ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
Справа № 362/4085/13-ц
Провадження № 2/362/165/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.01.2014 року Васильківський
міськрайонний суд Київської області в
складі:

головуючого - судді Ковбеля М.М.,

при секретарі - Іщенко Л.В., Жердецької
Н.Є.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Василькові
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «Альфа Банк»
до ОСОБА_1 про звернення стягнення на
предмет іпотеки,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з
вищезазначеним позовом, обґрунтовучи
свої позовні вимоги тим, що 29 травня 2008
року між ВАТ «Сведбанк»
(правонаступником якого є ПАТ «Альфа
Банк») та ОСОБА_1 укладено кредитний
договір №2622/0508/77-050, відповідно до умов
якого останній отримав кредит у
розмірі 44 000 доларів США зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 13 % на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення 29.05.2028 року. Окрім
того в забезпечення виконання
зобов'язання за кредитним договором
між позивачем та ОСОБА_1 було укладено
договір іпотеки №92893.

На думку позивача, позичальник ОСОБА_1
умови кредитного договору належним
чином не виконує, у зв'язку з чим станом
на 01 червня 2013 року за кредитним
договором №2622/0508/77-050 наявна
заборгованість в розмірі 341 532,18 грн., а
тому позивач змушений звернутися до
суду з вказаним позовом.

Позивач в судове засідання не з'явився,
надіславши до суду заяву, в якій
просить слухати справу за його
відсутності, позовні вимоги підтримує.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, надіславши до
суду заяву, в якій просив слухати
справу за його відсутності та письмові
пояснення.

Суд, дослідивши письмові матеріали
справи приходить до наступного
висновку.

Відповідно до вимог статей 1 та 3 ЦПК
України, завданням цивільного
судочинства є розгляд і вирішення
цивільних справ з метою захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб,
за захистом яких кожна особа має право
звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 11
Цивільно-процесуального кодексу
України встановлено, що суд розглядає
цивільну справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Судом встановлено, що 29 травня 2008 року
між ВАТ «Сведбанк» (правонаступником
якого є ПАТ «Альфа Банк») та ОСОБА_1
укладено кредитний договір №2622/0508/77-050,
відповідно до умов якого останній
отримав кредит у розмірі 44 000 доларів
США зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 13 % на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом з кінцевим терміном
повернення 29.05.2028 року.

29 травня 2008 року в забезпечення
виконання зобов'язання за кредитним
договором №2622/0508/77-050 між між ВАТ
«Сведбанк» (правонаступником якого є
ПАТ «Альфа Банк») та ОСОБА_1 було
укладено договір іпотеки №2622/0508/77-050-Z-1
посвідчений приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_2, зареєстрованого в
реєстрі за №1779, відповідно до якого
відповідач надав в іпотеку земельну
ділянку, загальною площею 0,061 га, що
розташована за адресою: АДРЕСА_1,
цільове призначення - для ведення
садівництва, кадастровий номер
земельної ділянки :02:009:0085.

16 листопада 2012 року ОСОБА_1 надсилалася
досудова вимога вих.. №83636-102 б/б.

Відповідно до розрахунку
заборгованості станом на 01 червня 2013
року, заборгованість складає 341 532,18
гривень, в тому числі: заборгованість
за кредитом - 287 332,36 гривень,
заборгованість по відсотках - 48965,84
гривень, пеня - 5233,98 гривень.

У відповідності до вимог ст. 1054 ЦК
України за кредитним договором банк
або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Як вбачається з положень ст. 509 ЦК
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію або утримуватися від певної
дії, а кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Згідно вимог ст.ст. 526, 530, 611, 612 ЦК
України зобов'язання має виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору та вимог закону, інших актів
цивільного законодавства, а при
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін). У разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом. Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не пропустив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором.

Відповідно до положень ст. 525 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. ст. 546, 549, 551
ЦК України виконання зобов'язання може
забезпечуватись неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, при триманням та
задатком. Неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.
Предметом неустойки може бути сума,
рухоме та нерухоме майно. Якщо
предметом неустойки є грошова сума, її
розмір встановлюється договором або
актом цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 35 Закону України "Про
іпотеку", у разі порушення основного
зобов'язання іпотекодержатель
надсилає іпотекодавцю та боржнику
письмову вимогу про усунення порушення
та попередження про звернення
стягнення на предмет іпотеки у разі
невиконання цієї вимоги, якщо протягом
встановленого строку вимога
іпотекодержателя залишається без
задоволення, іпотекодержатель вправі
розпочати звернення стягнення на
предмет іпотеки відповідно до цього
Закону.

Статтею 3 Закону України "Про
іпотеку"передбачено, що у разі
порушення боржником основного
зобов'язання відповідно до іпотеки
іпотекодержатель має право
задовольнити забезпечені ним вимоги за
рахунок предмета іпотеки переважно
перед іншими особами.

Відповідно до ст. 33 Закону України "Про
іпотеку" та ст.ст.589, 590 ЦК України, у
разі невиконання або неналежного
виконання боржником основного
зобов'язання іпотекодержатель вправі
задовольнити свої вимоги за основним
зобов'язанням шляхом звернення
стягнення на предмет іпотеки,
звернення стягнення на предмет іпотеки
здійснюється на підставі рішення суду.

Як вбачається з ч.1 ст. 591 ЦК
України та ст. 39 Закону України "Про
іпотеку" задоволення вимог кредитора
за рахунок майна, що є предметом
іпотеки, в судовому порядку може
здійснюватися виключно шляхом
реалізації предмета іпотеки через
продаж з публічних торгів або із
застосуванням процедури продажу,
встановленої ст. 38 Закону України "Про
іпотеку", де зазначено, що дії щодо
продажу предмета іпотеки та укладання
договору купівлі-продажу здійснюються
іпотекодержателем від свого імені, на
підставі іпотечного договору, який
містить застереження про задоволення
вимог іпотекодержателя, що передбачає
право іпотекодержателя на продаж
предмета іпотеки, без необхідності
отримання для цього будь-якого
окремого уповноваження іпотекодавця.

Враховуючи, що позивач, виконавши умови
договору, надав ОСОБА_1 кредит, в
розмірі передбаченому кредитним
договором, тим самим позивач виконав
взяті на себе зобов'язання, однак
ОСОБА_1 отримавши кошти, в порушення
договору укладеного з позивачем
виконував його не належним чином, у
зв'язку з чим виникла заборгованість,
що підтверджується відповідними
розрахунками, суд дійшов висновку
задовольнити вимоги позивача за
рахунок майна відповідача, що є
предметом іпотеки, шляхом продажу
предмету іпотеки, встановивши
початкову ціну, відповідно до п. 5
Іпотечного договору в розмірі 263 380,00
гривень.

Позовні вимоги в частині відшкодування
витрат судового збору підлягають до
задоволення, оскільки, згідно ст. 88 ЦПК
України, стороні, на користь якої
постановлено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею та
документально підтвердженні судові
витрати.

На підставі наведеного та керуючись
ст.ст. 509, 525, 526, 530, 546, 549, 551, 611, 612, 623, 1054 ЦК
України , ст. 10, 60, 88, 208, 209, 212- 215, 218, 223,294
ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного
товариства «Альфа Банк» до ОСОБА_1 про
звернення стягнення на предмет іпотеки
- задовольнити.

В рахунок погашення заборгованості
ОСОБА_1 перед Публічним акціонерним
товариством «Альфа Банк» за кредитним
договором № 2622/0508/77-050 від 29 травня 2008
року в розмірі 341 532,18, звернути
стягнення на предмет іпотеки, шляхом
продажу на прилюдних торгах, у вигляді
земельної ділянки, загальною площею 0,061
га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1,
цільове призначення - для ведення
садівництва, кадастровий номер
земельної ділянки :02:009:0085, що
належить ОСОБА_1 на підставі договору
купівлі-продажу земельної ділянки від
29 травня 2008 року.

Початкову ціну предмету іпотеки для
його подальшої реалізації встановити в
розмірі 263 380,00 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Альфа Банк» витрати по сплаті
судового збору в розмірі 3 415,32 гривень.

Рішення може оскаржене в апеляційному
порядку до апеляційного суду Київської
області через Васильківський
міькрайонний суд Київської області
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
М.М. Ковбель