстур" про
звільнення головного бухгалтера
ОСОБА_1 26.03.2012 року за прогул без
поважних причин; поновити ОСОБА_1 на
посаді головного бухгалтера
Приватного підприємства
"Політранстур"; стягнути з Приватного
підприємства "Політранстур" на користь
ОСОБА_1 5 092 грн. 80 коп. середнього
заробітку за час вимушеного прогулу та
на користь держави 214 гривень 60 коп.
судового збору; в задоволенні іншої
частини позову ОСОБА_1 відмовити. В
рішенні суду було вказано, що рішення
суду про поновлення на роботі підлягає
негайному виконанню.

На виконання вищевказаного рішення
суду від 20.07.2012 року про поновлення на
роботі Білоцерківським міськрайонним
судом 20.07.2012 року було видано
виконавчий лист № 1003/7890/12 2/1003/2369/12 про
поновлення ОСОБА_1 на посаді головного
бухгалтера Приватного підприємства
"Політранстур". У вказаному виконавчому
листі зазначено, що рішення суду про
поновлення на роботі підлягає
негайному виконанню. Вказаний
виконавчий лист ОСОБА_1 отримала у
Білоцерківському міськрайонному суді
23.07.2012 року. Наведене вбачається із
матеріалів цивільної справи за №
1003/7890/12 2/1003/2369/2012.

В судовому засіданні встановлено, що
23.07.2012 року ОСОБА_1 звернулася із заявою
до начальника МВ ДВС Білоцерківського
МРУЮ про прийняття вказаного
виконавчого листа до виконання і 24.07.2012
року головним державним виконавцем
міського відділу державної виконавчої
служби Білоцерківського
міськрайонного управління юстиції
Прохацьким Р.О. була винесена постанова
про відкриття виконавчого провадження
по виконанню вищевказаного
виконавчого листа і у вказаній
постанові було зазначено, що постанова
підлягає негайному виконанню. Копію
вказаної постанови із супровідним
листом МВ ДВС Білоцерківського МРУЮ
було надіслано боржнику ПП
"Політранстур" рекомендованим листом з
повідомленням про вручення за адресою
вказаною у виконавчому документі:
м.Біла Церква, вул. Гординського 46 а.
Рекомендований лист з повідомленням
про вручення, який направлявся ПП
"Політранстур" повернувся до МВ ДВС
БЦМУЮ з відміткою пошти за закінченням
терміну зберігання. Таким чином згідно
до ч. 1 ст. 31 Закону України "Про
виконавче провадження", боржник ПП
"Політранстур" вважається
повідомленим про відкриття
виконавчого провадження, оскільки йому
було надіслано постанову про відкриття
виконавчого провадження за адресою,
зазначеною у виконавчому документі.
Наведене підтверджується матеріалами
цивільної справи № 357/7849/13-ц 4-с/357/23/13.

Згідно до ухвали колегії суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області
від 06.11.2012 року апеляційну скаргу
ОСОБА_2 на рішення Білоцерківського
міськрайонного суду від 20.07.2012 року
відхилено, а рішення Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 20.07.2012 року залишене без змін.

Також судом встановлено, що 16.05.2013 року
головним державним виконавцем
Прохацьким Р.О. було складено акт
державного виконавця в присутності
понятих, ОСОБА_1, та директора ПП
"Політранстур" ОСОБА_2 У вказаному акті
було вказано, що ОСОБА_1 поновлено на
посаді головного бухгалтера ПП
"Політранстур" згідно наказу №12 від
07.11.2012 року, копію якого вручено ОСОБА_1
ОСОБА_1 допущено до роботи та надано
робоче місце на ПП "Політранстур" за
адресою: Київська область, м.Біла
Церква, вул. Гординського 46 а.

Крім вказаного, в судовому засіданні
було встановлено, що 16.05.2013 року
головним державним виконавцем
міського відділу державної виконавчої
служби Білоцерківського
міськрайонного управління юстиції
Прохацьким Р.О. була винесена постанова
про закінчення виконавчого
провадження на підставі п.8 ч.1 ст. 49
Закону Украни "Про виконавче
провадження" в зв"язку із фактичним
виконанням рішення суду. Так у вказаній
постанові, Прохацьким Р.О. вказано, що
ОСОБА_1 поновлено на посаді головного
бухгалтера ПП "Політранстур", згідно
наказу №12 від 07.11.2012 року по ПП
"Політранстур", ОСОБА_1 допущено до
роботи 16.05.2013 року згідно акта
державного виконавця від 16.05.2013 року.

При вирішенні вказаної заяви, суд
виходить з наступного.

Частиною п'ятою статті 124 Конституції
України передбачено, що судові рішення
ухвалюються іменем України і є
обов'язковими до виконання на всій
території України.

Згідно з пунктом 4 частини першої
статті 367 ЦПК України рішення суду про
поновлення на роботі незаконно
звільненого працівника підлягає
негайному виконанню.

Обов'язок щодо негайного виконання
рішення суду передбачено ч. 5 ст. 235 КЗпП
України та ст. 76 Закону України «Про
виконавче провадження».

Зокрема, положеннями ч. 5 ст. 235 КЗпП
України передбачено, що рішення про
поновлення на роботі незаконно
звільненого або переведеного на іншу
роботу працівника, прийняте органом,
який розглядає трудовий спір, підлягає
негайному виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 76 Закону України «Про
виконавче провадження», рішення про
поновлення на роботі незаконно
звільненого або переведеного
працівника виконується негайно.
Виконання рішення вважається
закінченим з дня видачі відповідного
наказу або розпорядження власником
підприємства, установи, організації
або уповноваженим ним органом,
фізичною особою, фізичною особою -
підприємцем, який прийняв незаконне
рішення про звільнення або переведення
працівника, після чого державний
виконавець виносить постанову про
закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до п.23 Правових позицій
Верховного Суду України від 04 серпня 2010
року №6-11, виходячи зі змісту ст. ст. 24, 31,
ч. 5 ст. 235 КЗпП України, ст. 77 Закону
України "Про виконавче провадження"
негайне виконання рішення суду означає
обов'язок, а не право власника, не
пізніше наступного дня після
проголошення судового рішення видати
наказ (розпорядження) про поновлення
працівника на роботі та фактично
допустити його до виконання попередніх
обов'язків.

Враховуючи вищевикладене, судом
встановлено, що рішення
Білоцерківського міськрайонного суду
від 20.07.2012 року в частині поновлення
ОСОБА_1 на роботі було допущене до
негайного виконання, а тому суд вважає,
що заявник мав бути поновленим ПП
«Політранстур» на роботі не пізніше
наступного дня після проголошення
судового рішення, тобто ПП
«Політранстур» було зобов'язане видати
наказ (розпорядження) про поновлення
ОСОБА_1 на роботі та допустити її до
виконання попередніх обов'язків.

Таким чином, в судовому засіданні було
встановлено, що рішення
Білоцерківського міськрайонного суду
від 20.07.2012 року в частині поновлення
ОСОБА_1 на роботі не було виконано
боржником у добровільному порядку, а
вказане рішення було виконано в
примусовому порядку МВ ДВС БЦМУЮ.

Відповідно до ст. 236 КЗпП України, у разі
затримки власником або уповноваженим
ним органом виконання рішення органу,
який розглядав трудовий спір про
поновлення на роботі незаконно
звільненого або переведеного на іншу
роботу працівника, цей орган виносить
ухвалу про виплату йому середнього
заробітку або різниці в заробітку за
час затримки.

Пунктом 32 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 06 листопада 1992 року № 9
"Про практику розгляду судами трудових
спорів" передбачено, що у випадках
стягнення на користь працівника
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу в зв'язку з незаконним
звільненням або переведенням,
відстороненням від роботи -
невиконанням рішення про поновлення на
роботі, затримкою видачі трудової
книжки або розрахунку він визначається
за загальними правилами обчислення
середнього заробітку, виходячи з
заробітку за останні два календарні
місяці роботи. При цьому враховуються
положення Порядку обчислення
середньої заробітної плати,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 08 лютого 1995 року
№100.

Таким чином оплата вимушеного прогулу
при затримці виконання рішення про
поновлення на роботі працівника
передбачена ст. 236 КЗпП України, а
розмір середньої заробітної плати за
час вимушеного прогулу здійснюється
відповідно до Порядку обчислення
середньої заробітної плати,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 08 лютого 1995 року
№100.

Згідно до п. 8 вищевказаного Порядку
нарахування виплат, що обчислюються із
середньої заробітної плати за останні
два місяці роботи, провадяться шляхом
множення середньоденного (годинного)
заробітку на число робочих днів (годин),
а у випадках, передбачених чинним
законодавством календарних днів, які
мають бути оплачені за середнім
заробітком.

Як вбачається з рішення
Білоцерківського міськрайонного суду
Київської області від 20.07.2012 року у
справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного
підприємства «Політранстур», ОСОБА_2
про скасування незаконного наказу про
звільнення за прогули головного
бухгалтера, середньоденний заробіток
ОСОБА_1 встановлено судом у розмірі 63,66
гривень (а. с. 180). Отже, при розрахунку
середнього заробітку за час затримки
виконання судового рішення про
поновлення на роботі виходити слід
саме з вказаного встановленого судовим
рішенням середньоденного заробітку,
оскільки, іншого розміру
середньоденного заробітку ОСОБА_1 не
встановлено.

Загальна кількість днів затримки
виконання рішення про поновлення
ОСОБА_1 на роботі на посаді головного
бухгалтера ПП «Політранстур» за період
з 23.07.2012 р. по 16.05.2013 року при 5-ти денному
робочому тижні становить 201 робочий
день, а тому середній заробіток буде
становити 12 795,66 грн. /63,66 грн. х 201 р.дн./.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає,
що відповідно до вимог ст. 236 КЗпП
України, саме ПП «Політранстур» з яким
ОСОБА_1 перебувала у трудових
відносинах має нести відповідальність
за затримку виконання рішення
Білоцерківського міськрайонного суду
від 20.07.2012 року.

Відповідно до відомостей в Єдиному
державному реєстрі юридичних та
фізичних осіб -підприємців, які
містяться в матеріалах справи,
державну реєстрацію юридичної особи -
Приватне підприємство "Політранстур"
було проведено 17.12.2008 року і ПП
"Політранстур" не перебуває в процесі
припинення.

Однак ОСОБА_1 просила суд постановити
ухвалу, якою донарахувати і стягнути з
ОСОБА_2 12 795,66 грн. середнього заробітку
за час затримки виконання судового
рішення від 20.07.2012 року на користь
заявниці, вказуючи на те, що саме з вини
ОСОБА_2, яка являється директором та
засновником ПП "Політранстур", не було
своєчасно виконано рішення суду про
поновлення заявниці на роботі.

Суд вважає, що ОСОБА_1 слід відмовити в
задоволенні її заяви про стягнення з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 12 795,66 грн.
середнього заробітку за час затримки
виконання судового рішення від 20.07.2012
року, оскільки ОСОБА_1 не перебувала у
трудових відносинах з ОСОБА_2, а
перебувала у трудових відносинах з ПП
"Політранстур" директором і
співзасновником якого являється
ОСОБА_2

Крім вказаного, суд вважає, що не має
правових підстав для стягнення з
ОСОБА_2 на користь заявниці середнього
заробітку 12 795,66 грн. за час затримки
виконання рішення Білоцерківського
міськрайонного суду від 20.07.2012 року в
частині поновлення ОСОБА_1 на роботі у
порядку ст. 236 КЗпП України, оскільки
вказана стаття КЗпП України передбачає
винесення органом, який розглядав
трудовий спір про поновлення на роботі
незаконно звільненого працівника,
ухвали про виплату йому середнього
заробітку або різниці в заробітку за
час затримки тільки у разі затримки
власником або уповноваженим ним
органом виконання рішення суду, а
ОСОБА_2 не являється власником або
уповноваженим ним органом.

На підставі вищевикладеного та ст.ст.
235, 236 КЗпП України, ст.ст. 10, 11, 60, 210, 212, 367,
368 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні заяви
про стягнення з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 середнього заробітку в розмірі
12 795,66 грн. за час затримки виконання
рішення Білоцерківського
міськрайонного суду, який розглядав
трудовий спір про поновлення на посаді
в порядку ст. 236 КЗпП України.

Ухвала може бути оскаржена до
Апеляційного суду Київської області
через Білоцерківський міськрайонний
суд шляхом подачі апеляційної скарги
на ухвалу суду, яка може бути подана
протягом п"яти днів з дня її
проголошення. У разі, якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п"яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Суддя А. В. Голуб