Справа № 2-1926/12
Провадження №2/424/76/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2014 року
Ровеньківський міський суд Луганської
області

в складі: головуючого судді -
Ібадової Н.П.,

при секретарі -
Самуйлик Ю.О.,

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду в м. Ровеньки
Луганської області цивільну справу за
позовною заявою ОСОБА_1, на боці
позивачки прокурор прокуратури міста
Ровеньки Луганської області Лакомова
О.А., до відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, треті особи - Комунальне
підприємство «Ровеньківське бюро
технічної інвентаризації»
Ровеньківської міської ради
Луганської області, Приватний нотаріус
Ровеньківської міського нотаріального
округу ОСОБА_6, Служба у справах дітей
виконавчого комітету Ровеньківської
міської ради Луганської області «Про
визнання договорів купівлі-продажу
недійсними»,-

ВСТАНОВИВ:

08.10.2012 року позивач ОСОБА_1
звернулась до Ровеньківського
міського суду Луганської області із
позовною заявою до відповідачів
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи -
Комунальне підприємство
«Ровеньківське бюро технічної
інвентаризації» Ровеньківської
міської ради Луганської області,
Приватний нотаріус Ровеньківської
міського нотаріального округу ОСОБА_6,
Служба у справах дітей виконавчого
комітету Ровеньківської міської ради
Луганської області «Про визнання
договорів купівлі-продажу недійсними»,
в якій вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_10 помер
ОСОБА_8, який доводився їй рідним
племінником. Це підтверджується копією
свідоцтва про смерть. Після смерті
ОСОБА_8 відкрилась спадщина, що
складається з квартири АДРЕСА_1.
Позивач є єдиним спадкоємцем за
законом третьої черги померлого
ОСОБА_8, спадкоємців за заповітом не
має. Попередніх черг спадкоємців за
законом не має.

Після смерті ОСОБА_8 позивач належним
чином звернулась до нотаріальної
контори для прийняття спадщини, але у
зв'язку з тим, що було втрачено
свідоцтво про народження її сестри
(мати померлого) ОСОБА_9, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_11, яке підтверджує факт
родинних відносин із померлим
спадкодавцем ОСОБА_8, позивач не змогла
оформити спадкові документи і їй було
пораджено звернутися до суду із заявою
про встановлення факту родинних
відносин. Рішенням Ровеньківського
міського суду Луганської області від
01.12.2008 року встановлено факт її
родинних відносин з загиблим ОСОБА_8

Позивач вважає, що ОСОБА_10 не мала права
продавати спадкову квартиру, на яку
вона також претендує (в той період,
коли ще не закінчились шість місяців
після загибелі спадкодавця), позивач
звернулась із заявою до прокуратури,
яка в її інтересах звернулась до
апеляційного суду з апеляційною
скаргою на рішення Ровеньківського
міського суду Луганської області від
27.09.2008 року по цивільній справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_10 про визнання
договору купівлі-продажу дійсним.
Ухвалою судової колегії судової палати
з цивільних справ апеляційного суду
Луганської області від 15.07.2009 року,
рішення Ровеньківського міського суду
Луганської області від 27.09.2008 року за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_10 про визнання
договору дійсним та визнання права
власності на квартиру було скасовано.

Таким чином, було скасовано право
власності ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_1 і
ОСОБА_3 з 15.07.2009 року втратив право
власності на спірну квартиру. Після
скасування Апеляційним судом
Луганської області права власності
ОСОБА_3 на вищевказану спірну квартиру,
позивач знов звернулась до
нотаріальної контори про видачу їй
свідоцтва про право на спадщину за
законом, але нотаріус після запиту до
Бюро технічної інвентаризації
повідомив, що до нотаріальної контори
за прийняттям спадщини після смерті
ОСОБА_8 крім неї звернулась ОСОБА_10-
співмешканка загиблого.

З того приводу, що позивач не вважає
ОСОБА_10 спадкоємицею після смерті
ОСОБА_8, а вважає єдиним спадкоємцем за
законом тільки себе, то вона звернулась
до ОСОБА_10 з позовом про визнання права
власності на спадщину. ОСОБА_10
звернулась із зустрічним позовом до
неї. Рішенням Ровеньківського міського
суду Луганської області від 01.07.2010 року
по цивільній справі за її позовом до
ОСОБА_10 про визнання права власності на
спадщину і зустрічним позовом ОСОБА_10
до неї про визнання права власності на
спадщину, за позивачем визнано право
власності на спадщину, що складається з
квартири АДРЕСА_1 та ? частину грошових
вкладів. За ОСОБА_10 визнано право
власності на спадщину, що складається з
? частин грошових вкладів. Однак це
рішення Ровеньківського міського суду
Луганської області від 01.07.2010 року,
рішенням колегії суддів судової палати
з цивільних справ апеляційного суду
Луганської області від 22.12.2010 року, за
апеляційною скаргою ОСОБА_11 (яка не
приймала участі у справі), було змінено
і скасовано, в частині задоволення
позовних вимог позивача було
відмовлено. Підставою зміни рішення і
скасування рішення та задоволення її
позовних вимог, щодо визнання права на
спадщину у вигляді спірної квартири,
стали ті підстави, що на час розгляду
справи, існував договір
купівлі-продажу від 27.08.2009 року, на
підставі якого ОСОБА_3 продав спірну
квартиру ОСОБА_11 і даний договір на час
розгляду справи недійсним не визнаний.

Після цього позивач звернулась з
позовом до ОСОБА_11, ОСОБА_3 про визнання
правочину недійсним та витребування
майна з чужого незаконного володіння.
Рішенням Ровеньківського міського
суду Луганської області від 07.11.2011 року
за цим позовом позивачу у задоволенні
позовних вимог було відмовлено за
необґрунтованістю. Не погодившись з
рішенням Ровеньківського міського
суду Луганської області від 07.11.2011 року,
вона звернулась до апеляційного суду
Луганської області з апеляційною
скаргою і просила задовольнити її
позовні вимоги. Ухвалою колегії суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Луганської області
від 2012 року, апеляційну скаргу було
відхилено, але в ухвалі вказано, що
позивач не є позбавленою права
звернутись до суду із позовними
вимогами щодо визнання оспорюваного
договору недійсним з інших правових
підстав, що є прямо передбаченими у
Цивільному Кодексі та на які вона
вказую в апеляції, як на підставу для
визнання угоди недійсною, тобто
вчинення продажу квартири особою (не
власником), що не мав на неї права
власності через скасування судового
рішення.

ОСОБА_3, коли продав квартиру ОСОБА_11, не
мав ніяких законних прав на продаж
квартири, бо він 27.08.2009 року (час
укладання оспорюваного договору
купівлі продажу), не був власником
квартири через скасування його права
власності рішенням колегії суддів
судової палати з цивільних справ від
15.07.2009 року, і такі дії щодо продажу
квартири є незаконними. Ухвалою
апеляційного суду Луганської області
від 15.07.2009 року за апеляційною скаргою
прокурора в інтересах позивача право
ОСОБА_3 на спірну квартиру було
припинено і з цього моменту ОСОБА_3 вже
не був власником. ОСОБА_3 про це було
відомо, бо він був присутнім на
судовому засіданні в Апеляційному суді
при скасуванні його права власності.
Але ОСОБА_3, знаючи, що він більш не є
власником спірної квартири, умисно
27.08.2009 року, не маючи права продажу
квартири, бо річ може продати тільки
власник майна, все одно продав спірну
спадкову квартиру АДРЕСА_1, на яку
позивач, як спадкоємець, претендує,
створивши, таким чином, перешкоди в
отриманні нею спадкової квартири у
спадок нотаріально, як це передбачено
діючим законодавством.

Такі дії ОСОБА_3 вважає незаконними і
такими, що порушують її цивільні права
на спадщину та інтереси, як спадкодавця
загиблого ОСОБА_8

Просила суд визнати дії ОСОБА_3, які
полягають в продажі ним 27.08.2009 року
ОСОБА_11 квартири АДРЕСА_1 незаконними.
Визнати договір купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1 від 27.08.2009 року,
укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_11
недійсними.

11.02.2013 року ОСОБА_1 надала до суду заяву
про уточнення позовних вимог, у якій
просила суд визнати дії ОСОБА_3, які
полягають в продажі ним 27.08.2009 року
ОСОБА_11 квартири АДРЕСА_1 незаконними.
Визнати договір купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1 від 27.08.2009 року,
укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_11
недійсним.

08.07.2013 року ОСОБА_1 надала до
суду заяву про уточнення позовних
вимог, у якій просила суд визнати
договір купівлі-продажу квартири
АДРЕСА_1 від 27.08.2009 року, укладений між
ОСОБА_3 та ОСОБА_11 недійсним та
скасувати державну реєстрацію права
власності ОСОБА_11 на спірну квартиру,
яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.
Визнати договір купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_11
та ОСОБА_4 недійсним та скасувати
державну реєстрацію права власності
ОСОБА_4 на спірну квартиру, яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.
Зобов'язати Реєстраційну службу
Ровеньківського міського управління
юстиції Луганської області скасувати
державну реєстрацію права власності
ОСОБА_11 на спірну квартиру, яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.
Зобов'язати Реєстраційну службу
Ровеньківського міського управління
юстиції Луганської області скасувати
державну реєстрацію права власності
ОСОБА_4 на спірну квартиру, яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

15.10.2013 року ОСОБА_1 надала до суду
уточнену позовну заяву до відповідачів
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_11, треті особи, які
не заявляють самостійних вимог на
предмет спору - Комунальне
підприємство «Ровеньківське бюро
технічної інвентаризації»
Ровеньківської міської ради
Луганської області, приватний нотаріус
Ровеньківського міського
нотаріального округу ОСОБА_6, Служба у
справа дітей виконавчого комітету
Ровеньківської міської ради
Луганської області «про визнання
договорів купівлі-продажу недійсними»,
в якій зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_10 помер
ОСОБА_8, який доводився їй рідним
племінником. Після смерті ОСОБА_8
відкрилась спадщина, що складається з
квартири АДРЕСА_1. Позивач є єдиним
спадкоємцем за законом третьої черги
померлого ОСОБА_8, спадкоємців за
заповітом не має. Попередніх черг
спадкоємців за законом не має. Після
смерті ОСОБА_8 позивач належним чином
звернулась до нотаріальної контори за
прийняттям спадщини, але у зв'язку з
тим, що було втрачено свідоцтво про
народження її сестри, матері померлого
ОСОБА_9, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_11, яке
підтверджує факт родинних відносин із
померлим спадкодавцем ОСОБА_8, позивач
не змогла оформити спадкові документи
і їй було пораджено звернутися до суду
про встановлення факту родинних
відносин. Рішенням Ровеньківського
міського суду Луганської області від
01.12.2008 року встановлено факт її
родинних відносин з загиблим ОСОБА_8
Позивач вважає, що ОСОБА_10 не мала
права продавати спадкову квартиру, на
яку вона також претендує (в той період,
коли ще не закінчились шість місяців
після загибелі спадкодавця), позивач
звернулась із заявою до прокуратури,
яка в її інтересах звернулась до
апеляційного суду з апеляційною
скаргою на рішення Ровеньківського
міського суду Луганської області від
27.09.2008 року по цивільній справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_10 про визнання
договору купівлі-продажу дійсним.
Ухвалою судової колегії судової палати
з цивільних справ апеляційного суду
Луганської області від 15.07.2009 року,
рішення Ровеньківського міського суду
Луганської області від 27.09.2008 року за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_10 про визнання
договору дійсним та визнання право
власності на квартиру було скасовано.
Таким чином, було скасовано право
власності ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_1 і
ОСОБА_3 з 15.07.2009 року втратив право
власності на спірну квартиру. Після
скасування Апеляційним судом
Луганської області права власності
ОСОБА_3 на вищевказану спірну квартиру,
позивач знов звернулась до
нотаріальної контори про видачу їй
свідоцтва про право на спадщину за
законом, але нотаріус після запиту до
Бюро технічної інвентаризації
повідомив їй, що до нотаріальної
контори за прийняттям спадщини після
смерті ОСОБА_8, крім неї, звернулась
ОСОБА_10- співмешканка загиблого. З того
приводу, що позивач не вважає ОСОБА_10
спадкоємицею після смерті ОСОБА_8, а
вважаю єдиним спадкоємцем за законом
тільки себе, то вона звернулась до
ОСОБА_10 з позовом про визнання права
власності на спадщину. ОСОБА_10
звернулась із зустрічним позовом до
неї. Рішенням Ровеньківського міського
суду Луганської області від 01.07.2010 року
по цивільній справі за її позовом до
ОСОБА_10 про визнання права власності на
спадщину і зустрічним позовом ОСОБА_10
до неї про визнання права власності на
спадщину, за нею визнано право
власності на спадщину, що складається з
квартири АДРЕСА_1 та частину грошових
вкладів. За ОСОБА_10 визнано право
власності на спадщину, що складається з
частини грошових вкладів. Однак це
рішення Ровеньківського міського суду
Луганської області від 01.07.2010 року,
рішенням колегії суддів судової палати
з цивільних справ апеляційного суду
Луганської області від 22.12.2010 року, за
апеляційною скаргою ОСОБА_11 (яка не
приймала участі у справі), було змінено
і скасовано. Підставою зміни рішення і
скасування рішення та задоволення
позовних вимог, щодо визнання права на
спадщину у вигляді спірної квартири,
стали ті підстави, що на час розгляду
справи, існував договір
купівлі-продажу від 27.08.2009 року, на
підставі якого ОСОБА_3 продав спірну
квартиру ОСОБА_11 і даний договір на час
розгляду справи недійсним не визнаний.
Після цього позивач звернулась з
позовом до ОСОБА_11, ОСОБА_3 визнання
правочину недійсним та витребування
майна з чужого незаконного володіння.
Рішенням Ровеньківського міського
суду Луганської області від 07.11.2011 року
за цим позовом їй у задоволенні
позовних вимог було відмовлено за
необґрунтованістю. Ухвалою колегії
суддів судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду Луганської
області від 14.02.2012 року, апеляційну
скаргу позивача було відхилено, але в
ухвалі вказано, що вона не є
позбавленою права звернутись до суду
із позовними вимогами щодо визнання
оспорюваного договору недійсним з
інших правових підстав, що є прямо
передбаченими у Цивільному Кодексі та
на які вона вказує в апеляції, як на
підставу для визнання угоди недійсною,
тобто вчинення продажу квартири особою
(не власником), що не мав на неї права
власності через скасування судового
рішення.

ОСОБА_3, коли продав квартиру
громадянці ОСОБА_11, не мав ніяких
законних прав на продаж квартири, бо
він 27.08.2009 року (час укладення
оспорюваного договору
купівлі-продажу), фактично не був
власником квартири через скасування
його права власності рішенням колегії
суддів судової палати з цивільних
справ від 15.07.2009 року. Ухвалою
апеляційного суду Луганської області
від 15.07.2009 року за апеляційною скаргою
прокурора в інтересах позивача право
ОСОБА_3 на спірну квартиру було
припинено і з цього моменту ОСОБА_3 вже
не був власником. ОСОБА_3 про це було
відомо, бо він був присутнім у судовому
засіданні в Апеляційному суді при
скасуванні його права власності. Але
ОСОБА_3, знаючи, що він більш не є
власником спірної квартири, умисно
27.08.2009 року, не маючи права продажу
квартири, бо річ може продати тільки
власник майна, все одно продав спірну
спадкову квартиру АДРЕСА_1, на яку
позивач, як спадкоємець, претендує,
створивши, таким чином, перешкоди в
отриманні нею спадкової квартири у
спадок нотаріально, як це передбачено
діючим законодавством.

Такі дії ОСОБА_3 вважає такими, що
порушують її цивільні права на
спадщину та інтереси, як спадкоємця
загиблого ОСОБА_8 Крім того, відповідно
до довідки з реєстру прав власності на
нерухоме майно від 23.04.2013 р. № 2766083 на
даний час право власності на спірну
квартиру зареєстроване за ОСОБА_4 на
підставі договору купівлі-продажу
ВРК/023404, ВРК/023405, 08.04.11 року,
посвідченого приватним нотаріусом
Ровеньківського міського
нотаріального округу, p/№ 411. Рішення
про державну реєстрацію прийнято 14.04.2011
року. Таким чином, ОСОБА_11 продала
квартиру ОСОБА_4, знаючи про те, що
квартира перебуває у спорі, відносно
неї є заявлені вимоги третіх осіб,
тобто позивача, яка подала відповідну
заяву про прийняття спадщини після
смерті ОСОБА_8, але не оформила її через
судові тяжби. Позивач не була стороною
договору купівлі-продажу, але як
спадкоємець спірної квартири має право
на захист своїх цивільних прав та
інтересів як спадкоємця загиблого
ОСОБА_8 шляхом пред'явлення позову в
порядку ст. ст. 215, 216 ЦК України про
визнання недійсним договору
купівлі-продажу укладеного між ОСОБА_11
та ОСОБА_4 у зв'язку з тим, що ОСОБА_11
знала про те, що ОСОБА_3 не мав правових
підстав відчужувати квартиру, оскільки
вона і дружина ОСОБА_3 є родичами, і
ОСОБА_11 також незаконно здійснила
відчуження спірної квартири на користь
ОСОБА_4

Просила суд визнати договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від
27.08.2009 року, укладений між ОСОБА_3 та
ОСОБА_11, зареєстрований в реєстрі за
№1277 приватним нотаріусом ОСОБА_6,
недійсним. Визнати договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1,
укладений між ОСОБА_11 та ОСОБА_4,
зареєстрований в реєстрі за №411
приватним нотаріусом ОСОБА_12,
недійсним та скасувати право власності
ОСОБА_4 на спірну квартиру, яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Позивач ОСОБА_1 у судовому
засіданні уточнені позовні вимоги від
15.10.2013 року підтримала в повному
обсязі, просила їх задовольнити. Суду
пояснила, що вона є єдиним спадкоємцем
після смерті ОСОБА_8 Позивач хоче
скасувати всі незаконні продажі
квартири. ОСОБА_4 фактично в спірній
квартирі не проживає, вона проживає у
власному будинку за адресою: АДРЕСА_2.
Вона є єдиним родичем померлого ОСОБА_8,
а саме він є рідним сином її сестри.
Інші спадкодавці відсутні. Останній
рік із ОСОБА_10 він не жив. Вона також не
жила зі спадкодавцем, але ходила до
нього. Право власності ОСОБА_3 було
скасовано за рішенням суду, проте все
одно від продав квартиру своїй родичці
ОСОБА_11, не маючи на це права. Кому
належить будинок, у якому проживає на
теперішній час ОСОБА_4, вона не знає.
Вона навіть не зареєстрована за
адресою: АДРЕСА_1.

Представник інтересів позивача
ОСОБА_1 прокурор прокуратури міста
Ровеньки Луганської області - Лакомова
О.А. у судовому засіданні уточнені
позовні вимоги від 15.10.2013 року
підтримала в повному обсязі, просила їх
задовольнити. Вважає, що з матеріалів
справи та встановлених у судовому
засіданні фактів, вбачається те, що
рішенням Ровеньківського міського
суду Луганської області від 27.08.2008 року
по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_10
було визнано дійсною угоду
купівлі-продажу квартири за адресою:
АДРЕСА_1. За ОСОБА_3 було визнано право
власності. Ухвалою Апеляційного суду
Луганської області вказане рішення
суду було скасовано і справа була
повернута на новий розгляд. В
подальшому позов ОСОБА_3 був залишений
без розгляду за його заявою. Звертає
увагу на те, що ОСОБА_3 повторно до суду
не звертався. Таким чином, можна
вважати, що зазначена вище угода не
була укладена і не було жодних правових
наслідків. Не зважаючи на відсутність
правових підстав, ОСОБА_3 уклав договір
купівлі-продажу з ОСОБА_11 На момент
укладення цього договору, ОСОБА_3 не мав
права на розпорядження та користування
цією квартирою. ОСОБА_1 було відмовлено
в частині визнання права власності на
спільну квартиру саме з тих підстав, що
на момент розгляду справи існував
договір купівлі-продажу між ОСОБА_3 та
ОСОБА_11, у зв'язку з чим вона просить
визнати цей договір недійсним. Також, в
наявності є рішення суду про
встановлення факту родинних відносин
між ОСОБА_8 та ОСОБА_1, що також
підтверджує її право на спадщину після
його смерті.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому
засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 не
визнав повністю, просив відмовити у їх
задоволенні. Суду пояснив, що коли
рішення було скасовано судом
апеляційної інстанції, було посилання
на те, що не встановлений факт того, що
ОСОБА_10 була дружиною ОСОБА_8, що вони
вели спільне господарство. У зв'язку з
тим, що у нього були великі борги, він
вимушений був продати квартиру. Він
звернувся до адвоката за юридичною
консультацією, але його направили до
нотаріуса, який посвідчив договір
купівлі-продажу. Касаційну скаргу він
не подав, оскільки в суді не було
доведено, що ОСОБА_10 була дружиною
померлого ОСОБА_8 Коли приймалось
рішення суду, жодних порушень не було,
були досліджені всі документи. Його
також викликали до міліції, але жодних
порушень в його діях виявлено не було.
Всього спадкоємців після смерті ОСОБА_8
три. Але, окрім ОСОБА_1 ніхто не
звертався із заявою про прийняття
спадщини, оскільки знали, що ОСОБА_8 за
життя квартиру продав. ОСОБА_10 також
була спадкоємцем і мала більшу частку в
спадщині. Вона квартиру не продавала,
оскільки це зробив ОСОБА_8 Право
власності на квартиру він набув на
законних підставах. Протягом шести
місяців після смерті ОСОБА_8, ніхто не
звертався до нотаріальної контори із
заявою про прийняття спадщини, і після
цього він почав оформлювати своє право
власності на квартиру. На момент
продажу квартири він був її власником,
і в БТІ документи не були
перереєстровані, тому жодних доказів
того, що він не був власником квартири
не має.

Відповідач ОСОБА_11 у судове
засідання не з'явилась. Про місце, дату
та час судового засідання була
повідомлена належним чином, про
причини неявки суду не повідомила.
Заяви про розгляд справи за її
відсутності або будь-яких пояснень по
справі від останньої до суду не
надходило.

Відповідач ОСОБА_4 у судове
засідання не з'явилась. Надала до суду
письмову заяву, в якій зазначила, що
позовні вимоги ОСОБА_1 не визнає,
просить розглянути справу за її
відсутності (а.с. 188).

Представник третьої особи -
Комунального підприємства «Бюро
технічної інвентаризації» у судове
засідання не з'явився. Надав до суду
письмову заяву, в якій зазначив, що з
01.01.2013 року з прийняттям Закону України
«Про державну реєстрацію прав на
нерухоме майно та їх обтяжень» дія
повноважень органів БТІ відносно
державної реєстрації прав власності
припинилась. Просять розглянути справу
за їхньої відсутності (а.с. 165).

Третя особа - приватний нотаріус
Ровеньківського міського
нотаріального округу ОСОБА_6 у судове
засідання не з'явилась. Надала до суду
письмові пояснення (а.с. 64), в яких
зазначила, що нею, ОСОБА_6, 1956 року
народження, приватним нотаріусом
Ровеньківського міського
нотаріального округу 27 серпня 2009 року
за реєстром №1277 було посвідчено
договір купівлі-продажу квартири між
ОСОБА_3 (продавець) та ОСОБА_11 (покупець).
На момент посвідчення договору
купівлі-продажу додержано всіх вимог,
передбачених статтею 203 ЦК України, які
є необхідними для чинності правочину.
Нотаріусу було надано всі необхідні
документи для посвідчення договору:
правовстановлюючий документ - рішення
Ровеньківського міського суду від 27
серпня 2008 року (справа № 2-3093/2008) з
відміткою «рішення набрало законної
сили» та з витягом про реєстрацію права
власності; витяг з реєстру прав
власності, виданий Ровеньківським БТІ
27.08.2009 року; паспорти сторін та їх
подружжя, довідки про присвоєння
ідентифікаційних номерів; довідку КП
«Міське комунальне підприємство» про
відсутність зареєстрованих у цій
квартирі; квитанцію про сплату збору до
Пенсійного Фонду. Крім того, відповідно
до вимог ст. 55 закону України «Про
нотаріат» за даними Єдиного реєстру
заборон відчуження об'єктів нерухомого
майна нотаріусом було перевірено
наявність заборон відчуження та
арештів на зазначений об'єкт
нерухомості (Витяг №24501630 від 27.08.2009).
Будь-якої інформації щодо обтяжень,
арештів або тимчасових застережень
щодо відчужуваної квартири у реєстрі
не було. Відповідно до наказу
Міністерства юстиції України від 9
червня 1999 р. №31/5 (у редакції наказу
Міністерства юстиції України від 18
серпня 2004 року №85/5) Положенням про
Єдиний реєстр заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна визначено, що
Єдиний реєстр заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна (Держателем
Реєстру заборон є Міністерство юстиції
України) - це електронна база даних, яка
містить відомості про обтяження
нерухомого майна: накладені заборони
відчуження та арешти нерухомого майна;
вилучення записів про заборони
відчуження та арешти нерухомого майна;
тимчасові застереження щодо
нерухомого майна (внесені до Реєстру
заборон тимчасові застереження щодо
нерухомого майна, вилучення записів
про тимчасові застереження). Для
застереження нотаріусів та сторін
правочину щодо можливих негативних
наслідків операцій з відповідним
нерухомим майном застосовується
тимчасове застереження, що носить
інформаційний характер. На жаль, суди
не використовують цю можливість,
скасовуючи рішення, а нотаріус не може
знати коли, судом якого рівня, з яких
підстав рішення про визнання права
власності на нерухоме майно було
змінено або скасовано. Сторони про це
нотаріуса не повідомляють. Відповідно
до ч. 3 ст. 49 Закону «Про нотаріат»
нотаріусу забороняється безпідставно
відмовляти у вчиненні нотаріальної
дії. Підстав для відмови у вчиненні
договору купівлі-продажу вона не мала.
Просила суд рішення по справі винести
на розсуд суду.

Представник третьої особи -
Служби у справах дітей виконавчого
комітету Ровеньківської міської ради
Луганської області за довіреністю,
Самарська О.В., у судовому засіданні
позовні вимоги ОСОБА_1 не підтримала,
оскільки ОСОБА_4 має малолітню дитину.
Висновки служба зробити не може,
оскільки відсутні відомості де
проживає дитина та з ким, чи
забезпечена вона іншим житловим
приміщенням. Просила суд врахувати
права та інтереси малолітньої дитини
та ухвалити рішення на розсуд суду.

Третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору,
ОСОБА_10, яка була заявлена стороною по
справі за первісним позовом ОСОБА_1 від
08.10.2012 року, у судовому засіданні
пояснила, що спірну квартиру продавав
ОСОБА_8 Вона жила спільно з ОСОБА_8
однією сім'єю. Спочатку вони перебували
у зареєстрованому шлюбі, але у 1996 році
його розірвали у зв'язку із проблемами
на роботі, проте продовжували
проживати разом. ОСОБА_1 з ним не
спілкувалась. Вона особисто квартиру
не продавала, квартиру продав ОСОБА_8
Коли ОСОБА_8 продав квартиру, йому
віддали гроші, але він не посвідчив
договір, оскільки вони поїхали на море
і ОСОБА_8 втопився. Про продаж квартири
ОСОБА_3 була розписка. Після похорону
чоловіка ОСОБА_8, ОСОБА_3, вимагав
повернути гроші. Вони звернулись до
суду. Про те, що рішення суду було
скасовано, їй невідомо.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи та надані
сторонами докази, суд вважає, що
позовні вимоги підлягають задоволенню
в повному обсязі з наступних підстав.

У судовому засіданні були
досліджені матеріали цивільної справи
№2-1324/10 за позовною заявою ОСОБА_1 до
ОСОБА_10 «про визнання права власності
на спадщину» та за зустрічною позовною
заявою ОСОБА_10 до ОСОБА_1 «про визнання
права власності і права на спадщину».

Згідно копії рішення
Ровеньківського міського суду
Луганської області від 01 грудня 2008 року
(справа №2-1324/10, а.с. 7), був встановлений
факт родинних відносин між ОСОБА_9,
померлою ІНФОРМАЦІЯ_11 та її сестрою
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Таким чином, судом встановлено,
що згідно свідоцтва про смерть серії
НОМЕР_1 (справа №1324/10, а.с. 8),
ІНФОРМАЦІЯ_10 помер ОСОБА_8, який є
рідним племінником ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_3.

21 жовтня 2008 року ОСОБА_1
звернулась до приватного нотаріуса
Ровеньківського міського
нотаріального округу Луганської
області ОСОБА_14 із заявою про прийняття
спадщини після смерті свого племінника
ОСОБА_8 згідно ст. 1263 ЦК України.

У зв'язку з тим, що ОСОБА_1 була
рідною тіткою ОСОБА_8, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_10, то відповідно до вимог ст.
1263 ЦК України, вона є спадкоємцем
третьої черги за законом.

Згідно копії рішення
Ровеньківського міського суду
Луганської області від 04 серпня 2009 року
(справа №2-1324/10, а.с. 56-57), судом був
встановлений факт того, що ОСОБА_10,
ІНФОРМАЦІЯ_4, спільно проживала з
ОСОБА_8, однією сім'єю без реєстрації
шлюбу з 20 березня 1996 року по 25 липня 2008
року.

Рішенням Ровеньківського
міського суду Луганської області від 09
грудня 2009 року (справа №2/1324, а.с. 60), була
змінена черговість одержання права на
спадкування та визнано за ОСОБА_10 право
на спадкування разом зі спадкоємцем
третьої черги ОСОБА_1.

Згідно довідки Державної
нотаріальної контори міста Ровеньки
Луганської області №628 від 01.06.2010 року
(справа №2/1324/10, а.с. 42), після смерті
ОСОБА_8, померлого ІНФОРМАЦІЯ_10, до
нотаріальної контори подали заяву про
прийняття спадщини його тітка ОСОБА_1,
та ОСОБА_10. Свідоцтво про право на
спадщину не видавалось.

Згідно рішення Ровеньківського
міського суду Луганської області від 27
серпня 2008 року (а.с. 9-10), по цивільній
справі за позовною заявою ОСОБА_3 до
ОСОБА_10 «про визнання договору дійсним
та визнання права власності на
квартиру», була визнана дійсною угода
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1,
укладена 10.07.2008 року між ОСОБА_3 та
ОСОБА_8. За ОСОБА_3 було визнано право
власності на квартиру АДРЕСА_1, раніше
зареєстровану в БТІ міста Ровеньки за
ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про право
власності від 04.11.1993 року та свідоцтва
про право на спадщину від 28.09.2005 року.

Ухвалою апеляційного суду
Луганської області від 15 липня 2009 року
(а.с. 11-12), рішення Ровеньківського
міського суду Луганської області від 27
серпня 2008 року за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_10 «про визнання договору дійсним
та визнання права власності на
квартиру» було скасовано, і справа була
повернута на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Згідно рішення Ровеньківського
міського суду Луганської області від 01
липня 2010 року по цивільній справі за
позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_10 «про
визнання права власності на спадщину»
та за зустрічною позовною заявою
ОСОБА_10 до ОСОБА_1, треті особи -
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в місті Ровеньки
Луганської області, Акціонерна
страхова компанія «Оранта-Лугань» в
особі Ровеньківського міського
філіалу «про визнання права власності
на спадщину» (а.с. 13-17), позовні вимоги
ОСОБА_1 були задоволені частково, а
саме: судом був визнаний факт прийняття
спадщини від умерлого ІНФОРМАЦІЯ_10
ОСОБА_8. За ОСОБА_1 визнано право на
спадщину від умерлого ІНФОРМАЦІЯ_10
ОСОБА_8, що складається з квартири
АДРЕСА_1, та ? частки грошових вкладів,
що відкриті на ім'я ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5,
і знаходяться в
територіальному-відокремленому
безбалансовому відділенні №3116/049 філії
Ровеньківське відділення №3116 ВАТ
«Ощадбанк» на рахунках НОМЕР_2 із
залишком 3265,85 грн., НОМЕР_3 із залишком
1201, 79 грн., та в філії Відділення ПАТ
«Промінвестбанк» в м. Ровеньки
Луганської області на вкладі А-1243 на
суму 2611,98 грн.

Позовні вимоги ОСОБА_10 були
задоволені цілком. За ОСОБА_10 було
визнано право на спадщину від умерлого
ІНФОРМАЦІЯ_10 ОСОБА_8, що складається з ?
частин грошових вкладів, що відкриті на
ім'я ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5, і знаходяться
в територіальному-відокремленому
безбалансовому відділенні №3116/049 філії
Ровеньківське відділення №3116 ВАТ
«Ощадбанк» на рахунках НОМЕР_2 із
залишком 3265,85 грн., НОМЕР_3 із залишком
1201, 79 грн., та в філії Відділення ПАТ
«Промінвестбанк» в м. Ровеньки
Луганської області на вкладі А-1243 на
суму 2611,98 грн. За ОСОБА_10 було визнано
право власності на ? частини грошових
вкладів, що відкриті на ім'я ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_5, і знаходяться в
територіальному-відокремленому
безбалансовому відділенні №3116/049 філії
Ровеньківське відділення №3116 ВАТ
«Ощадбанк» на рахунках НОМЕР_2 із
залишком 3265,85 грн., НОМЕР_3 із залишком
1201, 79 грн., та в філії Відділення ПАТ
«Промінвестбанк» в м. Ровеньки
Луганської області на вкладі А-1243 на
суму 2611,98 грн.

ОСОБА_10 вимоги щодо права на
спадщину на квартиру, розташовану за
адресою: АДРЕСА_1, не заявлялись.

Рішенням апеляційного суду
Луганської області від 22 грудня 2010 року
(а.с. 18-20), рішення Ровеньківського
міського суду Луганської області від 01
липня 2010 року було змінено, скасовано в
частині задоволення позовних вимог
ОСОБА_1 до ОСОБА_10 про визнання факту
прийняття ОСОБА_1 спадщини від умерлого
ІНФОРМАЦІЯ_10 ОСОБА_8 та визнання права
власності на спадщину у вигляді
квартири АДРЕСА_1, і постановлено в цій
частині нове рішення, яким у
задоволенні позову ОСОБА_1 відмолено.
В іншій частині рішення суду залишено
без змін.

Тобто рішення суду першої
інстанції в частині визнання за ОСОБА_10
права на спадщину від умерлого
ІНФОРМАЦІЯ_10 ОСОБА_8, залишено без змін.

У зв'язку з тим, що рішенням
Ровеньківського міського суду
Луганської області від 01 липня 2010 року
спадщина після смерті ОСОБА_8,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_10, між ОСОБА_1 та
ОСОБА_10 була поділена, інших вимог,
зокрема щодо спірної квартири, ОСОБА_10
ніколи не заявляла, суд вважає за
можливе не залучати її до участі у
справі в якості третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору, по уточненій позовній заяві
ОСОБА_1 від 15.10.2013 року.

У судовому засіданні встановлено,
що підтверджується поясненнями сторін,
зокрема, ОСОБА_3, під час нового
розгляду цивільної справи за його
позовом до ОСОБА_10 «про визнання
договору дійсним та визнання права
власності на квартиру», за заявою
позивача ОСОБА_3 зазначена вище позовна
заява була залишена без розгляду. І
повторно до суду із позовною заявою з
того самого предмету спору він не
звертався.

Згідно договору купівлі-продажу
квартири, укладеного 27 серпня 2009 року
між ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, та ОСОБА_11,
ІНФОРМАЦІЯ_7, ОСОБА_3 передав у
власність ОСОБА_11 двокімнатну
квартиру, загальною площею 51,6 кв.м.,
житловою площею 28,4 кв.м., розташовану за
адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 88-91).

Згідно п. 3 цього договору,
відчужувана квартира належить
продавцеві - ОСОБА_3 на підставі рішення
Ровеньківського міського суду
Луганської області від 28 серпня 2008
року. Право власності продавця
зареєстровано у Комунальному
підприємстві Ровеньківське бюро
технічної інвентаризації в книзі 70,
номер запису 11025, та в електронному
реєстрі прав власності на нерухоме
майно за номером №10362047.

З матеріалів справи вбачається,
що договір купівлі-продажу спірної
квартири, розташованої за адресою:
АДРЕСА_1, був укладений між
відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_11 27
серпня 2009 року.

Проте ухвалою апеляційного суду
Луганської області від 15 липня 2009 року
рішення Ровеньківського міського суду
Луганської області від 27 серпня 2008 року
за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_10 «про
визнання договору дійсним та визнання
права власності на квартиру» про
визнання за ОСОБА_3 права власності на
вищезазначену квартиру було скасовано.
Ухвала апеляційного суду Луганської
області набрала чинності негайно з
моменту проголошення.

Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України,
якщо недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його

дійсність на підставах, встановлених
законом, такий правочин може бути
визнаний судом недійсним (оспорюваний
правочин).

Статтею 216 ЦК України передбачено,
що недійсний правочин не створює
юридичних наслідків, крім тих, що
пов'язані з його недійсністю. У разі
недійсності правочину кожна з сторін
зобов'язана повернути другій стороні
у натурі все, що вона одержала на
виконання цього правочину, а в
разі неможливості такого повернення,
зокрема тоді, коли одержане полягає у
користуванні майном, виконаній роботі,
наданій послузі, - відшкодувати
вартість

того, що одержано, за цінами, які
існують на момент відшкодування. Якщо
у зв'язку із вчиненням недійсного
правочину другій стороні або третій
особі завдано збитків та моральної
шкоди, вони підлягають відшкодуванню
винною стороною. Правові наслідки,
передбачені частинами першою та
другою цієї статті, застосовуються,
якщо законом не встановлені особливі
умови їх застосування або особливі
правові наслідки окремих видів
недійсних правочинів. Правові наслідки
недійсності нікчемного правочину,
які встановлені законом, не можуть
змінюватися за домовленістю сторін.
Вимога про застосування наслідків
недійсності нікчемного правочину може
бути пред'явлена будь-якою
заінтересованою особою. Суд може
застосувати наслідки недійсності
нікчемного правочину з власної
ініціативи.

Відповідно до ч. 1 ст. 236 ЦК України,
нікчемний правочин або правочин,
визнаний судом недійсним, є недійсним з
моменту його вчинення.

Статтею 334 ЦК України передбачено,
що право власності на майно за
договором, який підлягає
нотаріальному посвідченню, виникає у
набувача з моменту такого
посвідчення або з моменту набрання
законної сили рішенням суду про
визнання договору, не посвідченого
нотаріально, дійсним. Права на
нерухоме майно, які підлягають
державній реєстрації, виникають з дня
такої реєстрації відповідно до закону.

Відповідно до ст. 655 ЦК України, з
договором купівлі-продажу одна
сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар)
у власність другій стороні (покупцеві),
а покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму.

Таким чином, на момент укладення
договору купівлі-продажу квартири,
рішення суду від 28.08.2008 року, яким за
ОСОБА_3 було визнано право власності на
відчужувану квартиру, ухвалою
апеляційного суду Луганської області 15
липня 2009 року було скасовано. Таким
чином, на момент укладення договору
купівлі-продажу 27 серпня 2009 року,
ОСОБА_3 не був власником квартири.

Після відчуження ОСОБА_3
квартири, розташованої за адресою:
АДРЕСА_1, право власності на неї набула
ОСОБА_11, про що свідчить договір
купівлі-продажу квартири від 27 серпня
2009 року (а.с. 88-91).

Згідно договору купівлі-продажу
квартири, посвідченого 08 квітня 2011 року
приватним нотаріусом Ровеньківського
міського нотаріального округу міста
Ровеньки Луганської області ОСОБА_12
(а.с. 183-185), ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_8
(продавець), передала у власність
ОСОБА_4 (покупцю) двокімнатну квартиру,
загальною площею 51,6 кв.м., житловою
площею 28,4 кв.м., розташовану за адресою:
АДРЕСА_1.

Згідно п. 3 цього договору,
відчужувана квартира на праві
приватної власності належить продавцю
ОСОБА_11 на підставі договору
купівлі-продажу квартири, бланки серії
ВМК №428124, ВМК №428125, посвідченого 27
серпня 2009 року приватним нотаріусом
Ровеньківського міського
нотаріального округу Луганської
області ОСОБА_6 за реєстровим №1388,
право власності зареєстровано в
електронному Реєстрі прав власності на
нерухоме майно 28 серпня 2009 року міським
комунальним підприємством
Ровеньківське бюро технічної
інвентаризації в книзі 70, номер запису
11025, реєстраційний номер 10362047.

На теперішній час власником
спірної квартири, розташованої за
адресою: АДРЕСА_1, є ОСОБА_4, на підставі
договору купівлі-продажу серії ВРК/023404,
ВРК/023405 від 08.04.2011 року, р/№ 411, про що
свідчить інформаційна довідка з
Реєстру прав власності на нерухоме
майно №2766083 від 23.04.2013 року (а.с. 112).

Пунктом 5 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №9 від 06.11.2009
року «Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними», передбачено,
що відповідно до статей 215 та 216 ЦК
суди розглядають справи за позовами:
про визнання оспорюваного правочину
недійсним і застосування наслідків
його недійсності, про застосування
наслідків недійсності нікчемного
правочину. Вимога про встановлення
нікчемності правочину підлягає
розгляду в разі наявності відповідного
спору. Такий позов може пред'являтися
окремо, без застосування наслідків
недійсності нікчемного правочину. У
цьому разі в резолютивній частині
судового рішення суд вказує про
нікчемність правочину або відмову в
цьому. Вимога про застосування
наслідків недійсності правочину може
бути заявлена як одночасно з вимогою
про визнання оспорюваного правочину
недійсним, так і у вигляді самостійної
вимоги в разі нікчемності правочину
та наявності рішення суду про
визнання правочину недійсним.
Наслідком визнання правочину
(договору) недійсним не може бути його
розірвання, оскільки це взаємовиключні
вимоги.

Відповідно до п. 10 Постанови
Пленуму Верховного Суду України №9 від
06.11.2009 року «Про судову практику
розгляду цивільних справ про визнання
правочинів недійсними», реституція як
спосіб захисту цивільного права
(частина перша статті 216 ЦК
застосовується лише в разі наявності
між сторонами укладеного договору,
який є нікчемним чи який визнано
недійсним. У зв'язку з цим вимога про
повернення майна, переданого на
виконання недійсного правочину, за
правилами реституції може бути
пред'явлена тільки стороні
недійсного правочину.

Таким чином, суд приходить до
висновку, що ОСОБА_3 не мав права на
укладення договору купівлі-продажу
спірної квартири з ОСОБА_11, оскільки на
той момент не був її власником, тому і
ОСОБА_11 набула право власності на
квартиру з порушенням норм діючого
законодавства і не мала права укладати
договір купівлі-продажу з ОСОБА_4

З огляду на викладене, позовні
вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню з
наведених вище підстав.

Керуючись ст.ст. 7, 10, 60 ,209, 212, 213, 214, 215, 218,
294,367 ЦПК України, ст. 15,16,215-216,316-317, 658 ЦК
України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1
задовольнити цілком.

Визнати договір купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1 від двадцять сьомого
серпня дві тисячі дев'ятого року,
укладений між продавцем ОСОБА_3 та
покупцем ОСОБА_11, зареєстрований в
реєстрі за № 1277 приватним нотаріусом
ОСОБА_6, недійсним.

Визнати договір купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1 від восьмого квітня
дві тисячі одинадцятого року укладений
між продавцем ОСОБА_11 та покупцем
ОСОБА_4, зареєстрованого в реєстрі за №
411 приватним нотаріусом ОСОБА_12,
недійсним.

Скасувати право власності ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_9, на квартиру АДРЕСА_1.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи Апеляційним Судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі , але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Н.П. Ібадова

17.01.2014