Номер провадження № 22-ц/785/2268/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Таварткіладзе О. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.01.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Таварткіладзе О.М.

суддів: Кварталової А.М.., Фальчука В.П.

при секретарі: Швець В.Ф.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на
рішення Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 18 грудня 2013 року по справі за
зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3
про поділ майна подружжя, стягнення
компенсації вартості за належну частку
у спільному подружньому майні, -

В С Т А Н О В И Л А:

23 грудня 2011 року ОСОБА_4 в межах
розгляду цивільної справи за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу,
звернулася до суду із зустрічним
позовом про поділ майна подружжя,
стягнення компенсації вартості за
належну частку у спільному подружньому
майні, мотивуючи це тим, що за час
шлюбу з ОСОБА_3 ними придбано майно у
вигляді автомобілю ВАЗ-21101 державний
номер НОМЕР_2 та 1/2 частини трикімнатної
квартири за адресою: АДРЕСА_1.
Враховуючи, що вказане майно
відноситься до фактично неподільних
речей, а користуватися ним сумісно із
ОСОБА_3, позивач не може, просила
стягнути з відповідача компенсацію у
грошовому еквіваленті ? частини
вартості автомобілю, яка становить 20000
грн. та ? частини вартості квартири, яка
становить 80000 грн.

Ухвалою суду від 24.02.2012 року зустрічний
позов прийнятий до провадження разом
із основним про розірвання шлюбу,
провадження по якому відкрито 16.09.2011
року (а. с. 55).

Ухвалою суду від 17.05.2012 року роз`єднано
вимоги та виділено в окремі
провадження справу за позовом ОСОБА_3
до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу та
справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про
поділ майна подружжя, стягнення
компенсації вартості за належну частку
у спільному подружньому майні (а. с. 88).

Рішенням Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 18 грудня 2013 року зустрічний позов
ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто з
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 грошову суму
еквівалентну вартості ? частині
автомобіля ВАЗ-21101 державний номер
НОМЕР_2 у розмірі 15419 грн. 52 коп. В іншій
частині позову відмовлено. Вирішено
питання про судові витрати. Знято
арешт, накладений судом на автомобіль
ВАЗ-21101 державний номер НОМЕР_2 та на
квартиру АДРЕСА_1.

Не погоджуючись з таким рішенням суду
ОСОБА_3 звернувся до суду апеляційної
інстанції з апеляційною скаргою, в якій
просить скасувати вищезазначене
рішення в частині задоволення вимог та
ухвалити в цій частині нове рішення про
відмову у задоволенні позову,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції при постановленні рішення
норм матеріального та процесуального
права.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи
апеляційної скарги та заперечення на
неї, перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість рішення
в межах позовної заяви та доводів
апеляційної скарги, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню на таких
підставах.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах доводів апеляційної скарги та
вимог, заявлених в суді першої
інстанції.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення
суду першої інстанції і ухвалення
нового рішення або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для
справи;

2) недоведеність обставин, що
мають значення для справи, які суд
вважав встановленими;

3) невідповідність висновків
суду обставинам справи;

4) порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права, а також
розгляд і вирішення справи
неповноважним судом; участь в
ухваленні рішення судді, якому було
заявлено відвід на підставі
обставин, що викликали сумнів у
неупередженості судді, і заяву про
його відвід визнано судом апеляційної
інстанції обґрунтованою; ухвалення
чи підписання постанови не тим суддею,
який розглядав справу.

Норми матеріального права
вважаються порушеними або
неправильно застосованими, якщо
застосовано закон, який не
поширюється на ці правовідносини, або
не застосовано закон, який підлягав
застосуванню.

Порушення норм процесуального
права можуть бути підставою для
скасування або зміни рішення, якщо це
порушення призвело до неправильного
вирішення справи.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
Законом. Обгрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з`ясованих обставин, на які сторони
посилаються, як на підставу своїх вимог
або заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені у
судовому засіданні.

Рішення суду у повній мірі зазначеним
вимогам не відповідає.

Частково задовольняючи позов,
стягуючи грошову суму еквівалентну
вартості 1/2 частині автомобіля ВАЗ-21101
державний номер НОМЕР_2 у розмірі 15419
грн. 52 коп., суд першої інстанції
виходив з того, що автомобіль марки ВАЗ
21101, державний номерний знак НОМЕР_2
сторони придбали у шлюбі і даний
автомобіль є сумісною власністю
подружжя. Відповідно до довідки
відділення РЕР ДАІ з обслуговування м.
Білгород Дністровського та Білгород
Дністровського району від 29.02.2012 року
ОСОБА_3 був власником автомобіля ВАЗ
21101, державний номерний знак НОМЕР_2 ,
свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3, який
був зареєстрований в ВРЕР ДАІ 26.06.2007
року. 29 лютого 2012 року автомобіль був
знятий з обліку для продажу згідно
заяви власника (а. с. 139). Автомобіль ВАЗ
21101, державний номерний знак НОМЕР_2 є
неподільною річчю, позивачка
звернулася з позовом саме про
стягнення грошової компенсації в
рахунок вартості 1/2 частини автомобіля,
тому вказаний автомобіль підлягає
залишенню у власності відповідача, з
якого слід стягнути на користь
позивачки грошову суму еквівалентну
вартості 1/2 частини автомобіля марки
ВАЗ 21101, державний номерний знак НОМЕР_2.
Відповідно до листа відділення РЕР ДАІ
з обслуговування м. Білгород
Дністровський та Білгород
Дністровського району в Одеській
області від 21.02.2013 року за № 7/4-254 (а. с.
155), згідно довідки рахунку серії КІМ №
711231 від 29.02.2012 року вартість автомобіля
марки ВАМ-21101, д/н НОМЕР_2, який належав
ОСОБА_3 складає 30 839, 04 грн., які
підлягають стягненню з відповідача на
користь позивача у якості компенсації
за належну їй 1/2 частину спірного
автомобіля, що становить 15419, 52 грн.

Проте повністю погодитися з таким
висновком суду першої інстанції не
можна.

Як вбачається з матеріалів справи
позивачем заявлені вимоги про
стягнення компенсації вартості за
належну частку у спільному подружньому
майні в порядку поділу спільного майна
подружжя з підстав передбачених
Сімейним кодексом України.

На час звернення із вказаними вимогами
у грудні 2011 року спірний автомобіль
був зареєстрований за відповідачем.
Одночасно у грудні 2011 року позивачем
ставилося питання про накладення
арешту на автомобіль.

Зустрічний позов ОСОБА_4 та її заява про
накладення арешту на автомобіль була
вручена ОСОБА_3 лише 24.02.2012 року. Після
отримання вказаних документів, ОСОБА_3
28.02.2012 року надав до суду запит, у якому
запитував інформацію про вжиття судом
заходів забезпечення позову в частині
накладення арешту на спірний
автомобіль. Наступного дня 29.02.2012 року
даний автомобіль був знятий з обліку в
органах ДАІ за заявою власника ОСОБА_3,
що унеможливило виконання ухвали суду
від 05.03.2012 року про накладення арешту на
автомобіль ВАЗ 21101, державний номерний
знак НОМЕР_2.

Згідно п. п. 40, 42 «Порядку державної
реєстрації (перереєстрації), зняття з
обліку автомобілів, автобусів, а також
самохідних машин, сконструйованих на
шасі автомобілів, мотоциклів усіх
типів, марок і моделей, причепів,
напівпричепів, мотоколясок, інших
прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів», затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
від 07.09.1998 року в редакції Постанови
Кабінету Міністрів України від 23.12.2009
року № 1371 вбачається, що необхідною
передумовою продажу автомобіля є
подання власником автомобіля до
підрозділу Державтоінспекції заяви
про зняття автомобіля з обліку у
зв`язку із його відчуженням.

Згідно п. 42 вказаного Порядку у разі
коли транспортний засіб знімається з
обліку у зв*язку із його відчуженням, у
свідоцтві про реєстрацію (технічному
паспорті) або на копії реєстраційної
картки, що додається до свідоцтва про
реєстрацію на пластиковій основі,
робиться запис «Транспортний засіб
знято з обліку для реалізації в межах
України».

При знятті відповідачем спірного
автомобілю з обліку на підставі
довідки рахунку КІМ № 711231 від 29.02.2012
року вартість автомобіля ВАЗ-21101
державний номерний знак НОМЕР_2
становила 30839 грн. 04 коп., з якої були
обчислені податки і збори до бюджету.

Відповідно до абз. 2 п. 30 Постанови
Пленуму Верхвого суду України № 11 від
21.12.2007 року «Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про право на шлюб, розірвання
шлюбу, визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» у випадку,
коли при розгляді вимоги про поділ
спільного сумісного майна подружжя
буде встановлено, що один з них
здійснив його відчуження чи використав
на свій розсуд проти волі іншого з
подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на
її потреби або приховав його, таке
майно або його вартість враховується
при поділі.

Суд першої інстанції правильно вважав,
що позовні вимоги ОСОБА_4 щодо поділу
майна в частині автомобіля ВАЗ-21101
підлягають задоволенню стягненням
компенсації вартості за належну
позивачці частку у спільному
подружньому майні, оскільки зазначене
майно проти волі позивача
відповідачем знято з обліку для
продажу на підставі довідки-рахунку
під час розгляду судом спору про його
поділ.

Втім суд першої інстанції не врахував
пояснення відповідача, що автомобіль
ВАЗ-21101 знятий з обліку та відчужений
ОСОБА_5, який зареєстрував його на себе.
Тобто на час ухвалення рішення спірний
автомобіль був зареєстрований за іншою
особою і тому суд помилково вказав у
мотивувальній частині рішення про те,
що автомобіль підлягає залишенню у
відповідача. При таких обставинах
мотивувальна частина рішення суду
першої інстанції підлягає зміні, а
даний висновок - виключенню із
мотивувальної частини рішення.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які
беруть участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦК України
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Доводи апеляційної скарги про те,
що спірний автомобіль був фактично
відчужений у жовтні 2009 року під час
проживання сторін однією сім`єю в
інтересах сім`ї зі згоди ОСОБА_4 не
підтверджені жодним належним доказом.
При цьому доказування даних обставин,
які заперечуються стороною, не може
ґрунтуватися лише на показаннях
свідків. Сам по собі факт купівлі в той
період іншого автомобіля безумовно не
свідчить про те, що він придбаний в
тому числі за кошти від фактичного
продажу спірного автомобіля. Належних
доказів отримання грошових коштів за
продаж спірного автомобіля, який у
жовтні 2009 року до того ж перебував під
забороною у зв`язку із внесенням його,
як застави для забезпечення виконання
по кредитному договору відповідачем не
надано ані суду першої, ані суду
апеляційної інстанції. Клопотання про
заслуховування у якості свідка ОСОБА_5 -
особи, яка зі слів відповідача придбала
спірний автомобіль, відповідачем не
заявлялося.

Судова колегія не приймає до уваги
доводи апеляційної скарги про те, що
судом незаконно було присуджено
позивачці грошову компенсацію за
автомобіль замість її частки у справі
спільної власності на майно без згоди
та без попереднього внесення другим із
подружжя відповідної грошової суми на
депозитний рахунок суду, оскільки на
час ухвалення рішення спірний
автомобіль відповідачем вже був
відчужений проти волі позивача і не в
інтересах сім`ї , що згідно з п. 30
постанови Пленуму Верховного суду
України № 11 від 21.12.2007 року є підставою
для врахування його вартості при
поділі такого майна.

Судова колегія не погоджується з
доводами апеляційної скарги про
порушення судом норм матеріального
права в частині не призначення
експертизи вартості автомобіля,
оскільки спірний автомобіль на час
розгляду справи вже перебував у
власності іншої особи - ОСОБА_5, а
відповідачем у разі його не згоди із
ціною зазначеною у довідці-рахунку на
підставі якої автомобіль ним був
знятий з обліку 29.02.2012 року відповідна
заява про забезпечення доказів шляхом
призначення експертизи не заявлялася.

Враховуючи, що судом першої інстанції
набуто правильного остаточного
висновку, але у мотивувальній частині
рішення суду помилково зазначено, що
спірний автомобіль слід залишити
відповідачу, рішення в цій частині
підлягає зміні, а вказаний висновок -
виключенню з мотивувальної частини
рішення. В іншій частині рішення слід
залишити без змін.

На підставі викладеного і керуючись
ст. ст. 303, 307, 309, 313, 317 ЦПК України, судова
колегія -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 -
задовольнити частково.

Рішення
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 18 грудня 2013 року - змінити та
виключити із мотивувальної частини
висновок суду про залишення автомобіля
марки ВАЗ-21101, державний номер НОМЕР_2
ОСОБА_3.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Рішення набирає законної сили
з моменту його проголошення, проте може
бути оскаржено до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів з дня набрання
законної сили рішенням суду.

Головуючий
О.М. Таварткіладзе

Судді:
А.М. Кварталова

В.П. Фальчук